TARYBOS SPRENDIMAS

2012 m. lapkričio 13 d.

dėl Pagalbos maisto srityje konvencijos sudarymo Europos Sąjungos vardu

(2012/738/ES)

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 214 straipsnio 4 dalį kartu su 218 straipsnio 6 dalies a punktu,

atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,

atsižvelgdama į Europos Parlamento pritarimą,

kadangi:

PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

1 straipsnis

Sąjungos vardu patvirtinama Pagalbos maisto srityje konvencija (toliau – Konvencija).

Konvencijos tekstas pridedamas prie šio sprendimo.

2 straipsnis

Komisija priima sprendimą dėl metinio įsipareigojimo prisiėmimo Sąjungos vardu pagal Konvencijos 5 straipsnį ir apie tai praneša komiteto sekretoriatui.

3 straipsnis

Komisija teikia metines ataskaitas ir dalyvauja keičiantis informacija Sąjungos vardu pagal Konvencijos 6 straipsnį.

4 straipsnis

Tarybos pirmininkas paskiria asmenį (-is), įgaliotą (-us) Sąjungos vardu deponuoti Konvencijos 12 straipsnyje numatytą patvirtinimo dokumentą ir taip išreikšti Sąjungos sutikimą būti saistomai Konvencijos (3).

5 straipsnis

Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.

(1) OL L 222, 1999 8 24, p. 40.

(2) OL L 256, 2012 9 22, p. 3.

(3) Konvencijos įsigaliojimo datą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbs Tarybos Generalinis sekretoriatas.

VERTIMAS

PAGALBOS MAISTO SRITYJE KONVENCIJA

PREAMBULĖ

ŠIOS KONVENCIJOS ŠALYS,

PATVIRTINDAMOS, kad yra ir toliau pasiryžusios siekti vis dar galiojančių 1999 m. Pagalbos maistu konvencijos tikslų prisidėti prie aprūpinimo maistu pasaulyje ir gerinti tarptautinės bendrijos gebėjimą reaguoti į ekstremaliąsias maisto stygiaus situacijas ir tenkinti kitus su maistu susijusius besivystančių valstybių poreikius;

SIEKDAMOS pagerinti pagalbos maisto srityje teikimo apsaugant pažeidžiamiausių gyventojų gyvybę ir palengvinant jų kančias veiksmingumą bei kokybę, ypač ekstremaliosiose situacijose, stiprinant tarptautinį bendradarbiavimą ir veiklos koordinavimą, visų pirma tarp Šalių ir suinteresuotųjų subjektų;

PRIPAŽINDAMOS, kad pažeidžiami gyventojai turi ypatingų maisto ir mitybos poreikių;

PATVIRTINDAMOS, kad valstybėms tenka didžiausia atsakomybė už aprūpinimą maistu nacionaliniu lygmeniu, taigi ir už laipsnišką teisės į tinkamą maistą įgyvendinimą, minėtą 2004 m. lapkričio mėn. Maisto ir žemės ūkio organizacijos (FAO) tarybos priimtose savanoriškose laipsniško teisės į tinkamą maistą įgyvendinimo pagal nacionalinę aprūpinimo maistu programą gairėse;

SKATINDAMOS maisto stokojančių šalių Vyriausybes parengti ir įgyvendinti nacionalines strategijas, kuriomis būtų siekiama šalinti pagrindines maisto stygiaus priežastis imantis ilgalaikių priemonių ir tinkamai susieti pagalbos, atkūrimo bei vystymo veiklą;

REMDAMOSI tarptautine humanitarine teise ir pagrindiniais humanitariniais žmogiškumo, nešališkumo, neutralumo bei nepriklausomumo principais;

REMDAMOSI 2003 m. birželio 17 d. Stokholme patvirtintais humanitarinės pagalbos teikimo principais ir gerąja patirtimi,

PRIPAŽINDAMOS, kad Šalys laikosi savos politikos, kaip teikti pagalbą maisto srityje ekstremaliosiose ir neekstremaliosiose situacijose;

ATSIŽVELGDAMOS į 1996 m. Romoje priimtą Pasaulio aukščiausiojo lygio susitikimo maisto klausimais veiksmų planą ir į penkis Romos tvaraus pasaulio aprūpinimo maistu principus, nurodytus 2009 m. Pasaulio aukščiausiojo lygio susitikimo dėl aprūpinimo maistu deklaracijoje, visų pirma į Jungtinių Tautų generalinės asamblėjos Jungtinių Tautų tūkstantmečio deklaracijoje patvirtintą įpareigojimą užtikrinti visų šalių aprūpinimą maistu ir toliau dėti pastangas mažinti skurdą bei įveikti badą;

ATSIŽVELGDAMOS į pagalbą teikiančių ir gaunančių šalių įsipareigojimus didinti pagalbos vystymuisi veiksmingumą taikant 2005 m. Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) priimtoje Paryžiaus deklaracijoje dėl pagalbos veiksmingumo išdėstytus principus;

PASIRYŽUSIOS imtis veiksmų laikydamosi Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) nustatytų įpareigojimų, visų pirma PPO metodų dėl pagalbos maistu;

SUSITARĖ:

1 straipsnis

Tikslai

Šios Konvencijos tikslai – apsaugoti pažeidžiamiausių gyventojų gyvybę, sumažinti badą, pagerinti jų aprūpinimą maistu ir mitybą:

a) Šalims įsipareigojant teikti pagalbą maisto srityje, kuri sudaro geresnes sąlygas gauti ir vartoti tinkamą, sveiką bei maistingą maistą, ir taip tenkinant pažeidžiamiausių gyventojų maisto ir mitybos poreikius;

b) užtikrinant, kad pagalba maisto srityje pažeidžiamiausiems gyventojams būtų teikiama tinkamai, laiku bei veiksmingai ir būtų grindžiama poreikiais bei bendrais principais;

c) palengvinant Šalių dalijimąsi informacija, bendradarbiavimą bei veiklos koordinavimą ir numatant diskusijų forumą, kad poreikiams tenkinti Šalių skiriami ištekliai būtų naudojami veiksmingiau ir nuosekliau.

2 straipsnis

Pagalbos maisto srityje teikimo principai

Teikdamos ir pristatydamos pagalbą maisto srityje pažeidžiamiausiems gyventojams, Šalys visada turėtų vadovautis toliau išvardijamais principais.

a) Bendrieji pagalbos maisto srityje principai: i) teikti pagalbą maisto srityje tik tuomet, kai taip galima veiksmingiausiai ir tinkamiausiai tenkinti pažeidžiamiausių gyventojų maisto ir mitybos poreikius; ii) teikti pagalbą maisto srityje atsižvelgiant į ilgalaikius ją gaunančių šalių atkūrimo ir vystymo tikslus, kartu, kai tinka, remiant platesnį aprūpinimo maistu tikslą; iii) teikti pagalbą maisto srityje taip, kad būtų apsaugota pažeidžiamų gyventojų bei vietos bendruomenių narių gyvybė ir padidintas jų pasitikėjimas savo jėgomis bei gebėjimas jas greitai atgauti, taip pat taip, kad būtų užkirstas kelias ir pasirengta maisto stygiaus krizėms, būtų sumažinti jų padariniai ir imamasi reikiamų veiksmų; iv) teikti pagalbą maisto srityje taip, kad būtų išvengta priklausomybės nuo jos ir kuo labiau sumažintas tiesioginis bei netiesioginis poveikis pagalbos gavėjams ir kitiems; v) teikti pagalbą maisto srityje taip, kad tai neigiamai nepaveiktų vietinės gamybos, rinkos sąlygų, rinkodaros struktūrų ir komercinės prekybos ar būtiniausių prekių kainos pažeidžiamiems gyventojams; vi) kai tik įmanoma, pagalbą maisto srityje teikti grynos dotacijos forma.

b) Pagalbos maisto srityje veiksmingumo principai: i) kuo labiau sumažinti susijusias išlaidas, kad pažeidžiamiems gyventojams teikiamai pagalbai maisto srityje finansuoti būtų galima skirti didesnę sumą; ii) aktyviai siekti bendradarbiauti, koordinuoti veiklą ir keistis informacija, kad padidėtų pagalbos maisto srityje programų vykdymo veiksmingumas ir nuoseklumas tarp pagalbos maisto srityje ir susijusių politikos sričių bei priemonių; iii) kai tik įmanoma ir tinka, pirkti maistą ir kitas pagalbos maisto srityje prekes vietiniu ir regioniniu lygmeniu; iv) kai tik įmanoma ir atsižvelgiant į poreikius, vis dažniau teikti nesąlygotą pagalbą grynaisiais pinigais maisto srityje; v) pagalbą maisto srityje pinigais teikti tik tuomet, kai to reikia, ir gerinti pažeidžiamų gyventojų aprūpinimą maistu; pagalbą pinigais grįsti skaidria, objektyvia rinkos analize ir užkirsti kelią prekybos perkėlimui; vi) užtikrinti, kad pagalba maisto srityje nebūtų naudojama Šalių rinkos vystymo tikslams remti; vii) kuo labiau vengti pagalbos maistu reeksporto, išskyrus tada, kai reikia užkirsti kelią ekstremaliajai situacijai arba imtis veiksmų jai susidarius; pagalbą maistu reeksportuoti tik taip, kad būtų užkirstas kelias prekybos perkėlimui; viii) kai tinka, pripažinti, kad atitinkamoms institucijoms ar atitinkamoms suinteresuotosioms šalims tenka didžiausia atsakomybė už pagalbos maisto srityje operacijų organizavimą, koordinavimą ir įgyvendinimą.

c) Pagalbos maisto srityje teikimo principai: i) pagalbą maisto srityje nukreipti atsižvelgiant į pažeidžiamiausių gyventojų maisto ir mitybos poreikius; ii) pagalbos gavėjus ir, kai tinka, kitas suinteresuotąsias šalis įtraukti į jų poreikių vertinimą ir į pagalbos maisto srityje projektavimą, įgyvendinimą, stebėjimą bei vertinimą; iii) teikti pagalbą maisto srityje, kuri atitinka galiojančius saugumo bei kokybės standartus ir kuria atsižvelgiama į kultūrinius bei vietinius pagalbos gavėjų mitybos įpročius ir mitybos poreikius; iv) nepažeisti pagalbos maisto srityje gavėjų orumo.

d) Atskaitomybės dėl pagalbos maisto srityje principai: i) imtis konkrečių, tinkamų priemonių didinti atskaitomybę dėl pagalbos maisto srityje politikos, programų bei operacijų ir jų skaidrumą; ii) reguliariai bei skaidriai stebėti, vertinti ir pranešti pagalbos maisto srityje teikimo rezultatus ir poveikį, siekiant kuo geresnės praktikos ir kuo didesnio veiksmingumo.

3 straipsnis

Ryšys su PPO susitarimais

Nė viena šios Konvencijos nuostata nenukrypsta nuo dabartinių ar būsimų PPO įpareigojimų, kuriais yra ar bus saistomos Šalys. Jei tokie įpareigojimai prieštarauja šiai Konvencijai, viršesni minėti įpareigojimai. Nė viena šios Konvencijos nuostata neturi poveikio pozicijai, kurią Šalis gali užimti per derybas PPO.

4 straipsnis

Reikalavimus atitinkanti šalis, reikalavimus atitinkantys gyventojai, reikalavimus atitinkantys produktai, reikalavimus atitinkanti veikla ir susijusios išlaidos

1. Reikalavimus atitinkanti šalis – bet kuri šalis, įtraukta į EBPO Paramos vystymuisi komiteto (PVK) sudarytą oficialios paramos vystymuisi gavėjų sąrašą, arba bet kuri šalis, nurodyta Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse.

2. Reikalavimus atitinkantys gyventojai – bet kurios reikalavimus atitinkančios šalies pažeidžiami gyventojai.

3. Reikalavimus atitinkantys produktai – žmonėms tinkami vartoti produktai, atitinkantys šalies, kurioje vykdoma veikla, nacionalinę politiką ir teisės aktus, įskaitant, kai tinka, galiojančius tarptautinius maisto saugos ir kokybės standartus, taip pat produktai, kurie padeda tenkinti maisto poreikius ir apsaugoti gyvybę ekstremaliosiose situacijose ir ankstyvaisiais atkūrimo etapais. Reikalavimus atitinkančių produktų sąrašas pateiktas Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse.

4. Su 1 straipsniu suderinama bent tokia reikalavimus atitinkanti veikla, kurią Šalis vykdo atsižvelgdama į pagal 5 straipsnį prisiimtą minimalų metinį įsipareigojimą:

a) reikalavimus atitinkančių produktų tiekimas ir platinimas;

b) grynųjų pinigų ir talonų išdavimas;

c) mitybos priemonės.

Reikalavimus atitinkanti veikla išsamiau apibūdinta Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse.

5. Susijusios išlaidos, tinkančios pagal 5 straipsnį prisiimtam minimaliam metiniam įsipareigojimui vykdyti, suderinamos su 1 straipsniu ir apsiriboja išlaidomis, tiesiogiai patirtomis dėl reikalavimus atitinkančios veiklos vykdymo, kaip išsamiau apibūdinta Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse.

5 straipsnis

Įsipareigojimas

1. Kad pasiektų šios Konvencijos tikslus, kiekviena Šalis sutinka prisiimti metinį įsipareigojimą dėl pagalbos maisto srityje, atsižvelgdama į savo įstatymus ir kitus teisės aktus. Kiekvienos Šalies įsipareigojimas vadinamas minimaliu metiniu įsipareigojimu.

2. Minimalus metinis įsipareigojimas išreiškiamas verte arba kiekiu, kaip išsamiau apibūdinta Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse. Šalis gali pasirinkti išreikšti įsipareigojimą arba minimalia verte, arba minimaliu kiekiu, arba minimalia verte ir minimaliu kiekiu.

3. Jei minimalų metinį įsipareigojimą Šalis išreiškia verte, ji gali pasirinkti valiutą. Kiekis, kuriuo išreiškiamas minimalus metinis įsipareigojimas, gali būti nustatomas tonomis grūdų ekvivalento arba kitais Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse numatytais matavimo vienetais.

4. Kiekviena Šalis sekretoriatui praneša apie pradinį minimalų metinį įsipareigojimą kuo greičiau, tačiau ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo šios Konvencijos įsigaliojimo arba per tris mėnesius nuo prisijungimo prie šios Konvencijos.

5. Kiekviena Šalis sekretoriatui praneša apie bet kokį minimalaus metinio įsipareigojimo dėl kitų metų pakeitimą ne vėliau kaip iki pakeitimo ėjusių metų gruodžio penkioliktos dienos.

6. Sekretoriatas visoms Šalims praneša apie atnaujintus minimalius metinius įsipareigojimus kuo greičiau, tačiau ne vėliau kaip kiekvienų metų sausio pirmą dieną.

7. Kai tik įmanoma, įmokos minimaliems metiniams įsipareigojimams vykdyti turėtų būti mokamos grynos dotacijos forma. Kalbant apie pagalbą maisto srityje, įskaičiuojamą į Šalies įsipareigojimą, ne mažiau kaip 80 procentų pagalbos reikalavimus atitinkančioms šalims ir reikalavimus atitinkamiems gyventojams suteikiama grynos dotacijos forma, kaip išsamiau apibūdinta Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse. Šalys kuo labiau siekia palaipsniui viršyti šią procentinę dalį. Įmokos, mokamos ne grynos dotacijos forma, turėtų būti nurodomos kiekvienos Šalies metinėje ataskaitoje.

8. Šalys visas pagalbos maisto srityje operacijas pagal šią Konvenciją vykdo taip, kad nebūtų pakenkta įprastam gamybos ir tarptautinės komercinės prekybos pobūdžiui.

9. Šalys užtikrina, kad pagalbos maisto srityje teikimas nebūtų tiesiogiai ar netiesiogiai, formaliai ar neformaliai, akivaizdžiai ar numanomai susietas su komerciniu žemės ūkio produktų ar kitų prekių ir paslaugų eksportu į pagalbą gaunančias šalis.

10. Verte ar kiekiu išreikštam minimaliam metiniam įsipareigojimui vykdyti Šalis moka šią Konvenciją atitinkančias įmokas, kuriomis finansuoja reikalavimus atitinkančius produktus bei veiklą ir susijusias išlaidas, kaip išdėstyta 4 straipsnyje ir kaip išsamiau apibūdinta Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse.

11. Įmokos, mokamos pagal šią Konvenciją prisiimtam minimaliam metiniam įsipareigojimui vykdyti, gali būti skiriamos tik reikalavimus atitinkančioms šalims arba reikalavimus atitinkantiems pažeidžiamiems gyventojams, kaip išdėstyta 4 straipsnyje ir kaip išsamiau apibūdinta Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse.

12. Šalys įmokas viena kitai gali mokėti per tarpvyriausybines ar kitas tarptautines organizacijas arba per kitus pagalbos maisto srityje partnerius, tačiau ne per kitas Šalis.

13. Kiekviena Šalis deda visas pastangas, kad įvykdytų minimalų metinį įsipareigojimą. Jei Šalis negali įvykdyti minimalaus tam tikrų metų įsipareigojimo, tų metų ataskaitoje ji apibūdina aplinkybes, dėl kurių negalėjo to padaryti. Neįmokėta suma priskaičiuojama prie Šalies kitų metų minimalaus įsipareigojimo, nebent pagal 7 straipsnį įsteigtas komitetas nuspręstų kitaip arba to daryti nebūtų pagrindo dėl išimtinių aplinkybių.

14. Jei Šalies įmoka viršija minimalų metinį įsipareigojimą, perviršis gali būti įskaičiuojamas kaip Šalies kitų metų įmokos dalis, tačiau neturi būti didesnis nei penki procentai minimalaus metinio įsipareigojimo.

6 straipsnis

Metinių ataskaitų teikimas ir dalijimasis informacija

1. Per devyniasdešimt dienų po kalendorinių metų pabaigos kiekviena Šalis pagal Procedūros ir įgyvendinimo taisykles pateikia sekretoriatui metinę ataskaitą, kurioje smulkiai išdėsto, kaip vykdė pagal šią Konvenciją prisiimtą minimalų metinį įsipareigojimą.

2. Į metinę ataskaitą įtraukiama aprašomoji dalis, kurioje gali būti pateikiama informacija apie tai, kaip Šalies pagalbos maisto srityje politika, programos ir operacijos padeda siekti ir laikytis šios Konvencijos tikslų bei principų.

3. Šalys turėtų nuolat keistis informacija apie savo pagalbos maisto srityje politiką bei programas ir apie tokios politikos bei programų vertinimo rezultatus.

7 straipsnis

Pagalbos maisto srityje komitetas

1. Steigiamas Pagalbos maisto srityje komitetas (toliau – komitetas), sudarytas iš visų šios Konvencijos Šalių atstovų.

2. Komitetas priima sprendimus per oficialias sesijas ir atlieka funkcijas, reikalingas šios Konvencijos nuostatoms vykdyti remiantis Konvencijos principais ir tikslais.

3. Komitetas priima darbo tvarkos taisykles. Jis taip pat gali priimti šios Konvencijos nuostatų aiškinimo taisykles, kad jos būtų tinkamai taikomos. Pradines šios Konvencijos procedūros ir įgyvendinimo taisykles atstoja 1999 m. Pagalbos maistu konvencija įsteigto Pagalbos maistu komiteto 2012 m. balandžio 25 d. priimtas dokumentas FAC(11/12)1. Vėliau komitetas gali nuspręsti keisti Procedūros ir įgyvendinimo taisykles.

4. Komitetas priima sprendimus bendru sutarimu: tai reiškia, kad nė viena Šalis oficialiai neprieštarauja komiteto pasiūlytam sprendimui per oficialią sesiją svarstomu klausimu. Oficialus prieštaravimas gali būti pareiškiamas per oficialią sesiją arba per trisdešimt dienų nuo oficialios sesijos protokolo, kuriame užfiksuojami pasiūlyti sprendimai, išplatinimo.

5. Kiekvienais metais sekretoriatas rengia komitetui suvestinę ataskaitą, kuri sudaroma, priimama ir skelbiama pagal Procedūros ir įgyvendinimo taisykles.

6. Komitetas turėtų būti vieta, kurioje Šalys galėtų svarstyti pagalbos maisto srityje klausimus, pavyzdžiui, ar reikia sutelkti tinkamus ir savalaikius įsipareigojimus dėl išteklių siekiant patenkinti maisto bei mitybos poreikius, ypač konkrečiose ekstremaliosiose ir kritinėse situacijose. Jis turėtų palengvinti dalijimąsi informacija bei jos platinimą kitoms suinteresuotosioms šalims ir konsultuotis su jomis bei gauti iš jų diskusijoms reikalingą informaciją.

7. Kiekviena Šalis paskiria atstovą, įgaliotą priimti iš sekretoriato pranešimus ir kitus dokumentus.

8 straipsnis

Komiteto pirmininkas ir pirmininko pavaduotojas

1. Per paskutinę oficialią kiekvienų metų sesiją komitetas paskiria kitų metų pirmininką ir pirmininko pavaduotoją.

2. Pirmininko pareigos:

a) tvirtinti kiekvienos oficialios sesijos ar neoficialaus posėdžio darbotvarkės projektą;

b) pirmininkauti oficialioms sesijoms ar neoficialiems posėdžiams;

c) pradėti ir baigti kiekvieną oficialią sesiją ar neoficialų posėdį;

d) kiekvienos oficialios sesijos ar neoficialaus posėdžio pradžioje teikti komitetui tvirtinti darbotvarkės projektą;

e) vesti diskusijas ir užtikrinti, kad būtų laikomasi Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse nustatytų procedūrų;

f) suteikti Šalims žodį;

g) priimti sprendimus dėl darbotvarkės klausimų pagal Procedūros ir įgyvendinimo taisykles;

h) užduoti klausimus ir paskelbti sprendimus.

3. Jei pirmininkas nedalyvauja oficialioje sesijoje ar neoficialiame posėdyje ar jų dalyje arba jei jis laikinai negali eiti savo pareigų, jį pavaduoja jo pavaduotojas. Jei nėra nei pirmininko, nei pavaduotojo, komitetas paskiria laikiną pirmininką.

4. Jei dėl kokios nors priežasties pirmininkas negali toliau eiti pareigų, jo pavaduotojas jį pavaduoja iki metų pabaigos.

9 straipsnis

Oficialios sesijos ir neoficialūs posėdžiai

1. Pagal Procedūros ir įgyvendinimo taisykles komitetas rengia oficialias sesijas ir neoficialius posėdžius.

2. Per metus komitetas surengia bent vieną oficialią sesiją.

3. Pirmininko arba bent trijų Šalių prašymu komitetas rengia papildomas oficialias sesijas ir neoficialius posėdžius.

4. Pagal Procedūros ir įgyvendinimo taisykles į oficialias sesijas ir neoficialius posėdžius svarstyti su pagalba maisto srityje klausimų komitetas gali pakviesti stebėtojų ir suinteresuotųjų šalių.

5. Komiteto posėdžiauja pagal Procedūros ir įgyvendinimo taisykles nustatytoje vietoje.

6. Pagal Procedūros ir įgyvendinimo taisykles rengiama oficialių sesijų ir neoficialių posėdžių darbotvarkė.

7. Oficialios sesijos protokolas, į kurį įtraukiami visi komiteto pasiūlyti sprendimai, išplatinamas per trisdešimt dienų po oficialios sesijos.

10 straipsnis

Sekretoriatas

1. Pagal Procedūros ir įgyvendinimo taisykles komitetas paskiria sekretoriatą ir naudojasi jo paslaugomis. Komitetas prašo Tarptautinės javų tarybos, kad iš pradžių jos sekretoriatas atliktų komiteto sekretoriato užduotis.

2. Sekretoriatas atlieka šioje Konvencijoje ir Procedūros ir įgyvendinimo taisyklėse išdėstytas užduotis, taip pat administracines užduotis, įskaitant dokumentų ir ataskaitų tvarkymą bei platinimą, ir atlieka kitas komiteto nurodytas funkcijas.

11 straipsnis

Ginčų sprendimas

Komitetas stengiasi išspręsti Šalių ginčus dėl šios Konvencijos ar Procedūros ir įgyvendinimo taisyklių aiškinimo arba įgyvendinimo, įskaitant ginčus dėl šioje Konvencijoje nustatytų įpareigojimų nevykdymo.

12 straipsnis

Pasirašymas, ratifikavimas, priėmimas ar patvirtinimas

Nuo 2012 m. birželio 11 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d. Jungtinių Tautų būstinėje Niujorke ši Konvencija teikiama pasirašyti Airijai, Argentinai, Australijai, Austrijos Respublikai, Belgijos Karalystei, Bulgarijos Respublikai, Čekijos Respublikai, Danijos Karalystei, Estijos Respublikai, Europos Sąjungai, Graikijos Respublikai, Ispanijos Karalystei, Italijos Respublikai, Japonijai, Jungtinei Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystei, Jungtinėms Amerikos Valstijoms, Kanadai, Kipro Respublikai, Kroatijos Respublikai, Latvijos Respublikai, Lenkijos Respublikai, Lietuvos Respublikai, Liuksemburgo Didžiajai Hercogystei, Maltos Respublikai, Nyderlandų Karalystei, Norvegijos Karalystei, Portugalijos Respublikai, Prancūzijos Respublikai, Rumunijai, Slovakijos Respublikai, Slovėnijos Respublikai, Suomijos Respublikai, Švedijos Karalystei, Šveicarijos Konfederacijai, Vengrijai ir Vokietijos Federacinei Respublikai. Šią Konvenciją turi ratifikuoti, priimti ar patvirtinti kiekviena signatarė. Ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentai deponuojami depozitarui.

13 straipsnis

Prisijungimas

1. Bet kuri 12 straipsnyje išvardyta valstybė, kuri šios Konvencijos nepasirašė iki pasirašymo laikotarpio pabaigos, arba Europos Sąjunga, jei ji Konvencijos nepasirašė iki to laiko, gali prie jos prisijungti bet kuriuo metu po šio laikotarpio. Prisijungimo dokumentai deponuojami depozitarui.

2. Šiai Konvencijai įsigaliojus pagal 15 straipsnį, ji teikiama prisijungti bet kuriai 12 straipsnyje neminėtai valstybei arba atskirai muitų teritorijai, visiškai savarankiškai palaikančiai išorės prekybos santykius ir laikomai atitinkančia reikalavimus komiteto sprendimu. Prisijungimo dokumentai deponuojami depozitarui.

14 straipsnis

Pranešimas apie laikiną taikymą

Bet kuri 12 straipsnyje minėta valstybė ar Europos Sąjunga, ketinančios ratifikuoti, priimti arba patvirtinti šią Konvenciją ar prie jos prisijungti, arba bet kuri valstybė ar atskira muitų teritorija, komiteto sprendimu laikomos atitinkančiomis prisijungimo reikalavimus pagal 13 straipsnio 2 dalį, tačiau dar nedeponavusios savo dokumento, gali bet kuriuo metu deponuoti depozitarui pranešimą apie šios Konvencijos laikiną taikymą. Konvencija tai valstybei, atskirai muitų teritorijai arba Europos Sąjungai laikinai taikoma nuo jų pranešimo deponavimo datos.

15 straipsnis

Įsigaliojimas

1. Ši Konvencija įsigalioja 2013 m. sausio 1 d., jei iki 2012 m. lapkričio 30 d. penkios signatarės deponuoja ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentus.

2. Jei ši Konvencija pagal 1 dalį neįsigalioja, jos signatarės, deponavusios ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentus, ir valstybės arba Europos Sąjunga, deponavusios prisijungimo dokumentus pagal 13 straipsnio 1 dalį, gali vienbalsiai nuspręsti, kad Konvencija įsigalioja viena kitai.

3. Bet kuriai valstybei ar atskirai muitų teritorijai arba Europos Sąjungai, ratifikuojančioms, priimančioms, patvirtinančioms Konvenciją ar prie jos prisijungiančioms po jos įsigaliojimo, ši Konvencija įsigalioja jos ratifikavimo, patvirtinimo, priėmimo ar prisijungimo prie jos dokumento deponavimo datą.

16 straipsnis

Vertinimo ir keitimo procedūra

1. Bet kuriuo metu po šios Konvencijos įsigaliojimo Šalis gali pasiūlyti įvertinti šios Konvencijos aktualumą ar atlikti tam tikrus jos pakeitimus. Apie pasiūlytus pakeitimus visoms Šalims sekretoriatas praneša bent prieš šešis mėnesius. Pakeitimai svarstomi per kitą oficialią komiteto sesiją, rengiamą pasibaigus pranešimo laikotarpiui.

2. Šios Konvencijos pakeitimų pasiūlymai priimami komiteto sprendimu. Sekretoriatas visoms Šalims ir depozitarui praneša apie komiteto priimtų pakeitimų pasiūlymus. Depozitaras priimtų pakeitimų tekstą išplatina visoms Šalims.

3. Pranešimas apie pakeitimo priėmimą siunčiamas depozitarui. Priimtas pakeitimas tą pranešimą išsiuntusioms Šalims įsigalioja praėjus devyniasdešimt dienų po to, kai depozitaras tokius pranešimus gavo iš ne mažiau kaip keturių penktadalių šios Konvencijos Šalių pasiūlyto pakeitimo priėmimo komitete datą. Kitoms Šalims toks pakeitimas įsigalioja praėjus devyniasdešimt dienų po to, kai Šalys deponuoja depozitarui savo pranešimą. Komitetas gali nuspręsti taikyti kitokią ribą, kurią turi pasiekti pranešimų skaičius, reikalingas tam tikram pakeitimui įsigalioti. Sekretoriatas apie tokį sprendimą praneša visoms Šalims ir depozitarui.

17 straipsnis

Pasitraukimas ir nutraukimas

1. Metų pabaigoje Šalis gali pasitraukti iš šios Konvencijos, raštu apie tai pranešdama depozitarui ir komitetui likus ne mažiau kaip devyniasdešimt dienų iki metų pabaigos. Šalis neatleidžiama nuo minimalaus metinio įsipareigojimo ar ataskaitos teikimo prievolių, prisiimtų pagal šią Konvenciją tuo metu, kai ji buvo Šalis, ir neįvykdytų iki metų pabaigos.

2. Bet kuriuo metu po šios Konvencijos įsigaliojimo Šalis gali pasiūlyti nutraukti šią Konvenciją. Apie tokį pasiūlymą raštu pranešama sekretoriatui. Pasiūlymas visoms Šalims išplatinamas likus ne mažiau kaip šešiems mėnesiams iki jo svarstymo komitete.

18 straipsnis

Depozitaras

1. Šios Konvencijos depozitaru paskiriamas Jungtinių Tautų Generalinis sekretorius.

2. Depozitaras priima šios Konvencijos pasirašymo, ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo, laikino taikymo ir prisijungimo pranešimus ir apie juos informuoja visas Šalis ir signatares.

19 straipsnis

Autentiški tekstai

Šios Konvencijos originalas, kurio tekstai anglų ir prancūzų kalbomis yra vienodai autentiški, deponuojamas Jungtinių Tautų generaliniam sekretoriui.