1)

III priedo A skyriaus II ir III poskyriai ir B skyriaus I poskyris pakeičiami taip: „II. AVIŲ IR OŽKŲ MONITORINGAS 1. Bendroji dalis Avių ir ožkų monitoringas vykdomas remiantis X priedo, C skyriaus 3.2 punkto b papunktyje nurodytais laboratoriniais metodais. 2. Žmogaus maistui paskerstų avių monitoringas Valstybės narės, kuriose ėriavedžių ir ėringų avių populiacija viršija 750 000 gyvūnų, pagal 4 punkte nustatytas mėginių ėmimo taisykles per metus tiria mažiausiai 10 000 avių, paskerstų žmogaus maistui (1). 3. Ne žmogaus maistui paskerstų avių monitoringas Pagal 4 punkte nustatytas mėginių ėmimo taisykles A ir B lentelėse nurodytais kiekiais valstybės narės tiria avis ir ožkas, kurios krito arba buvo paskerstos, bet kurios nebuvo: — paskerstos pagal ligos likvidavimo programą, arba — paskerstos žmogaus maistui. A lentelė Valstybių narių, kuriose ėriavedžių ir ėringų avių populiacija viršija Mažiausias kritusių avių mėginio dydis (2) > 750 000 10 000 100 000–750 000 1 500 40 000–100 000 500 < 40 000 100

B lentelė Valstybių narių ožkų, kurios jau turėjo ožiukų arba buvo sukergtos, populiacija Mažiausias kritusių ožkų mėginio dydis (3) > 750 000 5 000 250 000–750 000 1 500 40 000–250 000 500 < 40 000 50 4. 2 ir 3 punktuose minimiems gyvūnams taikomos mėginių ėmimo taisyklės Gyvūnai yra vyresni kaip 18 mėnesių, jie turi daugiau kaip du prasikalusius priekinius dantis. Gyvūnų amžius nustatomas pagal dantų prasikalimą, akivaizdžius brandumo požymius arba bet kurią kitą patikimą informaciją. Mėginių atranka sudaroma taip, kad nebūtų įtraukta per daug atskiros grupės mėginių pagal kilmę, amžių, veislę, auginimo būdą ar kitą ypatumą. Jei įmanoma, vengiama imti pakartotinius mėginius iš tos pačios bandos. Valstybės narės įdiegia sistemą, kuri leistų tikslingai ar remiantis kitokiu pagrindu tikrinti, kad gyvūnai neišvengtų mėginių ėmimo. Mėginių ėmimas yra tipiškas kiekvienam regionui ir sezonui. Tačiau valstybės narės į mėginių ėmimą gali neįtraukti atokių vietovių, turinčių mažą gyvūnų tankumą, kuriose kritę gyvūnai nerenkami organizuotai. Šią leidžiančią nukrypti nuostatą taikančios valstybės narės apie tai praneša Komisijai ir pateikia tų atokių vietovių, kuriose taikoma ši išlyga, sąrašą. Leidžianti nukrypti nuostata taikoma ne daugiau kaip 10 % atitinkamų valstybių narių avių ir ožkų populiacijos. 5. Užsikrėtusių bandų monitoringas Nuo 2003 m. spalio 1 d. vyresni kaip 12 mėnesių gyvūnai arba gyvūnai, kurių priekiniai dantys yra prasikalę, sunaikinti remiantis VII priedo 2 poskyrio b punkto i papunkčio arba 2 poskyrio c punkto nuostatomis, tiriami atsitiktinai imant paprastąjį mėginį pagal toliau pateikiamoje lentelėje nurodytus mėginio dydžius. Bandoje sunaikintų vyresnių kaip 12 mėnesių gyvūnų arba gyvūnų, kurių priekiniai dantys yra prasikalę, skaičius Minimalus mėginio dydis 70 arba mažiau Visi tinkami gyvūnai 80 68 90 73 100 78 120 86 140 92 160 97 180 101 200 105 250 112 300 117 350 121 400 124 450 127 500 ar daugiau 150 Jei įmanoma, reikia neskubėti skersti ir imti mėginius, o pirmiau sulaukti pirminio molekulinio tipo nustatymo tyrimo, atlikto toliau analizuojant teigiamus skrepi atvejus, rezultatų remiantis X priedo C skyriaus 3.2 poskyrio c punkto i papunkčio nuostatomis. 6. Kitų gyvūnų monitoringas Be 2, 3 ir 4 punktuose nurodytų programų, valstybės narės gali nuspręsti savanoriškai tirti kitus gyvūnus, visų pirma, — pieno produktų gamybai auginamus gyvūnus, — gyvūnus, kilusius iš šalių, kurių teritorijoje pasireiškia USE, — gyvūnus, kurie galėjo būti šeriami, kaip įtariama, užkratu užterštais pašarais, — gyvūnus, kuriuos atsivedė USE užkrėstos veislinės patelės arba kurie yra iš jų išvesti. 7. Priemonės, taikomos baigus avių ir ožkų tyrimus 7.1. Jei žmonėms vartoti skerdžiamas gyvūnas buvo atrinktas tyrimui GSE nustatyti, jo skerdena nėra žymima Direktyvos 64/433/EEB I priedo XI skyriuje numatytu sveikumo ženklu, kol negautas neigiamas greitojo tyrimo rezultatas. 7.2. Valstybės narės gali nukrypti nuo 7.1 punkto nuostatų, jeigu skerdykloje įdiegta kompetentingų institucijų patvirtinta sistema, leidžianti atsekti visas gyvūno dalis, ir jeigu iš skerdyklos neiškeliauja nė viena ištirto gyvūno dalis, paženklinta sveikumo ženklu, kol negaunami neigiami greitojo tyrimo rezultatai. 7.3. Visos ištirto gyvulio kūno dalys, įskaitant odą, oficialiai saugomos, kol bus gauti neigiami greitojo testo rezultatai, išskyrus šalutinius gyvūninius produktus, kurie tiesiogiai naikinami remiantis Reglamento (EB) Nr. 1774/2002 4 straipsnio 2 dalies a, b arba e punktais. 7.4. Visos gyvulio, kurio greitojo tyrimo rezultatai yra teigiami, kūno dalys, įskaitant odą, sunaikinamos, remiantis Reglamento (EB) Nr. 1774/2002 4 straipsnio 2 dalies a, b arba e punktais, išskyrus medžiagą, kuri turi būti saugoma kartu su šio priedo B skyriaus III skirsnyje numatytais įrašais. 8. Genotipo nustatymas 8.1. Nustatomas kiekvienos USE užsikrėtusios avies priono baltymo genotipas. Nustačius, kad USE užkrėstos atsparių genotipų avys (genotipo avys, kurių abu aleliai koduoja alaniną 136 kodone, abi alelės koduoja argininą kodonuose 154 ir 171), apie tai nedelsiant pranešama Komisijai. Jei įmanoma, nustatomas tokių atvejų kamieno geno tipas. Jeigu tokiais atvejais kamieno geno tipo nustatyti neįmanoma, gyvulio kilmės banda ar kitos bandos, kuriose gyvūnas buvo laikomas, stebimos intensyviau, siekiant aptikti kitus USE užsikrėtusius gyvūnus kamieno geno tipui nustatyti. 8.2. Be gyvūnų, kurių genotipas nustatomas remiantis 8.1 punktu, nustatomas minimalaus avių mėginio priono baltymo genotipas. Jeigu valstybių narių suaugusių avių populiacija viršija 750 000 suaugusių gyvūnų, šį mažiausią mėginį sudaro ne mažiau kaip 600 gyvūnų. Kitose valstybėse narėse mažiausią mėginį sudaro ne mažiau kaip 100 gyvūnų. Mėginius galima imti iš žmogaus maistui paskerstų gyvūnų, iš ūkyje kritusių arba iš gyvų gyvūnų. Mėginių ėmimas turi būti tipiškas visai avių populiacijai. III. KITŲ GYVŪNŲ RŪŠIŲ MONITORINGAS Valstybės narės gali savanoriškai stebėti, kaip dažnai USE užsikrečia kitos gyvūnų rūšys – ne tik galvijai, avys ir ožkos.“. „B SKYRIUS ATSKAITOMYBĖS IR ĮRAŠŲ REIKALAVIMAI I. VALSTYBĖMS NARĖMS KELIAMI REIKALAVIMAI A. Informacija, pateikiama valstybių narių metinėje ataskaitoje, kaip numatyta 6 straipsnio 4 dalyje 1. Įtariamų vienos rūšies gyvūnų, kurių judėjimas, remiantis 12 straipsnio 1 dalimi, ribojamas, skaičius. 2. Įtariamų vienos rūšies gyvūnų, kurie, remiantis 12 straipsnio 2 dalimi, tiriami laboratorijoje, skaičius, greitojo ir patvirtinamojo tyrimų rezultatai (teigiamų ir neigiamų atvejų skaičius) bei galvijams – visų ištirtų gyvūnų amžiaus pasiskirstymo įvertinimas. Kiek tik įmanoma, amžiaus pasiskirstymą reikia sugrupuoti taip: „jaunesni kaip 24 mėnesiai“, pasiskirstymas per 12 mėnesių tarp 24 ir 155 mėnesių ir „vyresni kaip 155 mėnesiai“. 3. Bandų, kuriose buvo užregistruoti ir remiantis 12 straipsnio 1 ir 2 dalimis ištirti įtariami avių ir ožkų užsikrėtimo atvejai, skaičius. 4. Kiekvienoje A skyriaus I poskyrio 2.1, 2.2, 2.3, 3.1, 4.1, 4.2, 4.3 ir 5 punktuose minimoje subpopuliacijoje ištirtų galvijų skaičius. Nurodomas mėginio parinkimo metodas, greitojo ir patvirtinamojo tyrimų rezultatai ir ištirtų gyvūnų amžiaus pasiskirstymo įvertinimas, kaip nurodyta 2 punkte. 5. Kiekvienoje A skyriaus, II dalies, 2, 3 ir 5 punktuose minimoje subpopuliacijoje ištirtų avių ir ožkų bei bandų skaičius nurodant mėginio parinkimo metodą ir greitojo bei patvirtinamojo tyrimų rezultatus. 6. Teigiamų GSE ir skrepi atvejų geografinis pasiskirstymas, įskaitant kilmės šalį, jeigu tai nėra ta pati duomenis pateikianti šalis. Kiekvieno USE užsikrėtusio galvijo, avies ir ožkos atvedimo metai ir, jei įmanoma, mėnuo. Netipiškos USE atvejai ir priežastys, kodėl taip manoma. Skrepi atveju: pirminio molekulinio tyrimo rezultatai taikant atskiriamąjį imunoblotingą, minimą X priedo C skyriaus 3.2 poskyrio c punkto i papunktyje. 7. Kitiems gyvūnams, ne galvijams, avims ir ožkoms: mėginių ir vienos rūšies gyvūnų patvirtintų USE atvejų skaičius. 8. Kiekvieno galvijo genotipas ir, jei įmanoma, veislė – nesvarbu, ar nustatyta USE, ar buvo tiriamas remiantis A skyriaus, II dalies 8.1 ir 8.2 punktais. B. Ataskaitiniai laikotarpiai Ataskaitų, kuriose pateikiama A skirsnyje minima ir kas mėnesį Komisijai siunčiama informacija arba 8 punkte kas ketvirtį siunčiama informacija, gali sudaryti metinę ataskaitą, kaip reikalaujama 6 straipsnio 4 dalyje, jeigu ši informacija nuolat atnaujinama, kai gaunama nauja informacija.“