LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 343/558

KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) 2015/2447

2015 m. lapkričio 24 d.

kuriuo nustatomos išsamios tam tikrų Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, nuostatų įgyvendinimo taisyklės

EUROPOS KOMISIJA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 291 straipsnį,

atsižvelgdama į 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas (1), ypač į jo 8, 11, 17, 25, 32, 37, 41, 50, 54, 58, 63, 66, 76, 100, 107, 123, 132, 138, 143, 152, 157, 161, 165, 169, 176, 178, 181, 184, 187, 193, 200, 207, 209, 213, 217, 222, 225, 232, 236, 266, 268, 273 ir 276 straipsnius,

kadangi:

(1) Reglamentu (ES) Nr. 952/2013 (toliau – Kodeksas), kuris atitinka Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), Komisijai suteikiami įgyvendinimo įgaliojimai nustatyti su kai kuriais Kodekso elementais susijusias procedūrines taisykles, kad būtų užtikrintas aiškumas, tikslumas ir numatomumas;

(2) Europos Parlamento ir Tarybos sprendime Nr. 70/2008/EB (2) numatytas informacinių ir ryšių technologijų naudojimas yra svarbus veiksnys, lemiantis palankesnes prekybos sąlygas ir muitinio tikrinimo veiksmingumą, todėl gerokai mažėja verslo subjektų išlaidos ir visuomenei kylanti rizika. Dėl šios priežasties būtina nustatyti specialias su naudojamomis informacinėmis sistemomis susijusias taisykles, reglamentuojančias muitinių tarpusavio keitimąsi informacija, ekonominės veiklos vykdytojų ir muitinių tarpusavio keitimąsi informacija ir tokios informacijos saugojimą naudojant elektronines duomenų apdorojimo priemones. Muitinės informacijos saugojimas ir apdorojimas bei darni sąsaja su ekonominės veiklos vykdytojais prireikus turėtų būti įtraukti į sistemas, padedančias sudaryti tiesiogines ir ES mastu suderintas prekybos sąlygas. Bet koks pagal šį reglamentą atliekamas asmens duomenų saugojimas ir apdorojimas visiškai atitinka galiojančias Sąjungos ir nacionalines asmens duomenų srities nuostatas;

(3) bet koks pagal šį reglamentą atliekamas asmens duomenų apdorojimas visiškai atitinka galiojančias Sąjungos ir nacionalines asmens duomenų srities nuostatas;

(4) tais atvejais, kai institucijos ar asmenys iš trečiųjų šalių naudosis elektroninėmis sistemomis, jiems bus prieinamos tik reikiamos funkcijos, o tokia prieiga turės atitikti Sąjungos teisės nuostatas;

(5) siekiant užtikrinti, kad vienam ekonominės veiklos vykdytojui būtų suteiktas tik vienas ekonominės veiklos vykdytojo registracijos ir identifikavimo kodas (EORI kodas), būtinos aiškios ir skaidrios taisyklės, kuriose būtų nurodyta tokį kodą suteikti kompetentinga muitinė;

(6) siekiant sudaryti palankesnes sąlygas tinkamai kurti ir taikyti su privalomąja tarifine informacija susijusią elektroninę sistemą bei veiksmingai naudoti toje sistemoje registruojamą informaciją, reikėtų nustatyti tos sistemos kūrimo ir eksploatavimo taisykles;

(7) siekiant palankesnių sąlygų ir veiksmingos stebėsenos, turėtų būti numatyta informacijos apie Sąjungos prekių muitinio statuso įrodymus mainams skirta elektroninė informacinė ir ryšių sistema;

(8) dėl reikalavimo iš anksto pateikti duomenis, kurie yra reikalingi elektroniniu būdu teikiant CN 23 deklaraciją, būtina keisti su pašto siuntomis (visų pirma, siuntomis, kurioms netaikomi muitai) susijusių muitinės deklaracijų apdorojimo tvarką;

(9) tranzito procedūrų paprastinimas turėtų būti derinamas su Kodekse numatyta elektronine aplinka, kuri geriau pritaikyta ekonominės veiklos vykdytojų poreikiams, ir kartu turėtų būti sudaromos palankesnės teisėtos prekybos sąlygos bei užtikrinamas muitinio tikrinimo veiksmingumas;

(10) siekiant užtikrinti, kad tranzitu vežamų prekių procedūros, kurioms atlikti šiuo metu naudojami popieriniai dokumentai arba kurios yra iš dalies kompiuterizuotos, būtų atliekamos ir stebimos veiksmingiau, pageidautina, kad su visomis transporto rūšimis susijusios tranzito procedūros būtų visiškai kompiuterizuotos ir būtų numatytos su keleiviais ir veiklos tęstinumo atvejais susijusios išimtys;

(11) kad būtų galima įgyvendinti kiekvieno asmens teisę būti išklausytam prieš muitinei priimant sprendimą, kuris tam asmeniui gali padaryti neigiamą poveikį, reikia nustatyti procedūrines naudojimosi ta teise taisykles, kuriose būtų atsižvelgiama į Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktiką ir pagrindines teises, kurios yra sudėtinė Sąjungos teisinės sistemos dalis, ir visų pirma į teisę į gerą administravimą;

(12) siekiant užtikrinti, kad prašymų priimti sprendimus, susijusius su muitų teisės aktais, sistema būtų veiksminga ir kad muitinių taikomas sprendimų priėmimo procesas būtų sklandus ir veiksmingas, labai svarbu, kad valstybės narės Komisijai pateiktų savo kompetentingų muitinių, kurioms turi būti teikiami prašymai priimti sprendimus, sąrašą;

(13) būtina patvirtinti bendras taisykles, reglamentuojančias prašymų priimti su privalomąja informacija susijusius sprendimus pateikimą ir priėmimą, taip pat tokių sprendimų priėmimą, kad visiems ekonominės veiklos vykdytojams būtų užtikrintos vienodos sąlygos;

(14) kadangi su privalomąja tarifine informacija susijusi elektroninė sistema dar turi būti patobulinta, iki tos sistemos patobulinimo reikia naudoti popierines PTI prašymų ir sprendimų formas;

(15) siekiant užtikrinti atitiktį reikalavimui, kad sprendimai dėl privalomosios informacijos būtų privalomi, nuoroda į atitinkamą sprendimą turėtų būti pateikiama muitinės deklaracijoje. Be to, siekiant padėti muitinėms veiksmingai tikrinti, kaip laikomasi pareigų, susijusių su sprendimu dėl privalomosios tarifinės informacijos, taip pat būtina nustatyti procedūrines priežiūros duomenų, kurie svarbūs atliekant naudojimosi tuo sprendimu stebėseną, rinkimo ir naudojimo taisykles. Taip pat būtina nustatyti, kaip ta stebėsena bus atliekama, kol elektroninės sistemos dar nepatobulintos;

(16) siekiant užtikrinti vienodą tvarką, skaidrumą ir teisinį tikrumą, būtinos procedūrinės taisyklės, reglamentuojančios sprendimų dėl privalomosios informacijos naudojimo pratęsimą ir valstybių narių muitinių informavimą apie tai, kad prekių, kurių teisingas ir vienodas tarifinis klasifikavimas arba kilmės nustatymas negali būti užtikrintas, atžvilgiu sprendimų dėl privalomosios informacijos priėmimas laikinai sustabdomas;

(17) reikėtų išsamiau apibūdinti kriterijus, susijusius su įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo (AEO) statuso (muitinės formalumų supaprastinimas) ir įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo (saugumas ir sauga) statuso (šie statusai taip pat gali būti derinami) suteikimu, taip pat tokio statuso prašymo pateikimo tvarką, siekiant užtikrinti, kad su skirtingomis AEO leidimų statuso rūšimis susijusi tvarka būtų įgyvendinama vienodai;

(18) kadangi elektroninė sistema, kuri būtina taikant Kodekso nuostatas, reglamentuojančias prašymų suteikti įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo (AEO) statusą teikimą ir leidimų, kuriais suteikiamas tos statusas, išdavimą, dar turi būti patobulinta, dabartinės priemonės (popierinės ir elektroninės) turi būti naudojamos ir toliau, kol sistema bus patobulinta;

(19) kad muitinis tikrinimas būtų taikomas vienodai ir veiksmingai, rizikos informacija ir rizikos analizės rezultatais turi būti keičiamasi vienoda tvarka. Todėl su rizika susijusios informacijos mainams tarp muitinių ir tų muitinių ir Komisijos, taip pat tokios informacijos saugojimui turėtų būti naudojama elektroninė ryšių ir informacinė sistema;

(20) siekiant užtikrinti teisingą ir vienodą tarifinių kvotų taikymą, turėtų būti nustatytos tų kvotų valdymo taisyklės ir su šia užduotimi susijusi muitinių atsakomybė. Taip pat reikia nustatyti procedūrines su tarifinių kvotų valdymu susijusios elektroninės sistemos tinkamo veikimo taisykles;

(21) siekiant užtikrinti, kad būtų renkami Sąjungos lygmeniu reprezentatyvūs priežiūros duomenys apie išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijas arba eksporto deklaracijas, šiuo tikslu būtina parengti procedūrines taisykles. Be to, dar reikia nustatyti procedūrines su tokia priežiūra susijusios elektroninės sistemos tinkamo veikimo taisykles. Taip pat būtina nustatyti procedūrines priežiūros duomenų rinkimo taisykles, nes su tokia priežiūra susijusi elektroninė sistema ir nacionalinės importo ir eksporto sistemos dar nepatobulintos;

(22) nelengvatinių kilmės taisyklių taikymo srityje būtina parengti procedūrines kilmės įrodymo pateikimo ir tikrinimo taisykles, kurios būtų taikomos tais atvejais, kai žemės ūkio ar kituose Sąjungos teisės aktuose šio kilmės įrodymo reikalaujama specialios importo tvarkos taikymo tikslais;

(23) pagal Sąjungos bendrąją lengvatų sistemą (toliau – BLS sistema) ir taikant lengvatinių muitų tarifų priemones, kurias Sąjunga vienašališkai patvirtino tam tikroms šalims ar teritorijoms, reikėtų nustatyti procedūras ir parengti formas, kad būtų galima užtikrinti bendrą kilmės taisyklių taikymą. Be to, siekiant sudaryti palankias sąlygas atlikti tikrinimą ir užkirsti kelią sukčiavimui arba kovoti su juo, taip pat reikėtų numatyti nuostatas, kuriomis siekiama užtikrinti, kad BLS lengvatomis besinaudojančios šalys ir tos šalys ar teritorijos laikytųsi atitinkamų taisyklių, ir numatyti veiksmingo administracinio bendradarbiavimo su Sąjunga procedūras;

(24) nelengvatinių kilmės taisyklių taikymo srityje būtina parengti procedūras, kurios palengvintų kilmės įrodymų išdavimą Sąjungoje, taip pat nuostatas dėl ekonominės veiklos vykdytojų keitimosi informacija naudojant tiekėjo deklaracijas ir valstybių narių administracinio bendradarbiavimo vykdymo, visų pirma išduodant informacijos sertifikatus INF 4. Rengiant tokias procedūras turėtų būti atsižvelgta į spragą, atsiradusią dėl to, kad į Sąjungos sudarytus laisvosios prekybos susitarimus ne visuomet įtraukiamos taisyklės dėl prekių kilmės įrodymų pakeitimo tais atvejais, kai į laisvą apyvartą dar neišleisti produktai siunčiami į kitą vietą, esančią tokius susitarimus pasirašiusiose šalyse, ir tą spragą reikėtų sumažinti. Rengiant tokias procedūras taip pat turėtų būti atsižvelgta į tai, kad Sąjunga į būsimus laisvosios prekybos susitarimus gali neįtraukti išsamių taisyklių arba neįtraukti jokių taisyklių dėl kilmės sertifikavimo ir remtis tik susitariančiųjų šalių vidaus teisės aktais. Todėl būtina nustatyti bendrąsias su tokių susitarimų taikymu susijusias procedūras dėl patvirtinto eksportuotojo leidimų išdavimo. Remiantis tais pačiais argumentais, taip pat reikėtų nustatyti eksportuotojų registravimo ne pagal Sąjungos BLS sistemą procedūras;

(25) kilmės įrodymų – A formos prekių kilmės sertifikatų, sąskaitų faktūrų deklaracijų ar pareiškimų apie prekių kilmę – pakeitimui palengvinti reikia parengti pagal BLS sistemą taikomas procedūras. Tokios taisyklės turėtų palengvinti produktų, kurie dar nėra išleisti į laisvą apyvartą, gabenimą į kitą Sąjungos muitų teritorijos vietą arba tam tikrais atvejais į Norvegiją, Šveicariją ar Turkiją (kai pastaroji įvykdys tam tikras sąlygas). Taip pat reikėtų parengti formas, naudotinas išduodant A formos prekių kilmės sertifikatus, judėjimo sertifikatus EUR.1 ir formas, skirtas eksportuotojams, kurie teikia prašymus suteikti registruotojo eksportuotojo statusą;

(26) siekiant užtikrinti vienodą ir suderintą muitinio įvertinimo nuostatų taikymą pagal tarptautines taisykles, reikėtų priimti procedūrines sandorio vertės nustatymo tvarką reglamentuojančias taisykles. Dėl tų pačių priežasčių reikia priimti procedūrines taisykles, kuriose nurodoma, kaip taikyti antrinius muitinio įvertinimo metodus ir kaip konkrečiais atvejais ir konkrečiomis aplinkybėmis nustatoma muitinė vertė;

(27) atsižvelgiant į tai, kad reikia užtikrinti tinkamą Sąjungos ir valstybių narių finansinių interesų apsaugą ir vienodas ekonominės veiklos vykdytojų veiklos sąlygas, būtina nustatyti procedūrines taisykles, reglamentuojančias garantijos pateikimą, jos dydžio nustatymą ir, atsižvelgiant į riziką, siejamą su skirtingomis muitinės procedūromis, atitinkamo ekonominės veiklos vykdytojo ir muitinių atliekamą garantijos tikrinimą;

(28) siekiant užtikrinti, kad skola muitinei būtų išieškota, reikėtų užtikrinti, kad muitinės viena kitai padėtų tais atvejais, kai skola muitinei atsiranda kitoje valstybėje narėje nei valstybė narė, priėmusi garantiją;

(29) kad būtų sudarytos palankios sąlygos visoje Sąjungoje vienodai aiškinti muitų grąžinimo ar atsisakymo juos išieškoti taisykles, reikia nustatyti šios srities procedūras ir reikalavimus. Muitai grąžinami arba juos atsisakoma išieškoti, jei įvykdomi reikalavimai, įskaitant formalumų atlikimą; šiuos dalykus reikia išaiškinti Sąjungos lygmeniu, kad valstybėms narėms būtų paprasčiau taikyti Kodeksą ir nebūtų taikoma skirtinga tvarka. Reikia nustatyti sąlygas, kuriomis muitinės galėtų vienos kitoms padėti sprendžiant muitų grąžinimo arba atsisakymo juos išieškoti klausimus, kai reikia gauti papildomos informacijos. Vienodą tvarką reikia numatyti ir tais muitų grąžinimo arba atsisakymo juos išieškoti atvejais, kai prekės buvo eksportuotos arba sunaikintos be muitinės priežiūros. Turi būti nustatyta, kokiomis sąlygomis ir kaip įrodoma, kad prekės, už kurias sumokėtus muitus prašoma grąžinti arba atsisakyti išieškoti, buvo eksportuotos arba sunaikintos;

(30) tam tikrais muitų grąžinimo arba atsisakymo juos išieškoti atvejais, kai atitinkama suma yra ne tokia didelė, valstybės narės turėtų Komisijai pateikti tokių atvejų sąrašą, kad Komisija pagal savo nuosavų išteklių kontrolės sistemą galėtų atlikti patikras ir apsaugoti Sąjungos finansinius interesus;

(31) siekiant atsižvelgti į atvejus, kai, siekiant geriau apsisaugoti nuo didelių pavojų, tam tikri įvežimo bendrosios deklaracijos duomenys turi būti pateikti ankstyvuoju prekių vežimo etapu, taip pat į atvejus, kai, be vežėjo, kiti asmenys pateikia įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis, siekiant padidinti saugumui ir saugai užtikrinti skirtos rizikos analizės veiksmingumą, įvežimo bendrąją deklaraciją turėtų būti įmanoma pateikti naudojant daugiau kaip vieną duomenų rinkinį. Reikėtų nustatyti aiškias pateiktų duomenų registracijos ir pakeitimų taisykles;

(32) kad teisėta prekyba nebūtų sutrikdyta, saugumui ir saugai užtikrinti skirta rizikos analizė paprastai turėtų būti atliekama per nustatytus įvežimo bendrosios deklaracijos pateikimo laikotarpius, išskyrus atvejus, kai nustatyta rizika arba kai reikia atlikti papildomą rizikos analizę;

(33) kadangi importo kontrolės sistema, kuri būtina taikant su įvežimo bendrąja deklaracija susijusias Kodekso nuostatas, dar nėra visiškai patobulinta, šiuo metu taikoma informacijos mainų ir saugojimo priemonė (išskyrus Kodekso 6 straipsnio 1 dalyje nurodytas elektronines duomenų apdorojimo priemones), t. y. dabartinė importo kontrolės sistema, turi būti naudojama ir toliau;

(34) be to, kadangi pagal dabartinę importo kontrolės sistemą įvežimo bendroji deklaracija gali būti priimta tik jei ji pateikta kaip vienas duomenų rinkinys, nuostatų, reglamentuojančių duomenų teikimą daugiau kaip vienu duomenų rinkiniu, taikymas turėtų būti laikinai sustabdytas, kol importo kontrolės sistema bus patobulinta;

(35) derėtų nustatyti procedūrines taisykles, kurios turėtų būti taikomos, kai į Sąjungos muitų teritoriją įplaukiantis jūrų laivas arba įskrendantis orlaivis pirmiausia atvyksta į muitinės įstaigą valstybėje narėje, kuri įvežimo bendrojoje deklaracijoje nebuvo nurodyta kaip šalis, per kurios teritoriją vežamos prekės;

(36) jeigu laikinai saugomų prekių gabenimas susijęs su sandėliais, esančiais daugiau kaip vienoje valstybėje narėje, kompetentinga muitinė turėtų konsultuotis su atitinkama muitine, siekdama užtikrinti, kad, prieš išduodant tokio gabenimo leidimą, būtų įvykdytos nustatytos sąlygos;

(37) siekiant dar veiksmingesnio laikino saugojimo, Sąjungos muitinės teisės aktuose reikėtų numatyti nuostatas, reglamentuojančias prekių gabenimą iš vieno laikinojo saugojimo sandėlio į kitą, kai kiekvienam iš jų taikomas tas pats arba skirtingi leidimai, taip pat taikomas tais atvejais, kai tokių leidimų turėtojas gali būti tas pats arba skirtingi asmenys. Siekiant užtikrinti veiksmingą muitinės priežiūrą, reikėtų nustatyti aiškias taisykles dėl muitinių, kurių kompetencijai priklauso prekių atvežimo vietos priežiūra, atsakomybės;

(38) siekiant užtikrinti vienodą Sąjungos prekių muitinio statuso taisyklių taikymą, dėl kurio padidės muitinės administracijų, taip pat ekonominės veiklos vykdytojų veiklos efektyvumas, reikėtų nustatyti Sąjungos prekių muitinio statuso įrodymo pateikimo ir tikrinimo procedūrines taisykles, visų pirma taisykles, susijusias su įvairiomis tų įrodymų pateikimo priemonėmis ir paprastesne tokių įrodymų pateikimo tvarka;

(39) siekiant aiškumo ekonominės veiklos vykdytojams, derėtų nustatyti, kuri muitinės įstaiga yra kompetentinga gauti ir tvarkyti muitinės deklaraciją pagal muitinės deklaracijos rūšį ir ekonominės veiklos vykdytojo prašomą muitinės procedūrą. Taip pat derėtų nustatyti muitinės deklaracijos priėmimo sąlygas ir atvejus, kuriais muitinės deklaraciją galima taisyti po prekių išleidimo;

(40) būtina parengti su standartinės muitinės deklaracijos pateikimu susijusias procedūrines taisykles, kuriose būtų nurodyta, kad tais atvejais, kai muitinės deklaracija pateikiama dėl skirtingų prekių rūšių, laikoma, kad dėl kiekvienos prekių rūšies pateikta atskira muitinės deklaracija;

(41) leidimų reguliariai naudotis supaprastintomis deklaracijomis išdavimo srityje reikia suvienodinti tvarką, susijusią su papildomų deklaracijų pateikimo terminais ir supaprastintos deklaracijos pateikimo metu trūkstamais deklaraciją papildančiais dokumentais;

(42) kad po muitinės deklaracijos priėmimo atliekant formalumus ir tikrinimą tą muitinės deklaraciją būtų lengva identifikuoti, reikėtų nustatyti pagrindinio registracijos numerio (angl. MRN, Master Reference Number) naudojimą reglamentuojančias procedūrines taisykles;

(43) reikėtų numatyti vienodas priemones, taikytinas nustatant muitų tarifo subpoziciją, kuri, deklarantui pateikus prašymą, galėtų būti taikoma tais atvejais, kai siuntoje būtų prekių, priskiriamų skirtingoms muitų tarifo subpozicijoms, ir tais atvejais, kai atliekant su tomis prekėmis susijusius formalumus pagal jų muitų tarifo subpoziciją darbo ir piniginės sąnaudos būtų neproporcingai didelės, palyginti su taikytinu importo ar eksporto muitu;

(44) siekiant užtikrinti, kad centralizuoto muitinio įforminimo leidimų išdavimas būtų tinkamai administruojamas tais atvejais, kai tame procese dalyvauja daugiau kaip viena muitinė, reikėtų standartizuoti konsultavimosi procedūrą. Analogiškai reikėtų nustatyti deramą prižiūrinčiosios muitinės įstaigos ir pateikimo muitinės įstaigos laiku atliekamų informacijos mainų sistemą, kad valstybės narės galėtų išleisti prekes laiku ir laikytis pridėtinės vertės mokesčio teisės aktų, akcizų srities teisės aktų, nacionalinių draudimų bei apribojimų ir statistikos reikalavimų;

(45) savikontrolė įtraukta kaip nauja Kodekse siūloma paprastinimo priemonė. Todėl labai svarbu tiksliai apibrėžti supaprastinimą, susijusį su muitinės formalumais ir tikrinimu, kuriuos turi atlikti leidimo turėtojas. Atitinkamomis taisyklėmis turėtų būti užtikrintas aiškus savikontrolės taikymas valstybėje narėje, naudojant tinkamas ir proporcingas tikrinimo priemones;

(46) prekių sunaikinimo, pardavimo ir perdavimo valstybės nuosavybėn srityje reikia nustatyti procedūrines taisykles, kuriose būtų apibūdintas muitinių vaidmuo, susijęs su bet kokių atliekų ar laužo, atsiradusių po prekių sunaikinimo, rūšimi ir kiekiu bei procedūromis, kurių reikia laikytis perduodant prekes valstybės nuosavybėn ir jas parduodant;

(47) grąžintų prekių neapmokestinimas importo muitu turėtų būti grindžiamas informacija, įrodančia, kad tokio atleidimo nuo importo muito sąlygos įvykdytos. Todėl reikėtų numatyti su būtina informacija ir šios informacijos mainais tarp ekonominės veiklos vykdytojų ir muitinių, ir tarp pačių muitinių susijusias procedūrines taisykles;

(48) jūrų žvejybos produktų ir kitų iš jūros išgautų produktų neapmokestinimas importo muitu turėtų būti grindžiamas įrodymu, kad tokio atleidimo nuo importo muito sąlygos įvykdytos. Todėl reikėtų numatyti su būtina informacija susijusias procedūrines taisykles;

(49) atsižvelgiant į tai, kad, kai pateikiamas prašymas išduoti leidimą taikyti specialiąsias procedūras, reikalaujama patikrinti ekonomines sąlygas, tais atvejais, kai turima įrodymų, kad gali būti padarytas neigiamas poveikis esminiams Sąjungos gamintojų interesams, reikėtų nustatyti aiškias ir paprastas Sąjungos lygmeniu atliekamo tinkamo tikrinimo taisykles;

(50) reikia nustatyti procedūrines specialiosios procedūros pripažinimo įvykdyta taisykles, reglamentuojančias atvejus, kai prekėms tokia procedūra įforminama naudojant dvi muitinės deklaracijas ar daugiau; taip siekiama aiškiai nustatyti tokio procedūros pripažinimo įvykdyta veiksmų seką;

(51) kompetentinga muitinė turėtų priimti sprendimą dėl prašymo perleisti procedūros turėtojo teises ir pareigas kitam asmeniui;

(52) prekių, kurioms įforminta specialioji procedūra, gabenimas į išvežimo muitinės įstaigą turėtų būti leidžiamas, jeigu atliekami eksporto procedūros formalumai;

(53) jeigu naudojamos ekvivalentiškos prekės, turėtų būti leidžiama prekes apskaityti atskirai. Ne Sąjungos prekių ir ekvivalentiškų prekių muitinės statuso pakeitimo procedūrinėmis taisyklėmis privaloma užtikrinti, kad ekonominės veiklos vykdytojui nebūtų sudarytos sąlygos nepagrįstai pasinaudoti palankesnėmis apmokestinimo importo muitu sąlygomis;

(54) siekiant palengvinti teisėtą prekybą ir užtikrinti muitinio tikrinimo veiksmingumą, taip pat užtikrinti, kad valstybių narių muitinės administracijos netaikytų skirtingos tvarkos, turėtų būti nustatytos procedūrinės taisyklės, kuriomis reglamentuojama Sąjungos tranzito procedūra, tranzito procedūra, taikoma pagal Muitinės konvenciją dėl tarptautinio krovinių gabenimo su TIR knygelėmis (3) su vėlesniais pakeitimais (toliau – TIR konvencija), 1961 m. gruodžio 6 d. Briuselyje priimtą Muitinės konvenciją dėl prekių laikinojo įvežimo su ATA knygele su vėlesniais pakeitimais (toliau – ATA konvencija) ir Konvenciją dėl laikinojo įvežimo (4) su vėlesniais pakeitimais (toliau – Stambulo konvencija), taip pat tranzito procedūros, įforminamos naudojant 302-ąją formą ir pagal pašto sistemą. Šiomis procedūrinėmis taisyklėmis nustatomi pagrindiniai procesų elementai ir numatomos supaprastinimo priemonės, todėl ir muitinės administracijos, ir ekonominės veiklos vykdytojai gali gauti visokeriopos su šiomis suderintomis veiksmingomis procedūromis, kurios yra konkretus palankesnių prekybos sąlygų sudarymo pavyzdys, susijusios naudos;

(55) atsižvelgiant į oro ir jūrų transporto ypatumus, derėtų dar labiau supaprastinti šių rūšių transportui taikomą tvarką, t. y. leisti naudoti oro ir jūrų vežėjų apskaitos registrų duomenis tranzito deklaracijų reikmėms. Be to, reikėtų dar labiau supaprastinti elektroninių duomenų apdorojimo priemonių, skirtų geležinkeliais vežamoms prekėms, naudojimo tvarką, kad atitinkamos nuostatos būtų pataisytos, atsižvelgiant į rinkos liberalizavimo nulemtas permainas ir pasikeitusias geležinkelių procedūrines taisykles;

(56) siekiant užtikrinti, kad muitinės savo užduotis atliktų veiksmingai ir kartu būtų patenkinti ekonominės veiklos vykdytojų lūkesčiai, su išankstine išvežimo deklaracija susijusi saugumui ir saugai užtikrinti skirta rizikos analizė turėtų būti atliekama prieš prekių išleidimą, per tokį laikotarpį, kurį nustatant atsižvelgiama į teisėtą interesą netrikdyti su prekių vežimu susijusios prekybos;

(57) turėtų būti nustatytos išsamios prekių pateikimo, eksporto įstaigoje ir išvežimo įstaigoje atliekamų formalumų taisyklės, kuriomis, visų pirma, užtikrinamas efektyvus ir veiksmingas išvežimo patvirtinimas, taip pat keitimasis informacija tarp eksporto ir išvežimo įstaigų;

(58) atsižvelgiant į eksporto ir reeksporto panašumus, derėtų išplėsti tam tikrų taisyklių dėl prekių eksporto taikymą reeksportuojamoms prekėms;

(59) siekiant užtikrinti ekonominės veiklos vykdytojų teisėtų interesų apsaugą ir užtikrinti sklandų perėjimą prie naujųjų teisinių taisyklių, būtina numatyti pereinamojo laikotarpio nuostatas dėl taisyklių, taikytinų prekėms, kurioms tam tikros muitinės procedūros įformintos iki 2016 m. gegužės 1 d. ir kurių išleidimas bus įformintas arba kurioms įforminta procedūra bus pripažinta įvykdyta po tos datos. Analogiškai, ekonominės veiklos vykdytojams reikėtų leisti pateikti prašymus išduoti leidimus pagal Kodeksą iki jo taikymo pradžios datos, kad išduotais leidimais būtų galima naudotis nuo 2016 m. gegužės 1 d.;

(60) bendrosios Kodekso įgyvendinimo taisyklės glaudžiai susijusios, jų negalima atskirti dėl jų turinio dalykų sąsajų, nors jos ir apima horizontaliąsias taisykles, kurios taikomos kelioms muitinės procedūroms. Todėl, siekiant teisinio nuoseklumo, jas reikėtų kartu išdėstyti viename reglamente;

(61) šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Muitinės kodekso komiteto nuomonę;

(62) siekiant Kodeksą taikyti visa apimtimi, šio reglamento nuostatos turėtų būti taikomos nuo 2016 m. gegužės 1 d.,

PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:

I ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1 SKYRIUS

Muitų teisės aktų taikymo sritis, muitinės misija ir apibrėžtys

1 straipsnis

Apibrėžtys

1. Šio reglamento tikslais taikomas Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 (5) 1 straipsnis.

2. Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:

1) rankinis bagažas– bagažas, kurį oro transporto priemone keliaujantis fizinis asmuo pasiima į orlaivio saloną ir iš jo;

2) pateikimo muitinės įstaiga– muitinės įstaiga, kurios kompetencijai priklauso vietos, kurioje pateikiamos prekės, priežiūra;

3) registruotas bagažas– oro transportu gabenamas bagažas, užregistruotas išvykimo oro uoste ir fiziniam asmeniui neprieinamas nei skrydžio metu, nei, jei taikytina, per tarpinius nusileidimus;

4) tapačios prekės (atliekant muitinį įvertinimą)– toje pačioje šalyje pagamintos prekės, vienodos visais atžvilgiais, įskaitant fizines jų charakteristikas, kokybę ir reputaciją. Išvaizda šiek tiek besiskiriančios, tačiau kitais atžvilgiais apibrėžtį atitinkančios prekės laikytinos tapačiomis;

5) tarptautinis Sąjungos oro uostas– bet kuris Sąjungos oro uostas, muitinei leidus patvirtintas oro susisiekimui su Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančiomis teritorijomis vykdyti;

6) Sąjungos vidaus reisas– orlaivio skrydis iš vieno Sąjungos oro uosto į kitą be tarpinių nusileidimų, neprasidedantis ir nesibaigiantis ne Sąjungos oro uoste;

7) pagrindiniai perdirbtieji produktai– perdirbtieji produktai, kuriems išduotas laikinojo įvežimo perdirbti leidimas;

8) rinkodaros veikla (atliekant muitinį įvertinimą)– visų rūšių veikla, susijusi su atitinkamų prekių reklama arba rinkodara ir jų pardavimo skatinimu, taip pat visų rūšių veikla, susijusi su toms prekėms taikomomis techninės priežiūros garantijomis arba sutartinėmis garantijomis;

9) šalutiniai perdirbtieji produktai– perdirbtieji produktai, kurie yra būtini šalutiniai perdirbimo operacijos produktai, išskyrus pagrindinius perdirbtuosius produktus;

10) verslo ar turistinis orlaivis– privatus orlaivis, skirtas kelionėms, kurių maršrutas priklauso nuo orlaivio naudotojo pageidavimų;

11) III tipo atvirasis muitinės sandėlis– muitinės valdomas muitinės sandėlis;

12) stacionarus transportavimo įrenginys– techninė priemonė, naudojama tokioms prekėms kaip elektros energija, dujos ir nafta nenutrūkstamai transportuoti;

13) tranzito muitinės įstaiga– bet kuri iš šių įstaigų:

a) muitinės įstaiga, kurios kompetencijai priklauso išvežimo iš Sąjungos muitų teritorijos vietos priežiūra, jei atliekant tranzito operaciją prekės iš tos teritorijos išvežamos per sieną su Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančia teritorija (išskyrus bendrojo tranzito šalis),

b) muitinės įstaiga, kurios kompetencijai priklauso įvežimo į Sąjungos muitų teritoriją vietos priežiūra, jei atliekant tranzito operaciją prekės buvo vežamos per Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančią teritoriją;

14) panašios prekės (atliekant muitinį įvertinimą)– toje pačioje šalyje pagamintos prekės, kurios, nors ir nėra visais atžvilgiais vienodos, turi panašių charakteristikų ir yra pagamintos iš panašių sudėtinių medžiagų, todėl gali atlikti tas pačias funkcijas ir komerciniais tikslais būti pakeičiamos vienos kitomis; nustatant, ar prekės panašios, be kita ko, reikia atsižvelgti į tokius veiksnius kaip prekių kokybė, reputacija ir prekės ženklas.

2 SKYRIUS

Su muitų teisės aktais susijusios asmenų teisės ir pareigos

1 skirsnis

Informacijos teikimas

1 poskirsnis

Su bendraisiais duomenų reikalavimais susiję formatai ir kodai, keitimasis duomenimis ir duomenų saugojimas

2 straipsnis

Su bendraisiais duomenų reikalavimais susiję formatai ir kodai

(Kodekso 6 straipsnio 2 dalis)

1. Su Kodekso 6 straipsnio 2 dalyje ir Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 2 straipsnyje nurodytais bendraisiais duomenų reikalavimais, kurių laikantis keičiamasi prašymams ir sprendimams būtina informacija ir ji saugoma, susiję formatai ir kodai išdėstyti A priede.

2. Su Kodekso 6 straipsnio 2 dalyje ir Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 2 straipsnyje nurodytais bendraisiais duomenų reikalavimais, kurių laikantis keičiamasi deklaracijoms, pranešimams ir muitinio statuso įrodymui būtina informacija ir ji saugoma, susiję formatai ir kodai išdėstyti B priede.

3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, iki dienos, kurią bus pradėtas pirmasis PTI sistemos ir „Priežiūra 2“ sistemos tobulinimo etapas, A priede išdėstyti kodai ir formatai netaikomi – atitinkamais kodais ir formatais laikomi kodai ir formatai, išdėstyti Komisijos deleguotojo reglamento (ES) …/…, kuriuo nustatomos tam tikrų 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, nuostatų taikymo pereinamuoju laikotarpiu, iki bus įdiegtos tam tikros elektroninės sistemos, taisyklės (6) 2–5 prieduose.

Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, iki AEO sistemos patobulinimo dienos A priede išdėstyti kodai ir formatai netaikomi – atitinkamais kodais ir formatais laikomi kodai ir formatai, išdėstyti Deleguotojo reglamento (ES) …/…, kuriuo nustatomos tam tikrų 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, nuostatų taikymo pereinamuoju laikotarpiu, iki bus įdiegtos tam tikros elektroninės sistemos, taisyklės 6–7 prieduose.

Nukrypstant nuo šio straipsnio 2 dalies, iki Deleguotojo reglamento (ES) …/…, kuriuo nustatomos tam tikrų 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, nuostatų taikymo pereinamuoju laikotarpiu, iki bus įdiegtos tam tikros elektroninės sistemos, taisyklės 1 priede nurodytų atitinkamų IT sistemų įdiegimo arba patobulinimo datų B priede išdėstytus formatus ir kodus valstybės narės gali taikyti pasirinktinai.

Iki Deleguotojo reglamento (ES) …/…, kuriuo nustatomos tam tikrų 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, nuostatų taikymo pereinamuoju laikotarpiu, iki bus įdiegtos tam tikros elektroninės sistemos, taisyklės 1 priede nurodytų atitinkamų IT sistemų įdiegimo arba patobulinimo datų, formatams ir kodams, kurių reikia teikiant deklaracijas, pranešimus ir muitinio statuso įrodymą, taikomi duomenų reikalavimai, nustatyti Deleguotojo reglamento (ES) …/…, kuriuo nustatomos tam tikrų 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, nuostatų taikymo pereinamuoju laikotarpiu, iki bus įdiegtos tam tikros elektroninės sistemos, taisyklės 9 priede.

Iki Komisijos įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES (7) priede nurodytų SMK automatizuotos eksporto sistemos įdiegimo ir nacionalinių importo sistemų patobulinimo datų valstybės narės užtikrina, kad, naudojant pranešimui apie pateikimą skirtus kodus ir formatus, prekes būtų galima pateikti pagal Kodekso 139 straipsnį.

4. Toliau nurodytiems prašymams ir leidimams A priede išdėstytus formatus ir kodus iki SMK muitinės sprendimų sistemos įdiegimo dienos valstybės narės taiko pasirinktinai:

a) sumų, kurios yra prekių muitinės vertės dalis, nustatymo supaprastinimo prašymams ir leidimams;

b) su bendrosiomis garantijomis susijusiems prašymams ir leidimams;

c) prašymams ir leidimams atidėti mokėjimą;

d) Kodekso 148 straipsnyje nurodytiems prašymams ir leidimams turėti laikinojo saugojimo sandėlius;

e) prašymams ir leidimams steigti reguliariąsias laivybos linijas;

f) prašymams suteikti įgaliotojo išdavėjo statusą ir leidimams tuo statusu naudotis;

g) prašymams ir leidimams naudoti supaprastintas deklaracijas;

h) prašymams ir leidimams atlikti centralizuotą muitinį įforminimą;

i) prašymams ir leidimams įtraukti į deklaranto tvarkomus apskaitos registrus;

j) prašymams ir leidimams naudotis savikontrole;

k) prašymams suteikti įgaliotojo bananų svėrėjo statusą ir leidimams tuo statusu naudotis;

l) prašymams ir leidimams taikyti laikinojo įvežimo perdirbti procedūrą;

m) prašymams ir leidimams taikyti laikinojo išvežimo perdirbti procedūrą;

n) prašymams ir leidimams taikyti galutinio vartojimo procedūrą;

o) prašymams ir leidimams taikyti laikinojo įvežimo procedūrą;

p) prašymams ir leidimams naudoti sandėlius prekių muitiniam sandėliavimui;

q) prašymams suteikti įgaliotojo gavėjo TIR operacijoms statusą ir leidimams tokiu statusu naudotis;

r) prašymams suteikti įgaliotojo siuntėjo statusą, kuriuo naudojamasi prekėms įforminant Sąjungos tranzito procedūrą, ir leidimams tokiu statusu naudotis;

s) prašymams suteikti įgaliotojo gavėjo statusą, kuriuo naudojamasi prekėms įforminant Sąjungos tranzito procedūrą, ir leidimams tokiu statusu naudotis;

t) prašymams ir leidimams naudoti specialias plombas;

u) prašymams ir leidimams naudoti tranzito deklaraciją, kurioje pateikiama mažiau duomenų;

v) prašymams ir leidimams naudoti elektroninį transporto dokumentą kaip muitinės deklaraciją.

Jeigu valstybės narės atsisako naudoti tam tikrus kodus ir formatus pereinamuoju laikotarpiu, jos turi būti įdiegusios veiksmingas procedūras, kad galėtų patikrinti, ar atitinkamo leidimo suteikimo sąlygos įvykdytos.

3 straipsnis

Elektroninių sistemų saugumas

(Kodekso 16 straipsnio 1 dalis)

1. Kurdamos, prižiūrėdamos ir naudodamos Kodekso 16 straipsnio 1 dalyje nurodytas elektronines sistemas valstybės narės parengia ir taiko veiksmingam, patikimam ir saugiam įvairių sistemų darbui užtikrinti reikalingas tinkamas saugumo priemones. Jos taip pat užtikrina, kad būtų taikomos duomenų šaltinio tikrinimo ir duomenų apsaugos nuo neteisėtos prieigos, praradimo, pakeitimo ar sunaikinimo pavojaus priemonės.

2. Kiekvienas duomenų įvedimo, pakeitimo ir ištrynimo atvejis, taip pat informacija apie tokio duomenų apdorojimo priežastį ir tikslų laiką bei tokią operaciją atlikusį asmenį yra registruojami.

3. Valstybės narės viena kitą, Komisiją ir, kai būtina, atitinkamą ekonominės veiklos vykdytoją informuoja apie visus faktinius ar įtariamus elektroninių sistemų saugumo pažeidimus.

4 straipsnis

Duomenų saugojimas

(Kodekso 16 straipsnio 1 dalis)

Jeigu nenustatyta kitaip, visi atitinkamos elektroninės sistemos patikrinti duomenys saugomi ne trumpiau kaip trejus metus nuo tų duomenų patikrinimo metų pabaigos.

5 straipsnis

Elektroninių sistemų prieinamumas

(Kodekso 16 straipsnio 1 dalis)

1. Komisija ir valstybės narės sudaro veiklos susitarimus, kuriais nustatomi praktiniai elektroninių sistemų prieinamumo ir veiksmingumo bei veiklos tęstinumo reikalavimai.

2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytuose veiklos susitarimuose visų pirma nustatomas deramas atitinkamose elektroninėse sistemose apsikeisti informacijai ir jai apdoroti reikalingas atsako laikas.

3. Elektroninės sistemos turi būti nuolatos prieinamos. Tačiau ta pareiga netaikoma:

a) specifiniais su elektroninių sistemų naudojimu susijusiais atvejais, numatytais šio straipsnio 1 dalyje nurodytuose susitarimuose, arba, jei tokių susitarimų nėra, – nacionaliniu lygmeniu;

b) force majeure atvejais.

2 poskirsnis

Asmenų registravimas

6 straipsnis

Kompetentinga muitinė

(Kodekso 9 straipsnis)

Už registravimą atsakingas muitines paskiria valstybės narės. Valstybės narės tų muitinių pavadinimus ir adresus praneša Komisijai. Komisija šią informaciją skelbia internete.

7 straipsnis

Su EORI kodu susijusi elektroninė sistema

(Kodekso 16 straipsnis)

1. Su EORI susijusios informacijos mainams ir saugojimui naudojama tais tikslais pagal Kodekso 16 straipsnio 1 dalį sukurta elektroninė sistema (EORI sistema).

Kompetentinga muitinė informaciją toje sistemoje pateikia kas kartą, kai priskiriami nauji EORI kodai arba pasikeičia saugomi jau atlikto registravimo duomenys.

2. Kiekvienam asmeniui priskiriamas tik vienas EORI kodas.

3. EORI sistemoje saugomų duomenų formatas ir kodai nustatyti 12–01 priede.

4. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, 12–01 priede išdėstyti formatai ir kodai iki centrinės EORI sistemos patobulinimo dienos netaikomi.

Iki centrinės EORI sistemos patobulinimo dienos taikomi Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446, kuriuo nustatomos tam tikrų 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas, nuostatų taikymo pereinamuoju laikotarpiu, iki bus įdiegtos tam tikros elektroninės sistemos, taisyklės 9 priede išdėstyti kodai, susiję su bendraisiais duomenų reikalavimais, kurių laikantis registruojami ekonominės veiklos vykdytojai ir kiti asmenys.

5. Jeigu valstybės narės renka duomenis, nurodytus 12–01 priedo 4 punkte, jos užtikrina, kad būtų naudojami 12–01 priede išdėstyti formatai ir kodai.

2 skirsnis

Su muitų teisės aktų taikymu susiję sprendimai

1 poskirsnis

Muitinės priimami sprendimai

8 straipsnis

Bendroji teisės būti išklausytam užtikrinimo tvarka

(Kodekso 22 straipsnio 6 dalis)

1. Kodekso 22 straipsnio 6 dalies pirmoje pastraipoje nurodytame pranešime:

a) nurodomi dokumentai ir informacija, kuriais muitinė ketina pagrįsti savo sprendimą;

b) nurodomas laikotarpis, per kurį atitinkamas asmuo turi pareikšti savo nuomonę ir kuris skaičiuojamas nuo tos dienos, kurią jis gauna tokį pranešimą arba laikomas jį gavusiu;

c) nurodoma atitinkamo asmens teisė pagal galiojančias nuostatas susipažinti su a punkte nurodytais dokumentais ir informacija.

2. Jeigu atitinkamas asmuo savo nuomonę pareiškia dar nesibaigus šio straipsnio 1 dalies b punkte nurodytam laikotarpiui, muitinė gali priimti sprendimą, išskyrus atvejus, kai atitinkamas asmuo tuo pačiu metu išreiškia savo ketinimą per nustatytą laikotarpį dar kartą pareikšti savo nuomonę.

9 straipsnis

Specialioji teisės būti išklausytam užtikrinimo tvarka

(Kodekso 22 straipsnio 6 dalis)

1. Kodekso 22 straipsnio 6 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą pranešimą muitinė gali įtraukti į tikrinimo arba kontrolės procesą, jei ji ketina priimti sprendimą remdamasi kuriais nors iš šių elementų:

a) tikrinimo, atlikto pateikus prekes, rezultatais;

b) Kodekso 191 straipsnyje nurodyto muitinės deklaracijos tikrinimo rezultatais;

c) tais atvejais, kai prekės tebėra prižiūrimos muitinės, – Kodekso 48 straipsnyje nurodyto po prekių išleidimo atliekamo tikrinimo rezultatais;

d) Sąjungos prekių muitinio statuso įrodymo tikrinimo rezultatais arba tam tikrais atvejais tokio įrodymo registracijos arba jo tvirtinimo prašymo tikrinimo rezultatais;

e) muitinės išduodamu kilmės įrodymu;

f) prekių, kurių bendroji deklaracija, laikinojo saugojimo deklaracija, reeksporto deklaracija ar muitinės deklaracija nepateikta, tikrinimo rezultatais.

2. Jei pranešimas pateikiamas pagal šio straipsnio 1 dalį, atitinkamas asmuo gali:

a) nedelsdamas pareikšti savo nuomonę tomis pačiomis priemonėmis, kokios naudojamos pranešimui pateikti pagal Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 9 straipsnį, arba

b) paprašyti, kad pranešimas būtų pateiktas pagal 8 straipsnį, išskyrus šio straipsnio 1 dalies f punkte nurodytus atvejus.

Apie tas dvi galimybes atitinkamam asmeniui praneša muitinė.

3. Kai muitinė priima atitinkamam asmeniui nepalankų sprendimą, ji užregistruoja informaciją apie tai, ar tas asmuo pareiškė savo nuomonę pagal šio straipsnio 2 dalies a punktą.

2 poskirsnis

Gavus prašymą priimami sprendimai

10 straipsnis

Su sprendimais susijusios elektroninės sistemos

(Kodekso 16 straipsnio 1 dalis)

1. Informacijos apie prašymus ir sprendimus, kurie gali padaryti poveikį daugiau negu vienai valstybei narei, ir apie visus vėlesnius įvykius, kurie gali padaryti poveikį pirminiam prašymui arba sprendimui, mainams ir saugojimui naudojama tais tikslais pagal Kodekso 16 straipsnio 1 dalį sukurta sistema.

Kompetentinga muitinė informaciją toje sistemoje pateikia nedelsdama ir ne vėliau kaip per septynias dienas nuo susipažinimo su ta informacija dienos.

2. Informacijos apie prašymus ir sprendimus, kurie gali padaryti poveikį daugiau negu vienai valstybei narei, mainams naudojama Komisijos ir valstybių narių bendru sutarimu sukurta ES darnioji verslininko sąsaja.

3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalys taikomos nuo Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES priede nurodytos SMK muitinės sprendimų sistemos įdiegimo dienos.

11 straipsnis

Muitinė, paskirta priimti prašymus

(Kodekso 22 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa)

Valstybės narės Komisijai pateikia Kodekso 22 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nurodytų muitinių, paskirtų priimti prašymus, sąrašą. Valstybės narės Komisijai taip pat praneša apie visus vėlesnius šio sąrašo pakeitimus.

12 straipsnis

Prašymo priėmimas

(Kodekso 22 straipsnio 2 dalis)

1. Jei muitinė pagal Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 11 straipsnio 1 dalį priima prašymą, to prašymo priėmimo data laikoma diena, kurią muitinė gavo visą pagal Kodekso 22 straipsnį reikalaujamą informaciją.

2. Jei muitinė nustato, kad prašyme nepateikta visa reikalaujama informacija, ji paprašo pareiškėjo pateikti reikiamą informaciją per pagrįstą laikotarpį, kuris neturi viršyti 30 dienų.

Jei pareiškėjas nepateikia muitinės prašomos informacijos per tos muitinės šiuo tikslu nustatytą laikotarpį, prašymas nepriimamas, o pareiškėjas apie tai informuojamas.

3. Jeigu pareiškėjui nepranešama, ar prašymas priimtas, tas prašymas laikomas priimtu. Priėmimo data laikoma prašymo pateikimo data arba, jei pareiškėjas, gavęs šio straipsnio 2 dalyje nurodytą muitinės prašymą, pateikė papildomos informacijos, – paskutinės trūkstamos informacijos pateikimo data.

13 straipsnis

Su sprendimais susijusios informacijos saugojimas

(Kodekso 23 straipsnio 5 dalis)

Muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, visus duomenis ir papildomą informaciją, kuriais buvo remiamasi priimant sprendimą, saugo bent trejus metus po to sprendimo galiojimo pabaigos.

14 straipsnis

Muitinių konsultavimasis

(Kodekso 22 straipsnis)

1. Kai muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, su kitos atitinkamos valstybės narės muitine turi konsultuotis dėl atitikties būtinoms palankaus sprendimo priėmimo sąlygoms ir kriterijams, tokios konsultacijos turi įvykti per tam sprendimui priimti nustatytą laikotarpį. Muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, nustato konsultacijoms skirtą laikotarpį, skaičiuojamą nuo tos dienos, kurią ta muitinė praneša sąlygas ir kriterijus, kuriuos turi patikrinti muitinė, su kuria konsultuojamasi.

Jei baigusi pirmoje pastraipoje nurodytą tikrinimą muitinė, su kuria konsultuojamasi, nustato, kad pareiškėjas neatitinka vienos arba kelių palankaus sprendimo priėmimo sąlygų ir kriterijų, tinkamai dokumentais įforminti ir pagrįsti rezultatai perduodami muitinei, kompetentingai priimti sprendimą.

2. Muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, pagal šio straipsnio 1 dalį konsultacijoms nustatytą laikotarpį gali pratęsti bet kuriuo iš šių atvejų:

a) dėl tikrinimo pobūdžio muitinė, su kuria konsultuojamasi, paprašo daugiau laiko;

b) pareiškėjas atlieka pakeitimų, kad būtų užtikrinta atitiktis šio straipsnio 1 dalyje nurodytoms sąlygoms ir kriterijams, ir praneša apie juos muitinei, kompetentingai priimti sprendimą, o ta muitinė apie pakeitimus praneša muitinei, su kuria konsultuojamasi.

3. Jeigu muitinė, su kuria konsultuojamasi, neatsako per laikotarpį, kuris pagal šio straipsnio 1 ir 2 dalis nustatytas konsultacijoms, laikoma, kad atitiktis sąlygoms ir kriterijams, dėl kurių konsultuotasi, užtikrinta.

4. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta konsultavimosi procedūra taip pat gali būti taikoma, kai sprendimą reikia peržiūrėti ir patikrinti.

15 straipsnis

Palankaus sprendimo atšaukimas

(Kodekso 28 straipsnis)

Sprendimą, kurio galiojimas sustabdytas pagal Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 16 straipsnio 1 dalį, to reglamento 16 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose nurodytais atvejais muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, atšaukia, jei sprendimo adresatas per nustatytą laikotarpį nesiima reikalingų priemonių, kad būtų įvykdytos sprendimo sąlygos arba tuo sprendimu nustatytos pareigos.

3 poskirsnis

Sprendimai dėl privalomosios informacijos

16 straipsnis

Prašymas priimti sprendimą dėl privalomosios informacijos

(Kodekso 22 straipsnio 1 dalis)

1. Jei prašymas priimti sprendimą dėl privalomosios informacijos pagal Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 19 straipsnio 1 dalį pateikiamas kitoje valstybėje narėje nei valstybė narė, kurioje yra įsisteigęs pareiškėjas, muitinė, kuriai pateiktas prašymas, per septynias dienas nuo prašymo priėmimo apie tai praneša valstybės narės, kurioje yra įsisteigęs pareiškėjas, muitinei.

Jeigu pranešimą gaunanti muitinė turi kokios nors, jos manymu, prašymui nagrinėti svarbios informacijos, tokią informaciją muitinei, kuriai pateiktas prašymas, ji perduoda kuo skubiau ir ne vėliau kaip per 30 dienų nuo pranešimo dienos.

2. Prašymas priimti sprendimą dėl privalomosios tarifinės informacijos (toliau – PTI) turi būti susijęs tik su prekėmis, kurios turi panašių charakteristikų ir kurių skirtumai neturi reikšmės jų tarifiniam klasifikavimui.

3. Prašymas priimti sprendimą dėl privalomosios kilmės informacijos (toliau – PKI) turi būti susijęs tik su vienos rūšies prekėmis ir vienu aplinkybių deriniu, naudojamu kilmei nustatyti.

4. Siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi Kodekso 33 straipsnio 1 dalies antros pastraipos a punkte nustatyto reikalavimo, susijusio su prašymu priimti PTI sprendimą, Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 19 straipsnio 1 dalyje nurodyta muitinė pasitikrina šio reglamento 21 straipsnyje nurodytoje elektroninėje sistemoje ir tokias informacijos užklausas registruoja.

17 straipsnis

Derėjimas su esamais PTI sprendimais

(Kodekso 22 straipsnio 3 dalis)

Kad užtikrintų ketinamo priimti PTI sprendimo derėjimą su jau priimtais PTI sprendimais, muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, pasitikrina 21 straipsnyje nurodytoje elektroninėje sistemoje ir tokias informacijos užklausas registruoja.

18 straipsnis

Pranešimas apie PKI sprendimus

(Kodekso 6 straipsnio 3 dalis)

1. Kai muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, apie PKI sprendimą pareiškėjui praneša naudodamasi ne elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis, šiais tikslais ji naudoja 12–02 priede pateiktą formą.

2. Jeigu muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, apie PKI sprendimą pareiškėjui praneša naudodamasi elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis, tą sprendimą turi būti įmanoma atspausdinti naudojant 12–02 priede pateiktą formą.

19 straipsnis

Su PKI sprendimais susijusių duomenų mainai

(Kodekso 23 straipsnio 5 dalis)

1. Muitinė kas ketvirtį Komisijai perduoda atitinkamą informaciją apie PKI sprendimus.

2. Komisija užtikrina pagal šio straipsnio 1 dalį gautos informacijos prieinamumą visų valstybių narių muitinėms.

20 straipsnis

PTI sprendimų stebėsena

(Kodekso 23 straipsnio 5 dalis)

Kai muitinės formalumus, susijusius su prekėmis, kurioms taikomas PTI sprendimas, atlieka pats PTI sprendimo adresatas arba tai daroma jo vardu, tai muitinės deklaracijoje nurodoma įrašant į ją PTI sprendimo registracijos numerį.

21 straipsnis

Su PTI susijusi elektroninė sistema

(Kodekso 16 straipsnio 1 dalis ir 23 straipsnio 5 dalis)

1. Informacijos apie prašymus ir sprendimus, susijusius su PTI, ar apie visus vėlesnius įvykius, kurie gali padaryti poveikį pirminiam prašymui ar sprendimui, mainams ir saugojimui naudojama šiais tikslais pagal Kodekso 16 straipsnio 1 dalį sukurta elektroninė sistema.

Kompetentinga muitinė informaciją toje sistemoje pateikia nedelsdama ir ne vėliau kaip per septynias dienas nuo susipažinimo su ta informacija dienos.

2. Be šio straipsnio 1 dalyje nurodytos informacijos:

a) šio reglamento 55 straipsnyje nurodyta priežiūra, be kita ko, taikoma duomenims, kurie svarbūs atliekant naudojimosi PTI sprendimais stebėseną;

b) prašymą gavusi ir PTI sprendimą priėmusi muitinė, naudodama šio straipsnio 1 dalyje nurodytą sistemą, praneša, ar suteikiamas naudojimosi PTI sprendimu pratęsimo laikotarpis: nurodo naudojimosi pratęsimo laikotarpio pabaigos datą ir prekių, kurioms taikomas tas laikotarpis, kiekį.

3. Kad padėtų muitinei tikrinti, kaip laikomasi su PTI susijusių pareigų, Komisija apie šio straipsnio 2 dalies a punkte nurodytos stebėsenos rezultatus reguliariai informuoja valstybes nares.

4. Informacijos apie prašymus ir sprendimus, susijusius su PTI, mainams naudojama Komisijos ir valstybių narių bendru sutarimu sukurta ES darnioji verslininko sąsaja.

5. Nagrinėdama prašymą priimti PTI sprendimą muitinė nurodo prašymo statusą šio straipsnio 1 dalyje nurodytoje sistemoje.

6. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, iki Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES priede nurodytos sistemos patobulinimo dienos valstybės narės naudoja pagrindinę Komisijos duomenų bazę, sukurtą pagal Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93 (8) 8 straipsnio 3 dalį.

7. Iki dienos, kurią bus pradėtas pirmasis šio straipsnio 1 dalyje nurodytos sistemos ir šio reglamento 56 straipsnyje nurodytos sistemos tobulinimo etapas, muitinė naudojimosi PTI sprendimais stebėseną vykdo tuomet, kai pagal Kodekso 46 ir 48 straipsnius atlieka muitinį tikrinimą arba tikrinimą po prekių išleidimo. Nukrypstant nuo šio straipsnio 3 dalies, iki tos pirmojo etapo pradžios dienos Komisija valstybėms narėms neprivalo pranešti šio straipsnio 2 dalies a punkte nurodytos stebėsenos rezultatų.

22 straipsnis

Naudojimosi sprendimais dėl privalomosios informacijos pratęsimas

(Kodekso 34 straipsnio 9 dalis)

1. Jei muitinė pagal Kodekso 34 straipsnio 9 dalies trečią pastraipą nusprendžia pratęsti naudojimosi sprendimu laikotarpį, ji nurodo pratęsto naudojimosi sprendimu laikotarpio pabaigos datą.

2. Jei muitinė pagal Kodekso 34 straipsnio 9 dalies trečią pastraipą nusprendžia pratęsti naudojimosi PTI sprendimu laikotarpį, ji nurodo ne tik šio straipsnio 1 dalyje minimą datą, bet ir prekių, kurių muitinis įforminimas gali būti atliekamas pratęstu naudojimosi sprendimu laikotarpiu, kiekį.

Kai minėtas kiekis pasiekiamas, naudojimasis sprendimu, kurio naudojimosi laikotarpis pratęstas, nutraukiamas.

Vykdydama 55 straipsnyje nurodytą priežiūrą Komisija valstybes nares informuoja apie pasiektą minėtą kiekį.

23 straipsnis

Veiksmai, kuriais siekiama užtikrinti teisingą ir vienodą tarifinį prekių klasifikavimą arba kilmės nustatymą

(Kodekso 34 straipsnio 10 dalis)

1. Komisija pagal Kodekso 34 straipsnio 10 dalies a punktą nedelsdama praneša muitinėms apie laikinai sustabdomą PTI ir PKI sprendimų priėmimą, jei:

a) Komisija aptinka neteisingų ar nevienodų sprendimų;

b) muitinės Komisijai yra pranešusi apie atvejus, kai per ne ilgesnį kaip 90 dienų laikotarpį joms nepavyksta suderinti savo skirtingų nuomonių dėl teisingo ir vienodo prekių klasifikavimo ar kilmės nustatymo.

Nuo dienos, kurią Komisija pranešė muitinei apie sustabdymą, iki kol bus užtikrintas teisingas ir vienodas prekių klasifikavimas arba kilmės nustatymas, dėl prekių, kurioms taikomas a arba b punktas, nėra skelbiamas joks sprendimas dėl privalomosios informacijos.

2. Dėl teisingo ir vienodo prekių klasifikavimo arba kilmės nustatymo Sąjungos lygmeniu konsultuojamasi kuo anksčiau ir ne vėliau kaip per 120 dienų nuo šio straipsnio 1 dalyje nurodyto Komisijos pranešimo.

3. Kai sustabdymas atšaukiamas, Komisija nedelsdama apie tai informuoja muitinę.

4. Taikant šio straipsnio 1–3 dalis, PKI sprendimai laikomi nevienodais, jeigu jais skirtinga kilmė suteikiama prekėms, kurios:

a) priskiriamos tai pačiai tarifinei pozicijai ir kurių kilmė buvo nustatyta pagal tas pačias kilmės taisykles, ir

b) gautos tomis pačiomis sąlygomis, taikant tą patį gamybos procesą ir naudojant lygiavertes medžiagas, visų pirma tų medžiagų kilmės statuso atžvilgiu.

3 skirsnis

Įgaliotasis ekonominės veiklos vykdytojas

24 straipsnis

Atitiktis reikalavimams

(Kodekso 39 straipsnio a punktas)

1. Jei pareiškėjas yra fizinis asmuo, laikoma, kad Kodekso 39 straipsnio a punkte nustatytam kriterijui atitiktis užtikrinta, jei per pastaruosius trejus metus pareiškėjas ir tam tikrais atvejais darbuotojas, atsakingas už pareiškėjo muitinės klausimus, nepadarė reikšmingų arba kartotinių muitų teisės aktų ir mokesčių taisyklių pažeidimų, taip pat nėra duomenų apie to pareiškėjo ar darbuotojo padarytus sunkius nusikaltimus, susijusius su jų ekonomine veikla.

Jei pareiškėjas nėra fizinis asmuo, laikoma, kad Kodekso 39 straipsnio a punkte nustatytam kriterijui atitiktis užtikrinta, jei per pastaruosius trejus metus nė vienas iš toliau nurodytų asmenų nepadarė reikšmingų arba kartotinių muitų teisės aktų ir mokesčių taisyklių pažeidimų, arba nėra duomenų apie to asmens padarytus sunkius nusikaltimus, susijusius su jo ekonomine veikla:

a) pareiškėjas;

b) pareiškėjo bendrovei vadovaujantis ar jos valdymą kontroliuojantis asmuo;

c) darbuotojas, atsakingas už pareiškėjo muitinės klausimus.

2. Tačiau gali būti laikoma, kad Kodekso 39 straipsnio a punkte nurodytam kriterijui atitiktis užtikrinta, jei muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, mano, kad pažeidimas yra nereikšmingas, atsižvelgiant į susijusių operacijų skaičių ar apimtį, ir muitinė neturi abejonių dėl pareiškėjo sąžiningumo.

3. Jei šio straipsnio 1 dalies b punkte nurodytas asmuo yra įsisteigęs trečiojoje šalyje arba jo gyvenamoji vieta yra toje šalyje, muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, remdamasi prieinamais apskaitos registrais ir informacija įvertina, ar užtikrinta atitiktis Kodekso 39 straipsnio a punkte nurodytam kriterijui.

4. Jei pareiškėjas yra įsisteigęs trumpiau kaip trejus metus, muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, remdamasi prieinamais apskaitos registrais ir informacija įvertina, ar užtikrinta atitiktis Kodekso 39 straipsnio a punkte nurodytam kriterijui.

25 straipsnis

Veiksminga prekybos ir transporto apskaitos registrų tvarkymo sistema

(Kodekso 39 straipsnio b punktas)

1. Laikoma, kad Kodekso 39 straipsnio b punkte nustatytam kriterijui atitiktis užtikrinta, jei įvykdomos šios sąlygos:

a) pareiškėjas naudoja apskaitos sistemą, atitinkančią toje valstybėje narėje, kurioje laikomi jo apskaitos registrai, taikomus bendruosius apskaitos principus ir patogią audito metodais pagrįstam muitiniam tikrinimui, apskaitos sistemoje archyvuodamas duomenis taip, kad audito seka būtų įmanoma juos atsekti nuo momento, kai duomenys įrašomi į bylą;

b) pareiškėjo tvarkomi muitinei reikalingi apskaitos registrai integruoti į pareiškėjo apskaitos sistemą arba jais remiantis informaciją galima sutikrinti su apskaitos sistema;

c) pareiškėjas suteikia muitinei fizinę prieigą prie savo apskaitos sistemų ir, atitinkamais atvejais, prie savo prekybos ir transporto registrų;

d) pareiškėjas suteikia muitinei elektroninę prieigą prie savo apskaitos sistemų ir, atitinkamais atvejais, prie savo prekybos ir transporto veiklos apskaitos registrų, jei tos sistemos arba registrai tvarkomi elektroniniu būdu;

e) pareiškėjas turi logistikos sistemą, kuri identifikuoja prekes kaip Sąjungos arba ne Sąjungos prekes ir prireikus rodo jų buvimo vietą;

f) pareiškėjas turi administracinę organizaciją, atitinkančią jo verslo rūšį ir dydį bei tinkamą prekių srautams valdyti, taip pat vykdo vidaus kontrolę, leidžiančią užkirsti kelią klaidoms, jas išaiškinti ir ištaisyti bei užkirsti kelią neteisėtiems ar netinkamiems sandoriams ir juos išaiškinti;

g) atitinkamais atvejais pareiškėjas taiko priimtinas naudojimosi licencijomis ir leidimais, suteiktais taikant prekybos politikos priemones arba susijusiais su prekyba žemės ūkio produktais, procedūras;

h) pareiškėjas taiko priimtinas apskaitos registrų ir informacijos saugojimo bei apsaugos nuo informacijos praradimo procedūras;

i) pareiškėjas užtikrina, kad atitinkamiems darbuotojams būtų pateikti nurodymai informuoti muitinę kiekvieną sykį, kai išaiškinami reikalavimų laikymosi sunkumai, ir nustato muitinės informavimo apie tokius sunkumus procedūrą;

j) pareiškėjas taiko deramas saugumo priemones savo kompiuterinei sistemai apsaugoti nuo neteisėto įsilaužimo ir saugiam savo dokumentų laikymui;

k) atitinkamais atvejais pareiškėjas taiko priimtinas naudojimosi importo ir eksporto licencijomis, susijusiomis su draudimais ir apribojimais, procedūras, įskaitant priemones, naudojamas prekėms, kurioms taikomi draudimai ar apribojimai, atskirti nuo kitų prekių, ir tų draudimų ir apribojimų laikymosi užtikrinimo priemones.

2. Jei pareiškėjas prašo tik Kodekso 38 straipsnio 2 dalies b punkte nurodyto įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo (saugumas ir sauga) leidimo (toliau – AEOS), šio straipsnio 1 dalies e punkte nustatytas reikalavimas netaikomas.

26 straipsnis

Mokumas

(Kodekso 39 straipsnio c punktas)

1. Laikoma, kad Kodekso 39 straipsnio c punkte nustatytam kriterijui atitiktis užtikrinta, jei pareiškėjas tenkina šiuos reikalavimus:

a) pareiškėjui nėra taikoma bankroto procedūra;

b) per paskutinius trejus metus iki prašymo pateikimo pareiškėjas vykdė savo finansinius įsipareigojimus, susijusius su muitų, kitų mokesčių ar privalomųjų mokėjimų, renkamų už prekių importą ar eksportą arba su jais susijusių, mokėjimu;

c) pareiškėjas, remdamasis paskutinių trejų metų iki prašymo pateikimo apskaitos registrais ir informacija, pagrindžia, kad jo finansinė padėtis yra pakankamai gera jo pareigoms ir įsipareigojimams, atitinkantiems jo verslo rūšį ir dydį, įvykdyti, įskaitant tai, kad jis neturi neigiamo grynojo turto, išskyrus atvejus, kai šis neigiamas grynasis turtas gali būti padengtas.

2. Jeigu pareiškėjas yra įsisteigęs trumpiau nei trejus metus, jo mokumas, kaip nurodyta Kodekso 39 straipsnio c punkte, tikrinamas remiantis turimais apskaitos registrais ir informacija.

27 straipsnis

Praktiniai kompetencijos arba profesinės kvalifikacijos standartai

(Kodekso 39 straipsnio d punktas)

1. Laikoma, kad Kodekso 39 straipsnio d punkte nustatytam kriterijui atitiktis užtikrinta, jei įvykdoma kuri nors iš šių sąlygų:

a) pareiškėjas arba asmuo, atsakingas už pareiškėjo muitinės klausimus, laikosi vieno iš toliau nurodytų praktinių kompetencijos standartų: i) turi patvirtintos bent trejų metų su muitinės klausimais susijusios praktinės patirties; ii) laikosi Europos standartizacijos organizacijos priimto kokybės standarto, susijusio su muitinės klausimais;

b) pareiškėjas arba asmuo, atsakingas už pareiškėjo muitinės klausimus, sėkmingai baigė muitų teisės aktų srities mokymą, pritaikytą jo vykdomos muitinės srities veiklos apimčiai ir ją atitinkantį; tą mokymą rengia bet kuris iš toliau nurodytų subjektų: i) valstybės narės muitinė; ii) tokį kvalifikacinį mokymą galinti rengti švietimo įstaiga, kurią šiuo tikslu yra pripažinusi muitinė arba už profesinį mokymą atsakinga valstybės narės įstaiga; iii) tokį kvalifikacinį mokymą galinti rengti profesinė ar verslo asociacija, kurią šiuo tikslu yra pripažinusi valstybės narės muitinė arba kuri yra akredituota Sąjungoje.

2. Jeigu asmuo, atsakingas už pareiškėjo muitinės klausimus, yra pagal sutartį dirbantis asmuo, laikoma, kad atitiktis Kodekso 39 straipsnio d punkte nustatytam kriterijui užtikrinta, jei tas pagal sutartį dirbantis asmuo yra įgaliotasis ekonominės veiklos vykdytojas (muitinės formalumų supaprastinimas), kaip nurodyta Kodekso 38 straipsnio 2 dalies a punkte (toliau – AEOC).

28 straipsnis

Saugumo ir saugos standartai

(Kodekso 39 straipsnio e punktas)

1. Laikoma, kad Kodekso 39 straipsnio e punkte nustatytam kriterijui atitiktis užtikrinta, jei įvykdomos šios sąlygos:

a) pastatai, kurie turi būti naudojami su AEOS leidimu susijusiai veiklai, yra apsaugoti nuo neteisėto įsilaužimo ir pastatyti iš medžiagų, kliudančių neteisėtai patekti į vidų;

b) taikomos tinkamos priemonės, kuriomis užkertamas kelias bandymams neteisėtai patekti į biurus, krovos vietas, krovimo dokus, krovinių saugojimo vietas ir kitas atitinkamas vietas;

c) taikomos prekių tvarkymo priemonės, be kita ko, užtikrinančios apsaugą nuo nesankcionuoto prekių padėjimo ar pakeitimo, netinkamo tvarkymo ir krovinio vienetų atidarymo;

d) pareiškėjas ėmėsi priemonių, kurias taikant galima tiksliai nustatyti jo verslo partnerių tapatybę ir užtikrinti, kad, atsižvelgiant į pareiškėjo verslo modelį, taikant atitinkamas sutarčių sąlygas ar kitas tinkamas priemones, tie verslo partneriai užtikrintų tarptautinės tiekimo grandinės dalies, su kuria susijusi jų veikla, saugumą;

e) pareiškėjas, kiek leidžiama pagal nacionalinės teisės aktus, reguliariai ir, kai tai būtina atsižvelgiant į aplinkybes, atlieka būsimų darbuotojų, kurie eis saugumo požiūriu svarbias pareigas, patikimumo patikrinimą ir tokias pareigas jau einančių darbuotojų biografijos patikrinimus;

f) pareiškėjas taiko tinkamas saugumo procedūras visiems pagal sutartis dirbantiems išorės paslaugų teikėjams;

g) pareiškėjas užtikrina, kad jo darbuotojai, turintys su saugumo klausimais susijusių pareigų, reguliariai dalyvautų programose ir taip galėtų geriau susipažinti su tais saugumo klausimais;

h) pareiškėjas yra paskyręs kontaktinį asmenį, kompetentingą spręsti su sauga ir saugumu susijusius klausimus.

2. Jei pareiškėjas turi saugumo ir saugos sertifikatą, išduotą remiantis tarptautine konvencija, Tarptautinės standartizacijos organizacijos tarptautiniu standartu ar Europos standartizacijos organizacijos Europos standartu, į šiuos sertifikatus atsižvelgiama tikrinant atitiktį Kodekso 39 straipsnio e punkte nustatytiems kriterijams.

Laikoma, kad atitiktis kriterijams užtikrinta, jei nustatoma, kad to sertifikato išdavimo kriterijai yra tapatūs arba lygiaverčiai Kodekso 39 straipsnio e punkte nustatytiems kriterijams.

Laikoma, kad atitiktis kriterijams užtikrinta, jei pareiškėjas turi saugumo ir saugos sertifikatą, išduotą trečiosios šalies, su kuria Sąjunga yra sudariusi susitarimą, kuriame numatyta tą sertifikatą pripažinti.

3. Jeigu pareiškėjas yra reguliuojamas subjektas arba žinomas siuntėjas, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 300/2008 (9) 3 straipsnyje, ir atitinka Komisijos reglamente (ES) Nr. 185/2010 (10) nustatytus reikalavimus, laikoma, kad šio straipsnio 1 dalyje nustatytiems kriterijams atitiktis užtikrinta vietų ir operacijų, kurioms atlikti pareiškėjui suteiktas reguliuojamo subjekto arba žinomo siuntėjo statusas, atžvilgiu, jei reguliuojamo subjekto arba žinomo siuntėjo statuso suteikimo kriterijai yra tapatūs arba lygiaverčiai Kodekso 39 dalies e punkte nustatytiems kriterijams.

29 straipsnis

Kriterijų tikrinimas

(Kodekso 22 straipsnis)

1. Tikrindama Kodekso 39 straipsnio b ir e punktuose nustatytus kriterijus muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, užtikrina, kad tikrinimas vietoje būtų atliekamas visose patalpose, kurios svarbios su muitine susijusiai pareiškėjo veiklai.

Jeigu pareiškėjas turi daug patalpų, o dėl nustatyto sprendimo priėmimo laikotarpio nėra galimybės patikrinti visų tų patalpų, muitinė gali nuspręsti patikrinti tik tipinę tų patalpų dalį, jei ji įsitikino, kad visose savo patalpose pareiškėjas taiko tuos pačius saugumo ir saugos standartus bei bendrus apskaitos registrų tvarkymo standartus ir procedūras.

2. Muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, gali atsižvelgti vertinimų ar audito, atliekamų laikantis Sąjungos teisės aktų, rezultatus, jei jie svarbūs tikrinant Kodekso 39 straipsnyje nurodytus kriterijus.

3. Tikrindama, ar užtikrinta atitiktis Kodekso 39 straipsnio b, c ir e punktuose nurodytiems kriterijams, muitinė gali atsižvelgti į pareiškėjo pateiktas ekspertų išvadas, jei išvadas parengęs ekspertas nesusijęs su pareiškėju taip, kaip apibrėžta šio reglamento 127 straipsnyje.

4. Tikrindama, ar užtikrinta atitiktis Kodekso 39 straipsnyje nustatytiems kriterijams, muitinė deramai atsižvelgia į specifines ekonominės veiklos vykdytojų (ypač mažųjų ir vidutinių įmonių) charakteristikas.

5. Kodekso 39 straipsnyje nustatytų kriterijų vertinimą ir jo rezultatus muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, įformina dokumentais.

30 straipsnis

Su AEO statusu susijusi elektroninė sistema

(Kodekso 16 straipsnio 1 dalis)

1. Informacijos apie prašymus išduoti įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo (AEO) leidimą ir išduotus AEO leidimus bei visus kitus įvykius ar veiksmus, kurie gali vėliau padaryti poveikį pirminiam sprendimui (įskaitant AEO leidimo pripažinimą negaliojančiu, galiojimo sustabdymą, atšaukimą arba pakeitimą), ar stebėsenos ar peržiūros rezultatus, mainams ir saugojimui naudojama šiais tikslais pagal Kodekso 16 straipsnio 1 dalį sukurta elektroninė sistema. Kompetentinga muitinė pateikia informaciją toje sistemoje nedelsdama ir ne vėliau kaip per septynias dienas.

Informacijos apie prašymus ir sprendimus, susijusius su AEO leidimais, mainams naudojama Komisijos ir valstybių narių bendru sutarimu sukurta ES darnioji verslininko sąsaja.

2. Tam tikrais atvejais, visų pirma, kai AEO statusu remiamasi suteikiant patvirtinimus, leidimus ar lengvatas pagal kitus Sąjungos teisės aktus, prieigą prie šio straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos kompetentinga muitinė gali suteikti atitinkamai už civilinės aviacijos saugumą atsakingai nacionalinei institucijai. Prieiga suteikiama prie šios informacijos:

a) AEOS leidimų, įskaitant leidimo turėtojo pavadinimą (vardą, pavardę) ir tam tikrais atvejais informacijos apie leidimų pakeitimą ar atšaukimą, ar įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statuso galiojimo sustabdymą ir tų veiksmų priežastis;

b) informacijos apie AEOS leidimų peržiūrą ir jos rezultatus.

Minėtąją informaciją tvarkančios už civilinės aviacijos saugumą atsakingos nacionalinės institucijos ją naudoja tik su atitinkamomis programomis, skirtomis reguliuojamiems subjektams arba žinomiems siuntėjams, susijusiais tikslais ir taiko deramas technines ir organizacines priemones, kad užtikrintų šios informacijos saugumą.

3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, iki Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES priede nurodytos AEO sistemos patobulinimo dienos valstybės narės naudoja sistemą, sukurtą pagal Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93 14x straipsnį.

31 straipsnis

Muitinių konsultavimosi procedūra ir informacijos mainai

(Kodekso 22 straipsnis)

1. Muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, gali konsultuotis su kitų valstybių narių muitinėmis, kurių kompetencijai priklauso vietos, kur laikoma būtina informacija arba kur turi būti atliekamas tikrinimas, siekiant patikrinti Kodekso 39 straipsnyje nustatytą kriterijų (-us), priežiūra.

2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytos konsultacijos yra privalomos, jei:

a) prašymas suteikti AEO statusą pagal Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 12 straipsnio 1 dalį pateikiamas muitinei, veikiančiai toje vietoje, kurioje laikomi ar yra prieinami pagrindiniai muitinei reikalingi pareiškėjo apskaitos registrai;

b) prašymas suteikti AEO statusą pagal Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 27 straipsnį pateikiamas valstybės narės, kurioje yra pareiškėjo nuolatinis verslo padalinys ir laikoma arba yra prieinama informacija apie jo bendrąją logistikos valdymo veiklą Sąjungoje, muitinei;

c) dalis apskaitos registrų ir dokumentų, kurie svarbūs teikiant prašymą suteikti AEO statusą, tvarkomi kitoje valstybėje narėje nei valstybė narė, kurioje veikia muitinė, kompetentinga priimti sprendimą;

d) AEO statuso prašantis pareiškėjas turi sandėlį arba vykdo kitokią su muitine susijusią veiklą kitoje valstybėje narėje nei valstybė narė, kurioje veikia kompetentinga muitinė.

3. Nukrypdamos nuo reikalavimo, susijusio su šio reglamento 14 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos antrame sakinyje nustatytu laikotarpiu, muitinės baigia konsultacijų procedūrą per 80 dienų laikotarpį, skaičiuojamą nuo dienos, kurią muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, praneša apie būtinas sąlygas ir kriterijus, kuriuos turi patikrinti muitinė, su kuria konsultuojamasi.

4. Kai kitos valstybės narės muitinė turi informacijos, kuri svarbi suteikiant AEO statusą, tą informaciją muitinei, kompetentingai priimti sprendimą, ji perduoda per 30 dienų laikotarpį, skaičiuojamą nuo dienos, kurią apie prašymą pranešta naudojant šio reglamento 30 straipsnyje nurodytą elektroninę sistemą.

32 straipsnis

Prašymo atmetimas

(Kodekso 22 straipsnis)

AEO prašymo atmetimas neturi daryti poveikio palankiems sprendimams, kurie pagal muitų teisės aktus jau yra priimti dėl pareiškėjo, išskyrus atvejus, kai tų palankių sprendimų priėmimo pagrindas yra užtikrinta atitiktis AEO kriterijams, kuriems prašymo suteikti AEO statusą nagrinėjimo metu atitiktis neužtikrinta.

33 straipsnis

Abiejų rūšių leidimų derinimas

(Kodekso 38 straipsnio 3 dalis)

Jei pareiškėjas turi teisę gauti ir AEOC, ir AEOS leidimą, muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, išduoda vieną bendrą leidimą.

34 straipsnis

Leidimo atšaukimas

(Kodekso 28 straipsnis)

1. AEO leidimo atšaukimas neturi daryti poveikio jokiam palankiam sprendimui, priimtam dėl to paties asmens, išskyrus atvejus, kai AEO statuso turėjimas buvo būtina palankaus sprendimo priėmimo sąlyga, arba tas sprendimas buvo grindžiamas Kodekso 39 straipsnyje nustatytu kriterijumi, kuriam atitiktis nebeužtikrinama.

2. Palankaus sprendimo, priimto dėl leidimo turėtojo, atšaukimas arba pakeitimas savaime nedaro poveikio to asmens AEO leidimui.

3. Jeigu tas pats asmuo turi ir AEOC, ir AEOS statusą, o Kodekso 28 straipsnis arba šio reglamento 15 straipsnis taikomi dėl to, kad neįvykdytos Kodekso 39 straipsnio d punkte nustatytos sąlygos, AEOC leidimas atšaukiamas, o AEOS leidimas paliekamas galioti.

Jeigu tas pats asmuo turi ir AEOS, ir AEOCstatusą, o Kodekso 28 straipsnis arba šio reglamento 15 straipsnis taikomi dėl to, kad neįvykdytos Kodekso 39 straipsnio d punkte nustatytos sąlygos, AEOS leidimas atšaukiamas, o AEOC leidimas paliekamas galioti.

35 straipsnis

Stebėsena

(Kodekso 23 straipsnio 5 dalis)

1. Valstybių narių muitinės nedelsdamos informuoja kompetentingą muitinę apie visus suteikus AEO statusą atsiradusius veiksnius, kurie gali turėti įtakos tolesniam jo galiojimui ar turiniui.

2. Kompetentinga muitinė užtikrina visos svarbios turimos informacijos prieinamumą kitų valstybių narių, kuriose AEO vykdo su muitine susijusią veiklą, muitinėms.

3. Jeigu muitinė atšaukia palankų sprendimą, kuris buvo priimtas remiantis AEO statusu, ji apie tai praneša tą statusą suteikusiai muitinei.

4. Jei AEOS yra reguliuojamas subjektas arba žinomas siuntėjas, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 300/2008 3 straipsnyje, ir atitinka Reglamente (ES) Nr. 185/2010 nustatytus reikalavimus, kompetentinga muitinė nedelsdama užtikrina toliau nurodytos būtiniausios su AEO statusu susijusios informacijos prieinamumą atitinkamai už civilinės aviacijos saugumą atsakingai nacionalinei institucijai:

a) informacijos apie AEOS leidimą, įskaitant leidimo turėtojo pavadinimą (vardą, pavardę) ir tam tikrais atvejais informacijos apie leidimo pakeitimą ar atšaukimą, ar įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statuso galiojimo sustabdymą ir tų veiksmų priežastis;

b) informacijos apie tai, ar atitinkamoje vietoje lankėsi muitinės pareigūnai, paskutinio vizito datą ir vizito tikslą (leidimų išdavimas, peržiūra ar stebėsena);

c) informacijos apie AEOS leidimo peržiūrą ir jos rezultatus.

Nacionalinė muitinė, pritarus atitinkamai už civilinės aviacijos saugumą atsakingai nacionalinei institucijai, nustato išsamias informacijos mainų, kuriems nėra naudojama šio reglamento 30 straipsnyje nurodyta sistema, sąlygas.

Minėtąją informaciją tvarkančios už civilinės aviacijos saugumą atsakingos nacionalinės institucijos ją naudoja tik su atitinkamomis programomis, skirtomis reguliuojamiems subjektams arba žinomiems siuntėjams, susijusiais tikslais ir taiko deramas technines ir organizacines priemones, kad užtikrintų šios informacijos saugumą.

4 skirsnis

Prekių tikrinimas

1 poskirsnis

Muitinis tikrinimas ir rizikos valdymas

36 straipsnis

Su rizikos valdymu ir muitiniu tikrinimu susijusi elektroninė sistema

(Kodekso 16 straipsnio 1 dalis)

1. Informacijos apie valstybių narių muitinių ir Komisijos viena kitai pranešamą su rizika susijusią informaciją mainams ir saugojimui naudojama šiais tikslais pagal Kodekso 16 straipsnio 1 dalį sukurta elektroninė sistema (muitinės rizikos valdymo sistema).

2. Šio straipsnio 1 dalyje minima sistema taip pat naudojama muitinėms bendrauti tarpusavyje bei muitinėms ir Komisijai bendrauti taikant bendruosius rizikos kriterijus ir standartus, nustatant bendras prioritetines tikrinimo sritis, taikant muitinį krizių valdymą, kečiantis su rizika susijusia informacija ir rizikos analizės rezultatais, kaip nurodyta Kodekso 46 straipsnio 5 dalyje, ir muitinio tikrinimo rezultatais.

2 poskirsnis

Oro transportu vežamas rankinis ir registruotas bagažas

37 straipsnis

Tranzitiniai reisai

(Kodekso 49 straipsnis)

1. Asmenų, skrendančių iš ne Sąjungos oro uosto orlaiviu, kuris po nusileidimo Sąjungos oro uoste toliau skrenda į kitą Sąjungos oro uostą, rankiniam ir registruotam bagažui taikytinas muitinis tikrinimas ir formalumai atliekami paskutiniame tarptautiniame Sąjungos oro uoste.

Rankiniam ir registruotam bagažui galioja taisyklės, taikytinos iš trečiosios šalies atvykstančių asmenų bagažui, išskyrus atvejus, kai tokį bagažą vežantis asmuo įrodo, kad jo bagaže esančios prekės turi Sąjungos prekių statusą.

2. Asmenų, skrendančių iš Sąjungos oro uosto orlaiviu, kuris nusileidžia kitame Sąjungos oro uoste ir toliau skrenda į ne Sąjungos oro uostą, rankiniam ir registruotam bagažui taikytinas muitinis tikrinimas ir formalumai atliekami pirmajame tarptautiniame Sąjungos oro uoste.

Rankinis bagažas gali būti tikrinamas paskutiniame tarptautiniame Sąjungos oro uoste, kuriame nusileidžia orlaivis, siekiant įsitikinti, kad tame bagaže esančios prekės turi Sąjungos prekių muitinį statusą.

38 straipsnis

Verslo ir turizmo orlaiviais vykdomi tranzitiniai reisai

(Kodekso 49 straipsnis)

Muitinis tikrinimas ir formalumai, taikytini asmenų, skrendančių verslo arba turizmo orlaiviais, bagažui, atliekami šiuose oro uostuose:

a) jei orlaivis skrenda iš ne Sąjungos oro uosto ir po nusileidimo Sąjungos oro uoste toliau skrenda į kitą Sąjungos oro uostą, – pirmajame tarptautiniame Sąjungos oro uoste;

b) jeigu orlaivis skrenda iš Sąjungos oro uosto ir po nusileidimo Sąjungos oro uoste toliau skrenda į ne Sąjungos oro uostą, – paskutiniame tarptautiniame Sąjungos oro uoste.

39 straipsnis

Atvykstamieji reisai su bagažo perkrovimu

(Kodekso 49 straipsnis)

1. Jei į Sąjungos oro uostą orlaiviu, atskrendančiu iš ne Sąjungos oro uosto, atgabenamas bagažas tame Sąjungos oro uoste perkraunamas į kitą orlaivį, skrendantį Sąjungos vidaus reisu, taikomos šio straipsnio 2 ir 3 dalys.

2. Registruotam bagažui taikytinas muitinis tikrinimas ir formalumai atliekami paskutiniame tarptautiniame Sąjungos oro uoste, į kurį orlaivis atskrenda Sąjungos vidaus reisu. Tačiau muitinis tikrinimas ir formalumai, taikytini registruotam bagažui, kuris atgabenamas iš ne Sąjungos oro uosto ir tarptautiniame Sąjungos oro uoste perkraunamas į orlaivį, skrendantį kitą tos pačios valstybės narės teritorijoje veikiantį tarptautinį Sąjungos oro uostą, gali būti atliekami tarptautiniame Sąjungos oro uoste, kuriame registruotas bagažas perkraunamas.

Išimtiniais atvejais, be pirmoje pastraipoje nurodyto tikrinimo ir formalumų, registruotam bagažui taikytinas muitinis tikrinimas ir formalumai dar gali būti atliekami pirmajame tarptautiniame Sąjungos oro uoste, jei patikrinus rankinį bagažą nustatoma, kad toks tikrinimas ir formalumai reikalingi.

3. Rankiniam bagažui taikytinas muitinis tikrinimas ir formalumai atliekami pirmajame tarptautiniame Sąjungos oro uoste.

Rankiniam bagažui taikytinas papildomas muitinis tikrinimas ir formalumai gali būti atliekami oro uoste, į kurį orlaivis atskrenda Sąjungos vidaus reisu, tik išimtiniais atvejais, kai patikrinus registruotą bagažą nustatoma, kad toks tikrinimas ir formalumai reikalingi.

40 straipsnis

Išvykstamieji reisai su bagažo perkrovimu

(Kodekso 49 straipsnis)

1. Jei bagažas Sąjungos oro uoste pakraunamas į Sąjungos vidaus reisu skrendantį orlaivį ir vėliau kitame Sąjungos oro uoste perkraunamas į kitą orlaivį, kurio paskirties oro uostas yra ne Sąjungos oro uostas, taikomos šio straipsnio 2 ir 3 dalys.

2. Registruotam bagažui taikytinas muitinis tikrinimas ir formalumai atliekami pirmajame tarptautiniame Sąjungos išvykimo oro uoste. Tačiau muitinis tikrinimas ir formalumai, taikytini registruotam bagažui, pakrautam į orlaivį tarptautiniame Sąjungos oro uoste ir perkrautam kitame tos pačios valstybės narės teritorijoje esančiame tarptautiniame Sąjungos oro uoste į orlaivį, skrendantį į ne Sąjungos oro uostą, gali būti atliekami tarptautiniame Sąjungos oro uoste, kuriame perkraunamas registruotas bagažas.

Išimtiniais atvejais, be pirmoje pastraipoje nurodyto tikrinimo ir formalumų, registruotam bagažui taikytinas muitinis tikrinimas ir formalumai dar gali būti atliekami paskutiniame tarptautiniame Sąjungos oro uoste, jei patikrinus rankinį bagažą nustatoma, kad toks tikrinimas ir formalumai reikalingi.

3. Rankiniam bagažui taikytinas muitinis tikrinimas ir formalumai atliekami paskutiniame tarptautiniame Sąjungos oro uoste.

Rankiniam bagažui taikytinas papildomas muitinis tikrinimas ir formalumai oro uoste, iš kurio orlaivis išskrenda Sąjungos vidaus reisu, gali būti atliekami tik išimtiniais atvejais, kai patikrinus registruotą bagažą nustatoma, kad toks tikrinimas ir formalumai reikalingi.

41 straipsnis

Perkrovimas į turistinį arba verslo orlaivį

(Kodekso 49 straipsnis)

1. Muitinis tikrinimas ir formalumai, taikytini bagažui, kuris į Sąjungos oro uostą atgabenamas reguliariuoju arba užsakomuoju reisu iš ne Sąjungos oro uosto ir tame Sąjungos oro uoste perkraunamas į Sąjungos vidaus reisu skrendantį turistinį arba verslo orlaivį, atliekami reguliariuoju arba užsakomuoju reisu skrendančio orlaivio atvykimo oro uoste.

2. Muitinis tikrinimas ir formalumai, taikytini bagažui, kuris Sąjungos oro uoste pakraunamas į Sąjungos vidaus reisu skrendantį turistinį arba verslo orlaivį, kad kitame Sąjungos oro uoste būtų perkrautas į reguliariuoju arba užsakomuoju reisu skrendantį orlaivį, kurio paskirties oro uostas yra ne Sąjungos oro uostas, atliekami reguliariuoju arba užsakomuoju reisu skrendančio orlaivio išvykimo oro uoste.

42 straipsnis

Perkrovimas tos pačios valstybės narės teritorijoje esančiuose oro uostuose

(Kodekso 49 straipsnis)

Tarptautiniame Sąjungos oro uoste, kuriame perkraunamas registruotas bagažas, muitinė gali tikrinti:

a) bagažą, kuris atgabentas iš ne Sąjungos oro uosto ir tarptautiniame Sąjungos oro uoste perkrautas į orlaivį, skrendantį į tos pačios valstybės teritorijoje veikiantį tarptautinį Sąjungos oro uostą,

b) bagažą, kuris pakrautas į orlaivį tarptautiniame Sąjungos oro uoste, kad kitame tos pačios valstybės teritorijoje esančiame tarptautiniame Sąjungos oro uoste būtų perkrautas į orlaivį, skrendantį į ne Sąjungos oro uostą.

43 straipsnis

Neteisėto perkrovimo prevencijos priemonės

(Kodekso 49 straipsnis)

Valstybės narės užtikrina, kad:

a) orlaiviui atskridus į tarptautinį Sąjungos oro uostą, kur turi būti atliekamas muitinis tikrinimas, rankiniame bagaže esančių prekių perkrovimas, atliekamas dar nepatikrinus to bagažo, būtų kontroliuojamas;

b) orlaiviui išskrendant iš tarptautinio Sąjungos oro uosto, kur turi būti atliekamas muitinis tikrinimas, rankiniame bagaže esančių prekių perkrovimas, atliekamas jau patikrinus tą bagažą, būtų kontroliuojamas;

c) orlaiviui atskridus į tarptautinį Sąjungos oro uostą, kur turi būti atliekamas muitinis tikrinimas, imtasi tinkamų priemonių, siekiant užtikrinti, kad registruotame bagaže esančios prekės nebūtų perkrautos, kol tas bagažas dar nepatikrintas;

d) orlaiviui išskrendant iš tarptautinio Sąjungos oro uosto, kur turi būti atliekamas muitinis tikrinimas, imtasi tinkamų priemonių, siekiant užtikrinti, kad registruotame bagaže esančios prekės nebūtų perkrautos po registruoto bagažo patikrinimo.

44 straipsnis

Bagažo etiketė

(Kodekso 49 straipsnis)

Registruotas bagažas, užregistruotas Sąjungos oro uoste, identifikuojamas pagal tame oro uoste uždėtą etiketę. Etiketės pavyzdys ir techninės charakteristikos pateikti 12–03 priede.

45 straipsnis

Tarptautinių Sąjungos oro uostų sąrašas

(Kodekso 49 straipsnis)

Kiekviena valstybė narė Komisijai pateikia savo tarptautinių Sąjungos oro uostų sąrašą ir praneša Komisijai apie visus to sąrašo pakeitimus.

3 poskirsnis

Jūrų transportu vežamas bagažas

46 straipsnis

Pramoginiai laivai

(Kodekso 49 straipsnis)

Muitinis tikrinimas ir formalumai, taikytini pramoginiu laivu plaukiančių asmenų bagažui, atliekami visuose Sąjungos įplaukimo uostuose nepriklausomai nuo laivo kilmės ar paskirties uosto. Pramoginis laivas – tai 1994 m. birželio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 94/25/EB (11) apibrėžtas pramoginis laivas.

47 straipsnis

Kelių maršruto atkarpų reisai

(Kodekso 49 straipsnis)

Asmenų, kurie tuo pačiu laivu vyksta maršrutu, kurį sudaro kelios susijungiančios tiesioginio plaukimo iš vieno jūrų uosto į kitą atkarpos, o išvykimo jūrų uostas, tarpinio sustojimo jūrų uostas arba paskirties jūrų uostas yra ne Sąjungos jūrų uostas, bagažui taikytinas muitinis tikrinimas ir formalumai atliekami bet kuriame Sąjungos uoste, kuriame bagažas pakraunamas arba iškraunamas.

3 SKYRIUS

Valiutos konvertavimas

48 straipsnis

Nuostatos dėl tarifinio valiutos keitimo kurso

(Kodekso 53 straipsnis)

1. Kai to reikalaujama pagal Kodekso 53 straipsnio 1 dalies b punktą, euro vertė nustatoma kartą per mėnesį.

Taikomas paskutinis iki priešpaskutinės mėnesio dienos Europos Centrinio Banko nustatytas valiutos keitimo kursas; jis taikomas visą kitą mėnesį.

Tačiau, jeigu mėnesio pradžioje taikytinas kursas skiriasi daugiau negu 5 % nuo kurso, kurį Europos Centrinis Bankas nustatė iki to paties mėnesio 15 dienos, pastarasis kursas taikomas nuo to mėnesio 15 dienos iki jo pabaigos.

2. Kai valiutą reikia konvertuoti dėl kurios nors Kodekso 53 straipsnio 2 dalyje nurodytos priežasties, taikytina nacionaline valiuta perskaičiuoto euro vertė yra valiutos keitimo kursas, kurį Europos Centrinis Bankas nustatė pirmą spalio mėnesio darbo dieną; šis valiutos keitimo kursas taikomas nuo kitų metų sausio 1 d.

3. Valstybės narės gali palikti nepakeistą eurais apskaičiuotos sumos vertę nacionaline valiuta, jei, atliekant kasmetinį patikslinimą, dėl tos sumos konvertavimo vertė, išreikšta nacionaline valiuta, pakinta mažiau nei 5 %.

Valstybės narės po konvertavimo gautą sumą gali suapvalinti iki didesnio arba mažesnio skaičiaus dešimtųjų tikslumu.

II ANTRAŠTINĖ DALIS

VEIKSNIAI, KURIAIS REMIANTIS TAIKOMAS IMPORTO ARBA EKSPORTO MUITAS BEI KITOS SU PREKYBA PREKĖMIS SUSIJUSIOS PRIEMONĖS

1 SKYRIUS

Bendrasis muitų tarifas ir prekių tarifinis klasifikavimas

1 skirsnis

Tarifinių kvotų valdymas

49 straipsnis

Bendrosios vienodo tarifinių kvotų valdymo taisyklės

(Kodekso 56 straipsnio 4 dalis)

1. Tarifinės kvotos, kurias leista naudoti pagal Sąjungos teisės aktus, kuriuose daroma nuoroda į šiame straipsnyje ir šio reglamento 50–54 straipsniuose nurodytą administravimo metodą, valdomos chronologine tvarka pagal išleidimo į laisvą apyvartą muitinės deklaracijų priėmimo datą.

2. Kiekviena tarifinė kvota Sąjungos teisės aktuose identifikuojama tą kvotą lengviau valdyti padedančiu eilės numeriu.

3. Taikant šio skirsnio nuostatas, išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos, kurias muitinės priėmė sausio 1, 2 arba 3 d., laikomos priimtomis tų pačių metų sausio 3 d. Tačiau, jei kuri nors iš tų dienų yra šeštadienis arba sekmadienis, laikoma, kad deklaracijos priimtos tų metų sausio 4 d.

4. Taikant šį skirsnį, darbo dienomis laikomos dienos, kurios nėra valstybinių švenčių dienos Sąjungos institucijose Briuselyje.

50 straipsnis

Valstybių narių muitinių atsakomybė už vienodą tarifinių kvotų valdymą

(Kodekso 56 straipsnio 4 dalis)

1. Muitinė tikrina, ar išleidimo į laisvą apyvartą muitinės deklaracijoje pateiktas deklaranto prašymas leisti pasinaudoti tarifine kvota yra galiojantis pagal Sąjungos teisės aktus, kuriais leidžiama tą tarifinę kvotą pradėti naudoti.

2. Jeigu išleidimo į laisvą apyvartą muitinės deklaracija, kurioje pateiktas galiojantis deklaranto prašymas leisti pasinaudoti tarifine kvota, yra priimama, o muitinei pateikiami visi tarifinei kvotai suteikti būtini deklaraciją papildantys dokumentai, muitinė tą prašymą nedelsdama perduoda Komisijai ir nurodo muitinės deklaracijos priėmimo datą bei tikslią sumą, dėl kurios teikiamas prašymas.

51 straipsnis

Kiekių skirstymas pagal tarifines kvotas

(Kodekso 56 straipsnio 4 dalis)

1. Kiekius Komisija skirsto darbo dienomis. Tačiau Komisija gali nuspręsti neskirstyti kiekių tam tikrą darbo dieną, jei valstybių narių kompetentingos institucijos iš anksto apie tai informuojamos.

2. Kiekiai pagal tarifines kvotas negali būti skirstomi anksčiau nei antrą darbo dieną po muitinės deklaracijos, kurioje deklarantas paprašė leisti pasinaudoti tarifine kvota, priėmimo dienos.

Skirstydama kiekius Komisija atsižvelgia į visus neatsakytus prašymus leisti pasinaudoti tarifinėmis kvotomis, kurie grindžiami muitinės deklaracijomis, priimtomis iki (imtinai) antros darbo dienos prieš paskirstymo dieną, ir kuriuos muitinės perdavė šio reglamento 54 straipsnyje nurodytai sistemai.

3. Kiekius pagal kiekvieną tarifinę kvotą Komisija skirsto chronologine tvarka pagal atitinkamų muitinės deklaracijų priėmimo datą, atsižvelgdama į gautus prašymus pasinaudoti ta tarifine kvota ir į tarifinės kvotos likutį.

4. Jeigu skirstymo dieną bendra kiekių, nurodytų visuose prašymuose pasinaudoti tarifine kvota, susijusiuose su tą pačią dieną priimtomis deklaracijomis, suma viršija tarifinės kvotos likutį, atsižvelgdama į tuos prašymus Komisija kiekius paskirsto proporcingai prašomiems kiekiams.

5. Jei leidžiama pradėti naudoti naują tarifinę kvotą, Komisija kiekių pagal tą tarifinę kvotą neskirsto iki 11-os darbo dienos po Sąjungos teisės akto, kuriuo leidžiama pradėti naudoti tą tarifinę kvotą, paskelbimo dienos.

52 straipsnis

Prašymų panaikinimas ir pagal tarifines kvotas paskirtų nepanaudotų kiekių grąžinimas

(Kodekso 56 straipsnio 4 dalis)

1. Naudodamos šio reglamento 54 straipsnyje nurodytą elektroninę sistemą muitinės nedelsdamos grąžina klaidingai paskirtą kiekį. Tačiau grąžinimo įpareigojimas netaikomas, jei kiekio skyrimo klaida, dėl kurios liko mažesnė nei 10 EUR skola muitinei, nustatoma po pirmojo mėnesio, pasibaigus atitinkamos tarifinės kvotos galiojimo laikotarpiui.

2. Jeigu muitinės deklaraciją, susijusią su prekėmis, dėl kurių prašoma leisti pasinaudoti tarifine kvota, muitinė pripažįsta negaliojančia Komisijai dar nepaskyrus prašomo kiekio, ta muitinė atšaukia visą prašymą pasinaudoti tarifine kvota.

Jei prašomą kiekį Komisija jau paskyrė remdamasi negaliojančia pripažinta muitinės deklaracija, muitinė paskirtą kiekį nedelsdama įveda atgal į šio reglamento 54 straipsnyje nurodytą elektroninę sistemą.

53 straipsnis

Kritinis tarifinių kvotų statusas

(Kodekso 56 straipsnio 4 dalis)

1. Taikant Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 153 straipsnį, tarifinė kvota laikoma kritine, kai panaudojama 90 % viso tarifinės kvotos kiekio.

2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, tarifinė kvota laikoma kritine nuo dienos, kurią ją leista pradėti naudoti, bet kuriuo iš šių atvejų:

a) tarifinę kvotą leista naudoti trumpiau kaip tris mėnesius;

b) per praėjusius dvejus metus neleista pradėti naudoti tarifinių kvotų, susijusių su tuo pačiu produktu ir ta pačia kilme, ir tokio paties galiojimo laikotarpio kaip minėta tarifinė kvota (ekvivalentinių tarifinių kvotų);

c) ekvivalentinė tarifinė kvota, kurią leista pradėti naudoti per praėjusius dvejus metus, buvo išnaudota iki kvotos galiojimo laikotarpio trečiojo mėnesio paskutinės dienos (imtinai), arba pradinis kvotos dydis buvo didesnis nei minėtos tarifinės kvotos.

3. Tarifinė kvota, kurios vienintelis tikslas – taikyti apsaugos priemonę arba priemonę, grindžiamą nuolaidų taikymo sustabdymu, kaip numatyta Europos Parlameno ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 654/2014 (12), laikoma kritine, jei panaudojama 90 % viso tarifinės kvotos kiekio, nepriklausomai nuo to, ar per praėjusius dvejus metus leista pradėti naudoti ekvivalentines tarifines kvotas.

54 straipsnis

Su tarifinių kvotų valdymu susijusi elektroninė sistema

(Kodekso 16 straipsnio 1 dalis ir 56 straipsnio 4 dalis)

1. Tarifinėms kvotoms valdyti pagal Kodekso 16 straipsnio 1 dalį sukurta elektroninė sistema naudojama:

a) informacijos apie prašymus pasinaudoti tarifinėmis kvotomis, grąžintus kiekius ir tarifinių kvotų statusą mainams tarp muitinių ir Komisijos, taip pat tokiai informacijai saugoti;

b) Komisijai administruojant prašymus leisti pasinaudoti tarifinėmis kvotomis ir grąžintus kiekius;

c) informacijos apie kiekių skirstymą pagal tarifines kvotas mainams tarp muitinių ir Komisijos, taip pat tokiai informacijai saugoti;

d) visiems tolesniems įvykiams ar veiksmams, kurie gali padaryti poveikį pirminiam tarifinių kvotų panaudojimui, kiekių grąžinimui ar jų paskirstymui, registruoti.

2. Su skirstymo rezultatais susijusią informaciją Komisija pateikia toje sistemoje.

2 skirsnis

Prekių išleidimo į laisvą apyvartą arba eksporto priežiūra

55 straipsnis

Bendrosios prekių išleidimo į laisvą apyvartą arba eksporto priežiūros taisyklės

(Kodekso 56 straipsnio 5 dalis)

1. Jei Komisija nustato reikalavimą, kad tuomet, kai tam tikros prekės išleidžiamos į laisvą apyvartą arba eksportuojamos, joms turi būti taikoma priežiūra, ji, likus pakankamai laiko iki priežiūros reikalavimo įsigaliojimo, muitinėms praneša tų prekių KN kodus ir priežiūrai būtinus duomenis.

Duomenų, kurie Komisijai gali būti reikalingi atliekant priežiūrą, sąrašas pateiktas 21–01 priede.

2. Tais atvejais, kai į laisvą apyvartą išleidžiant arba eksportuojant prekes joms taikoma priežiūra, muitinės Komisijai bent kartą per savaitę pateikia duomenis apie muitinės deklaracijas, susijusias su atitinkama procedūra.

Kai prekės išleidžiamos pagal Kodekso 194 straipsnio 1 dalį, muitinės duomenis Komisijai pateikia nedelsdamos.

3. Komisija šio straipsnio 1 dalyje nurodytus muitinių pateiktus duomenis atskleidžia tik suvestine forma ir tik pagal šio reglamento 56 straipsnio 2 dalį leidimą gavusiems naudotojams.

4. Jeigu muitinės procedūra prekėms įforminta remiantis Kodekso 166 straipsnyje nurodyta supaprastinta deklaracija arba įtraukiant į deklaranto tvarkomus apskaitos registrus, kaip nurodyta Kodekso 182 straipsnyje, ir Komisijos reikalaujami duomenys buvo neprieinami, kai prekės buvo išleidžiamos pagal Kodekso 194 straipsnio 1 dalį, muitinės, gavusios pagal Kodekso 167 straipsnį pateiktą papildomą deklaraciją, tuos duomenis Komisijai pateikia nedelsdamos.

5. Jei pagal Kodekso 167 straipsnio 3 dalį nuo pareigos pateikti papildomą deklaraciją atleidžiama, arba papildoma deklaracija pateikiama arba paskelbiama pagal šio reglamento 225 straipsnį, leidimo turėtojas bent kartą per mėnesį muitinėms išsiunčia Komisijos reikalaujamus duomenis, arba muitinės tuos duomenis surenka iš deklaranto sistemos.

Muitinės nedelsdamos duomenis įveda į šio reglamento 56 straipsnyje nurodytą elektroninę sistemą.

6. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, iki dienos, kurią bus pradėtas pirmasis 56 straipsnio 1 dalyje nurodytos sistemos ir Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES prieduose nurodytų nacionalinių importo ir eksporto sistemų tobulinimo etapas, duomenų, kurių Komisijai gali prireikti atliekant priežiūrą, sąrašas pateikiamas 21–02 priede.

56 straipsnis

Su prekių išleidimo į laisvą apyvartą arba prekių eksporto priežiūra susijusi elektroninė sistema

(Kodekso 16 straipsnio 1 dalis ir 56 straipsnio 5 dalis)

1. Prižiūrint prekių išleidimą į laisvą apyvartą arba prekių eksportą, pagal Kodekso 16 straipsnio 1 dalį sukurta elektroninė sistema naudojama toliau nurodytai informacijai perduoti ir saugoti:

a) priežiūros duomenims apie prekių išleidimą į laisvą apyvartą arba jų eksportą;

b) informacijai, kuri gali padėti atnaujinti į elektroninę sistemą įvestus ir joje saugomus priežiūros duomenis apie prekių išleidimą į laisvą apyvartą ar eksportą.

2. Komisija, gavusi valstybių narių prašymus, gali leisti naudotojams prieiti prie šio straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos.

3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, perduodant ir saugant tos dalies a ir b punktuose nurodytus duomenis, iki dienos, kurią bus pradėtas pirmasis Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES priede nurodytos sistemos tobulinimo etapas, naudojama Komisijos sistema „Priežiūra 2“.

2 SKYRIUS

Prekių kilmė

1 skirsnis

Nelengvatinės prekių kilmės įrodymas

57 straipsnis

Produktų, kuriems taikomi speciali nelengvatinio importo tvarka, kilmės sertifikatas

(Kodekso 61 straipsnio 1 ir 2 dalys)

1. Kilmės sertifikatas, susijęs su produktais, kurių kilmės šalis yra trečioji šalis ir kuriems taikoma speciali nelengvatinio importo tvarka (jei tos tvarkos nuostatose daroma nuoroda į šį straipsnį), išduodamas naudojant 22–14 priede pateiktą formą ir laikantis joje nustatytų techninių specifikacijų.

2. Kilmės sertifikatus išduoda trečiosios šalies, kuri yra produktų, kuriems taikoma speciali nelengvatinio importo tvarka, kilmės šalis, kompetentingos institucijos arba patikima agentūra, šiuo tikslu gavusi tinkamą tų institucijų leidimą (kilmės sertifikatus išduodančios institucijos), jei produktų kilmė nustatyta pagal Kodekso 60 straipsnį.

Kilmės sertifikatus išduodančios institucijos saugo kiekvieno išduoto kilmės sertifikato kopiją.

3. Kilmės sertifikatai išduodami iki produktų, su kuriais jie susiję, deklaravimo eksportui į trečiąją kilmės šalį įforminti.

4. Nukrypstant nuo šio straipsnio 3 dalies, išimtiniais atvejais kilmės sertifikatai gali būti išduodami jau eksportavus produktus, su kuriais jie yra susiję, jeigu dėl klaidos, netyčinio aplaidumo ar ypatingų aplinkybių nespėta jų išduoti eksportuojant produktus.

Kilmės sertifikatus išduodančios institucijos negali atgaline data išduoti šio straipsnio 1 dalyje numatyto kilmės sertifikato, išskyrus atvejus, kai jos įsitikina, kad duomenys eksportuotojo paraiškoje ir eksporto byloje atitinka.

58 straipsnis

Informacijos apie administracinį bendradarbiavimą, susijusį su specialia nelengvatinio importo tvarka, teikimas

(Kodekso 61 straipsnis)

1. Kai pagal specialią nelengvatinio importo tvarką tam tikriems produktams numatyta naudoti šio reglamento 57 straipsnyje numatytą kilmės sertifikatą, tokia tvarka turi būti taikoma su sąlyga, kad yra parengta administracinio bendradarbiavimo procedūra (nebent pagal tą tvarką nustatyta kitaip).

Kad būtų galima parengti šią administracinio bendradarbiavimo procedūrą, atitinkamos trečiosios šalys Komisijai siunčia:

a) kilmės sertifikatus išduodančių institucijų pavadinimus ir adresus bei tų institucijų naudojamų antspaudų pavyzdžius;

b) Vyriausybinių institucijų, kurioms turi būti siunčiami prašymai dėl šio reglamento 59 straipsnyje numatyto paskesnio kilmės sertifikatų tikrinimo, pavadinimus ir adresus.

Komisija minėtąją informaciją perduoda kompetentingoms valstybių narių institucijoms.

2. Kai trečioji šalis Komisijai nepateikia šio straipsnio 1 dalyje nurodytos informacijos, Sąjungos kompetentingos institucijos atsisako taikyti specialią nelengvatinio importo tvarką.

59 straipsnis

Produktų, kuriems taikoma speciali nelengvatinio importo tvarka, kilmės sertifikatų paskesnis tikrinimas

(Kodekso 61 straipsnis)

1. Šio reglamento 57 straipsnyje nurodytų kilmės sertifikatų tikrinimas pagal šį straipsnį atliekamas priėmus muitinės deklaraciją (paskesnis patikrinimas).

2. Jeigu muitinė turi pagrįstų abejonių dėl kilmės sertifikato autentiškumo arba jame pateiktos informacijos tikslumo ir atlieka atsitiktinį paskesnį tikrinimą, ji paprašo, kad šio reglamento 58 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyta institucija patikrintų, ar kilmės sertifikatas yra autentiškas, arba patikrintų, ar deklaruota kilmė nustatyta teisingai ir laikantis Kodekso 60 straipsnio (arba abu dalykus).

Šiuo tikslu muitinė grąžina kilmės sertifikatą arba jo kopiją šio reglamento 58 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytai institucijai. Jei prie deklaracijos pridėta sąskaita faktūra, sąskaitos faktūros originalas arba jos kopija pridedama prie grąžinamo kilmės sertifikato.

Muitinė prireikus nurodo paskesnio tikrinimo priežastis ir pateikia visą turimą informaciją, iš kurios matyti, kad kilmės sertifikate pateikti duomenys yra netikslūs ar kad kilmės sertifikatas nėra autentiškas.

3. Šio reglamento 58 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyta institucija tikrinimo rezultatus muitinėms perduoda kuo skubiau.

Jeigu pagal šio straipsnio 2 dalį išsiuntus prašymą atsakymo negaunama per šešis mėnesius, muitinės atsisako atitinkamiems produktams taikyti specialią nelengvatinio importo tvarką.

2 skirsnis

Lengvatinė kilmė

60 straipsnis

Taikant šį skirsnį, vartojami Deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 37 straipsnyje apibrėžti terminai.

1 poskirsnis

Kilmės įrodymų išdavimui arba surašymui palengvinti skirtos procedūros

61 straipsnis

Tiekėjų deklaracijos ir jų naudojimas

(Kodekso 64 straipsnio 1 dalis)

1. Jeigu tiekėjas eksportuotojui arba verslininkui pateikia prekių kilmės statusui nustatyti reikalingą informaciją, kad būtų galima taikyti nuostatas, kuriomis reglamentuojama Sąjungos ir tam tikrų šalių ar teritorijų lengvatinė prekyba (lengvatinės kilmės statusas), tiekėjas šiuo tikslu naudoja tiekėjo deklaraciją.

Kiekvienai prekių siuntai rengiama atskira tiekėjo deklaracija, išskyrus šio reglamento 62 straipsnyje numatytus atvejus.

2. Tiekėjas deklaraciją įtraukia į komercinę tos siuntos sąskaitą faktūrą, pristatymo pranešimą arba bet kurį kitą komercinį dokumentą, kuriame pateikiamas pakankamai išsamus šių prekių aprašymas, kad tas prekes būtų galima identifikuoti.

3. Tiekėjas gali pateikti deklaraciją bet kuriuo metu, net ir pristačius prekes.

62 straipsnis

Ilgalaikė tiekėjo deklaracija

(Kodekso 64 straipsnio 1 dalis)

1. Jei tiekėjas eksportuotojui arba verslininkui reguliariai tiekia prekių siuntas ir jei tikėtina, kad visose tose siuntose esančių prekių kilmės statusas yra vienodas, tiekėjas gali pateikti bendrą deklaraciją, kurioje nurodomos vėlesnės tų prekių siuntos (ilgalaikė tiekėjo deklaracija). Ilgalaikė tiekėjo deklaracija gali galioti iki dvejų metų nuo jos surašymo dienos.

2. Ilgalaikė tiekėjo deklaracija gali būti surašyta atgaline data ir taikoma prekėms, kurios pristatytos iki deklaracijos surašymo. Tokia ilgalaikė tiekėjo deklaracija gali galioti ne ilgiau kaip vienus metus iki deklaracijos surašymo dienos. Galiojimo laikotarpis baigiasi ilgalaikės tiekėjo deklaracijos surašymo dieną.

3. Tiekėjas atitinkamam eksportuotojui arba verslininkui nedelsdamas praneša, jei ilgalaikė tiekėjo deklaracija negalioja kai kurioms arba visoms pristatytoms ir pristatytinoms prekių siuntoms.

63 straipsnis

Tiekėjo deklaracijų surašymas

(Kodekso 64 straipsnio 1 dalis)

1. Produktams, kuriems suteiktas lengv