2002 m. spalio 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1774/2002, nustatantis sveikatos taisykles gyvūninės kilmės šalutiniams produktams, neskirtiems vartoti žmonėms



Oficialusis leidinys L 273 , 10/10/2002 p. 0001 - 0095

CS.ES skyrius 3 tomas 37 p. 92 - 186

ET.ES skyrius 3 tomas 37 p. 92 - 186

HU.ES skyrius 3 tomas 37 p. 92 - 186

LT.ES skyrius 3 tomas 37 p. 92 - 186

LV.ES skyrius 3 tomas 37 p. 92 - 186

MT.ES skyrius 3 tomas 37 p. 92 - 186

PL.ES skyrius 3 tomas 37 p. 92 - 186

SK.ES skyrius 3 tomas 37 p. 92 - 186

SL.ES skyrius 3 tomas 37 p. 92 - 186



Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1774/2002 2002 m. spalio 3 d. nustatantis sveikatos taisykles gyvūninės kilmės šalutiniams produktams, neskirtiems vartoti žmonėms EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 152 straipsnio 4 dalies b punktą, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1], atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2], pasikonsultavę su Regionų komitetu, Sutarties 251 straipsnyje nustatyta tvarka [3], atsižvelgdami į 2002 m. rugsėjo 12 d. Taikinimo komiteto patvirtintą bendrąjį tekstą, kadangi: (1) 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvoje 90/667/EEB, nustatančioje veterinarijos taisykles dėl gyvūninės kilmės atliekų tvarkymo ir perdirbimo, siekiant tiekimo į rinką ir ligų sukėlėjų prevencijos gyvūninės arba žuvų kilmės pašaruose, ir iš dalies pakeičiančioje Direktyvą 90/425/EEB [4], nustatytas principas, kad atitinkamai apdorotos visos gyvūninės kilmės atliekos gali būti naudojamos pašarinėms žaliavoms gaminti neatsižvelgiant į jų šaltinį. (2) Nuo to laiko, kai ši direktyva buvo priimta, Mokslo iniciatyvinis komitetas pareiškė keletą nuomonių. Pagrindinė jų išvada yra ta, kad gyvūninės kilmės šalutiniai produktai, kurie po sveikatos patikrinimo pripažinti netinkamais vartoti žmonėms, neturi patekti į pašarų grandinę. (3) Atsižvelgiant į tas mokslininkų nuomones, turėtų būti diegiamos priemonės atsižvelgiant į naudojamų gyvūninių šalutinių produktų kilmę. Turėtų būti apribotas galimas tam tikrų gyvūninių medžiagų naudojimas ir nustatytos gyvūninių šalutinių produktų naudojimo ne pašarams bei jų pašalinimo taisyklės. (4) Atsižvelgiant į pastaraisiais metais įgytą patirtį, derėtų patikslinti Direktyvos 90/667/EEB ir Bendrijos teisės aktų aplinkosaugos srityje santykį. Šis reglamentas neturėtų turėti įtakos esamų teisės aktų aplinkosaugos srityje taikymui arba trukdyti kurti naujas aplinkos apsaugos taisykles, ypač dėl biologiškai suyrančių atliekų. Šiuo klausimu Komisija įsipareigojo iki 2004 m. pabaigos parengti direktyvą dėl biologinių atliekų, įskaitant viešojo maitinimo atliekas, kurioje būtų nustatyta tokių atliekų saugaus naudojimo, utilizavimo, perdirbimo ir pašalinimo bei galimos taršos kontrolė. (5) 1997 m. liepos 1–2 d. Briuselyje vykusi Komisijos ir Europos Parlamento surengta Tarptautinė mokslo konferencija dėl mėsos ir kaulų miltų inicijavo diskusiją mėsos ir kaulų miltų pašarų gamybos ir šėrimo jais klausimais. Konferencija kvietė toliau svarstyti būsimą šios srities politiką. 1997 m. lapkritį, siekdama pradėti kiek galima platesnius visuomenės svarstymus apie būsimus Bendrijos teisės aktus dėl pašarų, Komisija parengė konsultacinį dokumentą dėl mėsos ir kaulų miltų. Po šių konsultacijų paaiškėjo, kad visuotinai pripažįstama, jog reikia iš dalies pakeisti Direktyvą 90/667/EEB, suderinant ją su nauja mokslo informacija. (6) Europos Parlamentas savo 2000 m. lapkričio 16 d. rezoliucijoje dėl BSE ir gyvūnų šėrimo saugos [5] pareikalavo iki įsigalios šis reglamentas uždrausti gyvūninius baltymus naudoti pašaruose. (7) Mokslo informacijoje teigiama, kad gyvūnų šėrimas iš tos pačios rūšies gyvūnų kūnų ar kūnų dalių gautais baltymais kelia ligų platinimo pavojų. Todėl siekiant apsisaugoti tokią praktiką reikėtų uždrausti. Reikėtų nustatyti vykdymo taisykles, užtikrinančias, kad bet kuriuo perdirbimo, saugojimo ar vežimo etapu būtų reikiamai atskirti pašarams skirti gyvūniniai šalutiniai produktai. Tačiau turi būti galimybė nustatyti nuo tokio bendro draudimo nukrypti leidžiančias nuostatas dėl žuvų ir kailinių gyvūnų, jei tai galima pateisinti remiantis mokslo informacija. (8) Viešojo maitinimo atliekos, kuriose yra gyvūninės kilmės produktų, taip pat gali būti ligų užkrato nešėjos. Visos viešojo maitinimo atliekos, susidarančios tarptautinių maršrutų transporte, turi būti saugiai pašalinamos. Bendrijoje susidariusios viešojo maitinimo atliekos neturėtų būti naudojamos ūkiuose auginamiems gyvūnams, išskyrus kailinius, šerti. (9) Nuo 1996 m. spalio Komisijos maisto ir veterinarijos biuras (FVO) atliko keletą inspektavimo valstybėse narėse reidų, skirtų pagrindinių rizikos veiksnių ir stebėsenos procedūrų dėl BSE buvimui ir vadybai įvertinti. Dalis įvertinimo buvo skirta komercinio lydymo sistemoms ir kitiems gyvūninių atliekų pašalinimo būdams. Atlikus šiuos inspektavimus buvo parengtos bendrosios išvados ir keletas rekomendacijų, kuriose ypatingas dėmesys skiriamas gebėjimui atsekti gyvūninius šalutinius produktus. (10) Siekiant, kad patogenai ir (arba) likučiai nepasklistų, gyvūniniai šalutiniai produktai turėtų būti apdorojami, saugomi ir laikomi atskirai, atitinkamos valstybės narės patvirtintoje ir prižiūrimoje vietoje, arba tinkamu būdu pašalinami. Tam tikromis aplinkybėmis, ypač tuomet, kai tai pateisinama dėl atstumo, vežimo trukmės arba jei nėra reikiamų pajėgumų, paskirtoji perdirbimo, deginimo atskirai arba kartu su kitomis medžiagomis įmonė gali būti kitoje valstybėje narėje. (11) 2000 m. gruodžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/76/EB dėl atliekų deginimo [6] netaikoma deginimo įmonėms, jei atliekas sudaro vien tik gyvūnų skerdenos. Būtina nustatyti minimalius reikalavimus tokioms deginimo įmonėms, siekiant apsaugoti gyvūnų ir žmonių sveikatą. Kol nėra priimti Bendrijos reikalavimai, dėl tokių įmonių valstybės narės gali priimti teisės aktus aplinkosaugos srityje. Nelabai didelio pajėgumo deginimo įmonėms, pvz., esančioms ūkiuose ir gyvūnų krematoriumuose, turėtų būti taikomi ne tokie griežti reikalavimai, nes jose apdorojamos medžiagos yra ne taip pavojingos, be to, būtų galima nevežti be reikalo gyvūninės kilmės šalutinių produktų. (12) Reikėtų nustatyti specialias perdirbimo įmonių kontrolės taisykles, atkreipiant ypatingą dėmesį į išsamią perdirbimo metodikos ir gamybos savikontrolės patvirtinimo tvarką. (13) Siekiant palengvinti žmonėms vartoti neskirtų gyvūnų maitinimą, gyvūninės kilmės šalutinių produktų naudojimo taisyklėms galėtų būti nustatytos nukrypti leidžiančios nuostatos. Tokį naudojimą turėtų kontroliuoti kompetentingos institucijos. (14) Nukrypti leidžiančios nuostatos taip pat galėtų būti nustatytos leidžiant šalinti gyvūninės kilmės šalutinius produktus vietoje, jei tai yra kontroliuojama. Komisija turėtų gauti būtiną informaciją, kad galėtų stebėti padėtį ir prireikus nustatyti vykdymo taisykles. (15) Valstybės narės turėtų būti nuolat Bendrijos inspektuojamos, siekiant užtikrinti, kad sveikatos reikalavimai būtų vienodai tinkamai vykdomi. Toks inspektavimas turėtų apimti ir audito procedūras. (16) Bendrijos teisės aktai dėl sveikatos reikalų yra pagrįsti patikimomis mokslo žiniomis. Todėl prireikus turi būti konsultuojamasi su Komisijos sprendimais 97/404/EB [7] ir 97/579/EB [8] įkurtais atitinkamais mokslo komitetais. Ypač reikia papildomos mokslo informacijos apie gyvūninės kilmės produktų naudojimą organinėse trąšose ir dirvos gerinimo medžiagose. Kol nėra priimta Bendrijos taisyklių, atsižvelgdamos į šį patarimą, valstybės narės gali toliau laikytis nacionalinių taisyklių arba priimti griežtesnes už šiame reglamente siūlomas taisykles, jei jos atitinka kitus Bendrijos teisės aktus. (17) Valstybėse narėse yra labai įvairių gyvūninės kilmės šalutinių produktų perdirbimo, surinkimo, saugojimo ir šalinimo finansavimo būdų. Siekiant užtikrinti, kad nebūtų pakenkta konkurencijos tarp žemės ūkio produktų sąlygoms, būtina atlikti analizę ir prireikus imtis atitinkamų priemonių Bendrijos lygiu. (18) Atsižvelgiant į pirmiau minėtą dalyką, būtina iš esmės persvarstyti gyvūninės kilmės šalutiniams produktams taikomas Bendrijos taisykles. (19) Žmonėms vartoti neskirti gyvūninės kilmės šalutiniai produktai (ypač perdirbti gyvūniniai baltymai, lydyti taukai, naminių gyvūnėlių ėdalas, kailiai, odos ir vilna) yra įtraukti į Sutarties I priedo produktų sąrašą. Tokių produktų pateikimas į rinką sudaro svarbią dalies ūkininkų pajamų dalį. Siekiant užtikrinti racionalią šio sektoriaus plėtrą ir padidinti našumą, Bendrijos lygiu atitinkamiems produktams reikėtų nustatyti reikalavimus dėl gyvūnų ir žmonių sveikatos. Atsižvelgiant į didelį ligų, kuriomis serga gyvūnai, išplitimo pavojų, reikėtų taikyti ypatingus reikalavimus norint pateikti į rinką tam tikrus gyvūninės kilmės šalutinius produktus, ypač regionuose, turinčiuose gero sveikatingumo statusą. (20) Siekiant užtikrinti, kad iš šalių, kurios nėra narės, importuojami produktai atitiktų Bendrijoje taikomam higienos standartui lygų arba lygiavertį standartą, reikėtų įdiegti šalių, kurios nėra narės, ir jų įmonių patvirtinimo sistemą ir Bendrijos inspektavimo tvarką, užtikrinančią, kad būtų laikomasi tokio patvirtinimo reikalavimų. Importuoti iš trečiųjų šalių naminių gyvūnėlių ėdalą ir žaliavą jam galima taikant kitokius reikalavimus, nei taikomi Bendrijoje gaminamoms tokios rūšies medžiagoms, ypač garantijų dėl medžiagų, draudžiamų pagal 1996 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvą 96/22/EB dėl draudimo vartoti gyvulininkystėje tam tikras medžiagas, turinčias hormoninį ar tirostatinį poveikį, bei beta antagonistus ir dėl Direktyvų 81/602/EEB, 88/146/EEB ir 88/299/EEB panaikinimo [9], likučių atveju. Siekiant užtikrinti, kad toks naminių gyvūnėlių ėdalas ir žaliava jam būtų naudojami tik pagal paskirtį, būtina nustatyti atitinkamas medžiagų, kurioms taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos, importo kontrolės priemones. (21) Per Bendriją pervežami ir joje susidarę ir eksportuoti skirti gyvūninės kilmės šalutiniai produktai gali būti pavojingi Bendrijos gyvūnų ir žmonių sveikatai. Todėl tokiam judėjimui turi būti taikomi tam tikri šiuo reglamentu nustatyti reikalavimai. (22) Geriausias būdas įrodyti paskirties vietos kompetentingai institucijai, kad siunta atitinka šio reglamento nuostatas, yra gyvūninės kilmės produktų lydimasis dokumentas. Tam, kad būtų galima patikrinti tam tikrų importuojamų produktų paskirtį, reikėtų turėti sveikatos sertifikatą. (23) Pirmiau minėtų tikslų siekiama 1992 m. gruodžio 17 d. Tarybos direktyva 92/118/EEB, nustatančia gyvūnų sveikatos ir visuomenės sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius produktų, kuriems netaikomi minėti reikalavimai, nustatyti specialiose Bendrijos taisyklėse, nurodytose Direktyvos 89/662/EEB A priedo I dalyje ir, ligų sukėlėjų atžvilgiu, Direktyvoje 90/425/EEB [10], prekybą Bendrijoje ir jų importą į Bendriją. (24) Taryba ir Komisija priėmė keletą sprendimų Direktyvoms 90/667/EEB ir 92/118/EEB įgyvendinti. Be to, Direktyva 92/118/EEB yra iš esmės pakeista ir dar bus keičiama. Taigi šiuo metu gyvūninės kilmės šalutinių produktų sektorių reguliuoja daug Bendrijos aktų ir tai reikia supaprastinti. (25) Supaprastinus sistemą, specialiosios sveikatos taisyklės gyvūninės kilmės produktams, kurie neskirti vartoti žmonėms, taps daug skaidresnės. Specialiųjų sveikatos teisės aktų supaprastinimas reguliavimo neturi panaikinti. Todėl būtina išlaikyti ir užtikrinti žmonių ir gyvūnų sveikatos apsaugą, sugriežtinti išsamias gyvūninės kilmės produktų, neskirtų vartoti žmonėms, sveikatos taisykles. (26) Atitinkamiems produktams turi būti taikomos veterinarinių patikrinimų, įskaitant Komisijos ekspertų patikrinimus, taisyklės ir visos apsauginės priemonės, nustatytos 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvoje 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą [11]. (27) Turi būti veiksmingai tikrinami į Bendriją importuojami produktai. Tai galima pasiekti įdiegus 1997 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvoje 97/78/EB, nustatančioje principus, reglamentuojančius iš trečiųjų šalių į Bendriją įvežamų produktų veterinarinių patikrinimų organizavimą [12], nustatytas kontrolės priemones. (28) Todėl reikėtų panaikinti Direktyvą 90/667/EEB, 1995 m. birželio 22 d. Tarybos sprendimą 95/348/EB, nustatantį Jungtinėje Karalystėje ir Airijoje taikomas veterinarijos ir gyvūnų sveikatos taisykles dėl tam tikrų rūšių atliekų, skirtų prekiauti vietoje kaip tam tikrų gyvūnų kategorijų pašarais [13], ir 1999 m. liepos 19 d. Tarybos sprendimą 1999/534/EB dėl priemonių, taikomų perdirbant tam tikras gyvūninės kilmės atliekas, kad būtų apsaugota nuo užkrečiamųjų spongiforminių encefalopatijų, ir iš dalies pakeičiantį Komisijos sprendimą 97/735/EB [14]. (29) Tam, kad būtų atsižvelgta į technikos ir mokslo pažangą, reikia užtikrinti glaudų ir veiksmingą Komisijos ir valstybių narių bendradarbiavimą 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 178/2002, nustatančiu teisės aktų maisto srityje bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančiu Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančiu su maisto saugos klausimais susijusias procedūras [15], įkurtame Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete. (30) Šiam reglamentui įgyvendinti reikalingos priemonės turi būti priimtos laikantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijai suteiktų įgyvendinimo įgaliojimų vykdymo tvarką [16], PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: I SKYRIUS BENDROSIOS NUOSTATOS 1 straipsnis Taikymo sritis 1. Šiame reglamente nustatomos gyvūnų ir visuomenės sveikatos taisyklės, taikomos: a) renkant, vežant, saugant, tvarkant, perdirbant ir naudojant arba pašalinant gyvūninės kilmės šalutinius produktus, kad jie nekeltų pavojaus gyvūnų arba žmonių sveikatai; b) pateikiant į rinką, o tam tikrais ypatingais atvejais – eksportuojant ir vežant tranzitu gyvūninės kilmės šalutinius produktus ir iš jų gautus produktus, nurodytus VII ir VIII prieduose. 2. Šis reglamentas netaikomas: a) naminių gyvūnėlių ėdalo žaliavai iš mažmeninių parduotuvių arba greta pardavimo punktų esančių vietų, kur pjaustoma ir saugoma tik vartotojams aprūpinti vietoje; b) kilmės ūkyje pašalinamam ar naudojamam skystam pienui ir priešpieniui; c) visiems laukinių gyvūnų, neįtariamų užsikrėtus žmones ar gyvūnus galinčiomis užkrėsti ligomis, kūnams ar jų dalims, išskyrus komerciniais tikslais sugautą žuvį ir medžioklės trofėjams gaminti naudojamų laukinių gyvūnų kūnus ar jų dalis; d) naminių gyvūnėlių ėdalo žaliavai, gautai iš kilmės ūkyje paskerstų gyvūnų, skirtai naudoti vietoje tik ūkininko ir jo šeimos reikmėms, laikantis nacionalinių teisės aktų; e) viešojo maitinimo atliekoms, išskyrus: i) susidariusias tarptautinių maršrutų transporto priemonėse; ii) skirtas vartoti gyvūnams; iii) skirtas naudoti biologinių dujų įmonėse arba kompostui gaminti; f) veisimo tikslams skirtiems kiaušinėliams, embrionams ir spermai; g) gabenimams tranzitu jūra arba oru. 3. Šis reglamentas neturi įtakos veterinarijos teisės aktams, kurių tikslas – likviduoti ir kontroliuoti tam tikras ligas. 2 straipsnis Apibrėžimai 1. Šiame reglamente naudojami tokie apibrėžimai: gyvūninės kilmės šalutiniai produktai : tai 4, 5 ir 6 straipsniuose nurodyti visi gyvūnų kūnai, jų dalys ar gyvūninės kilmės produktai, neskirti vartoti žmonėms, įskaitant kiaušinėlius, embrionus ir spermą; 1 kategorijos medžiagos : tai 4 straipsnyje nurodyti gyvūninės kilmės šalutiniai produktai; 2 kategorijos medžiagos : tai 5 straipsnyje nurodyti gyvūninės kilmės šalutiniai produktai; 3 kategorijos medžiagos : tai 6 straipsnyje nurodyti gyvūninės kilmės šalutiniai produktai; gyvūnas : tai bet koks stuburinis arba bestuburis gyvūnas (įskaitant žuvis, roplius ir amfibijas); ūkinės paskirties gyvūnas : tai bet koks žmonių laikomas, penimas arba veisiamas gyvūnas, naudojamas maisto gamybai (įskaitant mėsą, pieną ir kiaušinius), vilnai, kailiams, plunksnoms, odai ir bet kokiems kitiems gyvūninės kilmės produktams gaminti; laukinis gyvūnas : tai žmonių nelaikomas gyvūnas; naminis gyvūnėlis : tai bet koks rūšies, kurios gyvūnus žmonės paprastai maitina ir laiko (tačiau nevartoja maistui) ne ūkininkavimo tikslais, gyvūnas; kompetentinga institucija : tai centrinė valstybės narės institucija, kompetentinga užtikrinti šio reglamento reikalavimų laikymąsi, arba bet kokia institucija, kuriai centrinė institucija perleido savo kompetenciją, ypač dėl pašarų kontrolės; kai tinka, šis apibrėžimas taip pat, kur reikia, taikomas šalies, kuri nėra narė, atitinkamai institucijai; pateikimas į rinką : tai bet kokia operacija, kuria siekiama parduoti gyvūninės kilmės šalutinius produktus arba iš jų gautus produktus, kuriems taikomas šis reglamentas, trečiajai šaliai Bendrijoje, bet kokios kitos formos tiekimas tokiai trečiajai šaliai už atlygį arba nemokamai arba saugojimas ketinant tiekti tokiai trečiajai šaliai; prekyba : tai prekyba tarp valstybių narių prekėmis, kaip numatyta Sutarties 23 straipsnio 2 dalyje; tranzitas : tai vežimas per Bendriją iš vienos šalies, kuri nėra narė, į kitą; gamintojas : tai bet koks asmuo, užsiimantis gyvūninės kilmės šalutinių produktų gamyba; USE : tai visos užkrečiamosios spongiforminės encefalopatijos, išskyrus tas, kuriomis serga žmonės; apibrėžta pavojinga medžiaga : tai 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 999/2001, nustatančio tam tikrų užkrečiamųjų spongiforminių encefalopatijų prevencijos, kontrolės ir likvidavimo taisykles (1) [17], V priede nurodyta medžiaga. 2. Galioja ir I priede pateikti specialūs apibrėžimai. 3 straipsnis Bendrieji įpareigojimai 1. Gyvūnų pašaliniai produktai ir iš jų gauti produktai renkami, vežami, saugomi, tvarkomi, perdirbami, šalinami, pateikiami į rinką, eksportuojami, vežami tranzitu ir naudojami pagal šį reglamentą. 2. Tačiau, kol 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka nepriimtas sprendimas, valstybės narės nacionaliniais teisės aktais gali reguliuoti VII ir VIII prieduose nenurodytų produktų importą ir jų pateikimą į rinką. Jei valstybės narės pasinaudoja šia galimybe, jos nedelsdamos informuoja Komisiją. 3. Valstybės narės atskirai arba drauge užtikrina reikiamas priemones ir pakankamą infrastruktūrą, kad būtų galima užtikrinti 1 dalies reikalavimo laikymąsi. II SKYRIUS GYVŪNINĖS KILMĖS ŠALUTINIŲ PRODUKTŲ SKIRSTYMAS Į KATEGORIJAS, SURINKIMAS, VEŽIMAS, ŠALINIMAS, PERDIRBIMAS, NAUDOJIMAS IR TARPINIS SAUGOJIMAS 4 straipsnis 1 kategorijos medžiagos 1. 1 kategorijos medžiagoms priskiriami toliau pateiktą aprašymą atitinkantys gyvūninės kilmės šalutiniai produktai arba bet kurios medžiagos, kuriose yra tokių šalutinių produktų: a) visos toliau nurodytų gyvūnų kūno dalys, įskaitant kailius ir odas: i) gyvūnai, įtariami užsikrėtę USE pagal Reglamentą (EB) Nr. 999/2001 arba oficialiai patvirtinti užsikrėtę USE; ii) vykdant USE likvidavimo priemones paskersti gyvūnai; iii) kiti ne ūkinės paskirties gyvūnai ir laukiniai gyvūnai, ypač įskaitant naminius gyvūnėlius, zoologijos sodų gyvūnus ir cirko gyvūnus; iv) eksperimentiniai gyvūnai, kaip apibrėžta 1986 m. lapkričio 24 d. Tarybos direktyvos 86/609/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su eksperimentams ir kitiems moksliniams tikslams naudojamų gyvūnų apsauga, suderinimo [18] 2 straipsnyje; v) laukiniai gyvūnai, įtariami užsikrėtę žmones ar gyvūnus galinčiomis užkrėsti ligomis; b) i) apibrėžtos pavojingos medžiagos ir ii) jei šalinant apibrėžtos pavojingos medžiagos nepašalintos, visi negyvų gyvūnų kūnai, kuriuose yra apibrėžtų pavojingų medžiagų; c) produktai, gauti iš gyvūnų, kuriems buvo duota pagal Direktyvą 96/22/EB draudžiamų medžiagų, ir gyvūninės kilmės produktai, kuriuose yra aplinkos teršalų ir kitų medžiagų, išvardytų 1996 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvos 96/23/EB dėl kai kurių medžiagų ir jų likučių gyvuose gyvūnuose ir gyvūninės kilmės produktuose monitoringo priemonių, panaikinančios Direktyvas 85/358/EEB ir 86/469/EEB bei Sprendimus 89/187/EEB ir 91/664/EEB [19], I priedo B 3 grupėje, likučių, jei tokių likučių kiekis viršija Bendrijos teisės aktais arba, jeigu jie nepriimti, – nacionaliniais teisės aktais nustatytą leistiną lygį; d) visos gyvūninės kilmės medžiagos, surinktos apdorojant nuotekas iš 1 kategorijos perdirbimo įmonių ir kitų patalpų, kuriose šalinamos apibrėžtos pavojingos medžiagos, įskaitant atsijas, šalinant smėlį gautas medžiagas, tepalų ir alyvos mišinius, purvą ir iš tų patalpų kanalizacijos pašalintas medžiagas, nebent tokiose medžiagose nebūtų apibrėžtų pavojingų medžiagų arba tokių medžiagų dalių; e) viešojo maitinimo atliekos iš tarptautinių maršrutų transporto priemonių; f) 1 kategorijos medžiagų mišiniai su 2 arba 3 kategorijų medžiagomis arba abiejų kategorijų medžiagomis išsyk, įskaitant visas 1 kategorijos perdirbimo įmonėje perdirbti skirtas medžiagas. 2. 1 kategorijos medžiagos renkamos, vežamos ir identifikuojamos pernelyg nedelsiant pagal 7 straipsnio nuostatas ir, nebent 23 ir 24 straipsniuose būtų nurodyta kitaip: a) tiesiogiai šalinamos kaip atliekos, sudeginant pagal 12 straipsnio nuostatas patvirtintoje deginimo įmonėje; b) perdirbamos pagal 13 straipsnio nuostatas patvirtintoje perdirbimo įmonėje, taikant 1–5 perdirbimo metodus arba, jei to reikalauja kompetentinga institucija, 1 perdirbimo metodą; pastaruoju atveju gaunama medžiaga turi būti paženklinama nepanaikinamu žymeniu, jei techniškai įmanoma – kvapu, pagal VI priedo I skyriaus nuostatas, ir galiausiai pašalinama kaip atliekos sudeginant arba sudeginant kartu su kitomis medžiagomis pagal 12 straipsnio nuostatas patvirtintoje deginimo atskirai arba kartu su kitomis medžiagomis įmonėje; c) perdirbamos pagal 13 straipsnio nuostatas patvirtintoje perdirbimo įmonėje, taikant 1 perdirbimo metodą ir gaunamą medžiagą paženklinant nepanaikinamu žymeniu, jei techniškai įmanoma – kvapu, pagal VI priedo I skyriaus nuostatas, galiausiai pašalinamos kaip atliekos sąvartyne, patvirtintame pagal 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvą 1999/31/EB dėl atliekų sąvartynų [20], išskyrus 1 dalies a punkto i ir ii papunkčiuose nurodytas medžiagas; d) 1 dalies e punkte nurodytos viešojo maitinimo atliekos pašalinamos kaip atliekos sąvartyne, patvirtintame pagal 1999 m. balandžio 26 d. Direktyvą 1999/31/EB; e) atsižvelgiant į mokslo pažangą, pašalinamos kitais būdais, patvirtintais 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, prieš tai pasitarus su atitinkamu mokslo komitetu. Tokios priemonės gali papildyti arba pakeisti nurodytąsias a–d punktuose. 3. Tarpinis 1 kategorijos medžiagų tvarkymas arba saugojimas galimas tik 1 kategorijos tarpininėse įmonėse, patvirtintose pagal 10 straipsnio nuostatas. 4. 1 kategorijos medžiagų neleidžiama importuoti ar eksportuoti, išskyrus kai yra laikomasi šio reglamento nuostatų arba taisyklių, nustatytų 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. Tačiau apibrėžtos pavojingos medžiagos importuojamos ar eksportuojamos tik laikantis Reglamento (EB) Nr. 999/2001 8 straipsnio 1 dalies nuostatų. 5 straipsnis 2 kategorijos medžiagos 1. 2 kategorijos medžiagoms priskiriami toliau pateiktą aprašymą atitinkantys gyvūninės kilmės šalutiniai produktai arba bet kurios medžiagos, kuriose yra tokių šalutinių produktų: a) mėšlas ir virškinamojo trakto turinys; b) visos gyvūninės kilmės medžiagos, surinktos apdorojant nuotekas iš skerdyklų, išskyrus 4 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytas skerdyklas, arba 2 kategorijos perdirbimo įmonių, įskaitant atsijas, šalinant smėlį gautas medžiagas, tepalų ir alyvos mišinius, purvą ir iš tų patalpų kanalizacijos pašalintas medžiagas; c) gyvūninės kilmės medžiagos, kuriose yra veterinarinių vaistų ir teršalų, išvardytų Direktyvos 96/23/EB I priedo B 1 ir B 2 grupėse, likučių, jei tokių likučių kiekis viršija Bendrijos teisės aktais nustatytą leistiną lygį; d) gyvūninės kilmės produktai, išskyrus 1 kategorijos medžiagas, kurie yra importuoti iš šalių, kurios nėra narės, ir atlikus Bendrijos teisės aktais numatytą inspektavimą neatitiko jų importo į Bendriją veterinarinių reikalavimų, nebent jie yra grąžinti arba juos importuoti leidžiama taikant Bendrijos teisės aktuose nustatytus apribojimus; e) nudvėsę gyvūnai ir jų dalys, išskyrus nurodytus 4 straipsnyje, jei jie nėra paskersti vartoti žmonėms, įskaitant epizootinėms ligoms likviduoti paskerstus gyvūnus; f) 2 kategorijos medžiagų mišiniai su 3 kategorijos medžiagomis, įskaitant medžiagas, skirtas perdirbti 2 kategorijos perdirbimo įmonėse; g) gyvūninės kilmės šalutiniai produktai, išskyrus 1 kategorijos ir 3 kategorijos medžiagas. 2. 2 kategorijos medžiagos renkamos, vežamos ir identifikuojamos pernelyg nedelsiant pagal 7 straipsnio nuostatas ir, nebent 23 ir 24 straipsniuose būtų nurodyta kitaip: a) tiesiogiai šalinamos kaip atliekos, sudeginant pagal 12 straipsnio nuostatas patvirtintoje deginimo įmonėje; b) perdirbamos pagal 13 straipsnio nuostatas patvirtintoje perdirbimo įmonėje, taikant 1–5 perdirbimo metodus arba, jei to reikalauja kompetentinga institucija, 1 perdirbimo metodą; pastaruoju atveju gaunama medžiaga turi būti paženklinama nepanaikinamu žymeniu, jei techniškai įmanoma – kvapu, pagal VI priedo I skyriaus nuostatas ir: i) pašalinamos sudeginant arba sudeginant kartu su kitomis medžiagomis pagal 12 straipsnio nuostatas patvirtintoje deginimo atskirai arba kartu su kitomis medžiagomis įmonėje; ii) lydyti taukai pagal 14 straipsnio nuostatas patvirtintoje 2 kategorijos oleochemijos įmonėje toliau perdirbami į riebalų antrinius produktus, skirtus naudoti kaip organinės trąšos, dirvožemio savybes gerinančios medžiagos ar kitais techniniais tikslais, išskyrus kosmetiką, medikamentus ir medicinos prietaisus; c) perdirbamos pagal 13 straipsnio nuostatas patvirtintoje perdirbimo įmonėje, taikant 1 perdirbimo metodą ir gaunamą medžiagą paženklinant nepanaikinamu žymeniu, jei techniškai įmanoma – kvapu, pagal VI priedo I skyriaus nuostatas, ir: i) gaunamos baltyminės medžiagos, naudojamos kaip organinės trąšos arba dirvožemio savybes gerinančios medžiagos pagal reikalavimus, jei tokių esama, nustatytus 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, pasikonsultavus su atitinkamu mokslo komitetu; ii) transformuojamos pagal 15 straipsnio nuostatas patvirtintoje biologinių dujų arba komposto įmonėje; iii) šalinamos kaip atliekos užkasant sąvartyne, patvirtintame pagal Direktyvą 1999/31/EB; d) žuvų kilmės medžiagos paverčiamos silosu arba kompostu, laikantis taisyklių, nustatytų 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka; e) mėšlas, virškinamojo trakto turinys, atskirtas nuo virškinamojo trakto, pienas ir priešpienis, jei kompetentinga institucija nelaiko jų keliančiais kokių nors rimtų užkrečiamųjų ligų platinimo pavojų: i) neperdirbant naudojami kaip žaliava pagal 15 straipsnio nuostatas patvirtintoje biologinių dujų arba komposto įmonėje arba perdirbami pagal 18 straipsnio nuostatas patvirtintoje techninėje įmonėje; ii) išbarstomi ant žemės pagal šio reglamento nuostatas; iii) transformuojami biologinių dujų arba komposto įmonėje, laikantis taisyklių, nustatytų 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka; f) visi laukinių gyvūnų, neįtariamų užsikrėtus žmones ar gyvūnus galinčiomis užkrėsti ligomis, kūnai ar jų dalys, naudojami medžioklės trofėjams gaminti pagal 18 straipsnio nuostatas patvirtintoje techninėje įmonėje; g) pašalinamos kitomis priemonėmis arba panaudojamos kitais būdais, laikantis taisyklių, nustatytų 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, pasikonsultavus su atitinkamu mokslo komitetu. Tokios priemonės ar būdai gali papildyti arba pakeisti a–f punktuose nurodytas priemones ar būdus. 3. Tarpinis 2 kategorijos medžiagų, išskyrus mėšlą, tvarkymas arba saugojimas galimas tik 2 kategorijos tarpinėse įmonėse, patvirtintose pagal 10 straipsnio nuostatas. 4. 2 kategorijos medžiagas leidžiama pateikti į rinką arba eksportuoti tik laikantis šio reglamento nuostatų arba taisyklių, nustatytų 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. 6 straipsnis 3 kategorijos medžiagos 1. 3 kategorijos medžiagoms priskiriami toliau pateiktą aprašymą atitinkantys gyvūninės kilmės šalutiniai produktai arba bet kurios medžiagos, kuriose yra tokių šalutinių produktų: a) paskerstų gyvūnų dalys, pagal Bendrijos teisės aktus tinkančios vartoti žmonėms, tačiau dėl komercinių priežasčių tam neskirtos; b) paskerstų gyvūnų dalys, atmestos kaip netinkamos vartoti žmonėms, tačiau neturinčios žmones ar gyvūnus galinčių užkrėsti ligų požymių, ir išpjautos iš skerdenų, kurios pagal Bendrijos teisės aktus tinka vartoti žmonėms; c) kailiai ir odos, kanopos ir ragai, kiaulių šeriai ir plunksnos, gauti iš gyvūnų, paskerstų skerdykloje, patikrinus juos prieš skerdimą ir nustačius, kad pagal Bendrijos teisės aktus jie tinkami skersti ir vartoti žmonėms; d) kraujas, gautas iš gyvūnų (išskyrus atrajotojus), paskerstų skerdykloje, patikrinus juos prieš skerdimą ir nustačius, kad pagal Bendrijos teisės aktus jie tinkami skersti ir vartoti žmonėms; e) gyvūninės kilmės šalutiniai produktai, gauti gaminant žmonėms vartoti skirtus produktus, įskaitant kaulus, iš kurių pašalinti riebalai, ir spirgučius; f) buvę gyvūninės kilmės maisto produktai arba buvę maisto produktai, kuriuose yra gyvūninės kilmės produktų, išskyrus viešojo maitinimo atliekas, kurie dėl komercinių priežasčių, gamybos sunkumų arba pakuotės ar kitų defektų daugiau neskirti vartoti žmonėms ir nekelia pavojaus žmonėms ar gyvūnams; g) žalias pienas, gautas iš gyvūnų, kurie neturi per šį produktą galinčių užkrėsti žmones ar gyvūnus ligų klinikinių požymių; h) žuvys ir kiti jūrų gyvūnai, išskyrus jūros žinduolius, pagauti atviroje jūroje žuvų miltams gaminti; i) švieži žuvų šalutiniai produktai iš gamyklų, gaminančių žmonėms vartoti skirtus žuvų produktus; j) kriauklės, peryklų šalutiniai produktai ir suskilusių kiaušinių šalutiniai produktai iš gyvūnų, kurie neturi per šiuos produktus galinčių užkrėsti žmones ar gyvūnus ligų klinikinių požymių; k) kraujas, kailiai ir odos, kanopos, plunksnos, vilna, ragai, plaukai ir kailiai, gauti iš gyvūnų, kurie neturi per šiuos produktus galinčių užkrėsti žmones ar gyvūnus ligų klinikinių požymių, ir l) viešojo maitinimo atliekos, išskyrus nurodytas 4 straipsnio 1 dalies e punkte. 2. 3 kategorijos medžiagos renkamos, vežamos ir identifikuojamos pernelyg nedelsiant pagal 7 straipsnio nuostatas ir, nebent 23 ir 24 straipsniuose būtų nurodyta kitaip: a) tiesiogiai pašalinamos kaip atliekos, sudeginant pagal 12 straipsnio nuostatas patvirtintoje deginimo įmonėje; b) perdirbamos pagal 13 straipsnio nuostatas patvirtintoje perdirbimo įmonėje, taikant 1–5 perdirbimo metodus; šiuo atveju gaunama medžiaga turi būti paženklinama nepanaikinamu žymeniu, jei techniškai įmanoma – kvapu, pagal VI priedo I skyriaus nuostatas, ir pašalinamos sudeginant arba sudeginant kartu su kitomis medžiagomis pagal 12 straipsnio nuostatas patvirtintoje deginimo atskirai arba kartu su kitomis medžiagomis įmonėje arba pagal Direktyvą 1999/31/EB patvirtintame sąvartyne; c) perdirbamos pagal 17 straipsnio nuostatas patvirtintoje perdirbimo įmonėje; d) transformuojamos pagal 18 straipsnio nuostatas patvirtintoje techninėje įmonėje; e) panaudojamos kaip žaliava pagal 18 straipsnio nuostatas patvirtintoje naminių gyvūnėlių ėdalo įmonėje; f) transformuojamos pagal 15 straipsnio nuostatas patvirtintoje biologinių dujų arba komposto įmonėje; g) viešojo maitinimo atliekos, nurodytos 1 dalies l punkte, – transformuojamos biologinių dujų arba komposto įmonėje, laikantis taisyklių, nustatytų 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, o kol tokios taisyklės nepriimtos – pagal nacionalinius teisės aktus; h) žuvų kilmės medžiagos – paverčiamos silosu arba kompostu, laikantis taisyklių, nustatytų 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka; i) pašalinamos kitomis priemonėmis arba panaudojamos kitais būdais, laikantis taisyklių, nustatytų 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, pasikonsultavus su atitinkamu mokslo komitetu. Tokios priemonės ar būdai gali papildyti arba pakeisti a–h punktuose nurodytas priemones ar būdus. 3. Tarpinis 3 kategorijos medžiagų tvarkymas arba saugojimas galimas tik 3 kategorijos tarpinėse įmonėse, patvirtintose pagal 10 straipsnio nuostatas. 7 straipsnis Surinkimas, vežimas ir saugojimas 1. Gyvūninės kilmės šalutiniai produktai ir perdirbti produktai, išskyrus 3 kategorijos viešojo maitinimo atliekas, renkami, vežami ir identifikuojami pagal II priedo nuostatas. 2. Gyvūninės kilmės šalutiniai produktai ir perdirbti produktai vežami su prekybos dokumentu arba, kai to reikalauja šis reglamentas, su sveikatos sertifikatu. Prekybos dokumentai ir sveikatos sertifikatai turi atitikti II priede nurodytus reikalavimus ir būti saugomi ten nurodytą laiką. Juose būtinai pateikiama informacija apie medžiagos kiekį, jos aprašymas ir paženklinimas. 3. Valstybės narės pasirūpina priemonėmis, kurių reikia pagal II priedo reikalavimus renkant ir vežant 1 ir 2 kategorijų medžiagas. 4. Pagal 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 75/442/EEB dėl atliekų [21] 4 straipsnį valstybės narės imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad 3 kategorijos viešojo maitinimo atliekos būtų renkamos, vežamos ir pašalinamos nesukeliant pavojaus žmonių sveikatai ir nedarant žalos aplinkai. 5. Perdirbti produktai saugojami tik pagal 11 straipsnio nuostatas patvirtintose saugojimo įmonėse. 6. Valstybės narės gali nuspręsti netaikyti šio straipsnio nuostatų mėšlui, vežamam iš vienos to paties ūkio vietos į kitą arba tarp toje pačioje valstybėje narėje esančių ūkių ir naudotojų. 8 straipsnis Gyvūninės kilmės šalutinių produktų ir perdirbtų produktų išvežimas į kitas valstybes nares 1. Gyvūninės kilmės šalutiniai produktai ir perdirbti produktai siunčiami į kitas valstybes nares tik laikantis 2–6 dalyse nurodytų reikalavimų. 2. Paskirties valstybė narė turi būti išdavusi leidimą priimti 1 ir 2 kategorijos medžiagas, iš 1 ir 2 kategorijų medžiagų gautus perdirbtus produktus ir perdirbtus gyvūninius baltymus. Leidimo suteikimo sąlyga valstybės narės gali nustatyti tai, kad prieš išsiunčiant medžiagos būtų perdirbtos taikant 1 metodą. 3. 2 dalyje nurodyti gyvūninės kilmės šalutiniai produktai ir perdirbti produktai: a) turi turėti prekybos dokumentą, o jei to reikalauja šis reglamentas – sveikatos sertifikatą; b) turi būti vežami tiesiai į paskirties įmonę, kuri turi būti gavusi pagal šį reglamentą suteikiamą patvirtinimą. 4. Kai valstybės narės siunčia 1 ir 2 kategorijos medžiagas, iš 1 ir 2 kategorijų medžiagų gautus perdirbtus produktus ir perdirbtus gyvūninius baltymus, kilmės vietos kompetentinga institucija per ANIMO sistemą arba kitu bendrai sutartu būdu informuoja paskirties vietos kompetentingą instituciją apie kiekvienos siuntos paskirties vietą. Pranešime pateikiama II priedo I skyriaus 2 dalyje nurodyta informacija. 5. 4 dalyje nurodytu būdu informuota apie išvežimą, paskirties vietos kompetentinga institucija per ANIMO sistemą arba kitu bendrai sutartu būdu informuoja apie kiekvienos siuntos atvykimą. 6. Paskirties valstybės narės reguliariais patikrinimais užtikrina, kad įmonės gavėjos savo teritorijoje naudotų siuntas tik leidžiamais tikslais ir tvarkytų išsamius apskaitos dokumentus, įrodančius, kad laikomasi šio reglamento nuostatų. 9 straipsnis Apskaitos dokumentai 1. Bet koks gyvūninės kilmės šalutinius produktus siunčiantis, vežantis ar gaunantis asmuo turi tvarkyti siuntų apskaitos dokumentus. Apskaitos dokumentuose nurodoma II priede nustatyta informacija ir ji saugoma ten nurodytą laiką. 2. Šio straipsnio nuostatos netaikomos mėšlui, vežamam iš vienos to paties ūkio vietos į kitą arba tarp toje pačioje valstybėje narėje esančių ūkių ir naudotojų. III SKYRIUS TARPINĖSE, SAUGOJIMO, DEGINIMO ATSKIRAI BEI DEGINIMO KARTU SU KITOMIS MEDŽIAGOMIS, 1 IR 2 KATEGORIJŲ PERDIRBIMO, 2 IR 3 KATEGORIJŲ OLEOCHEMIJOS, BIOLOGINIŲ DUJŲ IR KOMPOSTO GAMYBOS ĮMONIŲ TVIRTINIMAS 10 straipsnis Tarpinių įmonių tvirtinimas 1. 1, 2 ir 3 kategorijų tarpines įmones tvirtina kompetentinga institucija. 2. 1 ir 2 kategorijų tarpinėms įmonėms patvirtinimas suteikiamas, jei jos: a) atitinka III priedo I skyriaus reikalavimus; b) tvarko ir saugo 1 ir 2 kategorijų medžiagas pagal III priedo II skyriaus B dalies nuostatas; c) pačios atlieka įmonės patikrinimus, nustatytus 25 straipsnyje; d) yra tikrinamos kompetentingos institucijos pagal 26 straipsnio reikalavimus. 3. 3 kategorijos tarpininėms įmonėms patvirtinimas suteikiamas, jei jos: a) atitinka III priedo I skyriaus reikalavimus; b) tvarko ir saugo 3 kategorijos medžiagas pagal III priedo II skyriaus A dalies nuostatas; c) pačios atlieka įmonės patikrinimus, nustatytus 25 straipsnyje; d) yra tikrinamos kompetentingos institucijos pagal 26 straipsnio reikalavimus. 11 straipsnis Saugojimo įmonių tvirtinimas 1. Saugojimo įmones tvirtina kompetentinga institucija. 2. Saugojimo įmonėms patvirtinimas suteikiamas, jei jos: a) atitinka III priedo III skyriaus reikalavimus; b) yra tikrinamos kompetentingos institucijos pagal 26 straipsnio reikalavimus. 12 straipsnis Deginimo atskirai ir kartu su kitomis medžiagomis įmonių tvirtinimas 1. Perdirbti produktai deginami atskirai arba kartu su kitomis medžiagomis pagal Direktyvos 2000/76/EB nuostatas. Gyvūninės kilmės šalutiniai produktai deginami atskirai arba kartu su kitomis medžiagomis pagal Direktyvos 2000/76/EB nuostatas arba, jei minėta direktyva netaikoma, – pagal šio reglamento nuostatas. Deginimo atskirai ir deginimo kartu su kitomis medžiagomis įmonės tvirtinamos pagal minėtą direktyvą arba pagal 2 ir 3 dalies nuostatas. 2. Didelio pajėgumo deginimo atskirai arba kartu su kitomis medžiagomis įmonėms, kurioms netaikoma Direktyva 2000/76/EB, kompetentingos institucijos suteikia patvirtinimą, leidžiantį naikinti gyvūninės kilmės šalutinius produktus, jei jos atitinka: a) IV priedo I skyriuje nustatytus bendruosius reikalavimus; b) IV priedo II skyriuje nustatytus eksploatavimo reikalavimus; c) IV priedo III skyriuje nustatytus nutekamojo vandens reikalavimus; d) IV priedo IV skyriuje nustatytus likučių reikalavimus; e) IV priedo V skyriuje nustatytus temperatūros matavimo reikalavimus; f) IV priedo VI skyriuje nustatytus nenormalaus eksploatavimo reikalavimus. 3. Nelabai didelio pajėgumo deginimo atskirai arba kartu su kitomis medžiagomis įmonėms, kurioms netaikoma Direktyva 2000/76/EB, kompetentingos institucijos suteikia patvirtinimą, leidžiantį naikinti gyvūninės kilmės šalutinius produktus, jei jos: a) naudojamos tik negyviems naminiams gyvūnėliams ir (arba) 2 ir 3 kategorijų medžiagoms naikinti; b) kai yra įmonėje, naudojamos tik toje konkrečioje įmonė susidarančioms medžiagoms naikinti; c) atitinka IV priedo I skyriuje nustatytus bendruosius reikalavimus; d) atitinka IV priedo II skyriuje nustatytus eksploatavimo reikalavimus; e) atitinka IV priedo IV skyriuje nustatytus likučių reikalavimus; f) atitinka IV priedo V skyriuje nustatytus temperatūros matavimo reikalavimus; g) atitinka IV priedo VI skyriuje nustatytus nenormalaus eksploatavimo reikalavimus. 4. Jei reikalavimų, pagal kuriuos patvirtinimas suteiktas, nebesilaikoma, patvirtinimo galiojimas nedelsiant sustabdomas. 5. 2 ir 3 dalyse nurodyti reikalavimai, atsižvelgiant į mokslo pažangą ir pasikonsultavus su atitinkamu mokslo komitetu, gali būti pakeisti 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. 13 straipsnis 1 ir 2 kategorijų perdirbimo įmonių tvirtinimas 1. 1 ir 2 kategorijų perdirbimo įmones tvirtina kompetentinga institucija. 2. 1 ir 2 kategorijų perdirbimo įmonėms patvirtinimas suteikiamas, jei jos: a) atitinka V priedo I skyriaus reikalavimus; b) tvarko, perdirba ir saugo 1 ir 2 kategorijų medžiagas pagal V priedo II skyriaus ir VI priedo I skyriaus nuostatas; c) yra patvirtintos kompetentingos institucijos pagal V priedo V skyriaus nuostatas; d) pačios atlieka įmonės patikrinimus, nustatytus 25 straipsnyje; e) yra tikrinamos kompetentingos institucijos pagal 26 straipsnio reikalavimus; f) užtikrina, kad perdirbti produktai atitinka VI priedo I skyriaus reikalavimus. 3. Jei reikalavimų, pagal kuriuos patvirtinimas suteiktas, nebesilaikoma, patvirtinimo galiojimas nedelsiant sustabdomas. 14 straipsnis 2 ir 3 kategorijų oleochemijos įmonių tvirtinimas 1. Oleochemijos įmones tvirtina kompetentinga institucija. 2. 2 kategorijos oleochemijos įmonėms patvirtinimas suteikiamas, jei jos: a) perdirba iš 2 kategorijos medžiagų gautus lydytus taukus pagal VI priedo III skyriuje nurodytus standartus; b) parengia ir taiko svarbiausių kontrolinių rodiklių, parinktų atsižvelgiant į naudojamą procesą, monitoringo ir tikrinimo metodus; c) tvarko pagal b punktą gautos informacijos apskaitą, kad galėtų pateikti ją kompetentingai institucijai; d) yra tikrinamos kompetentingos institucijos pagal 26 straipsnio reikalavimus. 3. 3 kategorijos oleochemijos įmonėms patvirtinimas suteikiamas, jei jos perdirba tik iš 3 kategorijos medžiagų gautus lydytus taukus ir atitinka 2 dalies reikalavimus. 4. Jei reikalavimų, pagal kuriuos patvirtinimas suteiktas, nebesilaikoma, patvirtinimo galiojimas nedelsiant sustabdomas. 15 straipsnis Biologinių dujų ir komposto gamybos įmonių tvirtinimas 1. Biologinių dujų ir komposto gamybos įmones tvirtina kompetentinga institucija. 2. Biologinių dujų ir komposto gamybos įmonėms patvirtinimas suteikiamas, jei jos: a) atitinka VI priedo II skyriaus A dalies reikalavimus; b) tvarko ir transformuoja gyvūninės kilmės šalutinius produktus pagal VI priedo II skyriaus B ir C dalių nuostatas; c) yra tikrinamos kompetentingos institucijos pagal 26 straipsnio reikalavimus; d) parengia ir taiko svarbiausių kontrolinių rodiklių monitoringo ir tikrinimo metodus; e) užtikrina, kad irimo likučiai ir kompostas atitiktų VI priedo II skyriaus D dalyje nustatytus mikrobiologinius standartus. 3. Jei reikalavimų, pagal kuriuos patvirtinimas suteiktas, nebesilaikoma, patvirtinimo galiojimas nedelsiant sustabdomas. IV SKYRIUS PERDIRBTŲ GYVŪNINIŲ BALTYMŲ IR KITŲ PERDIRBTŲ PRODUKTŲ, KURIE GALI BŪTI NAUDOJAMI KAIP PAŠARINĖS ŽALIAVOS, NAMINIŲ GYVŪNĖLIŲ ĖDALAS, ŠUNŲ KRAMTALAI IR TECHNINIAI PRODUKTAI, PATEIKIMAS Į RINKĄ IR ATITINKAMŲ ĮMONIŲ TVIRTINIMAS 16 straipsnis Bendrosios gyvūnų sveikatos nuostatos 1. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad VII ir VIII prieduose nurodyti gyvūninės kilmės šalutiniai produktai ir iš jų gauti produktai nebūtų išvežami iš įmonių, esančių zonose, kurioms taikomi apribojimai dėl ligų, kuriomis gali sirgti gyvūnų rūšys, iš kurių tie produktai gauti, ir iš įmonių ar zonų, iš kurių išvežus arba kuriose prekiaujant kiltų pavojus valstybių narių arba jų zonų gyvūnų sveikatos būklei, išskyrus atvejus, kai produktai apdoroti pagal šio reglamento nuostatas. 2. 1 dalyje nurodytos priemonės turi garantuoti, kad produktai būtų gaunami iš gyvūnų, kurie: a) yra iš įmonių, teritorijos ar jos dalies, o akvakultūros produktų atveju – iš ūkio, zonos ar jos dalies, kurioms netaikoma apribojimų dėl gyvūnų sveikatos, taikytinų atitinkamiems gyvūnams ar produktams, ypač apribojimų dėl ligų kontrolės priemonių, numatytų Bendrijos teisės aktuose, ir dėl sunkių užkrečiamųjų ligų, išvardytų 1992 m. gruodžio 17 d. Tarybos direktyvoje 92/119/EEB, nustatančioje Bendrijos bendrąsias tam tikrų gyvūnų ligų kontrolės priemones ir konkrečias priemones nuo kiaulių vezikulinės ligos [22]; b) nebuvo paskersti įmonėje, kurioje skerdimo metu buvo gyvūnų, apsikrėtusių arba įtariamų apsikrėtus viena iš ligų, kurioms taikomos a punkte nurodytos taisyklės. 3. Jei laikomasi 2 dalies a punkte nurodytų ligų kontrolės priemonių, pateikti į rinką gyvūninės kilmės šalutinius produktus ir iš jų gautus produktus, nurodytus VII ir VIII prieduose, iš teritorijos ar jos dalies, kuriai taikomi apribojimai dėl gyvūnų sveikatos, tačiau tie produktai nėra apkrėsti ar įtariami esantys apkrėsti, leidžiama, jei produktai atitinkamai: a) gaunami, tvarkomi, vežami ir saugojami atskirai arba skirtingu laiku nuo gyvūnų sveikatos reikalavimus atitinkančių produktų; b) buvo pakankamai apdoroti pagal šio reglamento nuostatas valstybės narės, kurioje buvo gyvūnų sveikatos problemų, patvirtintoje įmonėje, kad problemos dėl atitinkamų gyvūnų ligų būtų pašalintos; c) yra tinkamai identifikuojami; d) atitinka VII ir VIII prieduose nustatytus reikalavimus arba išsamias taisykles, priimtas 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. Ypatingomis aplinkybėmis 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka priimamais sprendimais galima nustatyti kitokius, nei pirmoje pastraipoje nurodyti, reikalavimus. Tokiuose sprendimuose atsižvelgiama į visas su gyvūnais susijusias priemones arba tyrimus, kuriuos su jais reikia atlikti, ir ypatingas tam tikros rūšies gyvūnų sirgimo ta liga savybes bei nurodomos priemonės, reikalingos gyvūnų sveikatos apsaugai Bendrijoje užtikrinti. 17 straipsnis 3 kategorijos perdirbimo įmonių tvirtinimas 1. 3 kategorijos perdirbimo įmones tvirtina kompetentinga institucija. 2. 3 kategorijos perdirbimo įmonėms patvirtinimas suteikiamas, jei jos: a) atitinka V priedo I skyriaus ir VII priedo I skyriaus reikalavimus; b) tvarko, perdirba ir saugo 3 kategorijos medžiagas pagal V priedo II skyriaus ir VII priedo nuostatas; c) yra patvirtintos kompetentingos institucijos pagal V priedo V skyriaus nuostatas; d) pačios atlieka įmonės patikrinimus, nustatytus 25 straipsnyje; e) yra tikrinamos kompetentingos institucijos pagal 26 straipsnio reikalavimus; f) užtikrina, kad perdirbti produktai atitinka VII priedo I skyriaus reikalavimus. 3. Jei reikalavimų, pagal kuriuos patvirtinimas suteiktas, nebesilaikoma, patvirtinimo galiojimas nedelsiant sustabdomas. 18 straipsnis Naminių gyvūnėlių ėdalo gamybos ir techninių įmonių tvirtinimas 1. Naminių gyvūnėlių ėdalo gamybos ir technines įmones tvirtina kompetentinga institucija. 2. Naminių gyvūnėlių ėdalo gamybos ir techninėms įmonėms patvirtinimas suteikiamas, jei jos: a) pagal VIII priede nustatytus konkrečius reikalavimus įmonėje gaminamiems produktams įsipareigoja: i) laikytis šiame reglamente nustatytų specialių gamybos reikalavimų; ii) parengti ir taikyti svarbiausių kontrolinių rodiklių, parinktų atsižvelgiant į naudojamą procesą, monitoringo ir tikrinimo metodus; iii) atsižvelgdamos į produktus imti mėginius tyrimams kompetentingos institucijos pripažintoje laboratorijoje, tikrinančioje, kaip laikomasi šiuo reglamentu nustatytų standartų; iv) tvarkyti pagal ii ir iii papunkčius gautos informacijos apskaitos dokumentą, kad būtų galima pateikti jį kompetentingai institucijai. Patikrinimų ir tyrimų rezultatai saugomi ne trumpiau kaip dvejus metus; v) informuoti kompetentingą instituciją, jei iš iii papunktyje nurodyto laboratorinio tyrimo rezultatų ar bet kokios kitos turimos informacijos paaiškėtų, jog yra rimtas pavojus gyvūnų ar visuomenės sveikatai, ir b) yra tikrinamos kompetentingos institucijos pagal 26 straipsnio reikalavimus. 3. Jei reikalavimų, pagal kuriuos patvirtinimas suteiktas, nebesilaikoma, patvirtinimo galiojimas nedelsiant sustabdomas. 19 straipsnis Perdirbtų gyvūninių baltymų ir kitų perdirbtų produktų, kurie gali būti naudojami kaip pašarinės žaliavos, pateikimas į rinką ir eksportavimas Valstybės narės užtikrina, kad perdirbti gyvūniniai baltymai ir kiti perdirbti produktai, kurie gali būti naudojami kaip pašarinės žaliavos, būtų pateikiami į rinką arba eksportuojami tik tuomet, jei: a) yra paruošti pagal 17 straipsnio nuostatas patvirtintoje ir prižiūrimoje 3 kategorijos perdirbimo įmonėje; b) yra paruošti vien tik iš 3 kategorijos medžiagų, kaip nurodyta VII priede; c) buvo tvarkomi, perdirbami, saugojami ir vežami laikantis VII priedo ir 22 straipsnio nuostatų; d) atitinka VII priede nustatytus konkrečius reikalavimus. 20 straipsnis Naminių gyvūnėlių ėdalo, šunų kramtalų ir techninių produktų pateikimas į rinką ir eksportavimas 1. Valstybės narės užtikrina, kad naminių gyvūnėlių ėdalas, šunų kramtalai, techniniai produktai, išskyrus nurodytus 2 ir 3 dalyse, ir VIII priede nurodyti gyvūninės kilmės šalutiniai produktai būtų pateikiami į rinką arba eksportuojami tik tuomet, jei: a) atitinka: i) VIII priede nustatytus konkrečius reikalavimus arba ii) jei produktas gali būti naudojamas tiek kaip techninis produktas, tiek kaip pašarinės žaliavos, ir VIII priede jam nėra nustatyta konkrečių reikalavimų, – atitinkamame VII priedo skyriuje nustatytus reikalavimus ir b) yra iš įmonių, patvirtintų ir prižiūrimų pagal 18 straipsnio nuostatas, arba, VIII priede nurodytų gyvūninės kilmės šalutinių produktų atveju, – iš kitų pagal Bendrijos teisės aktus veterinarijos srityje patvirtintų įmonių. 2. Valstybės narės užtikrina, kad organinės trąšos ir dirvožemio savybes gerinančios medžiagos, pagamintos iš perdirbtų produktų (išskyrus mėšlą ir virškinamojo trakto turinį), būtų pateikiamos į rinką arba eksportuojamos, tik jei atitinka esamus reikalavimus, nustatytus 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, pasikonsultavus su atitinkamu mokslo komitetu. 3. Valstybės narės užtikrina, kad iš 2 kategorijos medžiagų pagaminti riebalų antriniai produktai būtų pateikiami į rinką arba eksportuojami tik jei: a) yra paruošti pagal 14 straipsnio nuostatas patvirtintoje 2 kategorijos oleochemijos įmonėje iš lydytų taukų, gautų perdirbus 2 kategorijos medžiagas pagal 13 straipsnio nuostatas patvirtintoje 2 kategorijos perdirbimo įmonėje, taikant bet kurį iš 1–5 perdirbimo metodų; b) buvo tvarkomi, perdirbami, saugojami ir vežami laikantis VI priedo nuostatų; c) atitinka visus VIII priede nustatytus konkrečius reikalavimus. 21 straipsnis Apsaugos priemonės Šio reglamento VII ir VIII prieduose nurodytiems produktams galioja Direktyvos 90/425/EEB 10 straipsnis. 22 straipsnis Naudojimo apribojimai 1. Gyvūninės kilmės šalutinių produktų ir perdirbtų produktų naudojimo draudimo atvejai: a) draudžiama šerti gyvūnus perdirbtais gyvūniniais baltymais, gautais iš tų pačių rūšių gyvūnų kūnų ar jų dalių; b) draudžiama šerti ūkinės paskirties gyvūnus, išskyrus kailinius gyvūnus, viešojo maitinimo atliekomis arba pašarinėmis žaliavomis, kuriose yra iš viešojo maitinimo atliekų gautų medžiagų, ir c) draudžiama tręšti ganyklas organinėmis trąšomis ir dirvožemio savybes gerinančiomis medžiagomis, išskyrus mėšlą. 2. Šio straipsnio vykdymo taisyklės, įskaitant taisykles dėl kontrolės priemonių, priimamos 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. Ta pačia tvarka, pasikonsultavus su atitinkamu mokslo komitetu, žuvims ir kailiniams gyvūnams galima taikyti nuo 1 dalies a punkto nukrypstančias nuostatas. V SKYRIUS NUKRYPTI LEIDŽIANČIOS NUOSTATOS 23 straipsnis Nukrypti leidžiančios nuostatos dėl gyvūninės kilmės šalutinių produktų naudojimo 1. Valstybės narės, prižiūrint kompetentingoms institucijoms, gali leisti: a) naudoti gyvūninės kilmės šalutinius produktus diagnostikos, švietimo ir tyrimų tikslais; b) naudoti gyvūninės kilmės šalutinius produktus iškamšoms daryti pagal 18 straipsnio nuostatas patvirtintose techninėse įmonėse. 2. a) Valstybės narės, prižiūrint kompetentingoms institucijoms ir laikantis IX priede nustatytų taisyklių, taip pat gali leisti naudoti b punkte nurodytus gyvūninės kilmės šalutinius produktus c punkte nurodytiems gyvūnams šerti; b) a punkte minėti gyvūninės kilmės šalutiniai produktai yra tokie: i) 2 kategorijos medžiagos, jei jos gautos ne iš gyvūnų, kurie buvo užmušti ar nudvėsė dėl esamos arba įtariamos ligos, kuria gali užsikrėsti žmonės ar gyvūnai; ii) 6 straipsnio 1 dalies a–j punktuose ir, remiantis 22 straipsniu, 6 straipsnio 1 dalies l punkte nurodytos 3 kategorijos medžiagos; c) a punkte minėti gyvūnai yra tokie: i) zoologijos sodų gyvūnai; ii) cirko gyvūnai; iii) plėšrieji ropliai ir paukščiai, išskyrus zoologijos sodų ir cirko gyvūnus; iv) kailiniai gyvūnai; v) laukiniai gyvūnai, kurių mėsa neskirta vartoti žmonėms; vi) pripažintų šunų veisyklų ar skalikų rujų šunys ir vii) lervos, naudojamos kaip žvejybos masalas; d) be to, pasikonsultavusios su Europos maisto saugos tarnyba, laikydamosi 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka priimtų taisyklių, valstybės narės gali leisti, prižiūrint kompetentingoms institucijoms, šerti nykstančių arba saugomų rūšių maitlesius paukščius 4 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunktyje nurodytomis 1 kategorijos medžiagomis. 3. Valstybės narės informuoja Komisiją apie: a) taikomas 2 dalyje nurodytas nukrypti leidžiančias nuostatas; b) įdiegtas tikrinimo priemones, užtikrinančias, kad gyvūninės kilmės šalutiniai produktai būtų naudojami tik leidžiamais tikslais. 4. Kiekviena valstybė narė sudaro savo teritorijoje pagal 2 dalies c punkto iv, vi ir vii papunkčius įgaliotų ir registruotų naudotojų ir surinkimo centrų sąrašą. Kiekvienam naudotojui ir surinkimo centrui priskiriamas oficialus numeris, kad būtų galima juos inspektuoti ir nustatyti produktų kilmę. Kompetentinga institucija prižiūri ankstesnėje pastraipoje nurodytų naudotojų ir surinkimo centrų patalpas ir gali bet kada laisvai patekti į tokias patalpas, kad užtikrintų 2 dalyje nurodytų reikalavimų laikymąsi. Jei inspektavus paaiškėja, kad nurodytų reikalavimų nesilaikoma, kompetentinga institucija imasi atitinkamų veiksmų. 5. Išsamios tikrinimo priemonių taisyklės gali būti priimtos 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. 24 straipsnis Nukrypti leidžiančios nuostatos dėl gyvūninės kilmės šalutinių produktų šalinimo 1. Kai yra būtina, kompetentinga institucija gali nuspręsti, kad: a) negyvi naminiai gyvūnėliai būtų tiesiogiai pašalinami kaip atliekos, užkasant juos į žemę; b) sudeginant arba užkasant į žemę gali būti pašalinami kaip atliekos tokie atokiose vietovėse susidarantys gyvūninės kilmės šalutiniai produktai: i) 4 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunktyje nurodytos 1 kategorijos medžiagos; ii) 2 kategorijos medžiagos ir iii) 3 kategorijos medžiagos, ir c) esant vienos iš Tarptautinio epizootinių ligų biuro (OIE) A sąraše paminėtų ligų protrūkiui, gyvūninės kilmės šalutiniai produktai gali būti šalinami kaip atliekos sudeginant arba užkasant į žemę vietoje, jei kompetentinga institucija uždraudžia vežti į artimiausią deginimo arba perdirbimo įmonę dėl rizikos padidinti pavojų sveikatai arba todėl, kad dėl plačiai paplitusio epizootinės ligos protrūkio tokioms įmonėms trūksta pajėgumų. 2. 4 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje nurodytoms 1 kategorijos medžiagoms nukrypti leidžiančios nuostatos netaikomos. 3. 4 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunktyje nurodytas 1 kategorijos medžiagas deginti arba užkasti į žemę pagal 1 dalies b ir c punktų nuostatas, galima tik kompetentingai institucijai patvirtinus ir kontroliuojant taikomą būdą, įsitikinus, kad jis neleidžia pasklisti USE. 4. Valstybės narės informuoja Komisiją apie: a) pasinaudojimą 1 dalies b punkte numatytomis galimybėmis dėl 1 ir 2 kategorijų medžiagų; b) vietoves, kurias jos priskiria prie atokių ir kurioms būtų galima taikyti 1 dalies b punkto nuostatas, ir tokio priskyrimo priežastis. 5. Kompetentinga institucija imasi priemonių, būtinų: a) užtikrinti, kad deginant arba užkasant į žemę gyvūninės kilmės šalutinius produktus nekiltų pavojaus gyvūnų arba žmonių sveikatai; b) užkirsti kelią nekontroliuojamam gyvūninės kilmės šalutinių produktų palikimui, išvežimui į sąvartyną arba išmetimui. 6. Išsamios šio straipsnio vykdymo priemonės gali būti priimtos 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. VI SKYRIUS KONTROLĖ IR PATIKRINIMAI 25 straipsnis Pačių įmonių patikrinimai 1. Tarpinių ir perdirbimo įmonių valdytojai ir savininkai arba jų atstovai imasi visų priemonių, būtinų, kad būtų laikomasi šio reglamento reikalavimų. Jie įdiegia, laikosi ir išlaiko nuolatinę tvarką, nustatytą laikantis pavojų analizės ir svarbiausių kontrolinių rodiklių sistemos (HACCP) principų, visų pirma jie: a) identifikuoja ir kontroliuoja svarbiausius kontrolinius rodiklius įmonėse; b) įdiegia ir taiko svarbiausių kontrolinių rodiklių monitoringo ir tikrinimo metodiką; c) perdirbimo įmonės ima tipinius mėginius, kad patikrintų, ar: i) kiekviena perdirbtoji partija atitinka šiuo reglamentu nustatytus produktų standartus; ii) neviršijami Bendrijos teisės aktuose nustatyti didžiausi leistini fizinių ir cheminių likučių kiekiai; d) tvarko b ir c punktuose nurodytų tyrimų rezultatų apskaitos dokumentus ir saugo juos ne trumpiau kaip dvejus metus, kad galėtų pateikti kompetentingoms institucijoms; e) įdiegia sistemą, garantuojančią galimybę surasti kiekvieną išsiųstąją partiją. 2. Jei pagal 1 dalies c punktą paimtų mėginių tyrimo rezultatai neatitinka šio reglamento nuostatų, perdirbimo įmonės valdytojas turi: a) nedelsdamas pranešti kompetentingai institucijai visą informaciją apie mėginį ir partiją, iš kurios jis buvo paimtas; b) nustatyti tokio neatitikimo priežastis; c) pakartotiniai perdirbti arba sunaikinti užterštą partiją prižiūrint kompetentingai institucijai; d) užtikrinti, kad jokia medžiaga, kuri yra įtariama arba žinoma esanti užteršta, nebūtų išvežta iš įmonės prieš tai jos pakartotiniai neperdirbus prižiūrint kompetentingai institucijai ir oficialiai neištyrus mėginio, kad būtų patikrinta atitiktis šiame reglamente nustatytiems standartams, nebent ji skirta pašalinimui; e) pradėti dažniau imti mėginius ir tikrinti produkciją; f) išnagrinėti gyvūninės kilmės šalutinių produktų apskaitos dokumentus, susijusius su galutiniu mėginiu ir g) pradėti įmonėje taikyti reikiamas nukenksminimo ir valymo procedūras. 3. Išsamios šio straipsnio vykdymo priemonės, įskaitant tikrinimų dažnumo taisykles ir standartinę mikrobiologinių tyrimų metodiką, gali būti priimtos 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. 26 straipsnis Oficiali kontrolė ir patvirtintų įmonių sąrašai 1. Kompetentinga institucija reguliariai atlieka inspektavimus ir priežiūrą pagal šio reglamento nuostatas patvirtintose įmonėse. Perdirbimo įmonės inspektuojamos ir prižiūrimos pagal V priedo IV skyriaus nuostatas. 2. Inspektavimų ir priežiūros dažnumas priklauso nuo įmonės dydžio, gaminamų produktų rūšies, rizikos įvertinimo ir garantijų, suteiktų pagal pavojų analizės ir svarbiausių kontrolinių rodiklių sistemos (HACCP) principus. 3. Jei kompetentinga institucija inspektuodama nustato, kad nesilaikoma vieno ar daugiau šio reglamento reikalavimų, ji imasi atitinkamų veiksmų. 4. Kiekviena valstybė narė sudaro savo teritorijoje esančių pagal šio reglamento nuostatas patvirtintų įmonių sąrašą. Ji priskiria kiekvienai įmonei oficialų numerį, kuris nusako įmonės veiklos pobūdį. Valstybės narės siunčia sąrašo kopijas ir naujausius variantus Komisijai ir kitoms valstybėms narėms. 5. Išsamios šio straipsnio vykdymo priemonės, įskaitant tikrinimų dažnumo taisykles ir standartinę mikrobiologinių tyrimų metodiką, gali būti priimtos 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. VII SKYRIUS BENDRIJOS VYKDOMA KONTROLĖ 27 straipsnis Bendrijos kontrolė valstybėse narėse 1. Komisijos ekspertai, bendradarbiaudami su valstybių narių kompetentingomis institucijomis, gali atlikti patikrinimus vietoje, kiek tai yra būtina, siekiant kad šis reglamentas būtų vienodai tinkamai vykdomas. Valstybė narė, kurios teritorijoje patikrinimai atliekami, turi suteikti ekspertams visą jų pareigoms atlikti reikiamą pagalbą. Komisija informuoja kompetentingą instituciją apie atliktų patikrinimų rezultatus. 2. Šio straipsnio vykdymo taisyklės, ypač dėl bendradarbiavimo su nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis tvarkos, turi būti priimtos 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. VIII SKYRIUS NUOSTATOS DĖL TAM TIKRŲ GYVŪNINĖS KILMĖS ŠALUTINIŲ PRODUKTŲ IR IŠ JŲ GAUTŲ PRODUKTŲ IMPORTO IR TRANZITO 28 straipsnis Bendrosios nuostatos VII ir VIII prieduose nurodytų produktų importui iš šalių, kurios nėra narės, taikomos nuostatos neturi būti palankesnės arba griežtesnės už taikomas tų produktų gamybai ir prekybai Bendrijoje. Tačiau importuoti iš trečiųjų šalių naminių gyvūnėlių ėdalą ir jo žaliavą, gautą iš gyvūnų, kurie buvo apdoroti tam tikromis pagal Direktyvą 96/22/EEB draudžiamomis medžiagomis, leidžiama, jei tokia žaliava yra paženklinta nepanaikinamu žymeniu ir esant atitinkamoms sąlygoms, nustatytoms 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. 29 straipsnis Draudimai ir Bendrijos taisyklių laikymasis 1. Gyvūninės kilmės šalutinių produktų ir perdirbtų produktų importas ir tranzitas leidžiamas tik laikantis šio reglamento nuostatų. 2. VII ir VIII prieduose nurodytus produktus importuoti į Bendriją ir vežti per ją tranzitu leidžiama tik tuomet, jei jie atitinka 3–6 dalių reikalavimus. 3. VII ir VIII prieduose nurodyti produktai, išskyrus atvejus, kai tuose prieduose nurodyta kitaip, turi būti iš trečiosios šalies arba trečiųjų šalių dalių, kurios nurodytos 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka sudarytame sąraše. Toks sąrašas gali būti sujungtas su kitais sąrašais, sudarytais visuomenės ir gyvūnų sveikatos tikslais. Sudarant sąrašą ypač atsižvelgiama į: a) trečiosios šalies teisės aktus; b) kompetentingos institucijos organizaciją ir jos inspektavimo tarnybas trečiojoje šalyje, tų tarnybų teises, jų priežiūrą ir jų įgaliojimus veiksmingai stebėti teisės aktų vykdymą; c) faktines sveikatos sąlygas, taikomas Bendrijai skirtų gyvūninės kilmės produktų gamybai, tvarkymui, saugojimui ir išvežimui; d) garantijas, kurias trečioji šalis gali duoti dėl atitinkamų sveikatos sąlygų laikymosi; e) prekybos produktu iš trečiosios šalies patirtį ir atliktų importo patikrinimų rezultatus; f) Bendrijos inspektavimų trečiojoje šalyje rezultatus; g) gyvojo inventoriaus, kitų naminių ir laukinių gyvūnų sveikatos būklę trečiojoje šalyje, ypač atsižvelgiant į egzotiškas gyvūnų ligas ir į šalyje esančią bendrą sveikatos padėtį, galinčią kelti pavojų Bendrijos žmonių ir gyvūnų sveikatai; h) trečiosios šalies informacijos apie infekcines arba užkrečiamąsias gyvūnų ligas, ypač OIE A ir B sąrašuose išvardytąsias, o akvakultūros gyvūnų atveju – į OIE Akvakultūros gyvūnų sveikatos kodekse išvardytas praneštinas ligas, jos teritorijoje pateikimo reguliarumą ir spartą; i) trečiojoje šalyje galiojančias infekcinių arba užkrečiamųjų gyvūnų ligų normas ir jų vykdymą, įskaitant importo iš kitų šalių taisykles. 4. VII ir VIII prieduose nurodyti produktai, išskyrus techninius produktus, turi būti iš įmonių, įtrauktų į 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka sudarytą sąrašą, kuris sudaromas remiantis trečiosios šalies kompetentingos institucijos Komisijai pateikta informacija, kuria patvirtinama, kad įmonė atitinka Bendrijos reikalavimus ir yra prižiūrima trečiosios šalies oficialios inspektavimo tarnybos. Patvirtinti sąrašai iš dalies keičiami taip: a) Komisija, gavusi informaciją apie siūlomus pakeitimus, per penkias darbo dienas informuoja valstybes nares apie atitinkamos trečiosios šalies siūlomus įmonių sąrašo pakeitimus; b) valstybės narės, gavusios informaciją apie siūlomus a punkte nurodytų įmonių sąrašų pakeitimus, per septynias darbo dienas gali pateikti Komisijai savo nuomonę raštu; c) jei bent viena valstybė narė raštu pateikia nuomonę, Komisija per penkias darbo dienas informuoja apie tai valstybes nares ir įtraukia punktą į kito Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto posėdžio darbotvarkę, kad dėl jo būtų nuspręsta 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka; d) jei per b punkte nurodytą laiką Komisija negauna iš valstybių narių jokių nuomonių, manoma, kad valstybės narės sutinka su sąrašo pakeitimais. Komisija per penkias darbo dienas informuoja apie tai valstybes nares. Praėjus penkioms darbo dienoms po to, kai valstybės narės gauna šią informaciją, yra leidžiama importuoti iš naujai į sąrašą įtrauktų įmonių. 5. VIII priede nurodyti techniniai produktai turi būti iš įmonių, kurias patvirtino ir užregistravo trečiųjų šalių kompetentingos institucijos. 6. Išskyrus atvejus, kai VII ir VIII prieduose nurodyta kitaip, tuose prieduose nurodytų produktų siuntos turi turėti X priede nurodyto pavyzdžio sveikatos sertifikatus, patvirtinančius, kad tie produktai atitinka tuose prieduose nurodytas sąlygas ir yra iš jų besilaikančių įmonių. 7. Kol nesudarytas 4 dalyje nurodytas sąrašas ir nenustatytas 6 dalyje nurodytas sertifikatų pavyzdys, valstybės narės gali taikyti Direktyvoje 97/78/EB nurodytas kontrolės priemones ir naudoti esamose nacionalinėse taisyklėse nustatytus sertifikatus. 30 straipsnis Lygiavertiškumas 1. 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka gali būti nuspręsta pripažinti, kad trečiosios šalies, trečiųjų šalių grupės arba trečiosios šalies regiono taikomos sveikatos priemonės VII ir VIII prieduose nurodytos vienos ar daugiau kategorijų produktų gamybai, tvarkymui, saugojimui ir vežimui, suteikia lygiavertes garantijas Bendrijos taikomoms priemonėms, jei trečioji šalis pateikia objektyvius to įrodymus. Sprendime turi būti išdėstytos gyvūninės kilmės šalutinių produktų importo ir (arba) tranzito iš to regiono, šalies ar šalių grupės sąlygos. 2. 1 dalyje nurodyti reikalavimai turi apimti: a) produktui skirto sveikatos sertifikato pobūdį ir turinį; b) konkrečius sveikatos reikalavimus, taikomus importui į Bendriją ir (arba) tranzitui per ją; c) kai reikia, regionų arba įmonių, iš kurių leidžiama importuoti ir (arba) vežti tranzitu, sąrašų sudarymo ir pakeitimo tvarką. 3. Išsamios šio straipsnio vykdymo priemonės gali būti nustatytos 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. 31 straipsnis Bendrijos vykdomi inspektavimai ir auditas 1. Komisijos ekspertai, prireikus padedami valstybių narių ekspertų, gali atlikti patikrinimus vietoje, kurių tikslas: a) sudaryti trečiųjų šalių arba jų dalių sąrašą ir nustatyti importo ir (arba) tranzito sąlygas; b) patikrinti, kaip laikomasi: i) trečiųjų šalių įtraukimo į Bendrijos sąrašą sąlygų; ii) importo ir (arba) tranzito sąlygų; iii) priemonių lygiavertiškumo pripažinimo sąlygų; iv) pagal Bendrijos teisės aktus taikomų priemonių. Komisija paskiria už tokius patikrinimus atsakingus ekspertus iš valstybių narių. 2. 1 dalyje nurodyti patikrinimai atliekami Bendrijos vardu, kuri padengia jų išlaidas. 3. 1 dalyje nurodytų patikrinimų dažnumas ir tvarka gali būti nustatyti 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. 4. Jei atlikus 1 dalyje nurodytą patikrinimą nustatoma rimtų sveikatos taisyklių pažeidimų, Bendrija nedelsdama pareikalauja trečiosios šalies imtis atitinkamų priemonių arba sustabdo produktų siuntimą ir apie tai informuoja valstybes nares. IX SKYRIUS BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 32 straipsnis Priedų daliniai pakeitimai ir pereinamojo laikotarpio priemonės 1. Pasikonsultavus su atitinkamu mokslo komitetu gyvūnų arba visuomenės sveikatai poveikį galinčiais turėti klausimais, 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka galima iš dalies pakeisti arba papildyti priedus ir priimti bet kokias reikiamas pereinamojo laikotarpio priemones. 2. Kalbant apie šėrimo viešojo maitinimo atliekomis draudimą pagal 22 straipsnį, jei iki šio reglamento vykdymo valstybėse narėse jau yra reikiamos kontrolės sistemos, laikantis 1 dalies nuostatų nustatomos pereinamojo laikotarpio priemonės, leidžiančios griežtai kontroliuojant ir ne ilgiau kaip ketverių metų laikotarpį nuo 2002 m. lapkričio 1 d. toliau naudoti pašarams tam tikrų rūšių viešojo maitinimo atliekas. Šiomis priemonėmis turi būti užtikrinta, kad pereinamuoju laikotarpiu nekiltų pernelyg didelio pavojaus gyvūnų arba visuomenės sveikatai. 33 straipsnis Reguliavimo tvarka 1. Komisijai padeda Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas (toliau –Komitetas). 2. Kai daroma nuoroda į šią straipsnio dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į to sprendimo 8 straipsnio nuostatas. Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra 15 dienų. 3. Komitetas patvirtina savo darbo tvarkos taisykles. 34 straipsnis Konsultavimasis su mokslo komitetais Su atitinkamais mokslo komitetais konsultuojamasi visais šiuo reglamentu reguliuojamais klausimais, kurie gali turėti įtakos gyvūnų arba visuomenės sveikatai. 35 straipsnis Nacionalinės nuostatos 1. Valstybės narės pateikia Komisijai šio reglamento taikymo srityje priimtų bet kokių nacionalinių teisės aktų nuostatų tekstus. 2. Visų pirma, šiam reglamentui įsigaliojus, vienerius metus valstybės narės informuoja Komisiją apie priemones, kurių imtasi siekiant užtikrinti, kad jo būtų laikomasi. Remdamasi gauta informacija Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą, jei reikia, kartu su teisės aktų pasiūlymais. 3. Kol nepriimtos Bendrijos taisyklės dėl organinių trąšų ir dirvožemio savybes gerinančių medžiagų naudojimo pagal 20 straipsnio 2 dalies nuostatas, valstybės narės gali toliau laikytis nacionalinių taisyklių, apribojančių jų naudojimą labiau, nei siūloma šiame reglamente, arba priimti tokias taisykles. Kol VIII priedas nepapildytas Bendrijos taisyklėmis dėl riebalų antrinių produktų, pagamintų iš 2 kategorijos medžiagų, valstybės narės pagal 32 straipsnio nuostatas gali toliau laikytis nacionalinių taisyklių, apribojančių jų naudojimą labiau, nei siūloma šiame reglamente, arba priimti tokias taisykles. 36 straipsnis Finansinės priemonės Komisija parengia ataskaitą apie finansines priemones valstybėse narėse, skirtas gyvūninės kilmės šalutiniams produktams perdirbti, surinkti, saugoti ir pašalinti, ir pateikia atitinkamus pasiūlymus. 37 straipsnis Panaikinimas Po šešių mėnesių nuo šio reglamento įsigaliojimo Direktyva 90/667/EEB bei Sprendimai 95/348/EB ir 1999/534/EB panaikinami. Nuo to laiko nuorodos į Direktyvą 90/667/EEB laikomos nuorodomis į šį reglamentą. 38 straipsnis Įsigaliojimas Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. Šis reglamentas pradedamas taikyti praėjus šešiems mėnesiams nuo jo įsigaliojimo. Tačiau 12 straipsnio 2 dalis taikoma, kaip nurodyta Direktyvos 2000/76/EB 20 straipsnyje, o 22 straipsnio 1 dalies b punktas ir 32 straipsnis – nuo 2002 m. lapkričio 1 d. Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Liuksemburge, 2002 m. spalio 3 d. Europos Parlamento vardu Pirmininkas P. Cox Tarybos vardu Pirmininkas F. Hansen [1] OL C 96 E, 2001 3 27, p. 40. [2] OL C 193, 2001 7 10, p. 32. [3] 2001 m. birželio 12 d. Europos Parlamento nuomonė (OL C 53 E, 2002 2 28, p. 84), 2001 m. lapkričio 20 d. Tarybos bendroji pozicija (OL C 45 E, 2002 2 19, p. 70.) ir 2002 m. kovo 13 d. Europos Parlamento sprendimas (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). 2002 m. rugsėjo 24 d. Europos Parlamento sprendimas ir 2002 m. rugsėjo 23 d. Tarybos sprendimas. [4] OL L 363, 1990 12 27, p. 51. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. [5] OL C 223, 2001 8 8, p. 281. [6] OL L 332, 2000 12 28, p. 91. [7] OL L 169, 1997 6 27, p. 85. Sprendimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 2000/443/EB (OL L 179, 2000 7 18, p. 13). [8] OL L 237, 1997 8 28, p. 18. Sprendimas su pakeitimais, padarytais Sprendimu 2000/443/EB. [9] OL L 125, 1996 5 23, p. 3. [10] OL L 62, 1993 3 15, p. 49. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos Sprendimu 2001/7/EC (OL L 2, 2001 1 5, p. 27). [11] OL L 224, 1990 8 18, p. 29. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/118/EEB. [12] OL L 24, 1998 1 30, p. 9. [13] OL L 202, 1995 8 26, p. 8. [14] OL L 204, 1999 8 4, p. 37. [15] OL L 31, 2002 2 1, p. 1. [16] OL L 184, 1999 7 17, p. 23. [17] OL L 147, 2001 5 31, p. 1. Relamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1326/2001 (OL L 177, 2001 6 30, p. 60). [18] OL L 358, 1986 12 18, p. 1. [19] OL L 125, 1996 5 23, p. 10. [20] OL L 182, 1999 7 16, p. 1. [21] OL L 194, 1975 7 25, p. 39. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos sprendimu 96/350/EB (OL L 135, 1996 6 6, p. 32). [22] OL L 62, 1993 3 15, p. 69. Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1994 m. Stojimo aktu. -------------------------------------------------- I PRIEDAS SPECIALŪS APIBRĖŽIMAI Šiame reglamente: 1. "Bitininkystės produktai" – tai medus, bičių vaškas, bičių pienelis, pikis ar bitininkystėje naudojamos žiedadulkės. 2. "Partija" – tai vienoje įmonėje naudojant vienodus gamybos parametrus pagamintas produkcijos vienetas arba keletas kartu saugojamų vienetų, kuriuos galima identifikuoti grąžinimo, pakartotinio apdorojimo arba pašalinimo tikslais, jei ištyrus pasirodytų, kad to reikia. 3. "Biologinių dujų įmonė" – tai įmonė, kurioje anaerobinėmis sąlygomis vyksta gyvūninės kilmės produktų biologinis irimas ir gaminasi bei surenkamos biologinės dujos. 4. "Kraujo produktai" – tai iš kraujo ar kraujo frakcijų gauti produktai, išskyrus kraujo miltus; tai yra išdžiovinta, užšaldyta arba skysta plazma, išdžiovintas pilnas kraujas, išdžiovinti, užšaldyti arba skysti raudonieji kūneliai arba šių komponentų frakcijos ir mišiniai. 5. "Kraujas" – tai šviežias pilnas kraujas. 6. "Kraujo miltai" – tai produktai, gauti termiškai apdorojus kraują laikantis VII priedo II skyriaus nuostatų ir skirti gyvūnams šerti arba organinėms trąšoms. 7. "Konservuotas naminių gyvūnėlių ėdalas" – tai termiškai apdorotas naminių gyvūnėlių ėdalas, sudėtas į sandariai uždarytą indą. 8. "1 arba 2 kategorijų tarpinė įmonė" – tai įmonė, kurioje tvarkomos ir (arba) laikinai saugojamos neperdirbtos 1 arba 2 kategorijų medžiagos, skirtos vežti toliau į galutinę paskirties vietą, ir kurioje gali būti atliekamos tam tikros preliminarios operacijos, pvz., kailio ir odos nulupimas arba pomirtiniai tyrimai. 9. "1 kategorijos perdirbimo įmonė" – tai įmonė, kurioje prieš galutinai pašalinant perdirbamos 1 kategorijos medžiagos. 10. "2 kategorijos oleochemijos įmonė" – tai įmonė, kurioje perdirbami lydyti taukai, VI priedo III skyriuje nurodytomis sąlygomis gauti iš 2 kategorijos medžiagų. 11. "2 kategorijos perdirbimo įmonė" – tai įmonė, kurioje prieš galutinai pašalinant, toliau transformuojant ar panaudojant perdirbamos 2 kategorijos medžiagos. 12. "3 kategorijos tarpinė įmonė" – tai įmonė, kurioje rūšiuojamos ir (arba) pjaustomos, ir (arba) atšaldomos ar sušaldomos į blokus, ir (arba) laikinai saugojamos neperdirbtos 3 kategorijos medžiagos, skirtos vežti toliau į galutinę paskirties vietą. 13. "3 kategorijos oleochemijos įmonė" – tai įmonė, kurioje perdirbami lydyti taukai, gauti iš 3 kategorijos medžiagų. 14. "3 kategorijos perdirbimo įmonė" – tai įmonė, kurioje 3 kategorijos medžiagos perdirbamos į perdirbtus gyvūninius baltymus ir kitus perdirbtus produktus, kuriuos galima naudoti pašarams. 15. "Viešojo maitinimo atliekos" – tai atliekos, susidarančios restoranuose, viešojo maitinimo įstaigose ir virtuvėse, įskaitant visuomenines ir buitines virtuves. 16. "Deginimo kartu su kitomis medžiagomis įmonė" – tai naikinimo vieta, apibrėžta Direktyvos 2000/76/EB 3 straipsnio 5 dalyje. 17. "Deginimas kartu su kitomis medžiagomis" – tai gyvūninės kilmės šalutinių produktų ar iš jų gautų produktų naikinimas deginimo kartu su kitomis medžiagomis įmonėje. 18. "Surinkimo centrai" – tai patalpos, kuriose surenkami ir apdorojami tam tikri gyvūninės kilmės šalutiniai produktai, skirti gyvūnams, nurodytiems 23 straipsnio 2 dalies c punkte, šerti. 19. "Komposto gamybos įmonė" – tai įmonė, kurioje aerobinėmis sąlygomis vyksta gyvūninės kilmės produktų biologinis irimas. 20. "Irimo likučiai" – tai likučiai, susidarantys gyvūninės kilmės šalutiniams produktams transformuojantis biologinių dujų įmonėje. 21. "Virškinamojo trakto turinys" – tai žinduolių ir beketerių paukščių virškinamojo trakto turinys, atskirtas arba neatskirtas nuo paties virškinamojo trakto. 22. "Šunų kramtalai" – tai nerauginti produktai, skirti naminiams gyvūnams kramtyti, pagaminti iš kanopinių gyvūnų kailių ir odos ar kitos gyvūninės medžiagos. 23. "Pašarinės žaliavos" – tai Direktyvoje 96/25/EB [1] 1996 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyva 96/25/EB dėl pašarinių žaliavų apyvartos, iš dalies keičianti Direktyvas 70/524/EEB, 74/63/EEB, 82/471/EEB ir 93/74/EEB ir panaikinanti Direktyvą 77/101/EEB (OL L 125, 1996 5 23, p. 35). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 2001/46/EB (OL L 234, 2001 9 1, p. 55). apibrėžtos gyvūninės kilmės medžiagos, įskaitant perdirbtus gyvūninius baltymus, kraujo produktus, lydytus taukus, žuvų taukus, riebalų antrinius produktus, želatiną ir hidrolizuotus baltymus, dikalcio fosfatą, pieną, produktus pieno pagrindu ir priešpienį. 24. "Žuvų miltai" – tai perdirbti gyvūniniai baltymai, gauti iš jūros gyvūnų, išskyrus jūros žinduolius. 25. "Kailiniai gyvūnai" – tai gyvūnai, laikomi arba veisiami kailių gamybai ir nenaudojami žmonėms vartoti. 26. "Želatina" – tai natūralūs tirpūs baltymai (stingstantys arba nestingstantys), gaunami atliekant kolageno, pagaminto iš gyvūnų (įskaitant žuvį ir naminius paukščius) kaulų, kailių ir odų, sausgyslių ir raumenų, dalinę hidrolizę. 27. "Spirgučiai" – tai baltymų turintys taukų lydymo likučiai, susidarę atskyrus dalį riebalų ir vandens. 28. "Sandariai uždarytas indas" – tai indas, suprojektuotas taip, kad į jį nepatektų mikroorganizmų. 29. "Kailiai ir odos" – tai odos ir poodiniai audiniai. 30. "Didelio pajėgumo deginimo įmonė" – tai deginimo įmonė, kita nei nelabai didelio pajėgumo deginimo įmonė. 31. "Hidrolizuoti baltymai" – tai polipeptidai, peptidai, amino rūgštys ir jų mišiniai, gaunami hidrolizuojant gyvūninės kilmės šalutinius produktus. 32. "Deginimo įmonė" – tai naikinimo vieta, apibrėžta Direktyvos 2000/76/EB 3 straipsnio 4 dalyje. 33. "Deginimas (atskirai)" – tai gyvūninės kilmės šalutinių produktų arba iš jų gautų produktų naikinimas deginimo įmonėje. 34. "Laboratorinis reagentas" – tai galutiniam naudotojui paruoštas naudoti įpakuotas produktas, kuriame yra kraujo produktų, skirtas naudoti laboratorijoje kaip reagentas arba reagento produktas tiek atskirai, tiek kartu su kitomis medžiagomis. 35. "Sąvartynas" – tai naikinimo vieta, apibrėžta Direktyvoje 1999/31/EB. 36. "Nelabai didelio pajėgumo deginimo įmonė" – tai deginimo įmonė, kurios našumas yra mažesnis kaip 50 kg gyvūninės kilmės šalutinių produktų per valandą. 37. "Mėšlas" – tai naminių gyvulių išmatos ir (arba) šlapimas, su arba be pakratų ir guanu. 38. "Organinės trąšos" ir "dirvožemio savybes gerinančios medžiagos" – tai gyvūninės kilmės medžiagos, kartu arba atskirai naudojamos augalų mitybai, dirvožemio fizinėms ir cheminėms savybėms ir biologiniam aktyvumui palaikyti arba gerinti; jas gali sudaryti mėšlas, virškinamojo trakto turinys, kompostas ir irimo likučiai. 39. "Ganykla" – tai žole arba kitomis žolėmis apaugusi žemė, kurioje ganomi ūkinės paskirties naminiai gyvūnai. 40. "Naminių gyvūnėlių ėdalo įmonė" – tai įmonė, gaminanti naminių gyvūnėlių ėdalą ir šunų kramtalus, kuriems gaminti naudojami tam tikri gyvūninės kilmės šalutiniai produktai. 41. "Naminių gyvūnėlių ėdalas" – tai naminiams gyvūnėliams skirtas ėdalas, kuriame yra 3 kategorijos medžiagų. 42. "Perdirbti gyvūniniai baltymai" – tai vien tik iš 3 kategorijos medžiagų išskirti gyvūniniai baltymai, apdoroti laikantis šio reglamento nuostatų, kad tiktų naudoti tiesiogiai kaip pašarinės žaliavos arba vartojami kituose pašaruose, įskaitant naminių gyvūnėlių ėdalą, arba organinėse trąšose ar dirvožemio savybes gerinančiose medžiagose; juose nėra kraujo produktų, pieno, produktų pieno pagrindu, priešpienio, želatinos, hidroliziuotų baltymų ir dikalcio fosfato. 43. "Perdirbtas naminių gyvūnėlių ėdalas" – tai naminių gyvūnėlių ėdalas, išskyrus žaliavą jam, apdorotas pagal VIII priedo reikalavimus. 44. "Perdirbti produktai" – tai gyvūninės kilmės šalutiniai produktai, kurie yra apdoroti vienu iš perdirbimo metodų ar kitais VII arba VIII prieduose reikalaujamais būdais. 45. "Perdirbimo metodai" – tai V priedo III skyriuje išvardyti metodai. 46. "Perdirbimo įmonė" – gyvūninės kilmės šalutinių produktų perdirbimo įmonė. 47. "In vitro diagnostikoje naudojamas produktas" – tai paruoštas naudoti galutiniam naudotojui supakuotas produktas, kuriame yra kraujo produkto, naudojamas kaip reagentas, reagento produktas, kalibravimo medžiaga, rinkinys ar kita sistema tiek atskirai, tiek kartu su kitomis medžiagomis, skirtas naudoti in vitro žmogaus ar gyvūninės kilmės mėginiams tirti, išskyrus donorų organus ar kraują, vien tik arba daugiausia siekiant nustatyti fiziologinės būklės, sveikatos būklės, ligos ar genetinio sutrikimo diagnozę arba saugumą ir suderinamumą su reagentais. 48. "Naminių gyvūnėlių ėdalo žaliava" – tai niekaip kitaip, išskyrus apsaugoti skirtą atšaldymą, užšaldymą arba staigųjį užšaldymą, nekonservuotas naminių gyvūnėlių ėdalas. 49. "Atokios vietovės" – tai vietovė, kurioje gyvūnų populiacija yra tokia maža ir reikiama infrastruktūra taip toli, kad, palyginti su pašalinimu vietoje, reikiamos surinkimo ir vežimo priemonės būtų nepriimtinai sudėtingos. 50. "Lydyti taukai" – tai taukai, gauti perdirbant 2 arba 3 kategorijų medžiagas. 51. "Saugojimo įmonė" – tai įmonė, išskyrus Direktyvoje 95/69/EB [1] 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyva 95/69/EB, nustatanti reikalavimus ir priemones, taikomas patvirtinant bei įregistruojant kai kurias įmones bei tarpininkus, veikiančius gyvūnų maitinimo sektoriuje, ir iš dalies keičianti Direktyvas 70/524/EEB, 74/63/EEB, 79/373/EEB ir 82/471/EEB (OL L 332, 1995 12 30, p. 15). Direktyva su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 1999/29/EB (OL L 115, 1999 5 4, p. 32). nurodytas įmones ir tarpininkus, kurioje laikinai saugojami perdirbti produktai iki juos galutinai panaudojant arba pašalinant. 52. "Rauginimas" – tai odų kietinimas naudojant augalinius rauginimo reagentus, chromo druskas ar kitas medžiagas, pvz., aliuminio druskas, geležies druskas, silicio druskas, aldehidus ir chinonus arba kitus sintetinius kietinimo reagentus. 53. "Techninė įmonė" – tai įmonė, kurioje gyvūninės kilmės šalutiniai produktai naudojami techniniams produktams gaminti. 54. "Techniniai produktai" – tai iš tam tikrų gyvūninės kilmės šalutinių produktų tiesiogiai gaunami produktai, skirti ne žmonių ar gyvūnų vartojimo reikmėms, įskaitant raugintus ir apdorotus kailius ir odas, medžioklės trofėjus, perdirbtą vilną, plaukus, šerius, plunksnas ir jų dalis, arklinių serumą, kraujo produktus, medikamentus, medicinos įrangą, kosmetiką, kaulų produktus porcelianui, želatiną ir klijus, organines trąšas, dirvožemio savybes gerinančias medžiagas, lydytus taukus, riebalų antrinius produktus, perdirbtą mėšlą ir pieną ir produktus pieno pagrindu. 55. "Neperdirbtos plunksnos ir jų dalys" – tai plunksnos ir jų dalys, neapdorotos garų srautu ar kitu būdu, saugant, kad nebūtų perduota patogenų. 56. "Neperdirbta vilna" – tai avies vilna, kuri nebuvo pramoniniu būdu plauta ir nėra gauta rauginimu. 57. "Neperdirbti plaukai" – tai atrajotojų plaukai, kurie nebuvo pramoniniu būdu plauti ir nėra gauti rauginimu. 58. "Neperdirbti kiaulės šeriai" – tai kiaulės šeriai, kurie nebuvo pramoniniu būdu plauti ir nėra gauti rauginimu. -------------------------------------------------- II PRIEDAS GYVŪNINĖS KILMĖS ŠALUTINIŲ PRODUKTŲ IR PERDIRBTŲ PRODUKTŲ SURINKIMO IR VEŽIMO HIGIENOS REIKALAVIMAI I SKYRIUS Identifikacija 1. Turi būti imtasi visų reikiamų priemonių siekiant užtikrinti, kad: a) 1, 2 ir 3 kategorijų medžiagas būtų galima identifikuoti ir renkant bei vežant jos būtų laikomos atskirai; b) perdirbtus produktus būtų galima identifikuoti ir vežant jie būtų laikomi atskirai. 2. Vežant prie transporto priemonės, konteinerio, dėžės ar kitos pakavimo medžiagos pritvirtintoje etiketėje turi būti aiškiai nurodyta: a) gyvūninės kilmės šalutinių produktų kategorija arba perdirbtų produktų atveju – gyvūninės kilmės šalutinių produktų, iš kurių perdirbti produktai gauti, kategorija; b) i) i) jei tai 3 kategorijos medžiagos – frazė "neskirta vartoti žmonėms"; ii) jei tai 2 kategorijos medžiagos, išskyrus mėšlą ir virškinamojo trakto turinį, ir iš jų gauti perdirbti produktai – frazė "neskirta vartoti gyvūnams"; arba iii) jei tai 1 kategorijos medžiagos ir iš jų gauti perdirbti produktai – frazė "sunaikinimui". II SKYRIUS Transporto priemonės ir konteineriai 1. Gyvūninės kilmės šalutiniai produktai ir perdirbti produktai turi būti surenkami į naują sandarią pakuotę arba į sandariai uždaromą konteinerį ar transporto priemonę ir jose vežami. 2. Transporto priemonės, daugkartiniai konteineriai ir visa daugkartinio naudojimo įranga ar įtaisai, lietęsi su gyvūninės kilmės šalutiniais produktais arba perdirbtais produktais, turi būti: a) po kiekvieno panaudojimo išvalyti, išplauti ir išdezinfekuoti; b) laikomi švarūs; c) prieš naudojant švarūs ir sausi. 3. Daugkartiniai konteineriai turi būti skirti konkrečiam produktui ar jų grupei vežti, kad būtų išvengta kryžminio užsiteršimo. III SKYRIUS Prekybos dokumentai ir sveikatos sertifikatai 1. Vežami gyvūninės kilmės šalutiniai produktai ir perdirbti produktai turi turėti prekybos dokumentą arba, kai to reikalauja šis reglamentas, sveikatos sertifikatą. 2. Prekybos dokumentuose turi būti nurodyta: a) medžiagos paėmimo iš patalpų data; b) medžiagos aprašymas, įskaitant I skyriuje nurodytą informaciją, 3 kategorijos medžiagų ir iš jų gautų perdirbtų produktų, skirtų naudoti pašarams, gyvūnų rūšis ir, jei taikytina, ausų žymeklio numeris; c) medžiagos kiekis; d) medžiagos kilmės vieta; e) vežėjo pavadinimas ir adresas; f) gavėjo pavadinimas ir adresas ir, jei taikytina, jo patvirtinimo numeris ir g) jei reikia: i) kilmės įmonės patvirtinimo numeris; ii) apdorojimo pobūdis ir metodika. 3. Turi būti ne mažiau kaip trys prekybos dokumento egzemplioriai (vienas originalas ir dvi kopijos). Originalas turi būti vežamas kartu su siunta iki galutinės jos paskirties vietos. Gavėjas turi jį išsaugoti. Vieną iš kopijų pasilieka gamintojas, kitą – vežėjas. 4. Prekybos dokumento pavyzdys gali būti parengtas 33 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka. 5. Sveikatos sertifikatus turi išduoti ir pasirašyti kompetentinga institucija. IV SKYRIUS Apskaitos dokumentai 9 straipsnyje minėtuose apskaitos dokumentuose turi būti III skyriaus 2 dalyje nurodyta informacija. Juose turi būti: a) b ir c punktuose nurodyta informacija ir b) gyvūninės kilmės šalutinius produktus siunčiančių asmenų tvarkomuose apskaitos dokumentuose – a, e ir, jei žinoma, f punktuose nurodyta informacija; c) gyvūninės kilmės šalutinius produktus vežančių asmenų tvarkomuose apskaitos dokumentuose – a, d ir f punktuose nurodyta informacija; d) gyvūninės kilmės šalutinius produktus gaunančių asmenų tvarkomuose apskaitos dokumentuose – gavimo data ir d ir e punktuose nurodyta informacija. V SKYRIUS Dokumentų saugojimas III skyriuje nurodyti prekybos dokumentai ir sveikatos sertifikatai ir IV skyriuje nurodyti apskaitos dokumentai saugomi ne trumpiau kaip dvejus metus, kad galėtų būti pateikti kompetentingai institucijai. VI SKYRIUS Temperatūros sąlygos 1. Gyvūninės kilmės šalutiniai produktai turi būti vežami tinkamoje temperatūroje, kad nekeltų jokio pavojaus gyvūnų ar žmonių sveikatai. 2. Neperdirbtos 3 kategorijos medžiagos, skirtos produktams iš pašarinių žaliavų arba naminių gyvūnėlių ėdalui gaminti, turi būti vežamos atšaldytos arba užšaldytos, nebent yra perdirbtos ne anksčiau kaip prieš 24 valandas iki išvežimo. 3. Užšaldytoms medžiagoms vežti skirtų transporto priemonių konstrukcija turi būti tokia, kad tinkama temperatūra būtų išlaikyta visą vežimo laiką. VII SKYRIUS Specialios tranzito taisyklės Vežant gyvūninės kilmės šalutinius produktus arba perdirbtus produktus tranzitu, būtina laikytis I, II, III ir VI skyrių reikalavimų. VIII SKYRIUS Kontrolės priemonės Kompetentinga institucija turi imtis priemonių, būtinų gyvūninės kilmės šalutinių produktų ir perdirbtų produktų rinkimui, vežimui, naudojimui ir pašalinimui kontroliuoti, taip pat tikrinti, kaip tvarkomi būtini apskaitos ir kiti dokumentai, o jei reikalaujama šiame reglamente arba kompetentinga institucija mano, kad tai būtina, – plombuoti. Jei kompetentinga institucija užplombuoja gyvūninės kilmės šalutinių produktų ar perdirbtų produktų siuntą, ji turi pranešti apie tai paskirties vietos kompetentingai institucijai. -------------------------------------------------- III PRIEDAS TARPINIŲ IR SAUGOJIMO ĮMONIŲ HIGIENOS REIKALAVIMAI I SKYRIUS Tarpinių įmonių tvirtinimo reikalavimai 1. Patalpos ir įranga turi atitikti bent toliau nurodytus reikalavimus: a) patalpos turi būti pakankamai toli nuo visuomeninių kelių ir kitų patalpų, pvz., skerdyklų. Įmonių patalpos turi būti išdėstytos taip, kad 1 ir 2 kategorijų medžiagos visą laiką nuo jų gavimo iki išvežimo būtų visiškai atskirtos nuo 3 kategorijos medžiagų; b) įmonėje turi būti dengta teritorija gyvūninės kilmės šalutiniams produktams priimti; c) įmonės pastatų konstrukcija turi būti tokia, kad juos būtų lengva valyti ir dezinfekuoti. Grindys turi būti išklotos taip, kad nutekėtų skysčiai; d) įmonėje turi būti pakankamai tualetų, persirengimo kambarių ir prausyklių personalui; e) įmonėje turi būti reikiama apsaugos nuo kenkėjų, pvz., vabzdžių, graužikų ir paukščių, įranga; f) įmonėje turi būti nuotekų išleidimo sistema, atitinkanti higienos reikalavimus; g) jei tai būtina šio reglamento tikslams pasiekti, įmonėse turi būti tinkamos ir pakankamos talpos kontroliuojamos temperatūros saugojimo patalpos gyvūninės kilmės šalutiniams produktams laikyti tinkamoje temperatūroje; temperatūrą turi būti galima stebėti ir registruoti. 2. Įmonė privalo turėti reikiamus konteinerių ar kitų talpyklų, kuriose gyvūninės kilmės šalutiniai produktai buvo gauti, ir transporto priemonių, išskyrus laivus, kuriose jie buvo vežti, valymo ir dezinfekavimo pajėgumus. Turi būti įrengtos tinkamos priemonės transporto priemonių ratams dezinfekuoti. II SKYRIUS Bendrieji higienos reikalavimai A. 3 kategorijos tarpinės įmonės 1. Įmonė neturi užsiimti jokia kita veikla, išskyrus 3 kategorijos medžiagų importu, rinkimu, rūšiavimu, pjaustymu, atšaldymu, užšaldymu į blokus, laikinu saugojimu ir išvežimu. 2. 3 kategorijos medžiagos turi būti rūšiuojamos taip, kad būtų išvengta bet kokio gyvūnų ligų pasklidimo pavojaus. 3. Rūšiuojant ir saugant 3 kategorijos medžiagos turi būti nuolatos tvarkomos ir saugojamos atskirai nuo kitų medžiagų ir taip, kad nebūtų paskleista patogenų ir būtų laikomasi 22 straipsnio nuostatų. 4. 3 kategorijos medžiagos iki išvežant turi būti tinkamai saugojamos, o kai reikia – atšaldomos arba užšaldomos. 5. Pakavimo medžiaga turi būti sudeginta arba sunaikinta kitais kompetentingos institucijos nurodytais būdais. B. 1 ir 2 kategorijų tarpinės įmonės 6. Įmonė neturi užsiimti jokia kita veikla, išskyrus 1 ir 2 kategorijų medžiagų rinkimu, tvarkymu, laikinu saugojimu ir išvežimu. 7. 1 ir 2 kategorijų medžiagos turi būti rūšiuojamos taip, kad būtų išvengta bet kokio gyvūnų ligų pasklidimo pavojaus. 8. Saugant 1 ir 2 kategorijų medžiagos turi būti nuolatos tvarkomos ir saugomos atskirai nuo kitų prekių ir taip, kad nebūtų paskleista patogenų. 9. 1 ir 2 kategorijų medžiagos iki išvežant turi būti tinkamai saugomos, įskaitant ir tinkamas temperatūros sąlygas. 10. Pakavimo medžiaga turi būti sudeginta arba sunaikinta kitais kompetentingos institucijos nurodytais būdais. 11. Nuotekos turi būti valomos, kad, jei įmanoma, neliktų patogenų. 1 ir 2 kategorijų tarpinių įmonių nuotekų valymo reikalavimai gali būti nustatyti 33 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. III SKYRIUS Saugojimo įmonių tvirtinimo reikalavimai Patalpos ir įranga turi atitikti bent toliau nurodytus reikalavimus. 1. Iš 3 kategorijos medžiagų gautų perdirbtų produktų saugojimo patalpos turi būti atskiroje vietoje nuo perdirbtų produktų, gautų iš 1 ir 2 kategorijų medžiagų, nebent būtų visiškai atskirame pastate. 2. Įmonėje turi būti: a) dengta teritorija produktams priimti; b) tokios konstrukcijos pastatai, kad juos būtų lengva valyti ir dezinfekuoti. Grindys turi būti išklotos taip, kad nutekėtų skysčiai; c) pakankamai tualetų, persirengimo kambarių ir prausyklių personalui; d) reikiama apsaugos nuo kenkėjų, pvz., vabzdžių, graužikų ir paukščių, įranga. 3. Įmonė privalo turėti reikiamus konteinerių ar kitų talpyklų, kuriose gyvūninės kilmės šalutiniai produktai buvo gauti, ir transporto priemonių, išskyrus laivus, kuriose jie buvo vežti, valymo ir dezinfekavimo pajėgumus. Turi būti įrengtos tinkamos priemonės transporto priemonių ratams dezinfekuoti. 4. Produktai turi būti saugomi tinkamai iki išvežimo. -------------------------------------------------- IV PRIEDAS DEGINIMO ATSKIRAI IR KARTU SU KITOMIS MEDŽIAGOMIS ĮMONIŲ, KURIOMS NETAIKOMA DIREKTYVA 2000/76/EB, REIKALAVIMAI I SKYRIUS Bendrieji reikalavimai 1. Deginimo atskirai ir kartu su kitomis medžiagomis įmonės turi būti suprojektuotos, įrengtos ir eksploatuojamos laikantis šio reglamento reikalavimų. 2. Deginimo atskirai ir kartu su kitomis medžiagomis įmonės valdytojas turi imtis visų reikiamų gyvūninės kilmės šalutinių produktų priėmimo atsargumo priemonių, kad užkirstų kelią arba kiek įmanoma apribotų tiesioginį pavojų žmonių ar gyvūnų sveikatai. II SKYRIUS Eksploatacijos sąlygos 3. Deginimo atskirai ir kartu su kitomis medžiagomis įmonės turi būti suprojektuotos, įrengtos ir eksploatuojamos taip, kad proceso metu susidarančios dujos valdomu ir homogenišku būdu, net ir esant nepalankiausioms sąlygoms, būtų įkaitinamos iki 850 °C temperatūros, dvi sekundes matuojant netoli deginimo kameros vidinės sienelės arba, leidus kompetentingai institucijai, kitoje tipinėje vietoje. 4. Kiekvienoje didelio pajėgumo deginimo įmonių linijoje turi būti įrengta bent po vieną papildomą degiklį. Tokie degikliai turi automatiškai įsijungti, kai, paskutinį kartą įleidus oro degimui, degimo dujų temperatūra nukrinta žemiau kaip 850 °C. Jie taip pat turi būti naudojami pradedant ir baigiant darbą, kad būtų užtikrinta, jog viso darbo metu ir, kol degimo kameroje yra nesudegusių medžiagų, būtų palaikoma 850 °C temperatūra. 5. Didelio pajėgumo deginimo atskirai ir kartu su kitomis medžiagomis įmonėse turi būti ir veikti automatinė sistema, kuri neleistų dėti gyvūninės kilmės šalutinių produktų į krosnį: a) paleidimo metu, iki bus pasiekta 850 °C temperatūra; b) jei neišlaikoma 850 °C temperatūra. 6. Jei įmanoma praktiškai, gyvūninės kilmės šalutiniai produktai turi būti dedami į deginimo krosnį tiesiogiai. III SKYRIUS Nutekamasis vanduo 7. Deginimo atskirai ir kartu su kitomis medžiagomis įmonės, įskaitant su jomis susijusias gyvūninės kilmės šalutinių produktų saugojimo zonas, laikantis atitinkamų Bendrijos teisės aktų nuostatų turi būti suprojektuotos taip, kad jokių teršalų nebūtų įmanoma neleistinai arba atsitiktinai išpilti į dirvą, paviršiaus vandenis ir gruntinius vandenis. Be to, turi būti įrengtas nuo deginimo įmonės teritorijos nutekančio užteršto lietaus vandens arba dėl nuotėkio ar gaisro gesinimo darbų susidarančio užteršto vandens surinkimo rezervuaras. 8. Surinkimo rezervuaras turi būti toks, kad prieš išleidžiant vandenį jį būtų galima patikrinti. IV SKYRIUS Likučiai 9. Šiame skyriuje vartojama sąvoka "likučiai" – tai bet kokia skysta ar kieta deginimo atskirai arba deginimo kartu su kitomis medžiagomis, nutekamojo vandens valymo arba kitų deginimo atskirai ir deginimo kartu su kitomis medžiagomis įmonėje vykstančių procesų metu susidaranti medžiaga. Prie likučių priskiriamos nuodegos ir šlakas, pelenai ir katilų dulkės. 10. Dėl deginimo atskirai ir kartu su kitomis medžiagomis įmonės eksploatacijos susidarančių likučių kiekis ir kenksmingumas turi būti kiek galima labiau sumažinti. Jei įmanoma, likučiai turi būti pakartotinai perdirbti pačioje įmonėje ar kitur, laikantis Bendrijos teisės aktų. 11. Sausi likučiai dulkių pavidalu turi būti vežami ir laikinai saugomi taip, kad nepasklistų į aplinką (pvz., uždaruose konteineriuose). V SKYRIUS Temperatūros matavimas 12. Turi būti naudojamos deginimo atskirai ir deginimo kartu su kitomis medžiagomis proceso parametrų ir sąlygų stebėjimo technologijos. Didelio pajėgumo deginimo atskirai ir kartu su kitomis medžiagomis įmonės turi turėti ir naudoti temperatūros matavimo įrangą. 13. Temperatūros matavimo reikalavimai turi būti nurodyti kompetentingos institucijos išduotame leidime arba prie jo pridėtame sąlygų apraše. 14. Bet kokia automatinė stebėsenos įranga turi būti kontroliuojama ir kasmet išbandoma, ar ji tinkamai įrengta ir ar reikiamai veikia. Ne rečiau kaip kartą per trejus metus ji turi būti kalibruojama atliekant vienodus matavimus standartiniais metodais. 15. Temperatūros matavimo rezultatai turi būti registruojami ir pateikiami tinkama forma, kad kompetentinga institucija savo nustatyta tvarka galėtų patikrinti, kaip laikomasi šiame reglamente nustatytų leidžiamos eksploatacijos reikalavimų. VI SKYRIUS Nenormali eksploatacija 16. Įvykus gedimui ar susidarius nenormalioms eksploatacijos sąlygoms, valdytojas turi kuo greičiau sulėtinti arba nutraukti darbą iki vėl bus galima eksploatuoti įprastinėmis sąlygomis. -------------------------------------------------- V PRIEDAS 1, 2 IR 3 KATEGORIJŲ MEDŽIAGŲ PERDIRBIMO BENDRIEJI HIGIENOS REIKALAVIMAI I SKYRIUS 1, 2 ir 3 kategorijų perdirbimo įmonių tvirtinimo bendrieji reikalavimai 1. Patalpos ir įranga turi atitikti bent toliau nurodytus reikalavimus: a) gyvūninės kilmės šalutinių produktų perdirbimo patalpos turi būti atskirai nuo skerdyklų, nebent būtų įrengtos visiškai atskirame pastate. Į įmonę neturi patekti neleistini asmenys ir gyvūnai; b) perdirbimo įmonėje turi būti tinkamai atskirti švarusis ir nešvarusis sektoriai. Nešvariajame sektoriuje turi būti dengta teritorija gyvūninės kilmės šalutiniams produktams priimti, sukonstruota taip, kad ją būtų lengva valyti ir dezinfekuoti. Grindys turi būti išklotos taip, kad nutekėtų skysčiai. Perdirbimo įmonėse turi būti pakankamai tualetų, persirengimo kambarių ir prausyklių personalui; c) perdirbimo įmonė turi turėti pakankamus gyvūninės kilmės šalutiniams produktams apdoroti reikalingo karšto vandens ir garų gaminimo pajėgumus; d) jei reikia, nešvariajame sektoriuje turi būti gyvūninės kilmės šalutinių produktų smulkinimo įranga ir sutrintų produktų sudėjimo į perdirbimo agregatą įranga; e) visa įranga, kurioje perdirbami gyvūninės kilmės šalutiniai produktai, turi būti eksploatuojama laikantis II skyriaus reikalavimų. Jei reikia apdoroti termiškai, visuose įrengimuose turi būti: i) matavimo įranga temperatūros kaitai per laiką ir, jei reikia, slėgiui svarbiausiose vietose stebėti; ii) registravimo įranga, nuolatos registruojanti tų matavimų rezultatus; iii) tinkama apsaugos sistema, sauganti nuo nepakankamo kaitinimo; f) siekiant apsaugoti, kad baigtas produktas nebūtų vėl užterštas atvežamais gyvūninės kilmės šalutiniais produktais, įmonės zona, kurioje iškraunamos perdirbti atvežamos medžiagos, turi būti aiškiai atskirta nuo zonos, kurioje tie produktai perdirbami ir saugojami perdirbti produktai. 2. Įmonė turi turėti reikiamus konteinerių ar kitų talpyklų, kuriose gyvūninės kilmės šalutiniai produktai buvo gauti, ir transporto priemonių, išskyrus laivus, kuriose jie buvo vežti, valymo ir dezinfekavimo pajėgumus. 3. Turi būti įrengtos tinkamos priemonės transporto priemonių ratams dezinfekuoti, kai jos išvažiuoja iš perdirbimo įmonės nešvariojo sektoriaus. 4. Visose perdirbimo įmonėse turi būti kompetentingos institucijos reikalavimus atitinkančios nuotekų išleidimo sistemos. 5. Perdirbimo įmonė turi turėti nuosavą laboratoriją arba naudotis kitos laboratorijos paslaugomis. Laboratorijoje turi būti visa įranga, kurios reikia reikiamiems tyrimams atlikti; ją turi patvirtinti kompetentinga institucija. II SKYRIUS Bendrieji higienos reikalavimai 1. Atvežti gyvūninės kilmės šalutiniai produktai turi būti kuo greičiau perdirbti. Iki perdirbimo jie turi būti tinkamai saugomi. 2. Neperdirbtoms medžiagoms vežti naudoti konteineriai, kitos talpyklos ir transporto priemonės turi būti valomos tam skirtoje zonoje. Tokia zona turi būti tokioje vietoje arba suprojektuota taip, kad perdirbti produktai nebūtų užteršti. 3. Nešvariajame sektoriuje dirbantys asmenys neturi patekti į švarųjį sektorių nepasikeitę savo darbo drabužių ir avalynės arba pastarųjų neišdezinfekavę. Iš nešvariojo į švarųjį sektorių draudžiama nešti įrangą ir reikmenis, prieš tai neišvalius ir neišdezinfekavus. Turi būti nustatyta personalo judėjimo tvarka, kad būtų galima kontroliuoti žmonių judėjimą tarp zonų, ir nurodyta, kaip tinkamai naudoti apavo ir ratų plovyklas. 4. Nešvariajame sektoriuje susidarančios nuotekos turi būti išvalytos, kad, jei įmanoma, neliktų patogenų. Specialūs per