b)

padeda priimti bendrą sutarimą remiantis NPS nustatyta sistema, remdama 1995 m. peržiūros ir pratęsimo konferencijoje priimtus sprendimus ir rezoliuciją bei 2000 m. NPS peržiūros konferencijos baigiamąjį dokumentą, atsižvelgdama į dabartinę padėtį ir, inter alia, skatindama šiuos svarbiausius veiksmus: 1) dėti pastangas, kad būtų išlaikytas NPS vientisumas, stiprinamas jos autoritetas ir gerinamas įgyvendinimas; 2) pripažinti, kad NPS yra unikali ir nepakeičiama daugiašalė tarptautinės taikos, saugumo ir stabilumo palaikymo bei stiprinimo priemonė, kadangi ja nustatoma branduolinio ginklo platinimo prevencijos ir tolesnio tikrinimo sistemos, garantuojančios, kad branduolinio ginklo neturinčios valstybės branduolinę energiją naudotų tik taikiems tikslams, plėtojimo teisinė sistema, kadangi ji yra svarbiausias dokumentas, kuriuo remiantis siekiama branduolinio nusiginklavimo pagal jos VI straipsnį, ir svarbi tolesnio branduolinės energijos naudojimo taikiems tikslams plėtojimo dalis, pabrėžiant, kad NPS ir trys jos vienas kitą sustiprinantys ramsčiai atitinka bendrus visų valstybių Šalių saugumo interesus; 3) pabrėžti, jog neabejotinai būtina užtikrinti, kad visos valstybės Šalys visapusiškai laikytųsi visų NPS nuostatų; 4) pabrėžti, jog reikia, kad valstybių Šalių politika ir strategija atitiktų NPS nuostatas; 5) siekti visuotinio prisijungimo prie NPS; raginti visas valstybes, kurios nėra NPS Šalys, nedelsiant tapti branduolinio ginklo neturinčiomis valstybėmis Šalimis ir iki jų prisijungimo prie NPS laikytis jos sąlygų ir įsipareigoti neplatinti branduolinio ginklo bei nusiginkluoti; 6) palankiai vertinti pilietinės visuomenės indėlį propaguojant NPS principus ir tikslus; NUSIGINKLAVIMAS 7) dar kartą patvirtinti įsipareigojimą siekti, kad pasaulis būtų saugesnis visiems ir kad būtų sukurtos sąlygos pasauliui be branduolinių ginklų laikantis NPS tikslų; laikytis nuostatos, kad imantis tarpinių veiksmų šiam tikslui pasiekti taip pat galima gerokai padidinti visų saugumą; 8) palankiai vertinti tai, kad nuo Šaltojo karo pabaigos buvo gerokai sumažinti branduolinių ginklų arsenalai, be kita ko, dviejų Sąjungos valstybių narių pastangomis; pabrėžti poreikį bendrai mažinti branduolinių ginklų arsenalus siekiant laipsniško, sistemingo branduolinio nusiginklavimo pagal NPS VI straipsnį, atsižvelgiant į ypatingą didžiausius arsenalus turinčių valstybių atsakomybę; todėl palankiai vertinti Jungtinių Amerikos Valstijų ir Rusijos Federacijos derybas dėl naujo START susitarimo; dar kartą pakartoti, kad reikia didesnės pažangos mažinant jų arsenalus ir jų branduolinių ginklų sistemų kovinę parengtį iki žemiausio būtino lygio; 9) nestrateginių branduolinių ginklų srityje: i) raginti visas tokį ginklą turinčias valstybes Šalis, įtraukti juos į savo bendrus ginklų kontrolės ir nusiginklavimo procesus, siekiant patikrinamai ir negrįžtamai sumažinti jų arsenalus ir juos likviduoti; ii) pritarti, kad svarbu imtis tolesnių skaidrumą ir pasitikėjimo didinimą užtikrinančių priemonių siekiant tęsti šį branduolinio nusiginklavimo procesą; iii) skatinti Jungtines Amerikos Valstijas ir Rusijos Federaciją toliau plėtoti vienašales 1991–1992 m. jų prezidentų iniciatyvas ir įtraukti nestrateginius branduolinius ginklus į kitą jų dvišalio branduolinių ginklų arsenalų mažinimo raundą nustatant žemesnes ir strateginių, ir nestrateginių ginklų leistino arsenalo ribas; 10) pripažinti, kad negrįžtamumo principo taikymas visoms priemonėms branduolinio nusiginklavimo ir ginklų kontrolės srityje padeda palaikyti ir stiprinti tarptautinę taiką, saugumą ir stabilumą atsižvelgiant į šias sąlygas; 11) pripažinti, kad branduoliniam nusiginklavimui yra svarbios branduolinių ginklų sunaikinimo ir likvidavimo bei skiliųjų medžiagų likvidavimo programos, kaip nustatyta pagal G8 visuotinę partnerystę; 12) toliau dėti pastangas siekiant užtikrinti, kad remiant tolesnę pažangą nusiginklavimo srityje branduolinį ginklą turinčiose valstybėse būtų užtikrinamas patikrinamumas, skaidrumas ir taikomos kitos pasitikėjimo didinimo priemonės; šioje srityje palankiai vertinti kai kurių branduolinį ginklą turinčių valstybių, be kita ko, dviejų Sąjungos valstybių narių, demonstruojamą didesnį skaidrumą jų turimų branduolinių ginklų srityje ir raginti kitas valstybes sekti jų pavyzdžiu; 13) be to, dar kartą patvirtinti įsipareigojimą vykdyti sutartimi grindžiamą branduolinių ginklų kontrolę ir nusiginklavimą bei pabrėžti poreikį atnaujinti daugiašales pastangas bei suaktyvinti daugiašalių dokumentų, visų pirmą susijusių su Nusiginklavimo konferencija, taikymą; 14) raginti valstybes nedelsiant ir besąlygiškai pasirašyti ir ratifikuoti CTBT, visų pirma devynias likusias CTBT II priede išvardytas valstybes, kurios to dar nepadarė, nes CTBT yra esminė branduolinio nusiginklavimo ir branduolinių ginklų neplatinimo režimo dalis, siekiant, kad ji kuo greičiau įsigaliotų; šioje srityje palankiai vertinti Jungtinių Valstijų neseniai pareikštus įsipareigojimus greitai ratifikuoti CTBT; 15) kol CTBT įsigalios, raginti visas valstybes laikytis branduolinio sprogimo bandymų moratoriumo, susilaikyti nuo visų veiksmų, kurie prieštarautų CTBT nustatytiems įsipareigojimams ir jos nuostatoms bei kuo greičiau demontuoti visus branduolinių bandymų objektus taikant skaidrų ir tarptautinei bendrijai atvirą metodą; pabrėžti CTBTO Parengiamosios komisijos darbo, visų pirma tarptautinės stebėsenos sistemos srityje, svarbą ir jį palankiai vertinti; 16) palankiai vertinti tai, kad 2009 m. bendru sutarimu buvo priimta Nusiginklavimo konferencijos darbo programa ir todėl raginti nedelsiant pradėti derybas dėl FMCT, ir greitai ją sudaryti, remiantis 1995 m. kovo 24 d. dokumentu CD/1299 bei jame išdėstytais įgaliojimais, kaip nustatyta 2009 m. gegužės 29 d. Nusiginklavimo konferencijos Sprendime dėl 2009 m. veiklos programos patvirtinimo (CD/1864); 17) kol įsigalios FMCT, raginti visas suinteresuotas valstybes paskelbti nedelsiant pradedamą taikyti branduoliniams ginklams arba kitiems branduoliniams sprogstamiesiems įtaisams skirtų skiliųjų medžiagų gamybos moratoriumą, taip pat demontuoti branduoliniams ginklams skirtų skiliųjų medžiagų gamybos objektus arba juos pritaikyti tik su sprogstamaisiais įtaisais nesusijusiai veiklai; palankiai vertinti tų iš penkių branduolinį ginklą turinčių valstybių, visų pirma Sąjungos valstybių narių, kurios paskelbė atitinkamus moratoriumus ir demontavo tokius objektus, veiksmus; 18) raginti visas atitinkamas valstybes imtis tinkamų praktinių priemonių siekiant sumažinti atsitiktinio branduolinio karo pavojų; 19) siekti persvarstyti branduolinio ginklo neturinčių valstybių Šalių saugumo garantijų klausimą; 20) raginti branduolinio ginklo neturinčias valstybes dar kartą patvirtinti esamas saugumo garantijas, kurias Jungtinių Tautų Saugumo Taryba nurodė rezoliucijoje 948 (1995), pripažinti, kad šios saugumo garantijos griežtina branduolinio ginklo neplatinimo režimą ir pasirašyti bei ratifikuoti atitinkamus protokolus, pridedamus prie sutarčių, kuriomis sukuriamos teritorijos be branduolinio ginklo, parengtus po reikiamų konsultacijų pagal 1999 m. Jungtinių Tautų Nusiginklavimo komisijos gaires, pripažįstant, kad tose teritorijose taikomos Sutartimis grindžiamos saugumo garantijos; 21) pabrėžti poreikį plėtoti bendrus ginklų kontrolės ir nusiginklavimo procesus bei raginti toliau siekti pažangos visais nusiginklavimo aspektais siekiant stiprinti visuotinį saugumą; 22) imtis veiksmų siekiant pradėti konsultacijas dėl sutarties, kuria būtų uždraustos trumpojo ir vidutinio nuotolio „žemė–žemė“ raketos; 23) raginti visus prisijungti prie Hagos elgesio kodekso prieš balistinių raketų platinimą ir veiksmingą jo įgyvendinimą; 24) pabrėžti, kad svarbus visuotinis prisijungimas prie Konvencijos dėl bakteriologinių ir toksinių ginklų, Konvencijos dėl cheminio ginklo bei konvencijų, priemonių ir iniciatyvų, kuriomis prisidedama prie įprastinės ginkluotės kontrolės, ir jų įgyvendinimas; 25) stengtis išspręsti regioninio stabilumo ir saugumo problemas bei konfliktus, kurie dažnai tampa ginklavimosi programų priežastimi; NEPLATINIMAS 26) pripažinti, kad pastaraisiais metais iškilo didelių su branduolinio ginklo platinimu susijusių problemų, visų pirma Korėjos Liaudies Demokratinėje Respublikoje ir Irano Islamo Respublikoje, pabrėžti, kad tarptautinė bendruomenė turi būti pasirengusi spręsti šias problemas ir pabrėžti, kad reikia imtis ryžtingų reagavimo į jas veiksmų; 27) pabrėžti, jog reikia sustiprinti Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos – galutinio arbitro – vaidmenį, kad ji galėtų, laikydamasi TATENA statuto, imtis tinkamų veiksmų, kai nevykdomi įsipareigojimai pagal NPS, įskaitant saugos garantijų taikymą; 28) atkreipti dėmesį į pasitraukimo iš NPS galimą poveikį tarptautinei taikai ir saugumui; raginti tarptautinę bendriją tikslingai ir skubiai reaguoti į pranešimą apie pasitraukimą ir į jo pasekmes; pabrėžti, kad iš Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos reikalaujama veikti nedelsiant, visų pirma nedelsiant reaguoti į bet kurios valstybės Šalies pranešimą apie pasitraukimą iš NPS; raginti valstybes Šalis skatinti šioje srityje patvirtinti priemones, įskaitant susitarimus dėl TATENA garantijų, susijusių su visomis branduolinėmis medžiagomis, įranga, technologijomis ir objektais, kurie sukurti naudoti taikiems tikslams, laikymosi; 29) raginti sustabdyti bendradarbiavimą branduolinėje srityje, kai TATENA negali pateikti reikiamų garantijų, kad tos valstybės branduolinė programa yra skirta tik taikiems tikslams, kol TATENA įgis galimybę pateikti tokias garantijas; 30) raginti visas regiono valstybes daryti pažangą, inter alia, siekiant sukurti veiksmingai patikrinamą Artimųjų Rytų teritoriją be branduolinio ginklo ir kitų masinio naikinimo ginklų bei jų siuntimo į taikinį sistemų bei susilaikyti nuo priemonių, kurios kliudytų pasiekti šį tikslą, taikymo; pripažinti, kad svarbu susitarti dėl konkrečių praktinių veiksmų, kurie būtų vykdomi kaip proceso, kuriame dalyvauja visos regiono valstybės, dalis, siekiant sudaryti palankesnes sąlygas 1995 m. NPS rezoliucijos dėl Artimųjų Rytų įgyvendinimui; 31) taip pat raginti visas valstybes Šalis, ypač branduolinį ginklą turinčias valstybes Šalis, plėsti bendradarbiavimą ir dėti kuo daugiau pastangų, kad vadovaujantis 1995 m. NPS rezoliucija dėl Artimųjų Rytų regiono šalys sukurtų veiksmingai patikrinamą zoną Artimuosiuose Rytuose be branduolinio ginklo ir kitų masinio naikinimo ginklų bei jų pristatymo sistemų; 32) atsižvelgiant į tai, kad Europos saugumas yra susijęs su Viduržemio jūros regiono saugumu, laikyti svarbiu prioritetu branduolinio ginklo neplatinimo režimo įgyvendinimą šiame regione; 33) pripažinti teritorijų be branduolinio ginklo svarbą taikai ir saugumui, remiantis atitinkamo regiono valstybių tarpusavyje laisvai sudarytais susitarimais pagal 1999 m. Jungtinių Tautų Nusiginklavimo komisijos gaires; 34) pabrėžti, kad reikia imtis visų veiksmų, kad būtų užkirstas kelias branduolinio terorizmo pavojui, susijusiam su tuo, kad teroristai gali turėti galimybę naudoti branduolinius ginklus arba medžiagas, kurios galėtų būti panaudotos gaminant radiologinius sprogstamuosius įtaisus, ir šiomis aplinkybėmis pabrėžti poreikį laikytis įpareigojimų pagal Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijas 1540 (2004) bei 1887 (2009) ir raginti gerinti didelio aktyvumo radioaktyviųjų šaltinių branduolinį saugumą; 35) raginti visas valstybes, kurios dar nėra to padariusios, pasirašyti, ratifikuoti ir įgyvendinti Tarptautinę konvenciją dėl kovos su branduolinio terorizmo veiksmais kaip svarbią su branduolinio terorizmo pavojumi susijusių klausimų sprendimo tarptautinės teisinės sistemos dalį; 36) atsižvelgiant į didėjantį branduolinio ginklo platinimo ir terorizmo pavojų, pritarti G8 visuotinės partnerystės iniciatyvai, TATENA veiksmams bei kitiems daugiašaliams mechanizmams šioje srityje, pavyzdžiui, Saugumo iniciatyvai prieš masinio naikinimo ginklų platinimą, Pasaulinei kovos su branduoliniu terorizmu iniciatyvai ir Pasaulinei grėsmių mažinimo iniciatyvai; palankiai vertinti pasaulio aukščiausiojo lygio susitikime branduolinio saugumo klausimais nustatytus saugumo tikslus; 37) pripažinti, kad susitarimai dėl visapusiškų saugos garantijų ir papildomi protokolai turi atgrasomąjį poveikį branduolinio ginklo platinimui ir yra dabartinis patikrinimo standartas; 38) toliau dėti pastangas, kad TATENA saugos garantijų sistema būtų visuotinai taikoma ir patikimesnė, siekiant užtikrinti, kad būtų geriau nustatomi neplatinimo įsipareigojimų pažeidimai, visų pirma visoms susijusioms valstybėms priimant ir įgyvendinant Susitarimą dėl visapusiškų saugos garantijų bei papildomą protokolą ir prireikus patikslintą mažų kiekių protokolą, taip pat toliau didinat saugos garantijų sistemos patikimumą; 39) dėti pastangas, kad 2010 m. NPS peržiūros konferencija ir TATENA valdytojų taryba dabartiniu patikrinimo standartu pripažintų Susitarimo dėl visapusiškų saugos garantijų ir Papildomo protokolo sudarymą bei įgyvendinimą pagal NPS III straipsnį; 40) pabrėžti išskirtinį TATENA vaidmenį tikrinant, kaip valstybės laikosi savo branduolinio ginklo neplatinimo įsipareigojimų; 41) taip pat pabrėžti svarbų TATENA vaidmenį valstybių prašymu padedant joms gerinti branduolinių medžiagų ir įrenginių saugumą bei raginti valstybes remti TATENA; 42) pripažinti, kaip svarbu tinkamai ir veiksmingai kontroliuoti eksportą, laikantis Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucijų 1540 (2004) ir 1887 (2009) bei remiantis NPS III straipsnio 2 dalimi; 43) nacionaliniu lygiu įgyvendinti veiksmingą eksporto, tranzito, perkrovimo ir pakartotinio eksporto kontrolę, įskaitant atitinkamų su tuo susijusių įstatymų ir kitų teisės aktų taikymą, bei ryžtingai dėti pastangas tarptautiniu ir nacionaliniu lygiais kovojant su platinimo finansavimu bei kontroliuoti nematerialaus technologijų perdavimo galimybes; 44) įgyvendinti veiksmingas baudžiamąsias sankcijas prieš platinimo aktus, siekiant atgrasyti nuo neteisėto eksporto, tranzito, tarpininkavimo, prekybos ir susijusio finansavimo, pagal Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliuciją 1540 (2004); 45) raginti Zangger komitetą ir Branduolinių medžiagų tiekėjų grupę pasidalyti eksporto kontrolės patirtimi, kad visos valstybės galėtų remtis Zangger komiteto priemonėmis ir Branduolinių medžiagų tiekėjų grupės gairėmis bei jų įgyvendinimu; 46) pabrėžti poreikį kuo greičiau pabaigti Branduolinių medžiagų tiekėjų grupės gairių tikslinimą jas sugriežtinant, visų pirma siekiant griežtesnės su sodrinimo ir perdirbimo technologijomis susijusio eksporto kontrolės, ir Branduolinių medžiagų tiekėjų grupėje siekti, kad papildomo protokolo laikymasis taptų branduoliniam tiekimui taikoma sąlyga; 47) raginti valstybes, kurios yra Branduolinių medžiagų fizinės saugos konvencijos Šalys, kuo greičiau ratifikuoti Konvencijos pakeitimą, kad jis greičiau įsigaliotų; 48) skatinti plėtoti technologijas, kurios būtų apsaugotos nuo platinimo ir kuriomis užtikrinamos saugos garantijos; TAIKUS BRANDUOLINĖS ENERGIJOS NAUDOJIMAS 49) pripažinti valstybių Šalių teisę branduolinę energiją naudoti taikiems tikslams, remiantis NPS IV straipsniu ir deramai atsižvelgiant į jos I, II ir III straipsnius, inter alia, elektros energijos gamybos, pramonės, sveikatos apsaugos ir žemės ūkio srityse; 50) laikytis įsipareigojimo užtikinti, kad branduolinės energijos naudojimas taikias tikslais būtų plėtojamas atsakingai geriausiomis saugos, saugumo ir neplatinimo sąlygomis; 51) šioje srityje skatinti valstybes Šalis dar kartą patvirtinti pritarimą principams ir standartams, kurie taikomi atsakingai plėtojant branduolinės energijos naudojimą taikias tikslais, ir jų laikytis; 52) pabrėžti nuolatinio tarptautinio bendradarbiavimo svarbą stiprinant branduolinę saugą, atliekų tvarkymo saugumą, radiacinę saugą ir su branduolinės energijos naudojimu susijusią civilinę atsakomybę bei raginti prie atitinkamų konvencijų neprisijungusias valstybes kuo greičiau tai padaryti ir visiškai įgyvendinti su jomis susijusius įsipareigojimus; 53) remti nacionalines, dvišales ir tarptautines pastangas apmokyti būtiną personalą, kurio reikia užtikrinant, kad branduolinės energijos naudojimas taikias tikslais būtų plėtojamas atsakingai geriausiomis saugos, saugumo ir neplatinimo sąlygomis; 54) tvirtai laikytis nuostatos, kad branduolinio kuro ciklui tikslinga taikyti daugiašalį požiūrį, kurį taikant užtikrinimo mechanizmai, taikomi atskirai ar kartu su kitais papildomais mechanizmais, neturėtų iškraipyti esamos tinkamai veikiančios rinkos ir jais turėtų būti sprendžiami klausimai, susiję su teise naudoti branduolinę energiją taikiais tikslais, užtikrinant branduolinio kuro tiekimo šalims, kurios plėtoja branduolinę programą, saugumą geriausiomis saugos, saugumo ir neplatinimo sąlygomis; 55) pripažinti, kad keliomis iniciatyvomis, įskaitant TATENA kontroliuojamo mažai sodrinto urano banko steigimą, suinteresuotoms šalims gali būti užtikrinti rezerviniai mechanizmai ir sudarytos palankesnės sąlygos ilgalaikiams daugiašaliams sprendimams surasti; 56) skatinti tolesnį dialogą ir konsultacijas bei dalyvauti jose siekiant patikslinti likusius neišspręstus klausimus ir labiau remti daugiašalio požiūrio į branduolinio kuro ciklą koncepciją.