„Priedėlis

Bandymų su modeliais metodas

1. Tikslai

Patikslintas bandymų su modeliais metodas – tai persvarstytas 1995 m. SOLAS konferencijos 14 rezoliucijos priedo priedėlyje nustatytas metodas. Įsigaliojus Stokholmo susitarimui, anksčiau taikytu metodu buvo atliktas tam tikras bandymų su modeliu skaičius. Atliekant šiuos bandymus buvo nustatyta, kad galima iš dalies patobulinti jų atlikimo tvarką. Šiuo nauju bandymo su modeliu metodu siekiama panaudoti tuos patobulinimus ir kartu su pridedamais nurodymais numatyti patikimesnę jūros kelyje pažeisto ro-ro keleivinio laivo neskęstamumo įvertinimo tvarką. I priede pateiktų stabilumo reikalavimų 1.4 poskyryje numatytuose bandymuose laivas turi išsilaikyti virš vandens kaip toliau apibrėžta 4 skyriuje, esant didžiausiam pažeidimui.

2. Sąvokų apibrėžimai

LBP ilgis tarp statmenų HS kontrolinis bangų aukštis B teorinis laivo plotis TP maksimumo periodas TZ nulinio lygio kirtimo periodas.

3. Laivo modelis

3.1. Modelis turėtų būti tikro laivo kopija, atitinkanti išorinę formą ir vidaus konstrukciją, visų pirma – visas pažeistas vietas, turinčias įtakos užliejimui ir vandens pildymuisi. Turėtų būti naudojama nepažeisto laivo grimzlė, diferentas, posvyris į šoną ir didžiausio pažeidimo padėtį atitinkantis ribinis naudojimo didžiausias leistinasis laivo svorio centro aukštis virš kilio. Be to, bandomoji (-osios) padėtis (-ys), kuri (-ios) turi būti nagrinėjama (-os), turėtų atitikti didžiausio pažeidimo padėtį (-is), apibrėžtą (-as) pagal SOLAS II-1/8.2.3.2 taisyklę (SOLAS 90), atsižvelgiant į bendrą zoną po teigiama statinio stovumo kreive (GZ), jei vidurinė pažeidimo angos linija yra šiuo atstumu:

3.1.1. ± 35 % LBP nuo midelio;

3.1.2. jei 1. nurodytas pažeidimo atvejis yra toliau nei ± 10 % LBP nuo midelio, reikalingas papildomas bandymas dėl didžiausio pažeidimo ± 10 % LBP nuo midelio.

3.2. Modelis turėtų būti toks:

3.2.1. ilgis tarp statmenų (LBP) turi būti bent 3 m arba toks, kad modelio ir laivo mastelio santykis būtų 1:40 (pasirenkamas didesnis ilgis), o vertikalus aukštis – ne daugiau nei 3 standartiniai antstato aukščiai virš pertvaros (viršvandeninės laivo dalies) denio;

3.2.2. užtvindytų erdvių laivo korpuso storis neturėtų būti didesnis nei 4 mm;

3.2.3. nepažeistas ir pažeistas modelis turėtų atitikti tikrąją vandentalpą ir grimzlės markes (TA, TM, TF, kairysis ir dešinysis bortas) (didžiausia bet kurios vienos grimzlės markės paklaida +2 mm). Grimzlės markės laivo priekyje ir laivagalyje turėtų būti kiek galima arčiau FP ir AP;

3.2.4. visi pažeisti skyriai ir ro-ro erdvės turėtų būti modeliuojamos naudojant tikruosius paviršiaus ir skyriaus užtvindymo koeficientus (tikrosios vertės ir pasiskirstymas), kad užtvindymo vandens masė ir jos pasiskirstymas būtų sumodeliuoti kuo tiksliau;

3.2.5. judėjimo charakteristikos turi tinkamai imituoti tikrojo laivo charakteristikas, kreipiant ypatingą dėmesį į nepažeisto laivo metacentrinio aukščio paklaidą ir šoninio supimo ir išilginio supimo apskritiminio judėjimo spindulį. Abu spinduliai turėtų būti matuojami ore: šoninio supimo spindulio vertės intervalas turi būti 0,35B–0,4B, o išilginio supimo spindulio vertės intervalas 0,2LOA–0,25LOA.

3.2.6. virš ir žemiau pertvaros denio esantys pagrindiniai konstrukcijos elementai, pvz., hermetiškos pertvaros, oro išleidimo angos ir kt., dėl kurių užtvindymas gali būti asimetriškas, kiek galima turėtų būti sumodeliuoti tinkamai ir kuo labiau atitikti realius; ventiliacijos ir kompensuojamojo užtvindymo priemonių skerspjūvis turėtų būti ne mažesnis nei 500 mm2;

3.2.7. pažeidimo angos forma turi būti tokia:

1. trapecijos formos profilis, kurio šoninės kraštinės su vertikale sudaro 15° kampą, o ilgis ties konstrukcine vaterlinija apibrėžiamas II-1/8.4.1 SOLAS taisykle;

2. lygiašonis trikampis profilis horizontalioje plokštumoje, kurio aukštis pagal II-1/8.4.2 SOLAS taisyklę yra B/5. Jeigu yra įmontuoti B/5 atitinkantys šoniniai karteriai, pažeidimo ilgis išilgai šoninių karterių neturėtų būtų mažesnis nei 25 mm;

3. nepaisant pirmiau minėtų 3.2.7.1 ir 3.2.7.2 punktų nuostatų, visi skyriai, kurie laikomi pažeistais apskaičiuojant 3.1 dalyje nurodomą(-us) blogiausią (-ius) pažeidimo atvejį (-jus), turėtų būti užtvindomi atliekant bandymus su modeliu;

3.3. Užtvindytas, tačiau išlaikantis pusiausvyrą modelis, turėtų būti papildomai kreipiamas į šoną ir tas pokrypio kampas turėtų atitikti pokrypio momento Mh = max (Mpass; Mlaunch)-Mwind, sukuriamą pokrypio kampą, tačiau galutinis pokrypis į pažeistą pusę bet kokiu atveju turėtų būti mažesnis nei 1°. Mpass, Mlaunch ir Mwind yra nustatytas II-1/8.2.3.4 SOLAS taisykle. Eksploatuojamiems laivams šis kampas yra 1°.

4. Eksperimentų tvarka

4.1. Modelis turi būti veikiamas netolygių jūros bangų ilgomis keteromis, apibrėžtų Jonswap spektru, taikant kontrolinį bangų aukštį HSr, padidėjimo koeficientą γ = 3.3 ir maksimumo periodas . HS tai veiklos zonos kontrolinis bangų aukštis, kurio viršijimo metinė tikimybė yra ne didesnė kaip 10 %, tačiau ne didesnis nei 4 m.

Be to,

4.1.1. baseino plotis turėtų būti pakankamas, kad būtų išvengiama kontakto arba kitokios sąveikos su baseino kraštais, ir rekomenduojama, jog baseino plotis būtų ne mažesnis nei LBP + 2 m;

4.1.2. baseino gylis turėtų būti pakankamas bangoms tinkamai imituoti, tačiau neturėtų būti mažesnis nei 1 m;

4.1.3. naudotinos būdingosios sukeliamos bangos turėtų būti matuojamos prieš bandymą 3 skirtingose vietose dreifo intervale;

4.1.4. bangų matavimo zondas arti bangų generatoriaus turėtų būti dedamas toje vietoje, kurioje modelis būna prieš pradedant bandymą;

4.1.5. HS ir TP skirtumas trijose vietose turėtų būti ± 5 %; ir

4.1.6. atliekant bandymus, kad būtų galima patvirtinti, turėtų būti leidžiama taikyti + 2,5 % HS, ± 2,5 % ir TP ir ± 5 % TZ toleranciją, jeigu nurodoma, jog zondas turi būti arčiau bangų generatoriaus.

4.2. Modelis turi laisvai plūduriuoti, nukreiptas į šonines bangas (90° kursu), pažeidimo kiauryme nukreipta ateinančių bangų kryptimi, prie naudojamo modelio neturi būti tvirtinama pastovi švartavimo sistema. Kad atliekant bandymą su modeliu būtų išlaikomas maždaug 90° kursas į šonines bangas, turėtų būti laikomasi šių reikalavimų:

4.2.1. kursui šiek tiek pakoreguoti skirtos kurso kontrolės virvės simetriškai turėtų būti ties laivapriekio ir laivagalio vidurio linija ir tarp didžiausio leistinojo laivo svorio aukščio virš kilio ir pažeistos vaterlinijos; ir

4.2.2. modelio vilkimo greitis turėtų atitikti tikrąjį modelio dreifo greitį (jeigu būtina, greitį galima koreguoti).

4.3. Turėtų būti atliekama bent 10 eksperimentų. Kiekvienos bandymo periodas turi trukti tol, kol pasiekiama stacionari padėtis, tačiau ne trumpiau kaip 30 minučių bendro laiko. Kiekvienam bandymui turi būti keliamos skirtingo tipo bangos.

5. Neskęstamumo kriterijai

Modelis laikomas neskęstamu, jei po iš eilės atliktų 4.3 poskyryje nustatytų bandymų serijos pasiekiama stabili būsena. Modelis turėtų būti laikomas apvirtusiu, jeigu supamas į šonus jis pakrypsta daugiau nei 30° atsižvelgiant į vertikalią ašį arba jeigu pastovus (vidutinis) didesnis nei 20° posvyris į šoną registruojamas ilgesnę nei 3 minučių atkarpą net tada, jei pasiekiama stabili būsena.

6. Bandymo dokumentai

6.1. Bandymo su modeliu programą iš anksto turėtų patvirtinti administracija.

6.2. Bandymai turėtų būti užfiksuoti ataskaita ir video arba kitomis vaizdo įrašo priemonėmis, kuriuose pateikiama visa reikiama informacija apie laivo modelį ir bandymo rezultatus, kuriuos turi patvirtinti administracija. Pirmiau minėta informacija – tai bent teorinis ir išmatuotas bangų spektras ir statistiniai duomenys (HS, TP, TZ) apie sukeliamas bangas trijose skirtingose baseino vietose, kad būtų galima sukelti būdingąsias bangas ir atliekant bandymus su modeliu, prie bangų generatoriaus išmatuoto bangų padidėjimo pagrindinių statistinių duomenų laiko atkarpos, duomenys apie modelio šoninį, vertikalų ir išilginį supimą bei dreifo greitį.“