Oficialusis leidinys L 028 , 30/01/1997 p. 0001 - 0229



Tarybos Reglamentas (EB) Nr. 118/97 1996 m. gruodžio 2 d. iš dalies keičiantis ir atnaujinantis Reglamentą (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, ir Reglamentą (EEB) Nr. 574/72, nustatantį Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 įgyvendinimo tvarką EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 51 ir 235 straipsnius, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1], atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2], atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, kadangi siekiant nuoseklumo ir aiškumo reikia pataisyti 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmens ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje [3], ir 1972 m. kovo 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 574/72, nustatančio Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, įgyvendinimo tvarką [4], kai kurias nuostatas ir išbraukti kitas netekusias galios bei nereikalingas nuostatas; kadangi šie daliniai pakeitimai yra tiktai techninio pobūdžio ir jais siekiama patobulinti minėtus reglamentus; kadangi po paskutinio Reglamentų (EEB) Nr. 1408/71 ir (EEB) Nr. 574/72 pataisymo, atlikto Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2001/83 [5], buvo padaryti dar keli daliniai pakeitimai; kadangi siekiant, kad tam tikros Bendrijos taisyklės taptų aiškesnės ir suprantamesnės, reikia patvirtinti naują pataisytą pirmiau išvardytų reglamentų redakciją, patvirtinant kiekvienam iš Reglamentų (EEB) Nr. 1408/71 ir (EEB) Nr. 574/72, pateiktų atitinkamai A priedo I ir II dalyse, bendrą tekstą; kadangi šio priedo II dalyje reikia pateikti Reglamento (EEB) Nr. 574/72 95 straipsnio tekstą su daliniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 3095/95 [6], kurie bus taikomi nuo 1998 m. sausio 1 d., o Prancūzijos Respublikai — nuo 2002 m. sausio 1 d.; kadangi Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarties 106 straipsnis dėl mokėjimų balanso buvo panaikintas pagal Europos Sąjungos sutarties G straipsnio nuostatas ir Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarties 73b straipsnio 2 dalies nuostatos draudžia taikyti apribojimus tarp valstybių narių atliekamiems mokėjimams; kadangi skatinant laisvą darbuotojų judėjimą socialinės apsaugos srityje būtina ir reikia, kad nacionalinių socialinės apsaugos sistemų derinimo taisyklės būtų iš dalies pakeistos Bendrijos teisiniu dokumentu, kuris taptų privalomu ir tiesiogiai taikomu kiekvienai valstybei narei; kadangi šiuo reglamentu padaryti daliniai pakeitimai atitinka Europos bendrijos steigimo sutarties 3b straipsnio trečioje dalyje nustatytą sąlygą, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 iš dalies keičiamas taip: 1. 82 straipsnio 4 dalis pakeičiama taip: "4. Patariamajam komitetui pirmininkauja Komisijos atstovas. Pirmininkas nebalsuoja." 2. 88 straipsnio pirmasis sakinys pakeičiamas taip: "Prireikus pagal šio reglamento nuostatas vykdomi pinigų pervedimai atliekami remiantis tarp atitinkamų valstybių narių pervedimo metu galiojančiais atitinkamais susitarimais." 3. 100 straipsnis panaikinamas. 2 straipsnis Reglamentų (EEB) Nr. 1408/71 ir (EEB) Nr. 574/72 antraštės, detalus dėstymas, turinys ir nuostatos pakeičiamos atitinkamai A priedo I ir II dalyse pateiktu tekstu, kuriame atsižvelgiama į šio reglamento 1 straipsnyje padarytus dalinius pakeitimus. B priede pateikiamas ankstesnėje pastraipoje nurodytus reglamentus iš dalies keičiančių dokumentų sąrašas. 3 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja pirmąją sekančio mėnesio po jo paskelbimo Europos Bendrijų Oficialiajame leidinyje dieną. Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos vardu Pirmininkas E. Fitzgerald [1] OL C 249, 1996 8 27, p. 10. [2] OL C 362, 1996 12 2. [3] OL L 149, 1971 7 5, p. 2. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 3096/95 (OL L 335, 1995 12 30, p. 10). [4] OL L 74, 1972 3 27, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 3096/95 (OL L 335, 1995 12 30, p. 10). [5] OL L 230, 1983 8 22, p. 6. [6] OL L 335, 1995 12 30, p. 1. -------------------------------------------------- PRIEDAI A PRIEDAS: I DALIS: 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje… II DALIS: 1972 m. kovo 21 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 574/72, nustatantis Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, įgyvendinimo tvarką… Priedėlis… B PRIEDAS: Dokumentų, iš dalies keičiančių Reglamentus (EEB) Nr. 1408/71 ir 574/72, sąrašas… -------------------------------------------------- A PRIEDAS I DALIS Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje (8) (9) (10) (11) TURINYS I DALIS: BENDROSIOS NUOSTATOS (1-12 straipsniai)… II DALIS: TAIKYTINŲ TEISĖS AKTŲ NUSTATYMAS (13–17a straipsniai)… III DALIS: SPECIALIOS NUOSTATOS, SUSIJUSIOS SU ĮVAIRIOMIS IŠMOKŲ RŪŠIMIS… 1 skyrius: Liga ir motinystė 1 skirsnis: Bendrosios nuostatos (18 straipsnis)… 2 skirsnis: Pagal darbo sutartį dirbantys asmenys arba savarankiškai dirbantys asmenys ir jų šeimos nariai (19-24 straipsniai)… 3 skirsnis: Bedarbiai ir jų šeimos nariai (25 straipsnis)… 4 skirsnis: Pareiškėjai gauti pensijas ir jų šeimos nariai (26 straipsnis)… 5 skirsnis: Pensininkai ir jų šeimos nariai (27-34 straipsniai)… 6 skirsnis: Kitos nuostatos (35 straipsnis)… 7 skirsnis: Atsiskaitymai tarp įstaigų (36 straipsnis)… 2 skyrius: Invalidumas 1 skirsnis: Pagal darbo sutartį dirbantys asmenys arba savarankiškai dirbantys asmenys, kuriems taikomi tik tie teisės aktai, pagal kuriuos invalidumo išmokų dydis nepriklauso nuo draudimo laikotarpių (37-39 straipsniai)… 2 skirsnis: Pagal darbo sutartį dirbantys asmenys arba savarankiškai dirbantys asmenys, kuriems taikomi tik tie teisės aktai, pagal kuriuos invalidumo išmokos dydis priklauso nuo draudimo ar gyvenimo laikotarpių trukmės arba tokio tipo teisės aktai arba 1 skirsnyje nurodytų teisės aktų tipai (40 straipsnis)… 3 skirsnis: Invalidumo pasunkėjimas (41 straipsnis)… 4 skirsnis: Išmokų mokėjimo atnaujinimas po jų sustabdymo ar nutraukimo — Invalidumo išmokų pakeitimas senatvės išmokomis — Pagal 39 straipsnio nuostatas paskirtų išmokų perskaičiavimas (42 ir 43 straipsnis)… 3 skyrius: Senatvė ir mirtis (pensijos) (44-51 straipsniai)… 4 skyrius: Nelaimingi atsitikimai darbe ir profesinės ligos 1 skirsnis: Teisė gauti išmokas (52-59 straipsniai)… 2 skirsnis: Profesinės ligos, dėl kurios buvo paskirta išmoka, paūmėjimas (60 straipsnis)… 3 skirsnis: Kitos nuostatos (61 ir 62 straipsnis)… 4 skirsnis: Atsiskaitymai tarp įstaigų (63 straipsnis)… 5 skyrius: Išmokos mirties atveju (64-66 straipsniai)… 6 skyrius: Bedarbio išmokos 1 skirsnis: Bendrosios nuostatos (67 ir 68 straipsnis)… 2 skirsnis: Bedarbiai, išvykstantys į valstybę narę, kitą nei kompetentinga valstybė (69 ir 70 straipsnis)… 3 skirsnis: Bedarbiai, kurie dirbdami paskiausiame darbe gyveno valstybėje narėje, kitoje nei kompetentinga valstybė (71 straipsnis)… 7 skyrius: Išmokos šeimai(72-76 straipsniai)… 8 skyrius: Išmokos pensininkų išlaikomiems vaikams ir našlaičiams(77-79 straipsniai)… IV DALIS: DARBUOTOJŲ MIGRANTŲ SOCIALINĖS APSAUGOS ADMINISTRACINĖ KOMISIJA (80 ir 81 straipsnis)… V DALIS: DARBUOTOJŲ MIGRANTŲ SOCIALINĖS APSAUGOS PATARIAMASIS KOMITETAS (82 ir 83 straipsnis)… VI DALIS: KITOS NUOSTATOS (84-93 straipsniai)… VII DALIS: PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS (94-98 straipsniai)… PRIEDAI I priedas: Asmenys, kuriems taikomas šis reglamentas… II priedas: Specialios sistemos savarankiškai dirbantiems asmenims, kuriems reglamentas netaikomas pagal 1 straipsnio j punkto ketvirtąją pastraipą — Specialios vaiko gimimo išmokos, kurių neapima šis reglamentas pagal 1 straipsnio u dalies nuostatas — Specialios neįmokinės išmokos, kaip apibrėžta 4 straipsnio 2b dalyje, kurioms šis reglamentas netaikomas… IIa priedas: Specialios neįmokinės išmokos… III priedas: Socialinės apsaugos konvencijų nuostatos, kurios, nepaisant reglamento 6 straipsnio, toliau taikomos — Socialinės apsaugos konvencijų nuostatos, kurios taikomos ne visiems asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas… IV priedas: Teisės aktai, nurodyti reglamento 37 straipsnio 1 dalyje, pagal kuriuos invalidumo išmokų suma nepriklauso nuo draudimo laikotarpių trukmės — Specialios sistemos savarankiškai dirbantiems asmenims pagal Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 38 straipsnio 3 dalį ir 45 straipsnio 3 dalį — Reglamento 46 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti atvejai, kai gali būti atsisakyta išmokų skaičiavimo pagal reglamento 46 straipsnio 2 dalį — Reglamento 46b straipsnio 2 dalyje nurodyti susitarimai ir išmokos… V priedas: Valstybių narių teisės aktų, susijusių su invalidumo laipsniu, suderinamumas… VI priedas: Specialios tam tikrų valstybių narių teisės aktų taikymo procedūros… VII priedas: Atvejai, kai asmeniui tuo pačiu metu taikomi dviejų valstybių narių teisės aktai… EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ir ypač į jos 51 ir 235 straipsnius, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę, atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, kadangi nacionalinių socialinės apsaugos teisės aktų nuostatų koordinavimas priklauso darbuotojų, kurie yra valstybių narių piliečiai, persikėlimo laisvės pagrindiniams principams ir turėtų padėti kelti jų gyvenimo lygį bei užimtumo sąlygas; kadangi, remiantis pagrindiniais steigimo laisvės ir paslaugų teikimo laisvės principais, asmenų persikėlimo laisvė — svarbiausias Bendrijos principas — taikoma ne tik asmenimis, dirbantiems pagal darbo sutartį, bet ir savarankiškai dirbantiems asmenims; kadangi dėl nacionalinės teisės aktų, taikomų asmenims, ženklių skirtumų pageidautina nustatyti principą, kad reglamentas galiotų visiems pagal socialinės apsaugos sistemas apdraustiems asmenims, dirbantiems pagal darbo sutartį ir savarankiškai dirbantiems asmenims arba tiems, kurie ieško darbo pagal darbo sutartį arba savarankiško darbo; kadangi būtina atsižvelgti į nacionalinės socialinės apsaugos teisės aktų specifinius bruožus ir parengti tik derinimo sistemą; kadangi tokiu derinimu būtina Bendrijoje garantuoti vienodą požiūrį pagal skirtingus nacionalinės teisės aktus darbuotojams, gyvenantiems valstybėse narėse ir jų išlaikytiniais bei maitintojo netekusiems asmenims, kurie buvo jų išlaikomi; kadangi koordinavimo nuostatos turi garantuoti, kad persikeliantys Bendrijoje darbuotojai ir jų išlaikytiniai bei maitintojo netekę asmenys išsaugotų savo teises ir naudotųsi įgytais ir įgyjamais pranašumais; kadangi šių tikslų turi būti pasiekta ypač susumuojant visus pagal įvairius nacionalinės teisės aktus įgytus laikotarpius, kad būtų įgyta ir išsaugota teisė gauti išmokas ir kad būtų apskaičiuotas išmokų dydis, mokant išmokas skirtingų kategorijų asmenims, kuriems galioja šis reglamentas, nepriklausomai nuo jų gyvenamosios vietos Bendrijoje; kadangi pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir savarankiškai dirbantiems asmenims, judantiems Bendrijoje, turėtų būti taikoma tik vienos valstybės narės socialinės apsaugos sistema, kad taikant nacionalinės teisės aktus būtų išvengta sutapimų ir dėl to susiklostančių sudėtingų situacijų; kadangi atvejai, kai asmeniui tuo pačiu metu taikomi dviejų valstybių narių teisės aktai, kaip išimtis iš bendros taisyklės, turi būti kuo retesni; kadangi, siekiant garantuoti visų valstybės narės teritorijoje dirbančių darbuotojų vienodą vertinimą, reikia nustatyti, kad pagal bendrą taisyklę jiems taikomi teisės aktai tos valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo dirba; kadangi tam tikrose situacijose, pateisinančiose kitokių kriterijų taikymą, galima nesilaikyti šios bendros taisyklės; kadangi nacionalinės teisės aktais nustatytos tam tikros išmokos tuo pačiu metu gali sutapti su socialine apsauga ir socialine parama, būtina sukurti jų taikymo konkretiems asmenims ir taikymo tikslus ir būdo koordinavimo sistemą, atsižvelgiančią į atitinkamų išmokų konkrečias savybes, kurios turėtų būti numatytos reglamente, kad, remiantis Sutarties nuostatomis, būtų apsaugoti darbuotojų migrantų interesai; kadangi tokios išmokos turėtų būti skirtos asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, tik remiantis konkretaus asmens ar jo (jos) šeimos narių valstybės, kurios teritorijoje jie gyvena, teisės aktais, būtinai susumavus gyvenimo bet kurioje valstybėje narėje laikotarpius ir nediskriminuojant dėl pilietybės; kadangi pasienio ir sezoniniams darbuotojams būtina nustatyti konkrečias taisykles, ypač ligos ir nedarbo srityje, atsižvelgiant į konkrečią jų padėtį; kadangi ligos ir motinystės išmokų srityje būtina garantuoti apsaugą asmenų, gyvenančių ar būnančių valstybėje narėje, kitoje nei kompetentinga valstybė narė; kadangi dėl konkrečios pretendentų gauti pensiją ir pensininkų bei jų šeimos narių padėties reikia priimti nuostatas, reguliuojančias draudimą ligos atveju, pritaikant jas konkrečiai situacijai; kadangi reikia įsteigti invalidumo išmokų koordinavimo sistemą, kuria būtų atsižvelgiama į nacionalinės teisės aktų konkrečius bruožus; kadangi dėl to būtina skirti teisės aktus, pagal kuriuos invalidumo išmokos dydis nepriklauso nuo draudimo laikotarpių trukmės, ir teisės aktus, pagal kuriuos išmokos dydis priklauso nuo pirmiau nurodytų laikotarpių trukmės; kadangi dėl valstybių narių sistemų skirtumų reikia nustatyti koordinavimo taisykles, kurios būtų taikomos invalidumo pasunkėjimo atveju; kadangi tikslinga sukurti senatvės išmokų ir išmokų netekus maitintojo skyrimo sistemas, kai pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui ar savarankiškai dirbančiam asmeniui buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai; kadangi būtina nustatyti pensijos dydžio apskaičiavimą, remiantis sumavimo ir proporcingo skaičiavimo metodu bei garantuotą pagal Bendrijos teisę, kai nacionalinės teisės aktų, tarp jų nuostatų dėl sumažinimo, sustabdymo ar nutraukimo, galiojimas mažiau palankus už pirmiau minėtą metodą; kadangi, siekiant apsaugoti darbuotojus migrantus ir jų išlaikytinius nuo pernelyg griežto nacionalinių nuostatų dėl sumažinimo, sustabdymo ar panaikinimo taikymo, būtina įtraukti nuostatas, nurodančias tikslias šių nuostatų taikymo taisykles; kadangi išmokų dėl nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų išmokų srityje būtina nustatyti taisykles, pagal kurias būtų taikoma apsauga asmenims, gyvenantiems ar būnantiems valstybėje narėje, kitoje nei kompetentinga valstybė narė; kadangi būtina nustatyti konkrečias nuostatas dėl išmokų mirties atveju; kadangi, siekiant užtikrinti geresnes darbo jėgos judėjimo sąlygas, nuo šiol būtina garantuoti detalesnį visų valstybių narių draudimo nuo nedarbo ir pagalbos bedarbiams sistemų koordinavimą; kadangi, siekiant palengvinti darbo paieškas įvairiose valstybėse narėse, ypač reikėtų bedarbiui ribotą laikotarpį skirti nedarbo išmokas, nustatytas valstybės narės teisės aktuose, kurie jam galiojo pastaruoju metu; kadangi, atsižvelgiant į išmokas šeimai, nustatytas teisės aktais, užimtumo kriterijai garantuoja visų darbuotojų, kuriems taikomi tie patys teisės aktai, vienodą vertinimą; kadangi, siekiant išvengti neleistino išmokų sutapimo, reikia nustatyti prioriteto taisykles tuo atveju, kai sutampa teisė gauti išmokas šeimai pagal kompetentingos valstybės teisės aktus ir pagal tos valstybės, kurios teritorijoje gyvena šeimos nariai, teisės aktus; kadangi valstybių narių teisės aktai skiriasi ir yra specifiniai, būdingi tai šaliai, būtina parengti specialias nacionalinių sistemų, pagal kurias mokamos išmokos pensininkų išlaikomiems vaikams ir našlaičiams, koordinavimo taisykles; kadangi būtina įsteigti Administracinę komisiją, sudarytą iš kiekvienos valstybės narės Vyriausybės atstovų, kuriai būtų pavesta pirmiausia spręsti visus administracinius klausimus ar klausimus, susijusius su šio reglamento nuostatų aiškinimu bei tolesniu valstybių narių bendradarbiavimu; kadangi pageidautina, kad Patariamajame komitete būtų darbdavių ir darbuotojų atstovų nagrinėti problemoms, kurias sprendžia Administracinė komisija; kadangi būtina nustatyti specialias nuostatas, atitinkančias nacionalinės teisės aktų specifinius bruožus, kad būtų palengvintas derinimo taisyklių taikymas, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: I DALIS BENDROSIOS NUOSTATOS 1 (10) (15) straipsnis Apibrėžimai Šiame reglamente: a) pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo atitinkamai reiškia: i) bet kurį asmenį, apdraustą privalomu arba neprivalomu nuolatiniu draudimu nuo rizikos, kurią apima pagal darbo sutartį dirbančių asmenų arba savarankiškai dirbančių asmenų socialinės apsaugos sistemos sritys; ii) bet kurį asmenį, apdraustą privalomu draudimu nuo rizikos, kurią apima šiuo reglamentu nustatytos socialinės apsaugos sritys, socialinės apsaugos sistema visiems gyventojams arba visiems dirbantiems gyventojams, jeigu šis asmuo: - gali būti pripažintas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu ar savarankiškai dirbančiu asmeniu pagal šios sistemos administravimo ar finansavimo būdą arba, - jeigu tokio kriterijaus nėra, jis yra apdraustas nuo kitos I priede apibrėžtos rizikos remiantis pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ar pagal iii punkte nurodytą sistemą privalomu arba neprivalomu nuolatiniu draudimu, arba, jeigu valstybėje narėje tokios sistemos nėra, laikantis I priede nurodytu apibrėžimu; iii) bet kuris privalomu draudimu apdraustas asmuo nuo rizikos srityse, kurias apima šis reglamentas, pagal tipinę visiems kaimo gyventojams nustatytą socialinės apsaugos sistemą remiantis I priede nurodytais kriterijais; iv) bet kuris savanorišku draudimu apdraustas asmuo nuo rizikos srityse, kurias apima šis reglamentas, pagal valstybės narės socialinės apsaugos sistemą, skirtą pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ar savarankiškai dirbantiems asmenims arba visiems gyventojams, arba tam tikroms gyventojų grupėms: - jeigu toks asmuo dirba kaip pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo arba - jeigu toks asmuo anksčiau buvo apdraustas privalomu draudimu nuo tos pačios rizikos pagal tos pačios valstybės narės sistemą, skirtą pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ar savarankiškai dirbantiems asmenims; b) pasienio darbuotojas reiškia bet kurį pagal darbo sutartį dirbantį asmenį ar savarankiškai dirbantį asmenį, kuris dirba vienos valstybės narės teritorijoje ir gyvena kitos valstybės narės teritorijoje, į kurią paprastai grįžta kasdien arba bent kartą per savaitę; tačiau pasienio darbuotojas, kuris į kitą tos pačios ar kitos valstybės narės teritorijos vietą išsiunčiamas įmonės, kurioje jis paprastai dirba, arba kuri teikia paslaugas tos pačios ar kitos valstybės narės teritorijos vietoje, išsaugo pasienio darbuotojo statusą ne ilgiau kaip keturis mėnesius, netgi tuo atveju, kai tuo laikotarpiu jis negali kasdien arba bent kartą per savaitę grįžti į savo gyvenamąją vietą; c) sezoninis darbuotojas reiškia bet kurį pagal darbo sutartį dirbantį asmenį, kuris išvyksta į valstybės narės teritoriją, kitos nei ta, kurioje jis gyvena, dirbti sezoninių darbų šios valstybės įmonėje arba darbdaviui laikotarpiu, kuris jokiu būdu negali viršyti aštuonių mėnesių, ir toks asmuo būna minėtos valstybės teritorijoje tol, kol trunka šis darbas; sezoninis darbas reiškia savaime pasikartojantį kiekvienais metais darbą, priklausantį nuo sezono; d) pabėgėlis turi tą pačią reikšmę, kokia yra Konvencijos dėl pabėgėlių statuso, pasirašytos 1951 metų liepos 28 dieną Ženevoje, 1 straipsnyje; e) asmuo be pilietybės turi tą pačią reikšmę, kokia yra Konvencijos dėl asmenų be pilietybės statuso, pasirašytos 1954 metų rugsėjo 28 dieną Niujorke, 1 straipsnyje: f) i) šeimos narys reiškia bet kurį asmenį, kuris šeimos nariui arba namų ūkio nariui nustatomas ar pripažįstamas teisės aktais, pagal kuriuos mokamos išmokos, arba 22 straipsnio 1 dalies a punkte ir 31 straipsnyje nurodytais atvejais — pagal valstybės narės, kurios teritorijoje šis asmuo gyvena, teisės aktus; tačiau kai minėtuose teisės aktuose šeimos nariu arba namų ūkio nariu laikomas tik po vienu stogu su pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu arba savarankiškai dirbančiu asmeniu gyvenantis asmuo, tai ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu atitinkamas asmuo yra visiškai to asmens išlaikomas. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus mokant ligos ar motinystės išmokas natūra negalima atskirti šeimos narių nuo kitų asmenų, kuriems tai taikoma, terminas "šeimos narys" turi I priede nurodytą reikšmę; ii) tačiau jeigu atitinkamos išmokos yra išmokos neįgaliesiems asmenims, skiriamos pagal valstybės narės teisės aktus visiems tos valstybės piliečiams, pagal nustatytas sąlygas, terminas "šeimos narys" reiškia pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens sutuoktinį ir šio asmens vaikus, kurie yra nepilnamečiai arba šio asmens išlaikytiniai; g) išlaikytinis asmuo reiškia bet kurį asmenį, nustatytą ar pripažintą teisės aktais, pagal kuriuos skiriamos išmokos; tačiau jeigu minėtuose teisės aktuose išlaikytiniu laikomas tik asmuo, gyvenęs po vienu stogu su velioniu, tai ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu toks asmuo buvo velionio išlaikomas; h) gyvenamoji vieta reiškia vietą, kurioje paprastai gyvenama; i) buvimo vieta reiškia laikiną gyvenamąją vietą; j) teisės aktai reiškia kiekvienos atskiros valstybės narės statutus, reglamentus ir kitas nuostatas bei visas kitas įgyvendinimo priemones, esamas ar būsimas, susijusias su socialinės apsaugos sritimis ir sistemomis, kurioms taikomas 4 straipsnio 1 ir 2 dalis arba su tomis specialiomis, nesusijusiomis su įmokų mokėjimu, išmokomis, kurioms taikomas 4 straipsnio 2a dalis. Šis terminas netaikomas esamų ir būsimų kolektyvinių susitarimų nuostatoms nepriklausomai nuo to, ar jos valdžios sprendimu patvirtintos kaip privalomos ar išplėstas jų taikymas. Tačiau tiek, kiek pagal šias nuostatas yra: i) įvedamas privalomas draudimas, nustatytas įstatymais ir kitais teisės aktais, nurodytais ankstesniame papunktyje arba ii) sukuriama sistema, administruojama tos pačios įstaigos, kuri pagal ankstesniame papunktyje nurodytus įstatymus ir kitus teisės aktus administruoja įsteigtas sistemas; termino apibrėžimas gali būti bet kuriuo metu panaikintas atitinkamos valstybės pranešimu, konkrečiai nurodant sistemas, kurioms taikomas šis reglamentas. Toks pranešimas turi būti pateiktas ir paskelbtas remiantis 97 straipsnio nuostatomis. Ankstesnio papunkčio nuostatos nereiškia, jog šis reglamentas netaikomas sistemoms, kurioms galiojo Reglamentas Nr. 3. Terminas "teisės aktai" taip pat neapima nuostatų, reguliuojančių savarankiškai dirbančių asmenų specialias sistemas, kurias jie sukūrė savo iniciatyva arba kurios taikomos tik atitinkamos valstybės narės teritorijos daliai nepriklausomai nuo to, ar valdžios institucijos nusprendė jas taikyti privalomai ar išplėsti jų taikymo ribas. Šios specialios sistemos nurodytos II priede; k) Socialinės apsaugos konvencija reiškia bet kurį dvišalį ar daugiašalį dokumentą, kurio privalo ar privalės laikytis tiktai dvi ar daugiau valstybių narių ir bet kurį kitą daugiašalį dokumentą, kurio privalo privalės laikytis bent dvi valstybės narės ir viena ar daugiau kitų valstybių socialinės apsaugos srityje visoms ar daliai sistemų ir sričių, nurodytų 4 straipsnio 1 ir 2 dalyje, kartu su bet kurio pobūdžio susitarimais, sudarytais remiantis minėtaisiais dokumentais; l) kompetentinga valdžios institucija reiškia kiekvienos atskiros valstybės narės ministrą, ministrus ar kitą lygiavertę valdžios instituciją, atsakingą už socialinės apsaugos sistemas visos valstybės teritorijoje arba bet kurioje jos dalyje; m) Administracinė komisija reiškia 80 straipsnyje nurodytą komisiją; n) įstaiga reiškia kiekvienos atskiros valstybės narės įstaigą ar valdžios instituciją, atsakingą už visų ar kai kurių teisės aktų administravimą; o) kompetentinga įstaiga reiškia: i) įstaigą, kurioje atitinkamas asmuo yra apdraustas prašymo gauti išmoką pateikimo metu; arba ii) įstaigą, kurioje atitinkamas asmuo turi ar turėtų teisę į išmokas, jeigu jis ar jo šeimos nariai gyventų valstybės narės teritorijoje, kurioje yra ši įstaiga; arba iii) įstaigą, kurią paskiria valstybės narės kompetentinga valdžios institucija; arba iv) kai sistema susijusi su darbdavio atsakomybe už 4 straipsnio 1 dalyje nurodytas išmokas, darbdavį arba atitinkamą draudiką, o jiems nevykdant šių įsipareigojimų — valdžios įstaigą arba instituciją, paskirtą atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos; p) gyvenamosios vietos įstaiga ir buvimo vietos įstaiga atitinkamai reiškia įstaigą, kuri yra kompetentinga mokėti išmokas atitinkamam asmeniui pagal jo gyvenamąją vietą, arba įstaigą, kuri yra kompetentinga mokėti išmokas atitinkamam asmeniui pagal jo buvimo vietą remiantis tų įstaigų administruojamais teisės aktais, arba, kai tokios įstaigos nėra, įstaigą, kurią paskiria atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucija; q) kompetentinga valstybė reiškia valstybę narę, kurios teritorijoje yra įsikūrusi kompetentinga įstaiga; r) draudimo laikotarpiai reiškia įmokų mokėjimo laikotarpius arba darbo pagal darbo sutartį laikotarpius, arba savarankiško darbo laikotarpius, kurie tokiais nustatomi arba pripažįstami teisės aktais, pagal kuriuos jie buvo įgyti, ir visi taip traktuojami laikotarpiai, jeigu pagal minėtus teisės aktus jie prilyginami draudimo laikotarpiams; s) darbo pagal darbo sutartį laikotarpiai arba savarankiško darbo laikotarpiai reiškia laikotarpius, kurie tokiais nustatomi arba pripažįstami teisės aktais, pagal kuriuos jie buvo įgyti, ir visi taip traktuojami laikotarpiai, jeigu pagal minėtus teisės aktus jie prilyginami darbo pagal sutartį laikotarpiams arba savarankiško darbo laikotarpiams; sa) gyvenimo laikotarpiai reiškia laikotarpius, kurie tokiais nustatomi ar pripažįstami teisės aktais, pagal kuriuos jie buvo įgyti; t) išmokos ir pensijos reiškia visas išmokas ir pensijas, įskaitant visas jų dalis, išmokamas iš valstybinių fondų, periodiškus padidinimus ir priemokas pagal III skyriaus nuostatas, vienkartines išmokas, kurios gali būti išmokamos vietoj pensijų, ir mokėjimus, susijusius su įmokų kompensavimu; u) i) išmokos šeimai reiškia visas išmokas natūra arba pinigais, skirtas padengti šeimos išlaidoms pagal 4 straipsnio 1 dalies h punkte numatytus teisės aktus, neįskaitant II priede nurodytų specialių vaiko gimimo ar įvaikinimo išmokų; ii) pašalpos šeimai reiškia periodiškas išmokas pinigais, kurių skyrimas priklauso tiktai nuo šeimos narių skaičiaus ir prireikus nuo jų amžiaus; v) išmokos mirties atveju reiškia bet kurias vienkartines išmokas mirties atveju, neįskaitant t papunktyje nurodytų vienkartinių išmokų. 2 straipsnis Asmenys, kuriems taikomas šis reglamentas 1. Šis reglamentas taikomas pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims arba savarankiškai dirbantiems asmenims, kuriems buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai ir kurie yra vienos iš valstybių narių piliečiai arba asmenys be pilietybės ar pabėgėliai, gyvenantiems vienos iš valstybių narių teritorijoje bei jų šeimos nariams ir jų išlaikytiniams. 2. Be to, šis reglamentas taikomas pagal darbo sutartį dirbančių asmenų arba savarankiškai dirbančių asmenų, kuriems buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai, išlaikytiniams nepaisant tokių pagal darbo sutartį dirbančių asmenų arba savarankiškai dirbančių asmenų pilietybės, jeigu jų išlaikytiniai yra vienos iš valstybių narių piliečiai arba asmenys be pilietybės ar pabėgėliai, gyvenantys vienos iš valstybių narių teritorijoje. 3. Šis reglamentas taikomas valstybės tarnautojams ir pagal teisės aktus jiems prilygintiems asmenims, jeigu jiems taikomi arba buvo taikomi valstybės narės teisės aktai, kuriems galioja šis reglamentas. 3 straipsnis Vienodų sąlygų taikymas 1. Laikantis šio reglamento specialių nuostatų, vienos iš valstybių narių teritorijoje gyvenantiems asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, pagal bet kurios valstybės narės teisės aktus priklauso tos pačios prievolės ir jie naudojasi tomis pačiomis išmokomis, kaip ir valstybės piliečiai. 2. 1 dalies nuostatos taikomos teisei rinkti socialinės apsaugos organų narius arba dalyvauti juos skiriant, tačiau nedaro poveikio bet kurios valstybės narės teisinėms nuostatoms, susijusioms su atitinkamų asmenų teisėmis būti renkamais ar skiriamais į šiuos organus metodais. 3. Laikantis to, kas nustatyta III priede, pagal 7 straipsnio 2 dalies c punktą toliau galiojančių Socialinės apsaugos konvencijų nuostatos ir pagal 8 straipsnio 1 dalį sudarytų Konvencijų nuostatos taikomos visiems asmenims, kuriems galioja šis reglamentas. 4 (10) straipsnis Taikymo sritys 1. Šis reglamentas taikomas visiems teisės aktams, kurie apima šias socialinės apsaugos sritis: a) ligos ir motinystės išmokas; b) invalidumo išmokas, įskaitant tas, kurios skirtos darbingumui išsaugoti ar atgauti; c) senatvės išmokas; d) išmokas išlaikytiniams; e) išmokas dėl nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų; f) išmokas mirties atveju; g) bedarbio išmokas; h) išmokas šeimai. 2. Šis reglamentas taip pat taikomas visoms bendrosioms ir specialioms socialinės apsaugos sistemoms, nepaisant to, ar jos susijusios ar nesusijusios su įmokų mokėjimu, bei sistemoms, susijusioms su darbdavio ar laivo savininko atsakomybe mokant 1 dalyje nurodytas išmokas. 2a. Šis reglamentas taip pat taikomas specialioms neįmokinėms išmokoms, kurios mokamos pagal teisės aktus ar sistemas, kitas nei tos, kurios nurodytos 1 punkte arba neįtraukiamos pagal 4 punkto nuostatas, jeigu tokios išmokos yra numatytos: a) teikti papildomą, pakeičiantį ar pagalbinį draudimą nuo rizikos, kurią apima 1 dalies nuo a iki h pastraipose nurodytos socialinės apsaugos sritys; arba b) tik kaip speciali neįgaliųjų asmenų apsauga. 2b. Šis reglamentas netaikomas valstybės narės teisės aktų nuostatoms dėl specialių neįmokinių išmokų, nurodytoms II priedo III skirsnyje, kurie galioja tik jos teritorijos daliai. 3. Šio reglamento III dalies nuostatos neturi poveikio bet kurios valstybės narės teisinėms nuostatoms dėl laivo savininko prievolių. 4. Šis reglamentas netaikomas socialinei ir medicininei paramai, karo aukų ar jo pasekmių išmokų sistemoms arba valstybės tarnautojų ir jiems prilygintų asmenų specialioms sistemoms. 5 (10) straipsnis Valstybių narių pranešimai apie šio reglamento taikymo sritis Valstybės narės apie 4 straipsnio 1 ir 2 dalyje nurodytus specialius teisės aktus ir specialias sistemas, 4 straipsnio 2a dalyje nurodytas specialias neįmokines išmokas, 50 straipsnyje nurodytas minimalias išmokas bei 77 ir 78 straipsniuose nurodytas išmokas turi pranešti ir paskelbti pagal 97 straipsnio nuostatas. 6 straipsnis Socialinės apsaugos konvencijos, kurias pakeičia šis reglamentas Laikantis šio reglamento 7, 8 straipsnių ir 46 straipsnio 4 dalies nuostatų asmenims ir dalykams, kuriuos jis apima, pastarasis pakeičia bet kurios Socialinės apsaugos konvencijos nuostatas, kurių privalo laikytis: a) tiktai dvi ar daugiau valstybės narės arba b) bent dvi valstybės narės ir viena ar daugiau kitų valstybių, kai tvarkant atitinkamus dalykus nedalyvauja vienos iš pastarųjų valstybių įstaiga. 7 straipsnis Tarptautinės nuostatos, kurioms nedaro poveikio šis reglamentas 1. Šis reglamentas neturi poveikio įsipareigojimams, kurie iškyla iš: a) bet kurios Tarptautinės darbo konferencijos priimtos konvencijos, kuri įsigalioja ratifikavus vienai ar daugiau valstybių narių; b) Europos socialinės apsaugos laikinųjų susitarimų, kuriuos 1953 metų gruodžio 11 d. sudarė Europos Tarybos valstybės narės. 2. Nepaisant 6 straipsnio nuostatų, toliau galioja: a) 1950 m. liepos 27 d. ir 1979 m. lapkričio 30 d. susitarimų dėl Reino upeivių socialinės apsaugos nuostatos; b) 1956 m. liepos 9 d. Europos konvencijos nuostatos dėl tarptautinio transporto darbuotojų socialinės apsaugos; c) III priede išvardytų Socialinės apsaugos konvencijų nuostatos. 8 straipsnis Valstybių narių sudaromos konvencijos 1. Kur reikia, dvi ar daugiau valstybės narės, remdamosi šio reglamento principais, viena su kita gali sudaryti konvencijas. 2. Kiekviena valstybė pagal 97 straipsnio 1 dalies nuostatas praneša apie bet kurią su kita valstybe nare pagal 1 punkto nuostatas sudarytą konvenciją. 9 straipsnis Savanoriško ar neprivalomo nuolatinio draudimo pripažinimas 1. Bet kurios valstybės narės teisės aktų nuostatos, pagal kurias savanoriškas ar neprivalomas draudimas pripažįstamas priklausomai nuo gyvenimo šios valstybės teritorijoje, netaikomos asmenims, gyvenantiems kitos valstybės narės teritorijoje, jeigu jie kažkuriuo metu gyveno dirbdami pagal darbo sutartį arba savarankiškai, dirbdami taikant pirmosios valstybės teisės aktus. 2. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus savanoriško ar neprivalomo nuolatinio draudimo pripažinimas yra sąlyga draudimo laikotarpiui įgyti, sumuojami reikiamo dydžio draudimo arba gyvenimo laikotarpiai, įgyti pagal kitos valstybės narės teisės aktus, tartum jie būtų įgyti pagal pirmosios valstybės teisės aktus. 9a (7) straipsnis Įskaitytino laikotarpio pratęsimas Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus teisė gauti išmoką priklauso nuo minimalaus įgyto draudimo laikotarpio konkrečiu laikotarpiu iki draudiminio įvykio (įskaitytinu laikotarpiu) ir jeigu aukščiau minėtais teisės aktais nustatyta, kad laikotarpiai, už kuriuos buvo mokamos išmokos pagal tos valstybės teisės aktus arba vaiko auginimo laikotarpiai tos valstybės teritorijoje, pratęsia įskaitytiną laikotarpį, tai laikotarpiai, už kuriuos buvo mokamos invalidumo pensijos, senatvės pensijos ar ligos išmokos, nedarbo išmokos arba išmokos dėl nelaimingų atsitikimų darbe (išskyrus pensijas), paskirtos pagal kitos valstybės narės teisės aktus, ir vaikų auginimo laikotarpiai kitos valstybės narės teritorijoje taip pat panašiai pratęsia minėtą įskaitytiną laikotarpį. 10 straipsnis Gyvenamosios vietos sąlygos atsisakymas — Privalomo draudimo poveikis įmokų kompensavimui 1. Jeigu šiame reglamente nenustatyta kitaip, invalidumo, senatvės ar išlaikytinių išmokos pinigais, pensijos dėl nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų bei išmokos mirties atveju, įgytos pagal vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktus, negali būti kaip nors sumažinamos, pakeičiamos, sustabdomas ir nutraukiamas jų mokėjimas ar anuliuojamos vien dėl to, kad jų gavėjas gyvena valstybės narės teritorijoje, išskyrus valstybę, kurioje yra įstaiga, atsakinga už išmokų mokėjimą. Pirmas papunktis taip pat taikomas vienkartinėms išmokoms, mokamoms tais atvejais, kai našlys ar našlė, kurie turėjo teisę į išlaikytinių pensiją, dar kartą veda ar išteka. 2. Jeigu valstybės narės teisės aktais nustatyta, kad įmokų kompensavimas priklauso nuo privalomo draudimo atitinkamam asmeniui pertraukimo, ši sąlyga nelaikoma įvykdyta, jeigu atitinkamas asmuo kaip pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo privalomu draudimu yra apdraustas pagal kitos valstybės narės teisės aktus. 10a (10) straipsnis Specialios neįmokinės išmokos 1. Nepaisant 10 straipsnio ir III dalies nuostatų, asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, 4 straipsnio 2a dalyje nurodytos specialios neįmokinės išmokos pinigais mokamos tiktai valstybės narės, kurioje jie gyvena, teritorijoje pagal tos valstybės teisės aktus, su sąlyga, kad tokios išmokos yra išvardytos IIa priede. Tokias išmokas moka ir išlaidas padengia gyvenamosios vietos įstaiga. 2. Įstaiga valstybės narės, kurios teisės aktais nustatyta, kad teisė gauti 1 dalyje nurodytas išmokas priklauso nuo įgytų darbo pagal darbo sutartį laikotarpių, savarankiško darbo laikotarpių ar gyvenimo laikotarpių, įskaito reikiamo dydžio darbo pagal darbo sutartį laikotarpius, savarankiško darbo laikotarpius ar gyvenimo laikotarpius, įgytus bet kurios kitos valstybės narės teritorijoje, tartum jie būtų įgyti pirmosios valstybės narės teritorijoje. 3. Jeigu pagal vienos valstybės narės teisės aktus teisė gauti 1 dalyje nurodytą, bet skiriamą kaip priedą, išmoką priklauso nuo 4 straipsnio 1 dalies a–h punktuose išvardytų išmokų gavimo ir ši išmoka pagal tuos teisės aktus nemokama, tai bet kuri analogiška išmoka, mokama pagal bet kurios kitos valstybės narės teisės aktus, laikoma išmoka, mokama pagal pirmosios valstybės teisės aktus asmenims, turintiems teisę gauti šį priedą. 4. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus 1 dalyje nurodytų išmokų neįgaliems ar invalidumo išmokų mokėjimas priklauso nuo sąlygos, kad negalia ar invalidumas pirmą kartą turi būti nustatytas tos valstybės narės teritorijoje, tai ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu pirmą kartą tokia diagnozė buvo nustatyta kitos valstybės narės teritorijoje. 11 straipsnis Išmokų perskaičiavimas Valstybės narės teisės aktuose nustatytos išmokų perskaičiavimo taisyklės taikomos išmokoms, mokamoms pagal tuos teisės aktus, atsižvelgiant į šio reglamento nuostatas. 12 (9) (11) straipsnis Išmokų sutapimo išvengimas 1. Šis reglamentas negali nei suteikti, nei išsaugoti teisės gauti kelias tos pačios rūšies išmokas už vieną ir tą patį privalomo draudimo laikotarpį. Tačiau ši nuostata netaikoma invalidumo, senatvės, išmokoms mirties atveju (pensijoms) ar išmokoms dėl profesinių ligų, kurias skiria dviejų ar daugiau valstybių narių įstaigos pagal 41 straipsnio, 43 straipsnio 2 ir 3 dalies, 46, 50 ir 51 straipsnių arba 60 straipsnio 1 dalies b punkto nuostatas. 2. Jeigu šiame reglamente nenustatyta kitaip, valstybės narės teisės aktų nuostatos, reglamentuojančios išmokų sumažinimą, jų mokėjimo sustabdymą ar nutraukimą joms sutapus su kitomis socialinės apsaugos išmokomis arba bet kuriomis kitomis pajamomis, gali būti taikomos net jeigu teisė gauti tokias išmokas buvo įgyta pagal kitos valstybės teisės aktus arba jeigu tokios pajamos buvo gautos kitos valstybės narės teritorijoje. 3. Valstybės narės teisės aktų nuostatos dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo asmeniui, gaunančiam invalidumo išmokas ar priešlaikines senatvės išmokas, kai jis užsiima darbine ar profesine veikla, gali šiam asmeniui galioti netgi ir tuo atveju, kai jis dirba kitos valstybės narės teritorijoje. 4. Jeigu Nyderlandų įstaiga pagal 57 straipsnio 5 dalį arba 60 straipsnio 29 dalies b punktą privalo dalyvauti padengiant išlaidas už išmokas dėl profesinių ligų, mokamas pagal kitos valstybės narės teisės aktus, tai pagal Nyderlandų teisės aktus mokama invalidumo pensija turi būti sumažinama tokiu dydžiu, kuris mokamas kitos valstybės narės įstaigai, atsakingai už išmokas dėl profesinių ligų. II DALIS TAIKYTINŲ TEISĖS AKTŲ NUSTATYMAS 13 (9) straipsnis Bendrosios taisyklės 1. Laikantis 14c straipsnio, asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, taikomi tik vienos valstybės narės teisės aktai. Tie teisės aktai taikomi remiantis šioje dalyje nustatytomis nuostatomis. 2. Laikantis 14-17 straipsnių: a) vienos valstybės narės teritorijoje pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui taikomi tos valstybės teisės aktai net jeigu jis gyvena kitos valstybės narės teritorijoje arba įmonės, kurioje jis dirba, buveinė juridiškai įregistruota ar veiklos vieta arba jį nusamdęs asmuo yra kitos valstybės narės teritorijoje; b) vienos valstybės narės teritorijoje savarankiškai dirbančiam asmeniui taikomi tos valstybės teisės aktai net ir tuo atveju, jeigu jis gyvena kitos valstybės narės teritorijoje; c) laive, kuris plaukioja su valstybės narės vėliava, pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui taikomi tos valstybės teisės aktai; d) valstybės tarnautojams ir jiems prilygintiems asmenims taikomi tos valstybės narės teisės aktai, kurie galioja juos į darbą priėmusiai administracijai; e) asmeniui, pašauktam arba pakartotinai pašauktam į tarnybą valstybės narės ginkluotosiose pajėgose arba tarnybą civilinėje įstaigoje, taikomi tos valstybės teisės aktai. Jeigu pagal tuos teisės aktus teisių įgijimas priklauso nuo įgytų draudimo laikotarpių iki tokios karinės ar civilinės tarnybos arba paleidimo iš jos, tai įskaitomi reikalingi draudimo laikotarpiai, įgyti pagal bet kurios kitos valstybės narės teisės aktus, tartum draudimo laikotarpiai būtų įgyti pagal pirmosios valstybės teisės aktus. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, pašauktas ar pakartotinai pašauktas į tarnybą ginkluotosiose pajėgose ar tarnybą civilinėje įstaigoje, išsaugo pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens statusą; f) asmeniui, kuriam nustoja galioję valstybės narės teisės aktai, kol bus pradėti taikyti kitos valstybės narės teisės aktai, pagal vieno iš aukščiau nurodytų papunkčių taisykles arba pagal vieną iš 14-17 straipsniuose nurodytų išimčių ar specialių nuostatų, taikomos valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, teisės aktų nuostatos. 14 straipsnis Specialios taisyklės, taikomos pagal darbo sutartį mokamą darbą dirbantiems asmenims, išskyrus jūreivius 13 straipsnio 2 dalies a punktas taikomas laikantis šių išimčių ir sąlygų: 1. a) asmeniui, kuris pagal darbo sutartį dirba valstybės narės teritorijoje esančioje įmonėje ir kurį ji išsiunčia į kitos valstybės narės teritoriją dirbti tos įmonės naudai, toliau taikomi pirmosios valstybės narės teisės aktai, su sąlyga, kad numatyta darbo trukmė neviršija 12 mėnesių ir jis nesiunčiamas pakeisti kito asmens, kurio komandiruotės laikas baigėsi; b) jeigu dėl nenumatytų aplinkybių darbas trunka ilgiau, negu pradžioje buvo numatyta, ir viršija 12 mėnesių, pirmosios valstybės narės teisės aktai taikomi iki darbo pabaigos, su sąlyga, kad valstybės narės, į kurios teritoriją atitinkamas asmuo yra komandiruotas, kompetentinga valdžios institucija arba tos institucijos įgaliotoji įstaiga duoda savo sutikimą; Sutikimo turi būti prašoma baigiantis pradiniam 12 mėnesių laikotarpiui. Tačiau sutikimas neturi būti duodamas ilgesniam, negu 12 mėnesių laikotarpiui. 2. Dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui teisės aktai taikomi taip: a) pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui, kuris yra darbuotojas sausumos, vandens ar oro transporto įmonės, kuri pagal nuomos sutartį, atlygintinai ar savo lėšų sąskaita teikia tarptautines transporto paslaugas veždama keleivius ar krovinius automobiliais, geležinkeliu, oro transportu ar vidaus vandens keliais ir kurios būstinė juridiškai įregistruota ar veiklos vieta yra valstybės narės teritorijoje, galioja pastarosios valstybės teisės aktai su šiais apribojimais: i) jeigu minėtoji įmonė turi filialą arba nuolatinę atstovybę valstybės narės teritorijoje, kitoje nei ta, kurios teritorijoje juridiškai įregistruota jos būstinė ar yra veiklos vieta, tokiame filiale ar nuolatinėje atstovybėje pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui galioja teisės aktai tos valstybės narės, kurios teritorijoje yra tas filialas ar nuolatinė atstovybė; ii) jeigu pagal darbo sutartį dirbantis asmuo pagrindinai dirba valstybės narės teritorijoje, kurioje jis gyvena, jam galioja tos valstybės narės teisės aktai net jeigu įmonės, kurioje jis dirba, būstinė juridiškai neįregistruota ar nėra veiklos vietos, filialo arba nuolatinės atstovybės toje teritorijoje; b) asmeniui, kitam negu nurodytas punkte a, taikomi: i) valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, teisės aktai, jeigu jis dirba iš dalies toje teritorijoje arba jeigu jis susijęs su keliomis įmonėmis, kurių būstinės yra juridiškai įregistruotos arba keliais darbdaviais, kurių veiklos vieta yra įvairių valstybių narių teritorijoje; ii) valstybės narės, kurios teritorijoje yra juridiškai įregistruota įmonės būstinė ar asmeninė darbdavio veiklos vieta, teisės aktai, jeigu jis negyvena nė vienos valstybės narės teritorijoje, kurioje užsiima savo veikla; 3. Asmeniui, pagal darbo sutartį dirbančiam vienos valstybės narės teritorijoje esančioje įmonėje, kurios būstinė ar veiklos vieta juridiškai įregistruota kitos valstybės narės teritorijoje ir kurią kerta bendra šių valstybių siena, taikomi tos valstybės narės, kurios teritorijoje yra juridiškai įregistruota jos būstinė ar veiklos vieta, teisės aktai. 14a straipsnis Specialios taisyklės, taikomos savarankiškai dirbantiems asmenims, išskyrus jūrų laivų įgulų narius 13 straipsnio 2 dalies b punktas taikomas laikantis šių išimčių ir sąlygų: 1. a) Vienos valstybės narės teritorijoje savarankiškai dirbančiam asmeniui, kuris atlieka darbus ir kitos valstybės narės teritorijoje, toliau galioja pirmosios valstybės narės teisės aktai, su sąlyga, kad numatyta darbo trukmė neviršija 12 mėnesių. b) Jeigu dėl nenumatytų aplinkybių darbas trunka ilgiau, negu pradžioje buvo numatyta, ir viršija 12 mėnesių, pirmosios valstybės narės teisės aktai taikomi iki darbo pabaigos, su sąlyga, kad valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas asmuo atlieka darbus, kompetentinga valdžios institucija arba tos institucijos įgaliotoji įstaiga duoda savo sutikimą; sutikimo turi būti prašoma baigiantis pradiniam 12 mėnesių laikotarpiui. Tačiau sutikimas neturi būti duodamas ilgesniam negu 12 mėnesių laikotarpiui. 2. Dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje savarankiškai dirbančiam asmeniui taikomi teisės aktai tos valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, jeigu dalis jo veiklos atliekama tos valstybės narės teritorijoje. Jeigu jis neužsiima jokia veikla valstybės narės teritorijoje, kurioje jis gyvena, jam taikomi teisės aktai tos valstybės narės, kurios teritorijoje jis atlieka savo pagrindinę veiklą. Pagrindinės veiklos kriterijai nustatomi remiantis 98 straipsnyje nurodytu reglamentu. 3. Asmeniui, savarankiškai dirbančiam vienos valstybės narės teritorijoje esančioje įmonėje, kurios būstinė ar veiklos vieta juridiškai įregistruota kitos valstybės narės teritorijoje ir kurią kerta bendra dviejų valstybių narių siena, taikomi tos valstybės narės, kurios teritorijoje yra juridiškai įregistruota jos būstinė ar veiklos vieta, teisės aktai. 4. Jeigu pagal 2 ar 3 dalis taikytini teisės aktai nesuteiktų tokiam asmeniui teisės netgi savanoriškai prisidėti prie pensijų sistemos, tokiam asmeniui turėtų būtų taikomi kitos valstybės narės teisės aktai, galiojantys be šių ypatingų nuostatų, arba, jeigu tokiu būdu jam būtų taikomi dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktai, teisės aktų taikymo taisyklės turėtų būti nustatytos atitinkamų valstybių narių ar jų kompetentingos valdžios institucijų bendru susitarimu. 14b straipsnis Specialios taisyklės jūreiviams 13 straipsnio 2 dalies c punktas galioja laikantis tokių išimčių ir sąlygų: 1. Asmeniui, pagal darbo sutartį dirbančiam įmonėje, įsikūrusioje vienos valstybės narės teritorijoje arba laive, plaukiojančiame su valstybės narės vėliava, kurį įmonė siunčia į laivą, plaukiojantį su kitos valstybės narės vėliava, dirbti įmonės naudai, nepažeidžiant 14 straipsnio 1 dalies sąlygų, ir toliau taikomi pirmosios valstybės narės teisės aktai. 2. Asmeniui, savarankiškai dirbančiam valstybės narės teritorijoje arba laive, plaukiojančiame su valstybės narės vėliava, kuris savo lėšų sąskaita atlieka darbus laive, plaukiojančiame su kitos valstybės narės vėliava, nepažeidžiant 14a straipsnio 1 dalies sąlygų, toliau galioja pirmosios valstybės narės teisės aktai. 3. Pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui, kuris nėra laivo įgulos narys, tačiau atlieka darbus valstybės narės teritoriniuose vandenyse arba esančiame uoste arba laive, plaukiojančiame su kitos valstybės narės vėliava tuose teritoriniuose vandenyse arba būnančiame tame uoste, taikomi pirmosios valstybės narės teisės aktai. 4. Asmeniui, pagal darbo sutartį dirbančiam laive, plaukiojančiame su valstybės narės vėliava, ir gaunančiam atlyginimą už šį darbą iš įmonės ar asmens, kurio būstinė juridiškai įregistruota arba veiklos vieta yra kitos valstybės narės teritorijoje, taikomi pastarosios valstybės teisės aktai, jeigu asmuo gyvena tos valstybės teritorijoje; įmonė ar asmuo, mokantis atlyginimą, taikant minėtuosius teisės aktus, laikomas darbdaviu. 14c (5) straipsnis Specialios taisyklės, taikomos asmenims, kurie vienu metu dirba pagal darbo sutartį vienos valstybės narės teritorijoje ir savarankiškai dirba kitos valstybės narės teritorijoje Asmeniui, kuris vienu metu dirba pagal darbo sutartį vienos valstybės narės teritorijoje ir savarankiškai dirba kitos valstybės narės teritorijoje, taikomi: a) jeigu b punkte nenustatyta kitaip, valstybės narės, kurios teritorijoje jis dirba mokamą darbą pagal darbo sutartį, teisės aktai arba, jeigu jis tokį darbą dirba dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje, teisės aktai, nustatyti remiantis 14 straipsnio 2 arba 3 dalimi; b) VII priede nurodytais atvejais: - valstybės narės, kurios teritorijoje jis dirba pagal darbo sutartį mokamą darbą, teisės aktai, jeigu šį darbą jis dirba dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje, teisės aktai, nustatyti remiantis 14 straipsnio 2 arba 3 dalimi, ir - valstybės narės, kurios teritorijoje jis savarankiškai dirba, teisės aktai, jeigu šį darbą jis dirba dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje, teisės aktai, nustatyti remiantis 14a straipsnio 2, 3 arba 4 dalimi; 14d (5) straipsnis Kitos nuostatos 1. 14 straipsnio 2 ir 3 dalyje, 14a straipsnio 2, 3 ir 4 dalyje bei 14c straipsnio a punkte nurodytas asmuo, taikant teisės aktus pagal šias nuostatas, laikomas dirbančiu ar užsiimančiu profesine veikla atitinkamos valstybės narės teritorijoje. 2. 14c straipsnio b punkte nurodytas asmuo, nustatant įmokų, kurias moka savarankiškai dirbantys darbuotojai pagal teisės aktus valstybės narės, kurios teritorijoje jie savarankiškai dirba, tarifus, laikomas dirbančiu pagal darbo sutartį mokamą darbą atitinkamos valstybės narės teritorijoje. 3. Valstybės narės teisės aktų nuostatos, pagal kurias darbine ar profesine veikla užsiimančiam pensininkui privalomas draudimas šios veiklos atžvilgiu netaikomas, taip pat galioja pensininkui, kurio pensija buvo įgyta pagal kitos valstybės narės teisės aktus, jeigu atitinkamas asmuo, pateikdamas prašymą pirmosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos paskirtai ir 98 straipsnyje nurodyto reglamento 10 priede įvardytai įstaigai, aiškiai neprašo, kad tai būtų taikoma. 15 straipsnis Savanoriško ar pasirinkto nuolatinio draudimo taisyklės 1. 13-14 d. straipsniai netaikomi savanoriškam draudimui ar pasirinktam nuolatiniam draudimui, jeigu vienos iš 4 straipsnyje nurodytų sričių atžvilgiu bet kurioje valstybėje narėje yra tik viena savanoriško draudimo sistema. 2. Jeigu taikant dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktus draudimas sutampa: - pagal privalomo draudimo sistemą ir vieną ar daugiau savanoriškojo ar pasirinkto nuolatinio draudimo sistemas, atitinkamam asmeniui taikoma tiktai privalomo draudimo sistema, - pagal dvi ar daugiau savanoriško ar pasirinkto nuolatinio draudimo sistemas, atitinkamas asmuo gali pasirinkti savanoriško ar pasirinkto nuolatinio draudimo sistemas. 3. Tačiau invalidumo, senatvės ir mirties (pensijų) atžvilgiu atitinkamas asmuo gali pasirinkti valstybės narės savanorišką ar pasirinktą nuolatinį draudimą, net jeigu privalomas draudimas jam taikomas pagal kitos valstybės narės teisės aktus, kiek tokį sutapimą aiškiai ar numanomai pripažįsta pirmoji valstybė narė. 16 straipsnis Specialios taisyklės, taikomos diplomatinėse atstovybėse ir konsulinėse įstaigose pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims bei Europos Bendrijų pagalbiniams darbuotojams 1. 13 straipsnio 2 dalies nuostatos taikomos diplomatinėse atstovybėse ir konsulinėse įstaigose pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims bei tokių atstovybių ar įstaigų privačiai dirbantiems asmenims. 2. Tačiau pagal darbo sutartį dirbantys asmenys, kuriems taikoma 1 dalis ir kurie yra valstybės narės piliečiai, tos valstybės atsiųsti ar akredituoti, gali pasirinkti, kad jiems būtų taikomi šios valstybės teisės aktai. Tokia pasirinkimo teisė gali būti pratęsta kiekvienų kalendorinių metų pabaigoje ir neturi grįžtamosios galios. 3. Europos Bendrijų pagalbiniai darbuotojai gali pasirinkti, kad visų nuostatų atžvilgiu jiems būtų taikomi valstybės narės, kurios teritorijoje jie pagal darbo sutartį dirba, teisės aktai arba valstybės narės, kurios teisės aktai jiems paskutiniu metu galiojo, arba valstybės narės, kurios piliečiai jie yra, teisės aktai, išskyrus nuostatas, susijusias su pašalpomis šeimai, kurių skyrimas reguliuojamas pagal tiems darbuotojams taikomas darbo sutarties sąlygas. Ši pasirinkimo teisė, kuria galima pasinaudoti tik vieną kartą, įsigalioja nuo darbo sutarties įsigaliojimo dienos. 17 (9) straipsnis 13-16 straipsnių išimtys Dvi ar daugiau valstybių narių, šių valstybių kompetentingos įstaigos ar valdžios institucijų paskirtos įstaigos bendru susitarimu gali nustatyti 13-16 straipsnių nuostatų išimtis atskiroms asmenų grupėms ar atskiriems asmenims. 17a (9) straipsnis Specialios taisyklės pensijų, mokamų pagal vienos ar kelių valstybių narių teisės aktus, gavėjams Pensijos, mokamos pagal vienos valstybės narės teisės aktus arba pensijos, mokamos pagal kelių valstybių narių teisės aktus, gavėjas, gyvenantis kitos valstybės narės teritorijoje, jo paties prašymu gali būti atleistas nuo pastarosios valstybės teisės aktų, su sąlyga, kad jam tie teisės aktai netaikomi dėl to, kad jis dirba. III DALIS SPECIALIOS NUOSTATOS, SUSIJUSIOS SU ĮVAIRIOMIS IŠMOKŲ RŪŠIMIS I SKYRIUS LIGA IR MOTINYSTĖ 1 skirsnis Bendrosios nuostatos 18 straipsnis Draudimo, darbo pagal darbo sutartį laikotarpių ar gyvenimo laikotarpių sumavimas 1. Kai pagal valstybės teisės aktus teisės į išmokas įgijimas, išsaugojimas ar atgavimas priklauso nuo draudimo, darbo ar gyvenimo laikotarpių, tos šalies kompetentinga įstaiga sumuoja reikiamo dydžio draudimo, darbo ar gyvenimo laikotarpius, įgytus pagal bet kurios kitos valstybės narės teisės aktus, tartum jie būtų įgyti pagal jos administruojamus teisės aktus. 2. 1 dalies nuostatos galioja sezoniniams darbuotojams netgi ir tiems laikotarpiams, kurie viršija kompetentingos valstybės teisės aktais nustatytą leistiną draudimo pertraukų laikotarpį, tačiau su sąlyga, kad atitinkamo asmens draudimo pertraukų laikotarpis neviršytų keturių mėnesių. 2 skirsnis Pagal darbo sutartį dirbantys asmenys arba savarankiškai dirbantys asmenys bei jų šeimos nariai 19 straipsnis Gyvenimas valstybėje narėje, kitoje nei kompetentinga valstybė — Bendrosios taisyklės 1. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, gyvenantis valstybės narės, kitos nei kompetentinga valstybė, teritorijoje, įvykdęs kompetentingos valstybės teisės aktais nustatytas sąlygas teisei įgyti gauti išmokas, kur reikia atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas, toje valstybėje, kurioje jis gyvena, gauna: a) išmokas natūra, kurias kompetentingos įstaigos sąskaita teikia gyvenamosios vietos įstaiga pagal tos įstaigos administruojamų teisės aktų nuostatas, tartum jis būtų joje apdraustas; b) išmokas pinigais, kurias moka kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamus teisės aktus. Tačiau kompetentingos įstaigos ir gyvenamosios vietos įstaigos susitarimu tas išmokas pagal kompetentingos valstybės teisės aktų nuostatas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita. 2. 1 dalies nuostatos analogiškai taikomos šeimos nariams, gyvenantiems valstybės narės, kitos nei kompetentinga valstybė, teritorijoje, jeigu jie neturi teisės į tokias išmokas pagal valstybės, kurios teritorijoje jie gyvena, teisės aktus. Jeigu šeimos nariai gyvena valstybės narės teritorijoje, pagal kurios teisės aktus teisė gauti išmokas natūra nepriklauso nuo draudimo ar darbo santykių, tai išmokos natūra, kurias jie gauna, yra laikomos išmokomis, teikiamomis sąskaita įstaigos, kurioje pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo yra apdraustas, jeigu sutuoktinis ar prižiūrintis vaikus asmuo neužsiima darbine ar profesine veikla minėtos valstybės narės teritorijoje. 20 straipsnis Pasienio darbuotojai ir jų šeimos nariai — Specialios taisyklės Pasienio darbuotojas taip pat gali gauti išmokas kompetentingos valstybės teritorijoje. Kompetentinga įstaiga tokias išmokas moka pagal tos valstybės teisės aktų nuostatas, tartum atitinkamas asmuo toje valstybėje gyventų. Jo šeimos nariai išmokas gauna pagal tas pačias sąlygas; tačiau šių išmokų gavimo sąlygos, išskyrus neatidėliotinus atvejus, gali būti nustatytos atitinkamų valstybių arba tų valstybių kompetentingų valdžios institucijų susitarimais, arba, jeigu jų nėra, gavus išankstinį kompetentingos įstaigos sutikimą. 21 straipsnis Buvimas ar persikėlimas gyventi į kompetentingą valstybę 1. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo, nurodytas 19 straipsnio 1 dalyje, būdamas kompetentingos valstybės teritorijoje, gauna išmokas pagal tos valstybės teisės aktų nuostatas, tartum jis čia gyventų, net jeigu jis jau yra gavęs išmokas už tą patį ligos ar motinystės atvejį iki jo buvimo kompetentingos valstybės teritorijoje. 2. 1 dalis analogiškai taikoma 19 straipsnio 2 dalyje nurodytiems šeimos nariams. Tačiau kai pastarieji gyvena valstybės narės teritorijoje, kitoje nei ta, kurios teritorijoje gyvena pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, tai išmokas natūra jiems teikia buvimo vietos įstaiga atitinkamų asmenų gyvenamosios vietos įstaigos sąskaita. 3. 1 ir 2 dalys netaikomos pasienio darbuotojams ir jų šeimos nariams. 4. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo ir jų šeimos nariai, nurodyti 19 straipsnyje, jiems persikėlus į jų gyvenamąją vietą kompetentingos valstybės teritorijoje, išmokas gauna pagal tos valstybės teisės aktus, net jeigu jie jau yra gavę išmokas už tą patį ligos ar motinystės atvejį iki jų persikėlimo. 22 straipsnis Buvimas už kompetentingos valstybės ribų — Sugrįžimas ar persikėlimas gyventi į kitą valstybę narę ligos ar motinystės išmokų mokėjimo metu — Būtinybė vykti į kitą valstybę narę gydytis 1. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, įvykdęs kompetentingos valstybės teisės aktais nustatytas sąlygas teisei į išmoką, prireikus atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas, ir: a) pagal kurio būklę reikia, kad jam neatidėliojant būtų mokama išmoka jo buvimo kitos valstybės narės teritorijoje metu; arba b) kuris, įgijęs teisę gauti kompetentingos įstaigos mokamas išmokas, gavo tos įstaigos leidimą sugrįžti į valstybės narės, kurioje jis gyvena, teritoriją arba persikelti gyventi į kitos valstybės narės teritoriją; arba c) kuris pagal sveikatos būklę gavo kompetentingos įstaigos leidimą išvykti į kitos valstybės narės teritoriją gydytis, gauna: i) išmokas natūra, kurias kompetentingos įstaigos sąskaita teikia buvimo ar gyvenamosios vietos įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas, tartum šioje įstaigoje jis būtų apdraustas; tačiau išmokų teikimo trukmė nustatoma pagal kompetentingos valstybės teisės aktus; ii) išmokas pinigais, kurias moka kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas. Tačiau kompetentingos įstaigos ir buvimo ar gyvenamosios įstaigos susitarimu, tokias išmokas pagal kompetentingos valstybės teisės aktų nuostatas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios sąskaita. 2. Leidimą, kuris reikalingas pagal 1 dalies b punktą, galima atsisakyti išduoti tik tuo atveju, jeigu nustatoma, kad atitinkamo asmens persikėlimas gali pakenkti jo sveikatai arba gydymo kursui. Leidimą, kuris reikalingas pagal 1 dalies c punktą, galima atsisakyti išduoti tuo atveju, kai lėšos gydymui yra teikiamos iš išmokų, nustatytų valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas asmuo gyvena, teisės aktais, ir kai jis negali gauti tokio gydymo per įprastą tokiam gydymui laikotarpį valstybėje narėje, kurioje jis gyvena, atsižvelgiant į jo dabartinį gydymo kursą ir tikėtiną ligos eigą. 3. 1 ir 2 dalių nuostatos analogiškai taikomos pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens šeimos nariams. Tačiau taikant 1 dalies a punktą ir c dalies i papunktį dalį šeimos nariams, nurodytiems 19 straipsnio 2 dalyje, kurie gyvena valstybės narės teritorijoje, kitoje nei ta, kurios teritorijoje gyvena pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo: a) valstybės narės, kurios teritorijoje šeimos nariai gyvena, įstaigos sąskaita išmokas natūra teikia buvimo vietos įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas, tartum pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo joje būtų apdraustas. Tačiau išmokų teikimo trukmė nustatoma pagal valstybės narės, kurios teritorijoje šeimos nariai gyvena, teisės aktus; b) leidimą, kuris reikalingas pagal 1 dalies c punktą, išduoda valstybės narės, kurios teritorijoje gyvena šeimos nariai, įstaiga. 4. Tai, kad 1 dalies nuostatos taikomas pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui arba savarankiškai dirbančiam asmeniui, nesuteikia teisės gauti išmokas. 22a (14) straipsnis Specialios taisyklės tam tikroms asmenų grupėms Nepaisant reglamento 2 straipsnio, 22 straipsnio 1 dalies a ir c punktų nuostatos taikomos asmenims, kurie yra valstybės narės piliečiai ir apdrausti pagal valstybės narės teisės aktus, bei kartu su jais gyvenantiems šeimos nariams. 22b (15) straipsnis Darbas valstybėje narėje, kitoje nei kompetentinga valstybė — Buvimas valstybėje, kurioje dirbama Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo, nurodytas 13 straipsnio 2 dalies d punkte, 14, 14a, 14b straipsniuose, 14c straipsnio a punkte arba 17 straipsnyje, ir jį lydintys šeimos nariai gali pasinaudoti 22 straipsnio 1 dalies a punkto nuostatomis, kai būnant valstybės narės, kurioje darbuotojas dirba, arba su kurios vėliava plaukioja laivas, kuriame darbuotojas dirba, teritorijoje, pagal aplinkybes reikalingos išmokos. 23 (a) straipsnis Išmokų pinigais apskaičiavimas 1. Valstybės narės, kurios teisės aktais nustatyta, kad išmokos pinigais apskaičiuojamos remiantis uždarbio vidurkiu ar įmokų vidurkiu, kompetentinga įstaiga tokio uždarbio vidurkį ar įmokų vidurkį apskaičiuoja remdamasi tiktai uždarbiu ar įmokomis, įgytomis pagal minėtus teisės aktus. 2. Valstybės narės, kurios teisės aktais nustatyta, kad išmokos pinigais apskaičiuojamos remiantis vidutiniu uždarbiu, kompetentinga įstaiga atsižvelgia tik į tokį vidutinį uždarbį arba, kur reikia, į tokio uždarbio vidurkį, kuris gautas laikotarpiu, kai galiojo minėti teisės aktai. 3. Valstybės narės, kurios teisės aktais nustatyta, kad išmokų pinigais dydžio kitimas priklauso nuo šeimos narių skaičiaus, kompetentinga įstaiga taip pat atsižvelgia į atitinkamo asmens šeimos narius, gyvenančius kitos valstybės narės teritorijoje, tartum jie gyventų kompetentingos valstybės teritorijoje. 24 straipsnis Stambios išmokos natūra 1. Jeigu pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens ar šeimos narių teisę į protezus, brangesnes medicinos paslaugas arba kitas stambias išmokas natūra buvo pripažinusi valstybės narės įstaiga iki jo apdraudimo kitos valstybės narės įstaigoje, minėtasis pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo tokias išmokas gauna pirmosios įstaigos sąskaita, netgi ir tuo atveju, kai jis apdraudžiamas antrojoje įstaigoje. 2. Administracinė komisija parengia sąrašą išmokų, kurioms taikomos 1 dalies nuostatos. 3 skirsnis Bedarbiai ir jų šeimos nariai 25 straipsnis 1. Bedarbis, anksčiau dirbęs pagal darbo sutartį arba dirbęs savarankiškai, kuriam galioja 69 straipsnio 1 dalies arba 71 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunkčio antrojo sakinio nuostatos ir kuris pagal kompetentingos valstybės teisės aktais nustatytas sąlygas įgijo teisę gauti išmokas natūra ir pinigais, kur reikia, atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas, už 69 straipsnio 1 dalies c pukte numatytus laikotarpius gauna: a) išmokas natūra, kurias kompetentingos įstaigos sąskaita teikia valstybės narės, kurioje jis ieško darbo, įstaiga pagal pastarosios įstaigos administruojamų teisės aktų nuostatas, tartum jis būtų joje apdraustas; b) išmokas pinigais, kurias moka kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas. Tačiau kompetentingos įstaigos ir valstybės narės, kurioje jis ieško darbo, įstaigos susitarimu pagal kompetentingos valstybės teisės aktų nuostatas išmokas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita. Bedarbio išmokos pagal 69 straipsnio 1 dalį nemokamos už tą laikotarpį, už kurį yra gaunamos išmokos pinigais. 2. Visiškas bedarbis, anksčiau dirbęs pagal darbo sutartį, kuriam taikomos 71 straipsnio 1 dalies a punkte ii papunkčio nuostatos arba 71 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunkčio pirmasis sakinys, išmokas natūra ir pinigais gauna pagal valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, teisės aktų nuostatas, tartum tie teisės aktai jam būtų galioję jo paskiausio darbo metu, kur reikia, atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas; tokių išmokų išlaidas turi padengti gyvenamosios šalies įstaiga. 3. Jeigu bedarbis įvykdo valstybės narės, kuri yra atsakinga už bedarbio išmokų išlaidas, teisės aktų sąlygas, suteikiančias teisę gauti ligos ir motinystės išmokas, kur reikia, atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas, tai jo šeimos nariai šias išmokas gauna neatsižvelgiant į tai, kurios valstybės narės teritorijoje jie gyvena ar būna. Tokias išmokas moka: i) išmokas natūra — gyvenamosios ar buvimo vietos įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas, valstybės narės, kuri yra atsakinga už bedarbio išmokų išlaidas, kompetentingos įstaigos sąskaita; ii) išmokas pinigais — valstybės narės, kuri yra atsakinga už bedarbio išmokų išlaidas, kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamus teisės aktus. 4. Nepažeisdama valstybės narės teisės aktų nuostatų, leidžiančių pratęsti laikotarpį, už kurį gali būti skiriamos ligos išmokos, 1 dalyje nustatytą laikotarpį force majeure atveju kompetentinga įstaiga gali pratęsti neperžengdama laikotarpio, nustatyto tos įstaigos administruojamuose teisės aktuose, ribų. 25a (12) straipsnis Bedarbių mokamos įmokos Įstaiga, atsakinga už išmokų natūra ir pinigais mokėjimą 25 straipsnio 2 dalyje nurodytiems bedarbiams ir priklausanti valstybei narei, pagal kurios teisės aktus nustatyti atskaitymai bedarbių mokėtinoms įmokoms ligos ir motinystės išmokų draudimui, turi teisę tuos atskaitymus atlikti pagal šių teisės aktų nuostatas. 4 skirsnis Pareiškėjai pensijai gauti ir jų šeimos nariai 26 straipsnis Teisė į pašalpą natūra tuo atveju, kai prarandama teisė į išmokas iš paskiausios kompetentingos įstaigos 1. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo, jo šeimos nariai ar jo išlaikytiniai, kurie prašymo pensijai gauti nagrinėjimo laikotarpiu praranda teisę į išmokas natūra pagal paskiausios kompetentingos valstybės narės teisės aktus, nepaisant to ir toliau gauna tokias išmokas laikantis šių sąlygų, kur reikia, atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas, išmokos natūra teikiamos pagal valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas asmuo ar asmenys gyvena, teisės aktų nuostatas, su sąlyga, kad jie turi teisę gauti išmokas pagal tuos teisės aktus, arba turėtų teisę į jas pagal kitos valstybės narės teisės aktus, jeigu jie gyventų tos valstybės teritorijoje. 2. Pareiškėjas pensijai gauti, turintis teisę į išmokas natūra pagal tos valstybės narės teisės aktus, pagal kuriuos atitinkamas asmuo turi mokėti draudimo ligos atveju įmokas, jo prašymo pensijai gauti nagrinėjimo laikotarpiu teisės į išmokas natūra netenka antrojo mėnesio pabaigoje, už kurį jis nesumokėjo mokėtinų įmokų. 3. Už išmokų natūra pagal 1 dalies nuostatas mokėjimą yra atsakinga įstaiga, renkanti įmokas pagal 2 dalies nuostatas; tuo atveju, kai pagal 2 dalies nuostatas įmokos nemokamos, atsakinga už išmokų natūra išlaidas įstaiga, paskyrusi pensiją pagal 28 straipsnio nuostatas, kompensuoja gyvenamosios vietos įstaigos išlaidas už suteiktas išmokas. 5 skirsnis Pensininkai ir jų šeimos nariai 27 straipsnis Pensijos, mokėtinos pagal kelių valstybių teisės aktus, kai teisė į išmokas įgyta gyvenamojoje šalyje Pensininkas, turintis teisę gauti pensijas pagal dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktus, iš kurių viena valstybė narė yra ta, kurioje jis gyvena, ir turintis teisę į išmokas pagal pastarosios valstybės narės teisės aktus, kur reikia atsižvelgiant į 18 straipsnio ir VI priedo nuostatas, kartu su savo šeimos nariais šias išmokas gauna iš gyvenamosios vietos įstaigos ir tos įstaigos sąskaita, tartum atitinkamas asmuo būtų pensininkas, kuriam pensija mokama tiktai pagal pastarosios valstybės narės teisės aktus. 28 straipsnis Pensijos, mokėtinos pagal vienos ar kelių valstybių teisės aktus, kai teisė į išmokas gyvenamojoje šalyje neįgyta 1. Pensininkas, turintis teisę gauti pensiją pagal vienos valstybės narės teisės aktus arba turintis teisę gauti pensijas pagal dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktus ir neturintis teisės gauti išmokas pagal valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, teisės aktus, nepaisant to, turi teisę jis ir jo šeimos nariai gauti tokias išmokas, atsižvelgiant į 18 straipsnio ir VI priedo nuostatas, tartum turėtų teisę jas gauti pagal valstybės narės arba bent jau vienos kompetentingos valstybės narės teisės aktus pensijų atžvilgiu, jeigu jis gyventų tos valstybės teritorijoje. Išmokos mokamos tokiomis sąlygomis: a) išmokas natūra 2 dalies nurodytos įstaigos sąskaita teikia gyvenamosios vietos įstaiga, tartum atitinkamas asmuo būtų pensininkas pagal tos valstybės, kurios teritorijoje jis gyvena, teisės aktus, ir turėtų teisę į tokias išmokas; b) kur reikia, laikydamasi 2 dalies nurodytų taisyklių, išmokas pinigais moka kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamus teisės aktus. Tačiau kompetentingos įstaigos ir gyvenamosios vietos įstaigos susitarimu tokias išmokas pagal kompetentingos valstybės teisės aktus gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita. 2. Tais atvejais, kai taikoma 1 dalis, išmokų natūra išlaidas padengia įstaiga pagal šias taisykles: a) tuo atveju, kai pensininkas turi teisę į minėtąsias išmokas tiktai pagal vienos valstybės narės teisės aktus, išlaidas padengia tos valstybės kompetentinga įstaiga; b) tuo atveju, kai pensininkas turi teisę į minėtąsias išmokas pagal dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktus, jų išlaidas padengia tos valstybės narės, kurios teisės aktai pensininkui buvo taikomi ilgiausią laiką, kompetentinga įstaiga; jeigu taikant šias taisyklės atsakingomis už išmokų išlaidas taptų kelios įstaigos, tai išlaidas padengia ta įstaiga, kuri paskiausia administravo teisės aktus taikomus pensininkui. 28a straipsnis Pensijos, mokėtinos pagal vienos ar kelių valstybių narių, kitų nei šalies, kurioje gyvenama, teisės aktus, kai teisė gauti išmokas įgyta pastarojoje šalyje Tuo atveju, kai pensininkas, turintis teisę gauti pensiją pagal vienos valstybės narės teisės aktus arba pensijas pagal dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktus, gyvena teritorijoje valstybės narės, pagal kurios teisės aktus teisė gauti išmokas natūra nesusijusi su draudimu ar užimtumu, ir čia jam nemokama jokia pensija, jam ir jo šeimos nariams teikiamų išmokų natūra išlaidas padengia vienos iš valstybių narių pensijų atžvilgiu kompetentinga įstaiga, vadovaudamasi 28 straipsnio 2 dalyje išdėstytomis taisyklėmis, tiek, kiek tas pensininkas ir jo šeimos nariai turėtų teisę gauti tokias išmokas pagal šios įstaigos administruojamus teisės aktus, jeigu jie gyventų tos valstybės narės, kurioje įsikūrusi įstaiga, teritorijoje. 29 straipsnis Šeimos nariai, gyvenantys valstybėje narėje, kitoje nei ta, kurioje gyvena pensininkas — Persikėlimas gyventi į valstybę, kurioje gyvena pensininkas 1. Turinčio teisę gauti pensiją pagal vienos valstybės narės teisės aktus arba pensijas pagal dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktus pensininko šeimos nariai, gyvenantys valstybės narės teritorijoje, kitoje nei ta, kurioje gyvena pensininkas ir kurioje jis turi teisę gauti išmokas pagal vienos valstybės narės teisės aktus, jie išmokas gauna, tartum pensininkas gyventų toje pačioje teritorijoje, kaip ir jie. Išmoka mokama laikantis šių sąlygų: a) išmokas natūra teikia šeimos narių gyvenamosios vietos įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas pensininko gyvenamosios vietos įstaigos sąskaita; b) kur reikia, išmokas pinigais moka, pagal 27 straipsnio ar 28 straipsnio 2 dalies nuostatas nustatyta kompetentinga įstaiga remdamasi jos administruojamų teisės aktų nuostatomis. Tačiau kompetentingos įstaigos ir šeimos narių gyvenamosios vietos įstaigos susitarimu tas išmokas pagal kompetentingos valstybės narės teisės aktų nuostatas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita. 2. 1 punkte nurodyti šeimos nariai, persikėlę gyventi į valstybės narės teritoriją, kurioje gyvena pensininkas, gauna: a) išmokas natūra pagal tos valstybės teisės aktus, netgi ir tada, jeigu jie yra gavę išmokas dėl to paties ligos ar motinystės atvejo iki pakeisdami gyvenamąją vietą; b) kur reikia, išmokas pinigais moka pagal 27 straipsnio ar 28 straipsnio 2 dalies nuostatas nustatyta kompetentinga įstaiga remdamasi jos administruojamų teisės aktų nuostatomis. Tačiau kompetentingos įstaigos ir pensininko gyvenamosios vietos įstaigos susitarimu tokias išmokas pagal kompetentingos valstybės narės teisės aktų nuostatas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita. 30 straipsnis Didelės išmokos natūra 24 straipsnio nuostatos pensininkams taikomos analogiškai. 31 straipsnis Pensininko ir (arba) šeimos narių buvimas valstybėje, kitoje nei ta, kurioje jie gyvena Pensininkas, turintis teisę į pensiją ar pensijas pagal vienos valstybės narės teisės aktus arba pensijas pagal dviejų ar daugiau valstybių narių, ir turintis teisę gauti išmokas pagal vienos iš tų valstybių teisės aktus, būdamas su savo šeimos nariais valstybių narių teritorijoje, kitoje nei viena iš tų, kurioje jie gyvena, gauna: a) išmokas natūra, kurias teikia buvimo vietos įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas pensininko gyvenamosios vietos įstaigos sąskaita; b) kur reikia, išmokas pinigais moka pagal 27 straipsnio ar 28 straipsnio 2 dalies nuostatas nustatyta kompetentinga įstaiga remdamasi jos administruojamų teisės aktų nuostatomis. Tačiau kompetentingos įstaigos ir buvimo įstaigos susitarimu šias išmokas pagal kompetentingos valstybės narės teisės aktų nuostatas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita. 32 (15) straipsnis … 33 (7) straipsnis Pensininkų mokamos įmokos 1. Valstybės narės įstaiga, atsakinga už pensijos mokėjimą, kuriai galiojančiais teisės aktais nustatyti atskaitymai iš pensijų įmokoms ligos ir motinystės išmokų draudimui, turi teisę atlikti tuos atskaitymus, apskaičiuotus pagal atitinkamus teisės aktus, iš tokios įstaigos mokamų pensijų, tiek, kiek tų išmokų išlaidas pagal 27, 28, 28a, 29, 31 ir 32 straipsnius padengia minėtos valstybės narės įstaiga. 2. Kai 28a straipsnyje minėtais atvejais ligos ir motinystės išmokų gavimas priklauso nuo įmokų arba panašių mokėjimų pagal valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas pensininkas gyvena, teisės aktus, toje gyvenamojoje vietoje tos įmokos nemokamos. 34 straipsnis Bendrosios nuostatos 1. Taikant 28, 28a, 29 ir 31 straipsnius, pensininkas, kuris gauna dvi ar daugiau pensijas, mokamas pagal tik vienos valstybės narės teisės aktus, pagal šias nuostatas jis prilyginamas pensininkui, turinčiam teisę gauti pensiją pagal vienos valstybės narės teisės aktus. 2. 27-33 straipsniai negalioja pensininkui ar jo šeimos nariams, kurie pagal valstybės narės teisės aktus turi teisę gauti išmokas remiantis darbine ar profesine veikla. Tuo atveju, įgyvendinant šį skyrių, atitinkamas asmuo yra laikomas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu arba savarankiškai dirbančiu asmeniu arba pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens šeimos nariu. 6 skirsnis Kitos nuostatos 35 straipsnis Sistemų taikymas, kai yra kelios gyvenimo ar buvimo šalyje sistemos — Ankstesnės ligos — Maksimali laikotarpio trukmė, už kurį mokamos išmokos 1. Taikant 2 punktą, kai pagal buvimo ar gyvenamosios šalies teisės aktus yra kelios ligos ar motinystės draudimo sistemos, 19 straipsnio, 21 straipsnio 1 dalies, 22, 25, 26 straipsnių, 28 straipsnio 1 dalies, 29 straipsnio 1 dalies arba 31 straipsnio nuostatos taikomos plieno pramonėje dirbančius fizinį darbą darbuotojus apimančioms sistemoms. Tačiau kai minėtuose teisės aktuose yra nustatyta speciali sistema kalnakasiams ir panašių įmonių darbuotojams, tokios sistemos nuostatos taikomos tai darbuotojų kategorijai ir jų šeimos nariams su sąlyga, kad buvimo vietos ar gyvenamosios vietos įstaiga, iš kurios prašoma išmokos, yra kompetentinga administruoti šią sistemą. 2. Jeigu pagal buvimo ar gyvenamosios šalies teisės aktus yra viena ar daugiau specialių sistemų, apsaugančių visas ar daugumą savarankiškai dirbančių asmenų profesinių kategorijų, pagal kurias išmokų natūra mokėjimas yra mažiau palankus nei pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, tai tokios sistemos ar tokių sistemų nuostatos atitinkamam asmeniui ir jo šeimos nariams pagal 19 straipsnio 1 dalies a punktą ir 2 dalį, 22 straipsnio 1 (pagal i punktą) ir 3 dalį, 28 straipsnio 1 dalies a punktą ir 31 straipsnio a punktą taikomos remiantis 98 straipsnyje nurodyto įgyvendinimo reglamento nuostatomis: a) kai kompetentingoje valstybėje atitinkamas asmuo yra apdraustas pagal specialią savarankiškai dirbančių asmenų sistemą, pagal kurią išmokų mokėjimas natūra yra mažiau palankus negu tų, kurios mokamos pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims; arba b) kai asmuo, gaunantis vieną ar daugiau pensijų pagal kompetentingos valstybės narės ar valstybių narių pensijų teisės aktus, išmoką natūra turi teisę gauti tiktai pagal vieną savarankiškai dirbančių asmenų specialią sistemą, kuria remiantis išmokų mokėjimas natūra yra mažiau palankus negu tų, kurios mokamos pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims. 3. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus išmokų mokėjimas priklauso nuo ligos kilmės sąlygų, tai tos sąlygos netaikomos nei pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, nei savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, kuriems taikomas šis reglamentas, nepaisant to, kurios valstybės narės teritorijoje jie gyvena. 4. Jeigu valstybės narės teisės aktais yra nustatytas maksimalus laikotarpis, už kurį mokamos išmokos, tai įstaiga, kuri administruoja tuos teisės aktus, kur reikia, gali atsižvelgti į laikotarpį, už kurį išmokas už tą patį ligos ar motinystės atvejį mokėjo kitos valstybės narės įstaiga. 7 skirsnis Atsiskaitymai tarp įstaigų 36 (15) straipsnis 1. Išlaidos už išmokas natūra, kurias pagal šio skyriaus nuostatas teikia vienos valstybės narės įstaiga kitos valstybės narės įstaigos sąskaita, turi būti visiškai kompensuotos. 2. 1 punkte nurodytos kompensuojamos sumos apskaičiuojamos ir sumokamos remiantis 98 straipsnyje nurodyto įgyvendinimo reglamento nustatyta tvarka pagal patvirtintas faktines išlaidas arba mokėjimais vienkartinėmis sumomis. Pastaruoju atveju tokie fiksuoto dydžio mokėjimai turi garantuoti, kad kompensuojamos sumos, kiek įmanoma, padengtų faktines išlaidas. 3. Dvi ar daugiau valstybės narės ar tų valstybių kompetentingos valdžios institucijos gali nustatyti kitus atsiskaitymo būdus arba gali atsisakyti bet kokio atsiskaitymo tarp jų jurisdikcijai priklausančių įstaigų. 2 (11) SKYRIUS INVALIDUMAS 1 skirsnis Pagal darbo sutartį dirbantys asmenys arba savarankiškai dirbantys asmenys, kuriems taikomi tik tie teisės aktai, pagal kuriuos invalidumo išmokų dydis nepriklauso nuo draudimo laikotarpių trukmės 37 (11) straipsnis Bendrosios nuostatos 1. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo, kuriam paeiliui ar pakaitomis buvo taikomi dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktai ir kuris įgijo draudimo laikotarpius tik pagal tuos teisės aktus, pagal kuriuos invalidumo pensijos dydis nepriklauso nuo draudimo laikotarpių trukmės, išmokas gauna pagal 39 straipsnį. Šis straipsnis neturi įtakos pensijų padidinimams ar priedams, kurie skiriami už vaikus pagal 8 skyrių. 2. VI priedo A dalyje yra išvardyti 1 dalyje nurodyti teisės aktai, kurie galioja kiekvienos atitinkamos valstybės narės teritorijoje. 38 (11) straipsnis Atsižvelgimas į draudimo ar gyvenimo laikotarpius, kuriuos pagal darbo sutartį ar savarankiškai dirbantis asmuo įgijo pagal jam taikomus teisės aktus, nustatant teisę į išmokos įgijimą, išsaugojimą ar atgavimą 1. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus teisės į išmokas įgijimas, išsaugojimas ar atgavimas pagal sistemą, kuri nėra speciali pagal 2 arba 3 dalį, priklauso nuo draudimo ar gyvenimo laikotarpių, tos valstybės narės kompetentinga įstaiga sumuoja reikiamus draudimo ar gyvenimo laikotarpius, įgytus pagal bet kurios kitos valstybės narės teisės aktus, nepriklausomai nuo to, ar jie buvo įgyti pagal bendrą ar specialią sistemą, ir ar asmuo dirbo pagal darbo sutartį ar savarankiškai. Šiuos laikotarpius įstaiga įskaito, lyg jie būtų įgyti pagal jos administruojamus teisės aktus. 2. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus kai kurių išmokų skyrimas priklauso nuo draudimo laikotarpių, įgytų pagal profesiją, priklausančią pagal darbo sutartį dirbančių asmenų specialiai sistemai arba, kur reikia, konkrečiame darbe, skiriant šias išmokas sumuojami tik tokie laikotarpiai, kurie pagal kitų šalių narių teisės aktus buvo įgyti pagal atitinkamą sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, dirbant pagal tą pačią profesiją arba, kur reikia, dirbant tokį patį darbą. Jeigu taip susumuoti įgyti laikotarpiai nesuteikia atitinkamam asmeniui teisės šioms išmokoms gauti, šie laikotarpiai sumuojami skiriant išmokas pagal bendrąją sistemą arba, jei tokia sistema netinka, pagal fizinio arba protinio darbo darbuotojams taikomą sistemą, priklausomai nuo konkretaus atvejo, su sąlyga, kad atitinkamam asmeniui buvo taikoma kuri nors viena iš šių sistemų. 3. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus tam tikrų išmokų skyrimas priklauso nuo draudimo laikotarpių, įgytų pagal atitinkamą profesiją, priklausančią savarankiškai dirbančių asmenų specialiai sistemai, skiriant šias išmokas sumuojami tik laikotarpiai, kurie buvo įgyti pagal kitų valstybių narių teisės aktus pagal atitinkamą sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, dirbant pagal tą pačią profesiją. Šiame punkte nurodytos savarankiškai dirbančių asmenų specialiosios sistemos atitinkamai kiekvienai valstybei narei yra išvardytos IV priedo B dalyje. Jeigu susumuoti šiame punkte nurodyti laikotarpiai nesuteikia atitinkamam asmeniui teisės šioms išmokoms gauti, tai šie laikotarpiai sumuojami skiriant išmokas pagal bendrąją sistemą arba, jei tokia sistema netinka, pagal fizinio arba protinio darbo darbuotojams galiojančią sistemą, priklausomai nuo konkretaus atvejo, su sąlyga, kad atitinkamam asmeniui buvo taikoma kuri nors viena iš šių sistemų. 39 (11) (14) straipsnis Išmokų skyrimas 1. Valstybės narės, kurios teisės aktai buvo taikomi tuo metu, kai, netekus darbingumo, buvo nustatytas invalidumas, įstaiga nustato, ar atitinkamas asmuo įvykdė tų teisės aktų sąlygas, suteikiančias teisę gauti išmokas, kur reikia, atsižvelgiant į 38 straipsnį. 2. Asmuo, įvykdęs 1 dalyje nustatytas sąlygas, išmokas gauna tiktai iš minėtos įstaigos pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas. 3. Asmuo, neturintis teisės gauti išmokų pagal 1 dalį, gauna išmokas, kurias jis dar turi teisę gauti pagal kitos valstybės narės teisės aktus, kur reikia, atsižvelgiant į 38 straipsnį. 4. Jeigu 2 ar 3 dalyje nurodytais teisės aktais nustatyta, kad išmokų dydis priklauso nuo šeimos narių, išskyrus vaikų, skaičiaus, tai kompetentinga įstaiga atsižvelgia į tuos atitinkamo asmens šeimos narius, kurie gyvena kitos valstybės narės teritorijoje, lyg jie gyventų kompetentingos valstybės teritorijoje. 5. Jeigu 2 ar 3 dalyse nurodytuose teisės aktuose yra nuostatų dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo joms sutapus su kitomis pajamomis ar skirtingos rūšies išmokomis, kaip nurodyta 46 (11) straipsnio 2 dalyje, tai 46a straipsnio 3 dalis ir 46c straipsnio 5 dalis taikomi mutatis mutandis. 6. Pagal darbo sutartį dirbęs visiškas bedarbis, kuriam galioja 71 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktis arba 71 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunkčio pirmasis sakinys, gauna invalidumo išmokas, kurias moka valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamus teisės aktus, tartum tie teisės aktai jam galiojo jo paskiausioje darbo vietoje, kur reikia, atsižvelgiant į 38 straipsnį ir (arba) 25 straipsnio 2 dalį. Gyvenamosios šalies įstaiga yra atsakinga už šių išmokų mokėjimą. Jeigu tai įstaigai taikomi teisės aktai, pagal kuriuos nustatyti atskaitymai bedarbių mokėtinoms įmokoms invalidumo išmokų draudimui, tuos atskaitymus ji turi teisę atlikti pagal tų teisės aktų nuostatas. Jeigu pagal šios įstaigos administruojamus teisės aktus išmokos apskaičiuojamos remiantis alga ar darbo užmokesčiu, tai įstaiga atsižvelgia į algą ir darbo užmokestį, gautus paskiausio darbo šalyje ir gyvenamosios vietos šalyje pagal jos administruojamus teisės aktus. Jeigu gyvenamosios vietos šalyje jis algos ar darbo užmokesčio negavo, tai kompetentinga įstaiga, kai būtina, remiasi ir paskiausio darbo šalyje gautu darbo užmokesčiu vadovaudamasi jos administruojamų teisės aktais nustatytomis taisyklėmis. 2 skirsnis Pagal darbo sutartį dirbantys asmenys arba savarankiškai dirbantys asmenys, kuriems buvo taikomi tiktai tie teisės aktai, pagal kuriuos invalidumo išmokos dydis priklauso nuo draudimo arba gyvenimo laikotarpių trukmės, arba tokio tipo teisės aktai ir 1 skirsnyje nurodyti teisės aktai 40 (11) straipsnis Bendrosios nuostatos 1. Jeigu pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui arba savarankiškai dirbančiam asmeniui paeiliui arba pakaitomis buvo taikomi dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktai, iš kurių bent vienos valstybės teisės aktai nėra 37 straipsnio 1 dalyje nurodyto tipo, tai išmokas jis gauna pagal 3 skyriaus nuostatas, kurios taikomos mutatis mutandis, atsižvelgiant į 4 dalies nuostatas. 2. Tačiau pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo, kuris, netekęs darbingumo tapo invalidu, kai jam buvo taikomi IV priedo A dalyje nurodyti teisės aktai, išmokas gauna pagal 37 straipsnio 1 dalies nuostatas laikantis šių sąlygų: - kai jis įvykdo tų ar kitų to paties tipo teisės aktų sąlygas, kur reikia, atsižvelgiant į 38 straipsnį, tačiau neatsižvelgiant į draudimo laikotarpius, įgytus pagal IV priedo A dalyje nenurodytus teisės aktus, ir - jeigu jis neįvykdo sąlygų teisei gauti invalidumo išmokas pagal IV priedo A dalyje nenurodytus teisės aktus, ir - jeigu jis nepareiškia teisių gauti senatvės išmokas atsižvelgiant į 44 straipsnio 2 dalies antrąjį sakinį. 3. a) Nustatant teisę gauti išmokas pagal valstybės narės IV priedo A dalyje nurodytus teisės aktus, pagal kuriuos invalidumo išmokų skyrimas priklauso nuo to, ar atitinkamas asmuo gavo ligos išmokas pinigais, ar buvo nedarbingas konkrečiu laikotarpiu, jeigu pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, kuriam buvo taikomi tie teisės aktai, netekęs darbingumo tampa invalidu, kai jam galiojo kitos valstybės teisės aktai. Nepažeidžiant 37 straipsnio 1 dalies nuostatų, laikotarpiai sumuojami taip: i) bet kuris laikotarpis, už kurį dėl nedarbingumo jis gavo ligos išmokas pinigais pagal antrosios valstybės narės teisės aktus, arba vietoje išmokų jam buvo toliau mokama alga ar darbo užmokestis; ii) bet kuris laikotarpis, per kurį dėl invalidumo, susijusio su darbingumo pablogėjimu, jis gaudavo išmokas kaip nurodyta reglamento 2 ir 3 skyriuose, kurios dėl invalidumo buvo mokamos pagal antrosios valstybės narės teisės aktus, tartum tai būtų laikotarpis, už kurį buvo mokamos ligos išmokos pinigais pagal pirmosios valstybės narės teisės aktus, arba laikotarpis, kai jis pagal tuos teisės aktus buvo laikomas nedarbingu arba dirbančiu. b) Teisė gauti invalidumo išmokas pagal pirmosios valstybės teisės aktus įgyjama pasibaigus tais teisės aktais nustatytam ligos kompensacijos pirminiam laikotarpiui arba pasibaigus tais teisės aktais nustatytam darbingumo netekimo pirminiam laikotarpiui, tačiau ne anksčiau kaip nuo: i) dienos, kai įgyjama teisė į a punkto ii papunktyje nurodytas invalidumo išmokas pagal antrosios valstybės teisės aktus, arba ii) dienos, einančios po paskutinės dienos, nuo kurios atitinkamas asmuo turi teisę gauti ligos išmokas pinigais pagal antrosios valstybės narės teisės aktus. 4. Valstybės narės įstaigos priimtas sprendimas dėl pareiškėjo invalidumo laipsnio yra privalomas bet kurios kitos atitinkamos valstybės narės įstaigai, su sąlyga, kad tų valstybių teisės aktų nuostatos atitinka invalidumo laipsnio pripažinimo sąlygas kaip nurodyta V priede. 3 skirsnis Invalidumo pasunkėjimas 41 (11) straipsnis 1. Pasunkėjus pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens, gaunančio išmokas tiktai pagal vienos valstybės narės teisės aktus, invalidumui, taikomos šios nuostatos: a) jeigu nuo išmokos mokėjimo dienos atitinkamam asmeniui nebuvo taikomi kitos valstybės narės teisės aktai, pirmosios valstybės narės kompetentinga įstaiga skiria išmokas pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas atsižvelgdama į invalidumo pasunkėjimą; b) jeigu nuo išmokų mokėjimo pradžios atitinkamam asmeniui buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai, tai, išmokos, kur reikia, atsižvelgiant į invalidumo pasunkėjimą, jam skiriamos pagal 37 straipsnio 1 dalies arba 40 straipsnio 1 arba 2 dalies nuostatas; c) jeigu bendra išmokos ar išmokų, mokamų pagal b punktą, suma yra mažesnė už išmoką, kurią atitinkamas asmuo anksčiau gaudavo atsakingos už jos mokėjimą įstaigos sąskaita, tokia įstaiga moka priedą, lygų šių dviejų sumų skirtumui; d) jeigu b papunktyje nurodytu atveju įstaiga, atsakinga už pradinį nedarbingumą, yra Nyderlandų įstaiga ir jeigu: i) pasunkinusi invalidumą liga yra ta pati, dėl kurios buvo paskirtos išmokos pagal Nyderlandų teisės aktus; ii) pagal valstybės narės teisės aktus, kurie tokiam asmeniui buvo taikomi paskutiniuoju metu, ši liga yra laikoma profesine ir suteikia jam teisę gauti 60 straipsnio 1 dalies b punktenumatytą priedą; ir jeigu iii) teisės aktas ar teisės aktai, kurie atitinkamam asmeniui buvo taikomi nuo išmokų mokėjimo pradžios, yra išvardyti IV priedo A dalyje, Nyderlandų įstaiga ir toliau moka pradinę išmoką padidėjus nedarbingumui, o išmoka, mokama pagal valstybės narės teisės aktus, kurie atitinkamam asmeniui buvo taikomi paskutiniuoju metu, sumažinama Nyderlandų mokamos išmokos dydžiu; e) jeigu b papunktyje nurodytu atveju atitinkamas asmuo neturi teisės gauti išmokas kitos valstybės narės įstaigos sąskaita, pirmosios valstybės kompetentinga įstaiga skiria išmokas pagal valstybės teisės aktų nuostatas, atsižvelgdama į darbingumo pablogėjimą ir, kur reikia, į 38 straipsnį. 2. Pasunkėjus pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens, gaunančio išmokas pagal dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktus, invalidumui, išmokos, atsižvelgiant į pasunkėjimo laipsnį, jam skiriamos pagal 40 straipsnio 1 dalį. 4 skirsnis Išmokų mokėjimo atnaujinimas po to, kai jų mokėjimas buvo sustabdytas ar nutrauktas — Invalidumo išmokų pakeitimas senatvės išmokomis — Pagal 39 straipsnio nuostatas paskirtų išmokų perskaičiavimas 42 (11) straipsnis Atsakingos už išmokų mokėjimą įstaigos nustatymas tuo atveju, kai atnaujinamas invalidumo išmokų mokėjimas 1. Jeigu išmokų mokėjimas atnaujinamas po jų sustabdymo, nepažeidžiant 43 straipsnio, atsakomybė tenka įstaigai ar įstaigoms, kurios buvo atsakingos už išmokų mokėjimą jų sustabdymo metu. 2. Jeigu nutraukus išmokų mokėjimą atitinkamo asmens būklė yra tokia, kad garantuoja tolesnį išmokų mokėjimą, jos skiriamos atitinkamai pagal 37 straipsnio 1 dalies arba 40 straipsnio 1 arba 2 dalį. 43 (11) straipsnis Invalidumo išmokų pakeitimas senatvės išmokomis. Pagal 39 straipsnio nuostatas paskirtų išmokų perskaičiavimas 1. Kur reikia, invalidumo išmokos pakeičiamos senatvės išmokomis pagal teisės akto ar teisės aktų, kuriais remiantis jos buvo paskirtos, nustatytas sąlygas bei pagal 3 skyrių. 2. Jeigu asmuo, gaunantis invalidumo išmoką, pagal 49 straipsnį įgyja teisę gauti senatvės išmokas pagal vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktus, bet kuri už invalidumo išmokų mokėjimą atsakinga įstaiga pagal valstybės narės teisės aktus ir toliau tokiam asmeniui moka invalidumo išmoką, į kurią jis įgijo teisę pagal jos administruojamus teisės aktus, tol, kol ta įstaiga galės taikyti 1 dalies nuostatas arba tol, kol atitinkamas asmuo įvykdys sąlygas tokioms išmokoms gauti. 3. Jeigu pagal 39 straipsnį paskirtos invalidumo išmokos pagal valstybės narės teisės aktus pakeičiamos senatvės išmokomis ir jeigu atitinkamas asmuo neįvykdė viename ar keliuose nacionalinės teisės aktuose nustatytų sąlygų šioms išmokoms gauti, nuo pakeitimo datos atitinkamas asmuo gauna iš šios ar šių valstybių narių pagal 3 skyrių paskirtas invalidumo išmokas, tartum šis skyrius būtų galiojęs tuo metu, kai jis tapo nedarbingu, dėl ko vėliau buvo nustatytas invalidumas, tol, kol atitinkamas asmuo neįvykdo atitinkamu nacionalinės teisės aktu nustatytų kvalifikacijos sąlygų senatvės išmokai gauti arba kai tokio pakeitimo pagal atitinkamą teisės aktą ar teisės aktus nedaroma tol, kol jis turi teisę gauti invalidumo išmokas. 4. Pagal 39 straipsnį paskirtos invalidumo išmokos perskaičiuojamos pagal 3 skyrių, kai tik pensijos gavėjas įvykdo IV priedo A dalyje nenurodytų teisės aktų nustatytas būtinas sąlygas invalidumo išmokoms gauti arba kai jis pradeda gauti senatvės išmokas pagal kitos valstybės narės teisės aktus. 3 (11) SKYRIUS SENATVĖ IR MIRTIS (PENSIJOS) 44 (11) straipsnis Bendrosios išmokų skyrimo nuostatos pagal darbo sutartis dirbantiems asmenims arba savarankiškai dirbantiems asmenims, kai jiems buvo taikomi dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktai 1. Pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens, kuriems buvo taikomi dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktai, arba jo išlaikytinių teisės gauti išmokas nustatomos pagal šio skyriaus nuostatas. 2. Jeigu 49 straipsnyje nenustatyta kitaip, atitinkamo asmens prašymas skirti išmoką nagrinėjimas visų teisės aktų, kurie buvo taikomi pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui arba savarankiškai dirbančiam asmeniui, atžvilgiu. Išimtis iš šių taisyklių daroma tik tuo atveju, kai atitinkamas asmuo aiškiai prašo, kad būtų atidėtos senatvės išmokos, į kurią jis turėtų teisę pagal vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktus, skyrimas. 3. Šis skyrius netaikomas pensijų padidėjimams ar priedams prie vaikų ar našlaičių pensijų, kurios skiriamos pagal 8 skyriaus nuostatas. 45 (11) (14) straipsnis Atsižvelgimas į draudimo ar gyvenimo laikotarpius, kuriuos pagal taikomus teisės aktus įgijo pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, nustatant teisę į išmokų įgijimą, išsaugojimą ar atgavimą 1. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus teisės į išmokas įgijimas, išsaugojimas ar atgavimas pagal sistemą, kuri pagal 2 arba 3 dalį nėra speciali, priklauso nuo draudimo ar gyvenimo laikotarpių, tai tos valstybės narės kompetentinga įstaiga, kai reikia, sumuoja draudimo ar gyvenimo laikotarpius, įgytus pagal bet kurios kitos valstybės narės teisės aktus, nepriklausomai nuo to, ar jie buvo įgyti pagal bendrą ar specialią sistemą, ir ar asmuo dirbo pagal darbo sutartį ar savarankiškai. Šiuos laikotarpius ji sumuoja, tartum jie būtų įgyti pagal jos administruojamus teisės aktus. 2. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus kai kurių išmokų skyrimas priklauso nuo draudimo laikotarpių, įgytų pagal atitinkamą profesiją, priklausančią pagal darbo sutartį dirbančių asmenų specialiai sistemai arba, kur reikia, įgytų konkrečiame darbe, skiriant šias išmokas sumuojami tik tokie laikotarpiai, kurie pagal kitos valstybės narės teisės aktus buvo įgyti pagal atitinkamą sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, dirbant pagal tą pačią profesiją arba, kur reikia, dirbant tą patį darbą. Jeigu taip susumuoti tie įgyti laikotarpiai nesuteikia atitinkamam asmeniui teisės šioms išmokoms gauti, šie laikotarpiai sumuojami skiriant išmokas pagal bendrąją sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, pagal fizinio arba protinio darbo darbuotojams taikomą sistemą, priklausomai nuo konkretaus atvejo, su sąlyga, kad atitinkamam asmeniui galiojo viena ar kita iš šių sistemų. 3. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus tam tikrų išmokų skyrimas priklauso nuo draudimo laikotarpių, įgytų pagal atitinkamą profesiją, priklausančią savarankiškai dirbančių asmenų specialiai sistemai, tai skiriant šias išmokas sumuojami tik laikotarpiai, kurie buvo įgyti pagal kitos valstybės narės teisės aktus pagal tą pačią sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, dirbant pagal tą pačią profesiją. Šiame punkte nurodytos savarankiškai dirbančių asmenų specialiosios sistemos atitinkamai kiekvienai valstybei narei yra išvardytos IV priedo B dalyje. Jeigu susumuoti šioje dalyje nurodyti laikotarpiai nesuteikia atitinkamam asmeniui teisės šioms išmokoms gauti, šie laikotarpiai sumuojami skiriant išmokas pagal bendrąją sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, pagal fizinio arba protinio darbo darbuotojams taikomą sistemą, priklausomai nuo konkretaus atvejo, su sąlyga, kad atitinkamam asmeniui galiojo kuri nors viena iš šių sistemų. 4. Nustatant teisę į išmokų įgijimą, išsaugojimą ar atgavimą į draudimo laikotarpius, įgytus pagal valstybės narės specialią sistemą, atsižvelgiama pagal bendrą sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, pagal kitos valstybės narės fizinio arba protinio darbo darbuotojams taikomą sistemą, priklausomai nuo konkretaus atvejo, su sąlyga, kad atitinkamam asmeniui galiojo viena kuri nors iš šių sistemų, netgi ir tuo atveju, kai šie laikotarpiai buvo sumuojami pastarojoje valstybėje pagal 2 dalyje arba 3 dalies pirmame sakinyje nurodytą sistemą. 5. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus teisės į išmokas įgijimas, išsaugojimas ir atgavimas priklauso nuo sąlygos, kad atitinkamas asmuo draudiminio įvykio metu būtų apdraustas, pagal kiekvienai atitinkamai valstybei narei VI priede nustatytas procedūras, ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu jis yra apdraustas pagal kitos valstybės narės teisės aktus. 6. Darbuotojo, kuriam taikomas 71 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktis arba b punkto ii papunkčio pirmasis sakinys, visiško nedarbo laikotarpius, sumuoja valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas darbuotojas gyvena, kompetentinga įstaiga pagal tos įstaigos administruojamus teisės aktus, tartum tie teisės aktai jam buvo taikomi jo paskutinio darbo metu. Jeigu įstaigai taikomi teisės aktai, nustatantys įmokų atskaitymą iš bedarbiams mokamų išmokų jų senatvės ir mirties (pensijos) draudimui, tokia įstaiga turi teisę atlikti atskaitymus pagal tų teisės aktų nuostatas. Jeigu sumuojami tik tie atitinkamo asmens gyvenimo šalyje visiško nedarbo laikotarpiai, už kuriuos toje šalyje buvo mokomos draudimo įmokos, ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu draudimo mokėjimo laikotarpiai buvo įgyti kitoje valstybėje narėje. 46 (11) straipsnis Išmokų skyrimas 1. Kai pagal valstybės narės teisės aktus teisė gauti išmokas įgyjama netaikant 45 arba 40 straipsnio 3 dalies, galioja šios taisyklės: a) kompetentinga įstaiga mokėtinos išmokos dydį apskaičiuoja: i) tik pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas, ii) pagal 2 punktą; b) kompetentinga įstaiga gali atsisakyti skaičiavimo pagal a pukto ii papunktį, jeigu taip skaičiuojant išmokos dydis, nepaisant dėl skaičių suapvalinimo susidarančių s