Oficialusis leidinys L 045 , 19/02/1975 p. 0019 - 0020

specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 13 tomas 4 p. 0078

specialusis leidimas graikų k.: skyrius 05 tomas 2 p. 0042

specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 13 tomas 4 p. 0078

specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 05 tomas 2 p. 0052

specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 05 tomas 2 p. 0052



Tarybos Direktyva 1975 m. vasario 10 d. dėl valstybių narių įstatymų, skirtų vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo taikymui, suderinimo (75/117/EEB) EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA, atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1], atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2], kadangi Sutarties 119 straipsnyje išdėstyto principo, nustatančio, jog už vienodą darbą vyrams ir moterims turi būti vienodai atlyginama, taikymas yra bendrosios rinkos kūrimo ir veikimo neatskiriama dalis; kadangi pirmiausia valstybės narės atsako už šio principo įgyvendinimą priimant tinkamus įstatymus ir kitus teisės aktus; kadangi 1974 m. sausio 21 d. Tarybos rezoliucijoje [3] dėl socialinių veiksmų programos, skirtos gyvenimo ir darbo sąlygoms suvienodinti jas nuolat gerinant, taip pat darniai Bendrijos socialinei ir ekonominei plėtrai užtikrinti, pripažinta, jog visų pirma būtina imtis veiksmų dėl moterų įsidarbinimo, profesinio mokymo, pareigų paaukštinimo ir darbo sąlygų, įskaitant darbo užmokestį; kadangi pagrindinius teisės aktus pageidautina papildyti teisės normomis, kurios palengvintų praktiškai taikyti lygybės principą, užtikrinant visų Bendrijos darbuotojų apsaugą šioje srityje; kadangi įvairiose valstybėse narėse išlieka skirtumų, nors ir stengiamasi taikyti valstybių narių 1961 m. gruodžio 30 d. konferencijos rezoliuciją dėl vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio, ir kadangi dėl to būtina suderinti nacionalines nuostatas dėl vienodo darbo užmokesčio principo taikymo, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Sutarties 119 straipsnyje išdėstytas vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principas, toliau vadinamas "vienodas darbo užmokesčio principas", reiškia bet kokios diskriminacijos dėl lyties panaikinimą visų aspektų ir sąlygų atlyginant už tą patį darbą arba už vienodos vertės darbą atžvilgiu. Tais atvejais, kai nustatant darbo užmokestį naudojama pareigybių klasifikacijos sistema, ši sistema turi būti grindžiama vienodais kriterijais, taikomais vyrams ir moterims, ir turi būti parengta taip, kad panaikintų bet kokią diskriminaciją dėl lyties. 2 straipsnis Valstybės narės savo nacionalinėse teisinėse sistemose numato priemones, sudarančias sąlygas visiems darbuotojams, manantiems, kad jų teisės buvo pažeistos dėl vienodo darbo užmokesčio principo netaikymo, pateikti reikalavimus teismine tvarka, prieš tai pasinaudojus galimybe kreiptis į kitas kompetentingas institucijas. 3 straipsnis Valstybės narės panaikina bet kokią vyrų ir moterų diskriminaciją, atsirandančią dėl vienodo darbo užmokesčio principui prieštaraujančių įstatymų ir kitų teisės aktų. 4 straipsnis Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad kolektyvinių sutarčių, darbo užmokesčio sistemų, darbo užmokesčio sutarčių arba individualių darbo sutarčių nuostatos, prieštaraujančios vienodo darbo užmokesčio principui, būtų arba galėtų būti paskelbtos negaliojančiomis arba būtų pakeistos. 5 straipsnis Valstybės narės imasi būtinų priemonių darbuotojams apsaugoti, kad darbdavys negalėtų jų atleisti iš darbo dėl skundų, pateiktų įmonėje, arba dėl bet kokios teisinės procedūros, kuria siekiama priversti laikytis vienodo darbo užmokesčio principo. 6 straipsnis Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalines sąlygas ir teisines sistemas, imasi būtinų priemonių užtikrinti vienodo darbo užmokesčio principo taikymą. Jos pasirūpina, kad įgyvendinant šį principą būtų galima taikyti veiksmingas priemones. 7 straipsnis Valstybės narės rūpinasi, kad darbuotojai visomis tinkamomis priemonėmis, pavyzdžiui, savo darbo vietoje, būtų supažindinti su nuostatomis, priimtomis pagal šią direktyvą, taip pat su atitinkamomis jau galiojančiomis nuostatomis. 8 straipsnis 1. Valstybės narės įstatymais ir kitais teisės aktais įtvirtina nuostatas, būtinas, kad šios direktyvos būtų pradėta laikytis per vienerius metus nuo pranešimo apie ją. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai. 2. Valstybės narės pateikia Komisijai įstatymų ir kitų teisės aktų, priimtų šios direktyvos taikymo srityje, tekstus. 9 straipsnis Pasibaigus 8 straipsnyje nurodytam vienerių metų laikotarpiui, valstybės narės per dvejus metus pateikia Komisijai visą informaciją, būtiną parengti Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos taikymą. 10 straipsnis Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje, 1975 m. vasario 10 d. Tarybos vardu Pirmininkas G. Fitzgerald [1] OL C 55, 1974 5 13, p. 43. [2] OL C 88, 1974 7 26, p. 7. [3] OL C 13, 1974 2 12, p. 1. --------------------------------------------------