LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 244/59

KOMISIJOS SPRENDIMAS

2011 m. lapkričio 23 d.

dėl valstybės pagalbos C 28/10, kurią Portugalija suteikė trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemai

(pranešta dokumentu C(2011) 7756)

(Tekstas autentiškas tik portugalų kalba)

(Tekstas svarbus EEE)

(2014/532/ES)

EUROPOS KOMISIJA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,

atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,

paraginusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1),

kadangi:

(1) Šis sprendimas priimamas dėl valstybės pagalbos, kurią Portugalija suteikė trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemai (toliau – schema).

1. PROCEDŪRINIAI ASPEKTAI

(2) 2009 m. sausio 12 d. Portugalija pranešė apie trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemą pagal Komisijos komunikato „Bendrijos laikinoji valstybės pagalbos priemonių sistema siekiant padidinti galimybes gauti finansavimą dabartinės finansų ir ekonomikos krizės sąlygomis“ (2) (toliau – laikinoji sistema) 5.1 skirsnį.

(3) Nors apie schemą iš pradžių buvo pranešta kaip apie trumpalaikį eksporto kredito draudimą, skirtą eksportui į OECD šalis, ji taip pat taikoma vidaus prekybos sandoriams.

(4) Kadangi Portugalijos valdžios institucijos patvirtino, kad schema buvo įgyvendinama nuo 2009 m. sausio mėn., Komisija 2010 m. balandžio 19 d. raštu pranešė Portugalijai, kad schema perkelta į pagalbos, apie kurią nepranešta, registrą.

(5) 2010 m. spalio 27 d. raštu Komisija pranešė Portugalijai apie tyrimą, pradėtą dėl šios schemos pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 108 straipsnio 2 dalį.

(6) 2010 m. lapkričio 29 d. raštu Portugalijos valdžios institucijos nusiuntė savo pastabas dėl Komisijos 2010 m. spalio 27 d. rašto. Jos pridėjo du kredito draudikų (CESCE ir COSEC) raštus, kurių datos atitinkamai yra 2010 m. lapkričio 22 d. ir 2010 m. lapkričio 23 d.

(7) Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas 2011 m. balandžio 9 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl šios schemos. Pastabų nebuvo.

2. PRIEMONĖS APRAŠYMAS

2.1. TIKSLAS

(8) Portugalijos valdžios institucijos tvirtino, kad dėl dabartinės finansų krizės padidėjo komercinės veiklos rizika. Dėl to kredito draudikų požiūris buvo vis konservatyvesnis ir atitinkamai mažėjo komercinės veiklos rizikai taikomos draudimo apsaugos dydis.

(9) Schemos tikslas yra pašalinti rinkos nepakankamumą, atsiradusį dėl negalėjimo gauti kredito draudimo, ir padėti atkurti pasitikėjimą kredito draudimo rinka.

(10) Šių tikslų siekiama teikiant kredito draudimą eksportuotojams ir bendrovėms, kurios laikinai negali privačioje rinkoje eksporto draudimu drausti savo sandorių su pirkėjais OECD šalyse ar vidaus prekybos sandorių.

(11) Pasak Portugalijos valdžios institucijų, nuo 2008 m. labai sumažėjo draudimo sektorius, todėl atitinkamai sumažėjo galimybių apsidrausti. 2010 m. rugsėjo 30 d. duomenimis, bendra draudimo portfelio vertė nuo 2009 m. gruodžio 31 d. iki 2009 m. gruodžio 31 d. sumažėjo 32,84 %, o nuo 2009 m. gruodžio 31 d. iki 2010 m. rugsėjo 30 d. – dar 22,4 %. Bendra draudimo portfelio vertė sumažėjo nuo 30,6 mlrd. EUR 2008 m. pabaigoje iki 15,9 mlrd. EUR 2010 m. Apsidraudusių įmonių sumažėjo nuo 3 709 2008 m. pabaigoje iki 2 290 2010 m. rugsėjo mėn. Be to, pateikti draudikų raštai siekiant pagrįsti būtinybę taikyti schemą iki 2010 m. pabaigos, nors tuose raštuose buvo tvirtinama, kad didžiausios draudimo sumos pagal taikomą schemą nebuvo įmanoma pasiekti. Tuose raštuose paaiškintas sistemos būtinumas, remiantis dėl bendros ekonominės padėties atsigavimo po krizės laikotarpiu padidėjusia eksporto kredito draudimo rizika, kai tam tikruose sektoriuose padidėjo privačių draudikų teikiamų draudimo paslaugų kainos ir sumažėjo jų mastas.

2.2. TEISINIS PAGRINDAS

(12) Schemos nacionalinis teisinis pagrindas yra 2008 m. rugpjūčio 26 d. įstatyminis potvarkis Nr. 175/2008 dėl FINOVA įsteigimo ir 1998 m. liepos 16 d. įstatyminis potvarkis Nr. 211/1998, kuriame nustatytos savitarpio garantijų draugijoms taikomos taisyklės (su pakeitimais, padarytais 2001 m. sausio 30 d. įstatyminiu potvarkiu Nr. 19/2001 ir 2007 m. rugsėjo 7 d. įstatyminiu potvarkiu Nr. 309-A/2007).

2.3. ĮGYVENDINANČIOJI INSTITUCIJA

(13) Schemą įgyvendina Portugalijos rinkoje veikiantys privatūs kredito draudikai: COSEC, CESCE, COFACE ir Credito y Caución.

2.4. PAGALBOS GAVĖJAI

(14) Remiantis Portugalijos valdžios institucijų 2010 m. lapkričio 26 d. suteikta informacija, taikoma schema iki 2010 m. spalio mėn. pasinaudojo 399 pagalbos gavėjai.

(15) Tolesnėse lentelėse išskaidyti suteikto kredito draudimo limitai 2010 m. spalio mėn.

(16) Naudojimasis pagalba per draudimo tarpininkus Draudimo bendrovė Pagalbos gavėjai Kredito draudimo limitas (EUR) Skaičius (%) Vertė (%) COSEC 273 68,42 151 693 571 71,68 Credito y Caución 43 10,78 28 259 171 13,35 CESCE 55 13,78 24 747 850 11,69 COFACE 28 7,02 6 929 700 3,27 Iš viso 399 100 211 630 292 100

(17) Išskaidymas pagal rinkos dydį į vidaus prekybos ir eksporto sandorius 2010 m. spalio mėn. (EUR) Kredito draudimo limitas, kuriuo veiksmingai pasinaudota (4) Vertė (EUR) (%) Vidaus prekybos sandoriai 137 175 542 73,20 Eksporto sandoriai 50 221 841 26,80 Iš viso 187 397 383 100

(18) Išskaidymas pagal pagalbos gavėjų įmonių dydį: Pagalbos gavėjo įmonės dydis Pagalbos gavėjai Kredito draudimo limitas (EUR) Skaičius (%) Vertė (EUR) (%) Didelės įmonės 126 31,58 101 135 009 47,79 Vidutinės įmonės 158 39,60 71 507 618 33,79 Labai mažos ir mažosios įmonės 115 28,82 38 987 665 18,42 Iš viso 399 100 211 630 292 100

2.5. SCHEMOS TAIKYMO NUOSTATOS IR SĄLYGOS

(19) Schema dengia trumpiau kaip dvejiems metams sudarytų prekybos su OECD šalimis eksporto sandorių riziką (pavyzdžiui, nemokumą ir mokėjimo įsipareigojimų nevykdymą) ir su vidaus prekybos sandoriais susijusią riziką.

(20) Valstybinis draudimas veikia kaip rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) schema. Ji suteikiama tik kaip papildomas draudimas kartu su privataus draudiko teikiamu draudimu.

(21) Pasak Portugalijos valdžios institucijų, valstybinis draudimas teikiamas tokiomis pačiomis sąlygomis kaip privatus draudimas. Todėl valstybinio draudimo dengiama suma negali viršyti privataus draudiko dengiamos sumos, tačiau taikoma draudimo įmoka sudaro 60 % privataus draudiko nustatytos įmokos. Vidutinis tarifas pagal šią schemą 2009 m. sudarė 0,21 % apyvartos, o privačių draudikų taikomas rinkos tarifas – vidutiniškai 0,36 % apyvartos. NET ir vidutiniai rinkos tarifai – 0,23 % ir 0,24 % atitinkamai 2007 ir 2008 m. – buvo didesni nei vidutinis tarifas pagal taikomą schemą 2009 m. ir vėliau.

(22) Įvykus draudžiamajam įvykiui, bet kokias mokėtinas sumas pasidalija valstybė ir privatus draudikas, suteikęs bazinį draudimą, proporcingai bendro garantuoto draudimo daliai, t. y. kvotinei proporcinei daliai. Mokėjimo išieškojimo procedūrą administruoja privatus draudikas.

2.6. TRUKMĖ

(23) 2009 m. sausio 12 d. buvo pranešta apie šią schemą, kuri turėjo būti taikoma nuo 2009 m. sausio 1 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d. Apie jos taikymo pratęsimą Komisijai nepranešta.

2.7. BIUDŽETAS

(24) Remiantis Portugalijos valdžios institucijų Komisijai suteikta informacija, didžiausia garantijos suma vienam pagalbos gavėjui yra 1,5 mln. EUR.

(25) Remiantis Portugalijos valdžios institucijų Komisijai suteikta informacija, schemai (tiek vidaus prekybos, tiek eksporto sandoriams) skirtas bendras 2 mlrd. EUR biudžetas (5).

3. KOMISIJOS SPRENDIMAS DĖL OFICIALIOS TYRIMO PROCEDŪROS

(26) 2010 m. spalio 27 d. sprendime, kuriuo pradėta oficiali tyrimo procedūra, Komisija išdėstė savo preliminarų vertinimą ir abejones dėl to, ar aptariama schema yra suderinama su vidaus rinka. Komisija savo sprendime išreiškė abejones dėl: — schemos taikymo trumpalaikiam eksporto kredito draudimui, kurio garantijos kaina buvo mažesnė už kainą, kuri paprastai nustatoma pagal Komisijos komunikatą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo (6) (toliau – komunikatas). Komisija abejojo, ar toks atlygis yra būtinas ir proporcingas tikslui pasiekti, turint omenyje galimus su tuo susijusius konkurencijos iškraipymus, — schemos taikymo vidaus prekybos sandoriams. Komisija abejojo, ar tokia priemonė yra suderinama su vidaus rinka, ir dėl teikiamos garantijos kainos.

4. PORTUGALIJOS PASTABOS

(27) Savo pastabose dėl pradėtos oficialios tyrimo procedūros Portugalijos valdžios institucijos teigė, jog Komisijos tvirtinimas, kad bendrovės pagal schemą gauna naudos, kurios negautų kitokiomis aplinkybėmis, neatitinka laikinojoje sistemoje nustatytų tikslų. Norėdamos įrodyti rinkos nepakankamumą, Portugalijos valdžios institucijos rėmėsi draudimo nuostolingumu, kuris 2008 m. pasiekė rekordinį 102 % dydį, nors apdraustų įmonių 2009 m. pabaigoje buvo 29,41 % mažiau negu 2008 m. pabaigoje, o iki 2010 m. rugsėjo mėn. pabaigos jų sumažėjo dar 12,53 %. Draudimo portfelio vertė nuo 2008 m. pabaigos iki 2009 m. pabaigos sumažėjo 32,84 %, o iki 2010 m. rugsėjo mėn. – dar 22,36 %. Portugalija taip pat teigė, kad panašias schemas taikė ir kitos valstybės narės.

(28) Dėl atrankinio pranašumo Portugalija tvirtina, kad schema nėra atrankinė; pasak jos, ši schema yra bendro pobūdžio priemonė, kurią taikant nėra jokios diskriminacijos tame pačiame sektoriuje arba tarp sektorių. Portugalija taip pat išreiškė apgailestavimą, kad Komisija nėra pateikusi bendro pobūdžio priemonės apibrėžimo. Pasak Portugalijos, diskriminacijos nebuvimą įrodo: i) schemos taikymas ir kitų valstybių narių bendrovėms, užsiimančios veikla Portugalijoje; ii) prašymus leisti pasinaudoti schema priima visi keturi Portugalijoje veikiantys draudikai ir visi jie bent iš dalies priklauso užsienio subjektams; iii) finansavimo poreikiai per krizę nepasikeitė; iv) pagrindinis pagalbos gavėjas pagal schemą 2010 m. spalio mėn. buvo su šalies rinka susijusios veiklos segmentas (73,2 %); v) schema gali naudotis visos Portugalijoje veikiančios įmonės nepriklausomai nuo to, ar jų veikla yra susijusi su prekyba prekėmis (statybos, transporto ir kitų paslaugų, išskyrus prekybą, sektoriuose pagal schemą atitinkamai suteiktos 2 155 000 EUR, 471 500 EUR ir 4 580 000 EUR pagalbos sumos), nors eksporto kreditai iš esmės yra daugiausia susiję su prekybos prekėmis sandoriais. Be to, pasak Portugalijos, papildomo draudimo modelis nebūtų diskriminacijos priežastis, nes pagal jį nė vienai įmonei neužkertamas kelias derėtis dėl tokio draudimo su privačiu draudiku. Valdžios institucijos visiškai pasikliauja privačių draudikų atliekamu rizikos vertinimu. Be to, pasak Portugalijos valdžios institucijų, nustatytas didžiausias draudimo limitas netrukdo draustis didelėms įmonėms, kurios pasinaudojo šia schema (iki 47,79 % operacijų vertės, palyginti su 33,79 % vidutinėms ir 18,42 % mažosioms įmonėms, bet tik iki 31,58 % pagal gavėjų skaičių, palyginti su 39,60 % vidutinėms ir 28,82 % mažosioms įmonėms). Tas didžiausias limitas nustatytas siekiant užtikrinti, kad valstybės ištekliai būtų naudojami proporcingai siekiamiems tikslams, kad rizika būtų tinkamai padalyta ir kad schema galėtų pasinaudoti kiek įmanoma daugiau įmonių. Pasak Portugalijos valdžios institucijų, tai, kad didžiausia galima pagalbos suma pagal šią schemą nebuvo pasinaudota, įrodo, kad didelės įmonės nebuvo diskriminuojamos. Galiausiai Portugalija suabejojo dėl Teismo praktikos, nurodytos Komisijos sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą 36 punkte, ryšio su diskriminacija. Ji išreiškė apgailestavimą, kad Komisija nenustatė kriterijų, kuriuos turėtų atitikti bendro pobūdžio priemonė.

(29) Mažesnes kainas, palyginti su privataus draudimo kainomis, pagal šią schemą Portugalija pateisino, pasak jos, vykdomą neigiamą atranką: įmonės pagal šią schemą rinkosi drausti mažiau rizikingą veiklą, o rizikingesnė veikla buvo draudžiama privačiu draudimu. Todėl, pasak Portugalijos valdžios institucijų, Komisijos argumentai netinka eksporto kredito sektoriui, kuriame rizika nedidėja proporcingai kredito sumos dydžiui, priešingai negu teikiant bankų kreditus. Portugalijos valdžios institucijų teigimu, tai, kad rizika yra maža, patvirtina ir faktas, kad draudimo išmokų pagal schemą bendra suma iki 2010 m. spalio mėn. tepadidėjo tik 0,26 % bendros sudarytų draudimo sutarčių vertės. Be to, pasak Portugalijos valdžios institucijų, valstybės garantijos kaina atitinka rinkos kainą iki krizės, tad garantijos gavėjai dėl jos neįgyja pranašumo.

(30) Be to, pasak Portugalijos valdžios institucijų, valstybių narių tarpusavio konkurencija šia schema neiškraipoma, nes: i) schema taikoma ir veiklai šalyje; ii) draudimo sąnaudos įvairiose valstybėse narėse skiriasi, kaip galima spręsti iš skirtingų draudimo kainų; ir iii) tos rūšies paslaugos rinkoje neteikiamos.

5. KITŲ SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS

(31) 2011 m. balandžio 9 d. Oficialiajame leidinyje paskelbus Komisijos sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą, Komisija negavo jokių trečiųjų šalių pastabų.

6. VERTINIMAS

6.1. VERTINIMAS, AR PRIEMONĖ YRA VALSTYBĖS PAGALBA

(32) SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Išskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.“

(33) Kad būtų taikoma SESV 107 straipsnio 1 dalis, turi būti valstybės iš savo išteklių taikoma priemonė, kuri veiktų valstybių narių tarpusavio prekybą ir iškreiptų konkurenciją vidaus rinkoje, nes tam tikroms įmonėms ji suteiktų atrankinį pranašumą.

Valstybės ištekliai

(34) Kaip paaiškinta 2010 m. spalio 27 d. Komisijos sprendime, kuriuo pradėta oficiali tyrimo procedūra, draudimą tiesiogiai teikia valstybė ir bet kokie pagal šią schemą patiriami nuostoliai padengiami iš valstybės biudžeto. Todėl šiai schemai naudojami valstybės ištekliai, Portugalija tam neprieštarauja.

Draudikams teikiamas atrankinis pranašumas

(35) Komisija ištyrė eksporto kredito draudimo rinkas savo sprendimuose dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemų (7). Trumpalaikio eksporto kredito draudimo rinkoje įmokų tarifai paprastai nustatomi sutartyse bent vienų metų laikotarpiui. Todėl bet koks siūlomo draudimo kainų pasikeitimas įvyksta tik po tam tikro laiko. Be to, rinkoje yra įprasta derinti kredito draudimo pasiūlą didinant arba mažinant siūlomo kredito sumas, o ne keičiant draudimo įmokų tarifus. Pastebėta, kad tokios praktikos laikomasi ir prasidėjus dabartinei finansų krizei, kaip matyti iš Portugalijos siųstų raštiškų atsisakymų drausti ir kitais atvejais siųstų raštiškų atsisakymų drausti pagal kitas trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemas (8). Draudikai, teikdami raštiškus atsisakymus drausti, paprastai nesiūlo eksportuotojams alternatyvos – draudimo už didesnę kainą nuo su tam tikrais pirkėjais susijusios rizikos. Yra įrodymų, kad dėl finansų krizės privatūs draudikai labai sumažino draudimo pasiūlą, o daugeliu atvejų visai liovėsi teikti draudimo paslaugas. Kiti rinkos subjektų pateikti duomenys visa tai patvirtina (9). Taigi, konkurencija tarp draudikų daugiausia priklauso nuo draudimo sandorių skaičiaus, o ne nuo kainų. Taikydama šią priemonę valstybė patenkino paklausą, kurios netenkino veikiantys privatūs draudikai. Tačiau konkurencingoje rinkoje be valstybės intervencijos koks nors naujas draudikas būtų pasinaudojęs esama paklausa ir pradėjęs teikti papildomas draudimo paslaugas. Taip dėl valstybės intervencijos buvo apsaugota Portugalijos rinkoje jau veikiančių privačių draudikų padėtis toje rinkoje.

(36) Trumpalaikis eksporto kredito draudimas yra toks produktas, kai draudikas perima prekybos sandoryje dalyvaujančio pirkėjo įsipareigojimų neįvykdymo komercinę ir politinę riziką. Bankai taip pat siūlosi perimti prekybos sandorių komercinę riziką teikdami dokumentinius akredityvus ir faktoringą be regreso teisės. Eksporto kredito draudimo bendrovių siūlomas trumpalaikis eksporto kredito draudimas ir bankų siūlomi dokumentiniai akredityvai yra galimi pakaitalai paklausos atžvilgiu apsaugos nuo prekybos sandorių komercinės rizikos rinkoje. Be valstybės intervencijos galbūt eksportuotojai būtų bent iš dalies pasinaudoję bankų siūlomais dokumentiniais akredityvais (10). Turint omenyje draudikų siūlomo trumpalaikio eksporto kredito draudimo ir bankų siūlomų dokumentinių akredityvų galimą tarpusavio pakeičiamumą, nagrinėjama priemone teikiamas pranašumas trumpalaikio eksporto kredito draudimo sektoriui, nes padedama išlaikyti eksporto kredito draudikų rinkos dalį apsaugos nuo su prekybos sandoriais susijusios komercinės ir politinės rizikos rinkoje. Bankai negali naudotis šia schema, pagal kurią valstybės draudimas siūlomas tik kaip papildomas draudimas kartu su privačių draudikų teikiamu draudimu, ir tai reiškia, kad teikiamas atrankinis pranašumas.

(37) Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad nagrinėjama priemone draudikams suteiktas atrankinis pranašumas.

Eksportuotojams ir vidaus prekybos bendrovėms teikiamas atrankinis pranašumas

(38) Nagrinėjama schema besinaudojančių eksportuotojų ir prekybos bendrovių mokama įmoka yra mažesnė už rinkos draudimo įmoką. Taip sustiprinama schema besinaudojančių bendrovių padėtis, palyginti su bendrovėmis, kurios draustųsi tik privačių draudikų siūlomu draudimu už rinkos kainą. Manoma, kad vien šis kai kurių rinkos dalyvių padėties sustiprinimas pagal schemą taikomomis priemonėmis kitų panašioje padėtyje esančių konkurentų nenaudai rodo, kad jiems teikiamas pranašumas (11). Nagrinėjamu atveju tų pagalbos gavėjų padėties nebūtų buvę įmanoma tiek pat sustiprinti be valstybės intervencijos.

(39) Be to, kaip patvirtino Portugalija, rinkoje (bent iš dalies) nėra įmanoma draustis nuo rizikos, kuriai skirta schema. Todėl schema besinaudojančios bendrovės įgyja dvejopą pranašumą naudodamosi draudimu, kuriuo kitais atvejais negalėtų draustis: jos ne tik moka mažesnę negu rinkoje įmoką, bet ir gauna naudos iš to, kad gali draustis papildomai.

(40) Portugalijos taikoma schema yra de facto atrankinė.

(41) Pirmas požymis, kad schema yra atrankinė, yra tai, kad ši priemonė yra naudinga beveik vien tik prekyba prekėmis užsiimančioms bendrovėms, o paslaugas teikiančios bendrovės ja naudojasi kur kas mažiau. Dėl oficialios tyrimo procedūros Portugalijos valdžios institucijos pažymi, kad nėra teisinių kliūčių komercine veikla neužsiimančioms bendrovėms naudotis šia schema ir kad ji yra naudinga statybos, transporto ir kitų paslaugų, išskyrus prekybą, sektoriams. Tačiau Portugalija taip pat pripažįsta, kad eksporto kredito draudimas iš esmės daugiausia skirtas prekybos prekėmis sandoriams. Transporto ir kitas paslaugas teikiančioms bendrovėms 2010 m. spalio mėn. teko tik 2,4 % viso pagal schemą suteikto draudimo. Atsižvelgiant į tai, kad paslaugas teikiančių įmonių buvo tik 8 (iš viso schema pasinaudojo 361 įmonė) ir joms teko apie 1,25 % viso kredito draudimo limito, yra aišku, kad pagalbą pagal šią priemonę gavo beveik vien tik prekyba prekėmis užsiimančios bendrovės.

(42) Kad schema yra de facto atrankinė, galima spręsti ir iš kitų duomenų.

(43) Pirma, nepaisant Portugalijos valdžios institucijų teigimo, kad schema yra bendro pobūdžio, nes pagalbos gavėjai nustatomi pagal objektyvius kriterijus nediskriminuojant subjektų iš kitų valstybių narių, iš tiesų nustatytos schemos taikymo sąlygos palieka tam tikrą laisvę spręsti, kas gali gauti pagalbą. Schema atitinka rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) modelį, pagal kurį tik bendrovės, kurios kredito limitą jau yra apdraudusios pas privatų draudiką, gali naudotis schema, o bendrovės, kurių privatūs kredito draudikai nesutinka drausti be išlygų, negali naudotis šiuo modeliu. Pagal šią schemą tik privačios bendrovės sprendžia, kas gali būti apdraustas. Kadangi nėra vienodų ir objektyvių kriterijų, skirtų su kiekvieno eksportuotojo arba prekiautojo sandoriais susijusiai rizikai nustatyti, pagal šią schemą privatūs draudikai turi tam tikrą laisvę vertinti bendrovių, turinčių teisę prašyti draudimo, kreditingumą. Teisingumo Teismas nustatė, kad priemonė nėra atrankinė, jeigu jos taikymo kriterijus yra objektyvus, be jokio geografinio ar sektorinio vertinimo ir atitinka priemonės tikslą (12). Kadangi nagrinėjamu atveju nėra objektyvių kriterijų, pagal kuriuos būtų sprendžiama, kam teikti privatų draudimą, gali būti diskriminuojami panašioje faktinėje padėtyje esantys galimi pagalbos gavėjai (13).

(44) Antra, net jeigu kriterijus, pagal kuriuos leidžiama naudotis šia schema, būtų galima laikyti objektyviais, Teismo sprendimu, vien tik objektyvių kriterijų buvimo nepakanka įrodyti, kad priemonė nėra atrankinė, jeigu pagal ją tam tikroms įmonėms suteikiamas pranašumas prieš kitas įmones. Todėl Teismas nusprendė, kad „vien to, kad pagalba neskirta vienam ar daugiau konkrečių iš anksto nustatytų gavėjų, tačiau ji gali būti teikiama tik pagal nustatytus objektyvius kriterijus iš bendro tam skirto biudžeto, kuris nustatytas iš anksto, neribotam skaičiui gavėjų, kurie nėra konkrečiai iš anksto nustatyti, nepakanka, kad būtų galima abejoti atrankiniu priemonės pobūdžiu ir atitinkamai valstybės pagalbos buvimu, kaip apibrėžta Sutarties 92 straipsnyje [SESV 107 straipsnio 1 dalis]. Minėta aplinkybė gali reikšti tik tai, kad atitinkama priemonė nėra individuali pagalba. Tačiau ji nereiškia, kad valstybės priemonės negalima laikyti pagalbos sistema, kurią sudaro atrankinė, taigi konkrečiai taikoma, priemonė, jeigu pagal jos taikymo kriterijus tam tikroms įmonėms arba tam tikrų prekių gamybai teikiamas pranašumas prieš kitas įmones arba kitų prekių gamybą.“ (14) Todėl, Teisingumo Teismo sprendimu, apie valstybės intervencijas reikėtų spręsti ne iš jų priežasčių ar tikslų, o iš jų poveikio (15). Nagrinėjama schema yra de facto atrankinė.

(45) Trečia, bendro pobūdžio priemonė turi būti ne tik pagrįsta objektyviais ir visiems taikomais kriterijais – jos taikymo laikotarpis ir sritys taip pat turi būti neribojami. Nors Portugalija tvirtina, kad jos schema yra bendro pobūdžio, ši schema yra taikoma ribotą laiką ir konkrečiai apibrėžtoje srityje, taip pat iš esmės atitinka rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) modelį, kaip paaiškinta 43 konstatuojamojoje dalyje.

(46) Galiausiai schemos taikymo kriterijai neatitinka priemonės tikslo ir logikos (16). NET jeigu privatūs draudikai schemą taikytų objektyviai, ja galėtų naudotis tik tos bendrovės, kurių draudimo apsauga per krizę sumažėjo. Ja negali naudotis bendrovės, kurioms privatūs draudikai visiškai atsisakė teikti kredito draudimo limitą. Todėl, nors šia schema tariamai siekiama pašalinti draudimo apsaugos privačioje rinkoje trūkumą, ja negali naudotis bendrovės, kurios labiausiai nukentėjo sumažėjus galimybėms draustis privataus draudimo rinkoje. Vertinant šiuo požiūriu, priemonė iš esmės netinka nustatytam rinkos nepakankamumui pašalinti.

(47) Remiantis tuo, kas išdėstyta, schema besinaudojantiems eksportuotojams ir prekybos bendrovėms teikiamas atrankinis pranašumas.

Poveikis prekybai ir konkurencijos iškraipymas

(48) Vertinant schemos poveikį prekybai, pažymėtina, kad ji skirta eksporto sandoriams ir vidaus prekybos prekėmis sandoriams.

(49) Kadangi schema taikoma vidaus prekybos sandoriams, ji gali daryti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai ir pastebimai iškraipyti prekybos srautus, pavyzdžiui, ekonominėje veikloje gali sumažėti eksporto ir padaugėti vidaus prekybos sandorių.

(50) Vertinant konkurencijos iškraipymą, remiantis Teisingumo Teismo praktika, konkurencija gali būti iškraipyta vien dėl to, kad dėl įmonei teikiamos ekonominės naudos, kurios ji nebūtų galėjusi gauti įprastomis veiklos sąlygomis, sustiprėja tos įmonės konkurencinė padėtis kitų įmonių konkurenčių atžvilgiu (17).

(51) Kadangi schema taikoma eksportui, įskaitant eksportą į kitas valstybes nares, ji aiškiai daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybos srautams, nes palengvina pagalbos gavėjų eksporto veiklą.

(52) Schema taip pat daro poveikį prekybai, nes ji taikoma ir vidaus prekybos sandoriams. Pagal nusistovėjusią Teismo praktiką, kai valstybės narės suteikta pagalba sustiprina bendrovės padėtį, palyginti su kitomis Sąjungos vidaus prekyboje konkuruojančiomis bendrovėmis, reikia manyti, kad pagalba turėjo įtakos šiai prekybai. Šiuo požiūriu aplinkybė, kad ekonomikos sektorius buvo liberalizuotas Sąjungos lygmeniu, reiškia realų ar potencialų pagalbos poveikį konkurencijai ir valstybių narių tarpusavio prekybai. Be to, nebūtina, kad bendrovė pagalbos gavėja pati dalyvautų Sąjungos vidaus prekyboje. Kai valstybė narė bendrovei suteikia pagalbą, šios bendrovės veiklos mastai šalies rinkoje gali būti išlaikyti arba išaugti, ir dėl to kitose valstybėse narėse įsikūrusių bendrovių galimybės patekti į šios valstybės narės rinką gali sumažėti. Be to, pagalba įmonei, kuri iki šiol nedalyvavo Sąjungos vidaus prekyboje, gali sudaryti sąlygas jai patekti į kitos valstybės narės rinką (18).

(53) Nagrinėjamu atveju priemonė yra naudinga įvairiuose sektoriuose, kuriuose prekiaujama visos Europos Sąjungos mastu, veikiančioms bendrovėms. Todėl net ir tų bendrovių, kurios veikia tik Portugalijos rinkoje, vidaus prekybos sandoriams teikiamas pranašumas daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.

(54) Be to, nagrinėjamos priemonės tikslas yra remti tik Portugalijoje įsisteigusių bendrovių, o ne kitose valstybėse narėse įsisteigusių įmonių komercinę prekybos veiklą. Todėl šia priemone gali būti iškraipyta konkurencija vidaus rinkoje.

Išvada

(55) Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, nagrinėjama priemonė yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalyje pateiktą apibrėžtį. Šią pagalbą galima laikyti suderinama su bendrąja rinka, jeigu ji atitinka kurią nors Sutartyje nustatytą išimtį.

6.2. PAGALBOS DRAUDIKAMS SUDERINAMUMAS SU VIDAUS RINKA

(56) Komisija komunikate nustatė sąlygas, kurias atitinkanti pagalba draudikams pagal valstybės remiamas trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemas laikoma suderinama su bendrąja rinka. Prasidėjus finansų krizei, laikinojoje sistemoje buvo nustatytos šio komunikato taikymo sąlygos.

(57) Komunikato su pakeitimais (19) 2.5 punkte „parduotina rizika“ apibrėžta kaip komercinė ir politinė rizika, tenkanti valstybiniams ir nevalstybiniams skolininkams, įsteigtiems to komunikato priede (20) išvardytose šalyse. Paprastai draudžiama teikti finansinį pranašumą eksporto kredito draudikams, kurie sudaro arba apdraudžia su parduotina rizika susijusį sandorį.

(58) Komunikato 3.1 punkte nustatyta, kad veiksniais, kurie gali iškraipyti konkurenciją tarp privačių ir valstybinių arba valstybės remiamų eksporto kredito draudikų, draudžiančių parduotiną riziką, laikomos de jure ir de facto valstybės garantijos dėl skolinimosi ir nuostolių. Tokios garantijos leidžia draudikams skolintis su palūkanomis, mažesnėmis už normalias rinkos palūkanas, arba sudaro sąlygas jiems kitaip skolintis pinigus. Be to, jos panaikina būtinumą draudikams save persidrausti privačioje rinkoje.

(59) Šalių, kurios neįtrauktos į komunikato priedą, atveju tokia rizika yra neparduotina, kaip apibrėžta komunikate, ir komunikatas netaikomas valstybės paramai draudžiantis nuo tokios rizikos.

(60) Komunikato 4.2 punkte nustatyta, kad parduotina rizika negali būti apdrausta valstybių narių remiamu eksporto kredito draudimu. Tačiau komunikato 4.4 punkte nustatyta, kad tam tikromis sąlygomis šią riziką laikinai gali padengti valstybiniai arba valstybės remiami eksporto kredito draudikai. Jame visų pirma nustatyta, kad rizika dėl skolininkų, veikiančių komunikato priede išvardytose šalyse, yra laikoma laikinai neparduotina tik jeigu galima įrodyti, kad nuo rizikos, kuri paprastai laikoma parduotina, neįmanoma apsidrausti privačiu draudimu. Šia atsakomybę ribojančia išlyga norinčios pasinaudoti valstybės narės turi pateikti rinkos ataskaitą ir iš dviejų didelių tarptautiniu mastu pripažintų eksporto kredito draudikų bei nacionalinio kredito draudiko gautus įrodymus, kad privačioje draudimo rinkoje rizika negali būti padengta. Be to, valstybės remiamas eksporto kredito draudikas turi, kiek įmanoma, suvienodinti savo draudimo įmokų tarifus tokiai neparduotinai rizikai su tarifais, kitur nustatytais privačių eksporto kredito draudikų atitinkamos rūšies rizikai, ir nurodyti sąlygas, kurias valstybinis eksporto kredito draudikas ketina taikyti tokiai rizikai.

(61) Siekiant paspartinti procedūrą, laikinojoje sistemoje iki 2010 m. gruodžio 31 d. supaprastinta valstybių narių įrodymų, kad rizika negali būti padengta, teikimo tvarka. Šiuo tikslu valstybės narės turėjo pateikti didelio tarptautiniu mastu pripažinto privataus eksporto kredito draudiko ir nacionalinio kredito draudiko arba, kitu atveju, bent keturių patikimų eksportuotojų šalies rinkoje įrodymus. Laikinosios sistemos taikymas buvo pratęstas iki 2011 m. gruodžio 31 d. (21)

Draudimo nebuvimas

(62) Portugalija pateikė kelis eksportuotojų raštus, kuriuose įrodyta, kad buvo atsisakyta apdrausti kai kuriuos jų sandorius. Nepaisant to, Komisija Portugalijos valdžios institucijų pateiktuose raštuose nerado pakankamai įrodymų, kad trūksta galimybių apsidrausti. Tuose raštuose nurodytos atsisakymo suteikti draudimą priežastys yra konfidencialios arba juose aiškiai nurodyta, kad drausti atsisakyta dėl nepakankamo kliento likvidumo ir prastos finansinės būklės (tai yra įprasta verslo praktika tinkamai veikiančioje draudimo rinkoje). Portugalija savo atsakyme į 2010 m. spalio 27 d. Komisijos sprendimą, kuriuo pradėta oficiali tyrimo procedūra, pateikė duomenų, įrodančių, kad mažėjo besidraudžiančių įmonių (iki 2009 m. pabaigos nuo praėjusių metų jų sumažėjo 29,41 %, o iki 2010 m. rugsėjo mėn. – dar 12,53 %), taip pat mažėjo draudimo portfelio vertė (32,84 % iki 2009 m. pabaigos nuo praėjusių metų ir dar 22,36 % iki 2010 m. rugsėjo mėn.). Tačiau viename iš dviejų Portugalijos pateiktų raštų, kuriuos atsiuntė privatūs draudikai ir kuriuose teigiama, kad trūksta galimybių apsidrausti privačioje rinkoje (CESCE 2010 m. lapkričio 22 d. rašte), teigiama, kad įmonių finansavimo poreikiai taip pat sumažėjo, nes sumažėjo jų produkcijos pirkimo rinkos. Todėl tariamas draudimo mastų sumažėjimas nėra pakankamas įrodymas, kad rinkoje trūksta galimybių apsidrausti.

(63) Be to, jeigu privačioje rinkoje iš tiesų nėra galimybių apsidrausti, tačiau jų atsiranda po to, kai dalį draudimo paklausos patenkina valstybė, tai gali reikšti, kad draudikams suteikta valstybės pagalba. Kadangi tokia rinka prisitaiko daugiausia keičiant draudimo sandorių skaičių, o ne kainas, kaip paaiškinta 35 konstatuojamojoje dalyje, ūkinės veiklos vykdytojai, iki tol dalyvavę rinkoje, gaudami kreditą pagal valstybės pagalbos priemonę, gali išlaikyti savo poziciją.

Draudimo įmokų tarifų derinimas su privačių kredito draudikų taikomais tarifais

(64) Pagal nagrinėjamą schemą taikomi draudimo įmokų tarifai sudaro 60 % tarifo, kurį tam pačiam klientui nustatytų privatus draudikas. Be to, priešingai tam, ką teigia Portugalija, pagal nagrinėjamą schemą valstybei perduodamą riziką galima laikyti didesne nei privataus draudiko atskirai patiriama rizika. Svarbu nepamiršti, kad įsipareigojimų neįvykdymo rizika didėja proporcingai apdraustos sumos dydžiui. Todėl eksportuotojas, apdraudęs didesnę sumą, sutiktų sudaryti daugiau komercinių sandorių su tuo pačiu pirkėju. Bendra sandorių apimtis galėtų viršyti pirkėjo mokumo ribas.

(65) Portugalijos valdžios institucijų nuomone, su papildomais sandoriais siejama rizika yra mažesnė, turint omenyje tai, kad eksportuotojas, turintis ribotas galimybes apsidrausti, pirmiausia draustųsi nuo rizikos, siejamos su rizikingiausiais pirkėjais; kuo daugiau galimybių apsidrausti turėtų eksportuotojas, tuo daugiau jis draustųsi nuo rizikos, susijusios su mažiau rizikingais pirkėjais. Tačiau remiantis šiuo argumentu nepaisoma, kad kredito draudimo limitai nustatomi konkrečiai kiekvienam pirkėjui, todėl eksportuotojas negali nuspręsti skirti viso jam suteikto draudimo limito mažiausiai kreditingiems pirkėjams.

(66) Be to, remiantis Portugalijos valdžios institucijų argumentu, kad papildomi draudžiami sandoriai yra mažiau rizikingi negu privataus draudiko draudžiami sandoriai, būtų galima daryti išvadą, kad privatūs draudikai už atitinkamo dydžio draudimo įmoką sutinka su didesne rizika, tačiau atsisako už tokią pačią įmoką drausti mažiau rizikingus sandorius. Jeigu šis argumentas būtų teisingas, privatus draudikas pagrįstai apdraustų daugiau sandorių ir dėl to padidėtų jo pajamos iš draudimo įmokų ir sumažėtų rizika. Kitaip tariant, jeigu Portugalijos valdžios institucijų argumentas būtų teisingas, privatūs draudikai elgtųsi neracionaliai: jie sutiktų vietoj mažiau rizikingos draudimo portfelio dalies drausti didesnės rizikos dalį. Todėl šis argumentas negali būti teisingas.

(67) Dėl didesnės rizikos taikant šią priemonę galutinė valstybės patiriamų nuostolių suma galėtų būti didesnė negu privataus draudiko nuostolių suma teikiant bazinį draudimą ir nustatant jo kainą konkrečiam draudėjui. Todėl taikant rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) schemą, kai sprendimas padidinti draudimo apsaugą priimamas tik po to, kai yra nustatyta įmoka už pradinį kredito draudimo limitą, tokio rizikos pasidalijimo kaina turi atitikti didesnę su galimu pertekliniu draudimu susijusią riziką. Portugalijos valdžios institucijų argumento, kad įmonių elgesį lemtų neigiama atranka ir taip būtų užtikrintas rizikingesnės veiklos draudimas privačiu draudimu, nepatvirtina nei konkretūs duomenys, nei žinoma rinkos praktika. Pagal dažniausios formos privatų trumpalaikį kredito draudimą (visos apyvartos draudimas) turi būti apdraustas visas kredituojamų pardavimų portfelis. Todėl besidraudžianti bendrovė negali rinktis, nuo kurios rizikos apsidrausti. Komisijos nuomone, papildomo draudimo kaina turėtų atitikti didesnę prisiimamą riziką. Todėl kaina turėtų būti didesnė negu privačių draudikų bazinio draudimo kaina.

(68) Nagrinėjamu atveju pagal schemą nustatyti tarifai yra mažesni už dabartinius eksporto kredito draudimo rinkoje taikomus tarifus; Portugalija tai patvirtino savo atsakyme į 2010 m. spalio 27 d. Komisijos sprendimą, kuriuo pradėta oficiali tyrimo procedūra. Tos kainos taip pat yra mažesnės už 2007 ir 2008 m. rinkos kainas. Todėl Portugalijos valdžios institucijų argumentas, kad nustatytos kainos atitinka iki krizės buvusius rinkos tarifus, taip pat nėra pagrįstas. Be to, kaina turėtų atitikti ir prisiimamos rizikos dydį. Todėl kaina iš tikrųjų turėtų būti didesnė negu rinkos kaina.

(69) Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, draudikams taikoma schema yra nesuderinama su komunikatu ir laikinąja sistema.

6.3. PAGALBOS EKSPORTUOTOJAMS IR VIDAUS PREKYBOS BENDROVĖMS SUDERINAMUMAS SU VIDAUS RINKA

6.3.1. Trumpalaikiam eksporto kredito draudimui skirtos priemonės suderinamumas su vidaus rinka

(70) Pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, kuris taikomas įprastomis rinkos sąlygomis, ir 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kuris taikomas didelių ekonomikos sutrikimų laikotarpiais, pagalbą tam tikromis sąlygomis galima laikyti suderinama su vidaus rinka.

(71) Komisija primena, kad pagal Teismo praktiką SESV 107 straipsnio 3 dalies b punkto taikymas turi būti ribojamas ir jis turi būti taikomas tada, kai problema yra būdinga visai valstybės narės ekonomikai (22).

(72) Pagal laikinosios sistemos, kurios taikymas pratęstas iki 2012 m. gruodžio 31 d., 5.1 punkte nustatytus principus pagalbos priemones galima laikyti suderinamomis su bendrąja rinka, jeigu jos atitinka toliau nurodytus kriterijus. a. Tinkamumas. Pagalba turi būti tinkamai orientuota, kad būtų veiksmingai pasiektas tikslas – atitaisytas didelis ekonomikos sutrikimas. Pagalba nebūtų tinkamai orientuota, jeigu priemonė nebūtų tinkama tam sutrikimui atitaisyti. b. Būtinumas. Pagalbos priemonės dydis ir forma turi būti tokie, kokių reikia nustatytam tikslui pasiekti. Taigi jos dydis neturi viršyti minimumo, kuris yra būtinas tikslui pasiekti, o forma turi būti tinkamiausia sutrikimui atitaisyti. Kitaip tariant, jeigu dideliam visos ekonomikos sutrikimui atitaisyti pakaktų mažesnės pagalbos sumos arba mažiau iškraipančios priemonės, atitinkama priemonė nebūtų būtina. Šią analizę patvirtina nusistovėjusi Teisingumo Teismo praktika ( 23 ). c. Proporcingumas. Teigiamas priemonių poveikis turi būti tinkamai suderintas su konkurencijos iškraipymais; jie turi būti ne didesni, negu reikia priemonių tikslams pasiekti. SESV 107 straipsnio 1 dalimi uždraustos visos atrankinės valstybių priemonės, galinčios iškraipyti valstybių narių tarpusavio prekybą. Taikant bet kokią valstybės pagalbos draudimo išimtį pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą būtina užtikrinti, kad tokia pagalba būtų ne didesnė negu yra būtina jos nustatytam tikslui pasiekti.

Tinkamumas

(73) Kaip paaiškinta 46 konstatuojamojoje dalyje, schema iš esmės netaikoma bendrovėms, kurios patyrė daugiausia žalos dėl krizės, todėl ji nėra tinkama tariamam rinkos nepakankamumui dėl privataus draudimo trūkumo pašalinti.

Būtinumas ir proporcingumas: draudimo įmokų tarifų derinimas su privačių kredito draudikų taikomais tarifais

(74) Kaip minėta 62 konstatuojamojoje dalyje, nors Portugalijos pateikta informacija rodo, kad privataus kredito draudimo rinkoje yra problemų, tačiau neįrodyta, kad toje rinkoje trūksta galimybių apsidrausti. Todėl negalima nustatyti, kad valstybės intervencija yra būtina.

(75) Kaip paaiškinta 21 ir 64 konstatuojamosiose dalyse, pagal nagrinėjamą schemą taikomi draudimo įmokų tarifai sudaro 60 % tarifo, kurį tam pačiam klientui nustatytų privatūs draudikai.

(76) Kaip paaiškinta 65–67 konstatuojamosiose dalyse, taikant rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) schemą, kai sprendimas padidinti draudimo apsaugą priimamas tik po to, kai nustatoma įmoka už pradinį kredito draudimo limitą, tokio rizikos pasidalijimo kaina turi atitikti didesnę su galimu pertekliniu draudimu susijusią riziką.

(77) Tikslą suteikti tariamai nesamą draudimo apsaugą taip pat galima pasiekti taikant schemą, pagal kurią nustatytos kainos atitiktų susijusią valstybės prisiimamą riziką. Todėl pagal schemą nustatytos kainos taikant draudimo įmoką, kuri yra mažesnė negu rinkos draudimo įmoka už tokią pačią riziką, nėra proporcingos šios schemos tikslui.

(78) Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, schemos eksporto kredito draudimo dalies negalima laikyti su bendrąja rinka suderinama pagalba eksportuotojams pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą ir laikinąją sistemą.

(79) Taikant 107 straipsnio 3 dalies c punktą visi argumentai dėl tinkamumo, būtinumo ir proporcingumo yra vienodai svarbūs suderinamumo analizei pagal 107 straipsnio 3 dalies b punktą. Todėl pagalba eksporto kredito draudikams pagal schemą trikdo prekybos sąlygas taip, kad prieštarauja bendram interesui.

6.3.2. Schemos taikymo vidaus prekybos draudimo veiklai suderinamumas su vidaus rinka

(80) Kalbant apie schemos taikymą vidaus prekybos sandoriams, reikia pažymėti, kad dėl vidaus prekybos draudimo už mažesnę negu rinkos kainą gali sumažėti eksporto sandorių ir padaugėti vidaus prekybos sandorių, ir tai gali labai paveikti importą. Todėl normaliomis rinkos sąlygomis teikti valstybės pagalbą vidaus prekybos veiklai yra griežtai draudžiama. Tačiau pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c ir b punktus tam tikromis aplinkybėmis pagalba gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka. Todėl komunikate ir laikinojoje sistemoje nustatyti trumpalaikio eksporto kredito draudimo pagalbos priemonių suderinamumo su vidaus rinka kriterijai. Tačiau tie dokumentai netaikomi vidaus prekybos sandoriams.

(81) Nepaisant to, Portugalija pranešė apie schemos taikymą dabartinės finansų krizės sąlygomis pagal laikinąją sistemą. Todėl būtina nustatyti, ar, turint omenyje dabartinės ekonomikos krizės plataus masto pasekmes, schemą galima laikyti suderinama tiesiogiai taikant SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą. Jeigu ne, tada būtina ištirti, ar priemonę galima laikyti suderinama pagal 107 straipsnio 3 dalies c punktą.

(82) Vertinant suderinamumą pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, Komisija pagal tą nuostatą gali paskelbti pagalbą suderinama su vidaus rinka, jeigu ji skirta „valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti“.

(83) Komisija pakartoja, kad SESV 107 straipsnio 3 dalies b punkto taikymas turi būti ribojamas ir jis turi būti taikomas tada, kai problema yra būdinga visai valstybės narės ekonomikai (24). Ji taip pat pakartoja, kad priemonė, kaip nustatyta 73 konstatuojamojoje dalyje, turi atitikti tinkamumo, būtinumo ir proporcingumo principus.

(84) Priemonė buvo pradėta taikyti dabartinės finansų krizės sąlygomis ir taikoma ribotą laikotarpį.

(85) Komisija gavo eksportuotojų ir privačių draudikų laiškų, kuriuose nurodyta, kad sumažėjo vidaus prekybos sandorių draudimo apsauga. Portugalijos valdžios institucijų teigimu, draudimo nuostolingumas padidėjo iki 102 %. Tačiau ši pastaba nėra įtikinama, kadangi, kaip matyti iš Portugalijos valdžios institucijų pateiktų pastabų, draudimo nuostolingumas nuolat didėjo nuo 2004 m. Tas nuolatinis draudimo nuostolingumo didėjimas dar iki finansų krizės pradžios gali reikšti ne vidaus prekybos finansavimo rinkos nepakankamumą, o struktūrinę rinkos problemą. Todėl Komisija negavo įrodymų, kad schema yra tinkama dideliam ekonomikos sutrikimui atitaisyti, ir mano, kad schemos negalima laikyti suderinama su bendrąja rinka pagal laikinąją sistemą arba SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą.

(86) Kalbant apie priemonės suderinamumą pagal komunikatą ir 107 straipsnio 3 dalies c punktą, schemos tikslas yra pašalinti draudimo trūkumo draudimo rinkoje problemą. Tačiau kadangi ji yra rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) schema, pagal kurią privatūs draudikai turi tam tikrą laisvę rinktis pagalbos gavėjus, taikant šią schemą draudimo galėtų negauti bendrovės, kurių tikroji padėtis yra panaši į draudžiamų bendrovių, tačiau kurios patyrė daugiau žalos dėl krizės. Tokios bendrovės būtų netekusios ne tik dalies, bet ir visos draudimo apsaugos. Be to, taikant šią priemonę pagalbos gavėjams teikiama ne tik papildoma draudimo apsauga, bet ir palankesnės kainos, nes draudimo įmokos yra mažesnės už rinkos tarifus. Kaip jau minėta, pagal schemą taikomi draudimo įmokų tarifai sudaro 60 % tarifo, kurį tam pačiam klientui nustatytų privatus draudikas, o tai, kad draudimo limitas dukart viršija pradinį limitą, rodo, kad draudimo įmoka neatitinka didesnės rizikos. Pagal schemą nustatomų kainų dydis nėra pagrįstas, turint omenyje poreikį išspręsti draudimo apsaugos nebuvimo problemą. Atsižvelgiant į galimus konkurencijos iškraipymus, schema nėra proporcinga tikslui, kurio ja siekiama.

(87) Todėl Komisija daro išvadą, kad vidaus prekybos draudimo veiklai teikiama valstybės pagalba neatitinka sąlygų pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b arba c punktą ir yra nesuderinama su vidaus rinka.

7. IŠVADA

(88) Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad pagal nagrinėjamą schemą teikiama valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, kurios negalima laikyti suderinama su vidaus rinka.

8. IŠIEŠKOJIMAS

(89) Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (25) 14 straipsnio 1 dalį, kai, esant neteisėtai pagalbai, priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš pagalbos gavėjo. Turi būti išieškota tik pagalba, kuri yra nesuderinama su vidaus rinka.

(90) Išieškojimo tikslas yra atkurti padėtį, kuri buvo prieš suteikiant pagalbą. Šis tikslas bus pasiektas, kai pagalbos gavėjai grąžins nesuderinamą pagalbą ir taip panaikins pranašumą, kuriuo naudojosi prieš savo konkurentus. Išieškotina suma turėtų būti tokio dydžio, kad išnyktų pagalbos gavėjams suteiktas ekonominis pranašumas.

(91) Tam, kad būtų galima tiksliai apskaičiuoti pagalbos dydį, kadangi nėra tikslios valstybės teikiamo draudimo apsaugos rinkos kainos, būtina nustatyti pagrįstą orientacinį rodiklį. Kaip nustatyta Komisijos pranešimo dėl garantijų (26) 4.2 punkto pirmoje įtraukoje, paskolos garantijos grynųjų pinigų dotacijos ekvivalentas konkrečiais metais gali būti apskaičiuotas taip, kaip lengvatinės paskolos subsidijos ekvivalentas. Taigi pagalbos dydis gali būti apskaičiuotas kaip skirtumas tarp teorinio rinkos tarifo ir tarifo, kuris buvo nustatytas dėl valstybės garantijos, atėmus visas sumokėtas įmokas.

(92) Teikiant pagalbą draudikams, jie įgyja pranašumą, nes išlaiko savo rinkos dalį. Jei nebūtų buvusi teikiama pagalba, draudimą būtų galėjęs suteikti kitas rinkos dalyvis. Visų pirma, kaip paaiškinta 35 konstatuojamojoje dalyje, konkurencija rinkoje daugiausia priklauso nuo draudimo sandorių skaičiaus, o ne nuo kainų. Be to, rinkoje yra įprasta nustatyti vidutinę kainą visam portfeliui, kurį tada apdraudžia tas pats draudikas (27), kad besidraudžianti bendrovė negalėtų rinktis jai palankesnių draudimo sąlygų. Tai galėtų būti įmanoma, jeigu besidraudžianti bendrovė sumokėtų vidutinę kainą tik už labai rizikingus klientus, tačiau nesidraustų nuo su mažiau rizikingais klientais siejamos rizikos arba pastariesiems klientams pasirinktų kitą draudiką. Todėl jeigu kitas rinkos dalyvis būtų apdraudęs eksportuotojus už visą jų prašomą kredito draudimo limitą, net ir už didesnę kainą, eksportuotojai tikriausiai būtų su visu draudimu perėję pas šį kitą draudimo teikėją. Teikiamas piniginis pranašumas yra iš kiekvieno privataus draudiko suteikto draudimo apimties gauto pelno dydis atėmus su ta draudimo apimtimi susijusias išlaidas. Jeigu nebūtų buvę pagalbos schemos, šiais elementais, kurie buvo paversti schemoje dalyvavusių privačių draudikų pelnu, gautu tuo laikotarpiu, kuriuo valstybė taikė rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) schemą, būtų pasinaudojęs kitas rinkos dalyvis. Todėl pagalbos draudikams dydis nustatomas kaip draudikų, kuriems taikoma schema, jos taikymo laikotarpiu gautas pelnas draudžiant pavienius eksportuotojus ir vidaus prekybos bendroves, kurie naudojosi schema. Schema besinaudojantiems klientams suteiktą pranašumą reikėtų apskaičiuoti pagal kiekvieną schemoje dalyvavusį konkretų draudiką; tais atvejais, kai pelnas viršija de minimis sumą, jį reikėtų išieškoti.

(93) Kalbant apie eksportuotojus, pagalbos gavėjams derėjo atlyginti už valstybės draudimo teikiamą apsaugą rinkos sąlygomis. Todėl pagalbos dydis turėtų būti apskaičiuotas kaip skirtumas tarp tikrojo rinkos tarifo, pakoreguoto pagal skirtingus rizikos dydžius. Komisijas sukūrė išieškotinos sumos apskaičiavimo metodą (kuris paaiškintas šio sprendimo priede), pagrįstą patikimomis prielaidomis ir įprasta rinkos praktika. Pagal šį metodą valstybės draudimo teikiamos apsaugos teorinė rinkos kaina yra lygi 110 % privataus draudiko kiekvienam konkrečiam eksportuotojui nustatytos kainos (pagal draudimo įmokos tarifą). Kadangi pagal schemą taikoma kaina yra lygi 60 % privačiam draudikui mokamų draudimo įmokų, kiekvieno sandorio atveju išieškotina suma yra lygi pagal schemą valstybės nustatytai sumai, padaugintai iš 5/6.

(94) 93 konstatuojamojoje dalyje nurodyta suma yra išieškotina suma, prie jos pridėjus faktiškai nuo tos sumos susikaupusias palūkanas nuo tos dienos, kai pagalba buvo suteikta pagalbos gavėjams (atskirų garantijų suteikimo datos), iki jos faktinio išieškojimo. Turi būti apskaičiuotos sudėtinės pagalbos susigrąžinimo palūkanos pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (28) su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 271/2008 (29), V skyrių.

(95) Šis sprendimas turi būti įgyvendintas nedelsiant, visų pirma siekiant išieškoti visą individualią pagal schemą suteiktą pagalbą, išskyrus pagalbą, kuri atitinka reglamentuose, priimtuose pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 994/98 (30) 1 ir 2 straipsnius, nustatytas sąlygas, arba pagalbą pagal bet kokią kitą patvirtintą pagalbos schemą, kuri neviršija didžiausio pagalbos intensyvumo arba šios rūšies pagalbai taikomų de minimis ribų,

PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

1 straipsnis

Valstybės pagalba pagal trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemą, suteikta taikant 2008 m. rugpjūčio 26 d. įstatyminį potvarkį Nr. 175/2008 dėl FINOVA įsteigimo ir 1998 m. liepos 16 d. įstatyminį potvarkį Nr. 211/1998, kuriame nustatytos savitarpio garantijų draugijoms taikomos taisyklės (su pakeitimais, padarytais 2001 m. sausio 30 d. įstatyminiu potvarkiu Nr. 19/2001 ir 2007 m. rugsėjo 7 d. įstatyminiu potvarkiu Nr. 309-A/2007), Portugalijos neteisėtai suteikta pažeidžiant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, yra nesuderinama su vidaus rinka.

2 straipsnis

Pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą suteikta individuali pagalba, kuri jos suteikimo metu atitinka reglamente, priimtame pagal Reglamento (EB) Nr. 994/98 1 straipsnį, arba bet kokioje kitoje patvirtintoje pagalbos schemoje nustatytas sąlygas, yra suderinama su vidaus rinka tiek, kiek ji neviršija didžiausio pagalbos intensyvumo arba šios rūšies pagalbai taikomų de minimis ribų.

3 straipsnis

1. Portugalija turi išieškoti 1 straipsnyje nurodytą su vidaus rinka nesuderinamą pagalbą iš pagalbos gavėjų.

2. Nuo išieškotinų sumų turi būti apskaičiuotos palūkanos už laikotarpį nuo šių sumų suteikimo pagalbos gavėjui iki faktinio išieškojimo.

3. Turi būti apskaičiuotos sudėtinės palūkanos pagal Reglamento (EB) Nr. 794/2004 su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 271/2008, V skyrių.

4. Portugalija turi nedelsdama panaikinti 1 straipsnyje nurodytą schemą ir nutraukti visus likusius mokėjimus pagal tą schemą nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.

4 straipsnis

1. 1 straipsnyje nurodyta pagalba turi būti išieškota nedelsiant ir veiksmingai.

2. Portugalija turi užtikrinti, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.

5 straipsnis

1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Portugalija privalo pateikti Komisijai šią informaciją:

a) pagalbos pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą gavėjų sąrašą ir bendrą pagalbos, kurią gavo kiekvienas iš jų, sumą;

b) bendrą sumą (pagrindinį reikalavimą ir palūkanas), išieškotiną iš kiekvieno gavėjo;

c) išsamų priemonių, kurių ėmėsi ar ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti, apibūdinimą;

d) dokumentus, kuriais įrodoma, kad gavėjų paprašyta pagalbą grąžinti.

2. Portugalija nuolat informuoja Komisiją apie pažangą įgyvendinant nacionalines priemones šiam sprendimui įvykdyti tol, kol bus išieškota visa 1 straipsnyje nurodytos pagalbos suma. Gavusi paprastą Komisijos prašymą ji privalo nedelsdama pateikti informaciją apie priemones, kurių ėmėsi arba ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti. Ji taip pat privalo pateikti išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, jau išieškotas iš pagalbos gavėjų.

6 straipsnis

Šis sprendimas skirtas Portugalijos Respublikai.

Priimta Briuselyje 2011 m. lapkričio 23 d. Komisijos vardu Joaquín ALMUNIA Pirmininko pavaduotojas

(1) OL C 111, 2011 4 9, p. 46.

(2) OL C 16, 2009 1 22, p. 1. Komisija laikinąją sistemą taiko nuo 2008 m. gruodžio 17 d. ir 2009 m. sausio 19 d. leido Portugalijai taikyti riboto dydžio pagalbos schemą (byla N 13/09) pagal laikinąją sistemą.

(3) Žr. 1 išnašą.

(4) Bendra suteikto kredito draudimo limito suma buvo 211,6 mln. EUR, o kredito draudimo limito suma, kuria veiksmingai pasinaudota prekybos veiklai drausti – 187,3 mln. EUR.

(5) Kaip nurodyta 2009 m. sausio 12 d. pranešime.

(6) OL C 281, 1997 9 17, p. 4.

(7) Žr. visų pirma Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Austrijoje, N 434/09 (OL C 25, 2010 2 2, p. 4), Komisijos sprendimą dėl eksporto kreditų Danijoje, N 198/09 (OL C 179, 2009 8 1, p. 2), Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Belgijoje, N 532/09 (OL C 19, 2010 1 26, p. 7), Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Suomijoje, N 258/09 (OL C 227, 2009 9 22, p. 1), Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Vokietijoje, N384/09 (OL C 212, 2009 9 5, p. 11), Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Vengrijoje, N187/10 (OL C 259, 2010 9 15, p. 6), Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Liuksemburge, N50/09 (OL C 143, 2009 6 24, p. 6), Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Lietuvoje, N659/09 (OL C 33, 2010 2 10, p. 5), Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Latvijoje, N84/10 (OL C 213, 2010 8 6, p. 11), Komisijos sprendimą dėl Nyderlandų eksporto kredito draudimo (perdraudimo) sistemos, N409/09 (OL C 270, 2009 11 11, p. 11), Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Slovėnijoje, N713/09 (OL C 108, 2010 4 28, p. 3).

(8) Žr. visų pirma Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Belgijoje, N 532/09, Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Suomijoje, N 258/09, Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Vokietijoje, N384/09, Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Liuksemburge, N50/09, Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Latvijoje, N84/10, Komisijos sprendimą dėl Nyderlandų eksporto kredito draudimo (perdraudimo) sistemos, N409/09, Komisijos sprendimą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo Slovėnijoje, N713/09.

(9) Žr. „Kredito draudimo parama tarptautinei prekybai“ (Credit insurance in support of international trade), Fabrice Morel, Berne Union, 2010 m. (http://www.berneunion.org.uk/pdf/Credit%20insurance%20in%20support%20of%20international%20trade.pdf).

(10) Žr. Pranešimą apie privataus perdraudimo rinkos tendencijas eksporto kredito draudimo srityje (The Report on Market Trends of Private Reinsurance in the Field of Export Credit Insurance), Europos Komisija (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/export_credit_insurance_report.pdf).

(11) Žr. 2011 m. rugsėjo 8 d. Teisingumo Teismo (trečioji kolegija) sprendimą Komisija prieš Nyderlandų Karalystę, C-279/08, p. …, (dar nepaskelbta Rink.).

(12) 2008 m. balandžio 10 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Nyderlandų Karalystė prieš Europos Bendrijų Komisiją, T-233/04, Rink. p. II-00591, 88 punktas.

(13) 2001 m. lapkričio 8 d. Teisingumo Teismo sprendimo (penktoji kolegija) Adria-Wien Pipeline GmbH ir Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH prieš Finanzlandesdirektion für Kärnten, C-143/99, Rink. p. I-08365, 41 punktas.

(14) 2000 m. rugsėjo 29 d. Pirmosios instancijos teismo (trečioji išplėstinė kolegija) sprendimo Confederación Española de Transporte de Mercancias prieš Komisiją, T55/99, Rink. p. II-3207, 40 punktas.

(15) 1974 m. liepos 2 d. Teisingumo Teismo sprendimo Italijos Respublika prieš Europos Bendrijų Komisiją, C-173/73, Rink. p. 00709, 13 punktas.

(16) 2008 m. balandžio 10 d. Pirmosios instancijos teismo (penktoji išplėstinė kolegija) sprendimo Nyderlandų Karalystė prieš Europos Bendrijų Komisiją, T233/04, Rink. p. II-00591, 88 punktas.

(17) 1980 m. rugsėjo 17 d. sprendimo Philip Morris Holland BV prieš Europos Bendrijų Komisiją, 730/79, Rink. p. 2671, 11 punktas.

(18) Žr. visų pirma 2006 m. Sprendimo Cassa di Risparmio di Firenze, C-222/04, Rink. p. I-00289, 141–143 punktus ir juose nurodytą Teismo praktiką.

(19) Žr. klaidų ištaisymą, paskelbtą OL C 217, 2001 8 2, p. 2.

(20) Į šį sąrašą įtrauktos ES ir OECD valstybės.

(21) OL C 6, 2011 1 11, p. 5.

(22) Žr., pavyzdžiui, 1999 m. gruodžio 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo (antroji išplėstinė kolegija) Freistaat Sachsen, Volkswagen AG ir Volkswagen Sachsen GmbH prieš Europos Bendrijų Komisiją sujungtose bylose T-132/96 ir T-143/96, Rink. p. II-3663, 167 punktą.

(23) 1980 m. rugsėjo 17 d. sprendimo Philip Morris Holland BV prieš Europos Bendrijų Komisiją, 730/79, Rink. p. 2671, 17 punktas. Šis principas buvo neseniai patvirtintas 2008 m. balandžio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo Nuova Agricast Srl prieš Ministero delle Attività Produttive, C-390/06, Rink. p. I-02577, 68 punkte.

(24) Žr., pavyzdžiui, Pirmosios instancijos teismo (antroji išplėstinė kolegija) 1999 m. gruodžio 15 d. sprendimo Freistaat Sachsen, Volkswagen AG ir Volkswagen Sachsen GmbH prieš Europos Bendrijų Komisiją sujungtose bylose T-132/96 ir T-143/96, Rink. p. II-3663, 167 punktą.

(25) 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 659/1999, nustatantis išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 83, 1999 3 27, p. 1).

(26) Komisijos pranešimas dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai, OL C 155, 2008 6 20, p. 10.

(27) Ši rinkos praktika yra pagrįsta tuo, kad daugiausia naudojami visą apyvartą apimantys produktai, o ne atskiriems rizikos atvejams skirti produktai.

(28) 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles(OL L 140, 2004 4 30, p. 1).

(29) 2008 m. sausio 30 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 271/2008, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (OL L 82, 2008 3 25, p. 1).

(30) Tarybos reglamentas (EB) Nr. 994/98 1998 m. gegužės 7 d. dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymo kai kurioms horizontalios valstybės pagalbos rūšims (OL L 142, 1998 5 14, p. 1).