Oficialusis leidinys L 163 , 04/07/1969 p. 0001 - 0006

specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 2 p. 0195

specialusis leidimas danų kalba: serija I skyrius 1969(II) p. 0283

specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 2 p. 0195

specialusis leidimas anglų kalba: serija I skyrius 1969(II) p. 0305

specialusis leidimas graikų k.: skyrius 03 tomas 4 p. 0188

specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 03 tomas 3 p. 0113

specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 03 tomas 3 p. 0113



Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 1265/69 1969 m. liepos 1 d. nustatantis intervencinių agentūrų superkamo cukraus kokybės nustatymo metodus EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 1967 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentą Nr. 1009/67/EEB dėl bendro cukraus rinkos organizavimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 2100/68 [2], ypač į jo 9 straipsnio 8 dalį, kadangi 1968 m. birželio 28 d. Komisijos reglamente (EEB) Nr. 782/68 [3], nustatančiame išsamias intervencinių agentūrų cukraus supirkimo taisykles, pateikiami skirtingi baltojo ir žaliavinio cukraus kokybės požymiai; kadangi tam, kad valstybės narės netaikytų skirtingų metodų tiems kokybės požymiams nustatyti, būtina numatyti vienodas taisykles Bendrijos lygiu; kadangi šios taisyklės turėtų remtis visuotinai pripažintais tyrimų metodais; kadangi šie metodai turėtų būti taikytini intervencinių agentūrų supirkimui nuo Reglamento Nr. 1009/67/EEB įsigaliojimo dienos, nes, kai jų nebuvo, sutartys buvo sudarinėjamos remiantis sąlyginumo principu; kadangi šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Cukraus vadybos komiteto nuomonę, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis Šiuo reglamentu yra nustatomi ir jo priede išdėstomi Reglamente (EEB) Nr. 782/68 nurodyto cukraus kokybės požymių nustatymo metodai. 2 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. Intervencinių agentūrų superkamam cukrui jis taikomas nuo 1968 m. liepos 1 d. Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, 1969 m. liepos 1 d. Komisijos vardu Pirmininkas Jean Rey [1] OL Nr. 308, 1967 12 18, p. 1. [2] OL L 309, 1968 12 24, p. 4. [3] OL L 145, 1968 6 27, p. 6. -------------------------------------------------- PRIEDAS BALTOJO CUKRAUS KOKYBĖS NUSTATYMO METODAI EEB A. TAŠKŲ SKAIČIAVIMO TVARKA 1. Pelenų kiekis ICUMSA: Pelenų specifinis laidumas (Šaltinis: 14 ICUMSA sesija 1966, p. 88). Įranga Prietaisas laidumui iki 0,5 μS cm-1 [1] matuoti ± 2 % tikslumu. Patartina naudoti matavimo kiuvetes, kurių 20 °C ± 0,2 °C temperatūra gali būti palaikoma naudojant vandens vonią. Graduotos 100 ± 0,05 cm3, 500 ± 0,25 cm3 ir 1000 ± 0,40 cm3 tūrio matavimo kolbos; 10 ± 0,02 cm3 [2] tūrio pipetės. Tirpalams (cukraus ir kalio chlorido) paruošti turi būti naudojamas distiliuotas ar dejonizuotas vanduo, kurio specifinis laidumas mažesnis negu 2 μS cm-1. Visi indai ir pipetės prieš naudojimą turi būti gerai išplauti tos kokybės vandeniu. Prietaisas laidumui matuoti turi būti kalibruotas N/5000 koncentracijos kalio chlorido tirpalu. Šiuo tikslu atsveriama 745,5 mg analiziškai gryno, prieš tai dehidratuoto kaitinant apie 500 °C temperatūroje – t. y. iki pilkai raudos spalvos – kalio chlorido, ištirpinama vandenyje 1 l matavimo kolboje ir praskiedžiama vandeniu iki žymos. Pipete atmatuojama 10 cm3 šio tirpalo (N/100) į 500 cm3 matavimo kolbą ir praskiedžiama vandeniu iki žymos. Šio N/500 kalio chlorido tirpalo specifinis laidumas, atėmus naudojamo vandens specifinį laidumą, esant tiksliai 20 °C temperatūrai bus 26,6 ± 0,3 μS cm-1. Priklausomai nuo naudojamo instrumento veikimo metodo, instrumentas turi būti nustatytas taip, kad būtų galima nustatyti pirmiau minėtą reikšmę, plius naudojamo vandens specifinį laidumą; arba pirmiau minėta reikšmė, plius naudojamo vandens specifinis laidumas, kuris naudojamas kiuvetės konstantai apskaičiuoti. Prieš kiekvieną kalibravimą turi būti gaminamas šviežias kalio chlorido tirpalas. Nustatymo metodas Naudojant vieną iš dviejų būdų paruošiamas 28 % cukraus tirpalas: 31,3 g ± 0,1 g cukraus, esant 20 °C ± 0,2 °C temperatūrai, ištirpinama vandenyje ir praskiedžiama iki 100 cm3 matavimo kolboje arba 28 g cukraus ištirpinama vandenyje ir praskiedžiama iki 100 g. Gerai išmaišius, tirpalas supilamas į matavimo kiuvetę. Matavimo rodmenys nuskaitomi esant tiksliai 20 °C ± 0,2 °C temperatūrai. Iš gautos reikšmės atimama 50 % naudojamo vandens nustatytos vertės. Gaunami šie rezultatai: C28 = C(cukraus tirpalo) – 0,5 C(vandens) C = specifinis laidumas, išreikštas μS cm-1. Užrašomi 28 rodmenys, gauti naudojant 28 % cukraus tirpalą. Taškų skaičius = 0,320 x C28, t. y. 3,13 μS cm-1 yra lygus 1 taškui arba 1 taškas = 0,0018 % pelenų. Pelenų % = 0,320 x 18 x 10-4 x C28. Naudojamo vandens specifinis laidumas nustatomas taip: Toks pat kiekis vandens, koks buvo naudojamas cukraus tirpalui, yra išmaišomas 100 cm3 matavimo kolboje, taip pat, kaip ir tirpinant cukrų, ir praskiedžiama iki 100 cm3 žymos esant 20 °C temperatūrai. Matavimo metu tiksli temperatūros kontrolė nebūtina, nes bet kokie galimi temperatūros tikslinimai neperžengs paklaidos ribų. 2. Spalva Brunsviko instituto metodas (Šaltinis: (Schneider F., A. Emmerich and J. Dubourg, Zucker 18, 571 (1965) and Sucr. Franç., 106, 219 (1965)). Įranga Standartinė Brunsviko spalvų skalė 0–6. Į mažą, priekyje atvirą, 20 cm gylio, 120 cm pločio, 50 cm aukščio dėžę įmontuojama dienos šviesos fluorescencinė lempa tokiu būdu, kad statmeninis atstumas tarp lempos ir cukraus bandinio būtų apie 35 cm. Analitiko akys nuo tiesioginės lempos šviesos turi būti apsaugotos apie 15 cm aukščio apsauginiu strypeliu. Osram HNT 120 arba Philips TL 25 W/55 lempos yra laikomos tinkamiausiomis šiam tikslui. Be to, kitos lempos negali būti naudojamos iš pradžių neišbandytos, turint omenyje skleidžiamos šviesos spektro pasiskirstymą. Tam, kad cukraus bandinių spalvos nuo gelsvos iki rudos aiškiai išsiskirtų, dėžės sienelių vidinė pusė nudažoma matine ruda spalva (pavyzdžiui, tamsiais riešutmedžio dažais). Dugno paviršius padengiamas baltu popieriumi, ant kurio cukraus spalva aiškiai išsiskiria. Maža dėžė turi būti pastatyta taip, kad lempa būtų maždaug akių lygyje. Palyginimo metu bandiniai negali būti apšviečiami tiesiogine dienos šviesa arba kita arti esančia lempa, nes tai apsunkintų tyrimą. Nustatymo metodas Cukrus suberiamas į mažas keturkampes 60 mm pločio ir 28 mm aukščio dėžutes, kurių vidus išklotas baltai ar šviesiai mėlynai ir išlygintas dangteliu. Būtina prižiūrėti, kad tiriamieji ir standartiniai bandiniai dėžutėse būtų pripilti iki kraštų. Visų dėžučių vidaus įklotai turi būti absoliučiai identiški, kitaip gali būti gauti klaidingi rezultatai. Dėžutės sudedamos arti viena kitos, nepaliekant tarp jų tarpų; apvalios dėžutės naudoti netinkamos. Pradžioje bandiniai tik apytikriai įvairiose padėtyse palyginami su spalvų skale. Tada kruopščiai lyginami su jiems artimiausiomis skalės spalvomis. Efektą padidina bandinių perkėlimas į kairę ir į dešinę spalvų skalės atžvilgiu. Apskaičiuojamas trijų nepriklausomų stebėjimų rezultatų vidurkis. Šis vidurkis išreiškiamas 0,1 spalvos vieneto dalimi. Cukraus, kurio kristalų dydis skiriasi nuo standartinių bandinių, turi būti stebima spalva, bet ne kristalų refleksija. Taškų skaičius = spalvos vienetas x 2, t. y. 0,5 spalvos vieneto = 1 taškas. 3. Tirpalo spalva ICUMSA 4 metodas – po filtravimo per membraninį filtrą ar 0,45 um (gyvsidabrio ekstruzijos metodu) ar 0,6 um (Hagen-Poiseuille metodu). (Šaltinis: De Whalley, ICUMSA Methods of Sugar Analysis (1964, p. 57, Proc. 12th Session ICUMSA 1958, p. 55). Įranga Tirpalui paruošti reikalinga: Erlenmejerio kolbos (200 cm3), vakuuminis filtravimo aparatas membraniniams filtrams, filtravimo indas (500 ar 250 cm3 tūrio), vakuuminis siurblys ar membraniniai filtrai su 0,45 um (gyvsidabrio ekstruzijos metodu, ar 0,6 um (Hagen-Poiseuille metodu) vidutiniu porų diametru. Tirpalo koncentracija nustatoma refraktometriškai. Ekstincijai matuoti gali būti naudojamas bet koks fotometras, kuriuo pakankamai tiksliai galima matuoti, esant 420 ± 10 nm bangos ilgiui. Kiuvetės turi būti parinktos taip, kad abi, užpildytos vandeniu viena kitos atžvilgiu, rodytų ekstincijos "O". Kiuvetės optinio kelio ilgis neturi būti trumpesnis kaip 3 cm. Nustatymo metodas Į plačiakaklę Erlenmejerio kolbą pasveriama 50 g ± 0,1 g cukraus. Įpilama 50 g (pasveriant) ar 50 cm3 (atmatuojant graduotu cilindru) distiliuoto vandens, tada ištirpinama maišant maišykle. Būtina siekti kuo didesnio koncentracijos tikslumo, kadangi filtruojant ji gali keistis. Tuo tarpu membraniniai filtrai ne mažiau kaip 10 min. mirkomi distiliuotame vandenyje, po to įdedami į filtravimo aparatą. Filtravimo metu iš tirpalo gali pasišalinti oras (deaeracija). Koncentracija matuojama refraktometriškai (°Brix), kiuvetė prieš ją pripildant praplaunama trupučiu tirpalo. Kiuvetė tuoj pat uždaroma išvengiant skysčio praradimo. Lyginimo kiuvetė pripildoma distiliuoto vandens ir tuoj pat matuojama esant 420 nm bangos ilgiui. Vanduo, naudojamas lyginimo kiuvetei pripildyti, turi būti filtruotas per membraninį filtrą. ICUMSA vienetai = 1000 x ε420 = +++++ TIFF +++++ E ekstincijos koeficientas, ε420 nustatytas ekstincijos rodmuo, l kiuvetės optinio kelio ilgis centimetrais, d specifinis svoris. Taškų skaičius= +++++ TIFF +++++ t. y. 7,5 ICUMSA vienetų yra ekvivalentiški vienam taškui. B. PAPILDOMI KRITERIJAI 1. Poliarizacija ICUMSA metodas 1 žaliaviniam cukrui (šaltinis: Proc. 12th Session ICUMSA 1958, p. 84 et seq; Proc. 13th Session ICUMSA 1962, p. 83 et seq; Proc. 14th Session ICUMSA 1966). Prietaisai Poliarimetras su tarptautine cukraus skale (°S), atitinkantis visus ICUMSA reikalavimus. Analizinės ± 0,001 g tikslumo. 100 cm3 tūrio matavimo kolbos. Šios kolbos turi būti ypatingai kalibruotos. Jos turi būti užpildytos gyvsidabriu 100,00 ± 0,02 cm3 arba iki tokio laipsnio pakoreguotos. 200 mm poliarimetro vamzdelių ilgio paklaida negali viršyti ± 0,03 mm. Jeigu naudojami trumpesni vamzdeliai, jie turi būti panašaus santykinio tikslumo, pavyzdžiui, 100 mm ± 0,015 mm. Galo paviršius turi būti lygiagretus 10 lanko minučių tikslumu. Sujungto vamzdelio rotacija apie optinę ašį neturi smarkiai pakeisti matuojamo tūrio. Galinės plokštelės neturi rodyti vidinio tempimo, taip pat negali rodyti optinio aktyvumo. Jų paviršius turi būti lygiagretus 5 lanko minučių tikslumu. Filtravimo popieriaus drėgmė turi būti 6–8 %. Nustatymo metodas Atsveriama 26 g ± 0,002 g cukraus ir suberiama į matavimo kolbą (žr. pirmiau) tam panaudojant apie 60 cm3 distiliuoto arba dejonizuoto vandens. Cukrus ištirpinamas nekaitinant. Jeigu tirpalą reikia skaidrinti, įpilama 0,5 cm3 bazinio švino acetato tirpalo. Šis reagentas turi atitikti ICUMSA reikalavimus (šaltinis: De Whalley, ICUMSA Methods of Sugar Analysis (1964) p. 122). Gerai sumaišius iki žymos įpilama vandens. Susidariusios putos suardomos įlašinus lašą alkoholio arba eterio. Kolba įstatoma į termostatiškai kontroliuojamą vandens vonią ir laikoma 5 min. (apie temperatūrą žr. toliau). Kolbos kaklelio vidinė sienelė nušluostoma filtro popieriumi. Naudojant pipetę, praskiedžiama iki žymos. Kolbos turinys išmaišomas ją apverčiant ne mažiau kaip penkis kartus, laikant ją užkimštą. Jeigu nebuvo skaidrinama, filtruoti nereikia. Filtravimo popierius turi būti tokio dydžio, kad 100 cm3 tirpalo ant jo būtų supilama iš karto. Piltuvėlis turi būti trumpu kotu, į stiklinę jį reikia įstatyti taip, kad būtų išvengta skysčio išgaravimo. Dėl tos pačios priežasties piltuvėlis uždengiamas stiklo plokštele. Poliarimetro vamzdeliai, anksčiau buvę išplauti ir išdžiovinti, du kartus praplaunami cukraus tirpalu (įpilant apie 1/3 vamzdelio tūrio). Vamzdelį užpildžius, reikia žiūrėti, kad jame nebūtų nė mažiausio oro burbuliuko. Vamzdelis tada įdedamas į sacharimetrą ir 5 kartus matuojama 0,05 °S tikslumu. a) Jei naudojamas sacharimetras su kvarco prizmėmis, tai optinis sukimas priklauso nuo temperatūros. Šiuo atveju tirpalo temperatūra (prieš praskiedžiant iki 100 cm3) yra suvienodinama su sacharimetro temperatūra. Skirtumas tarp šių dviejų temperatūrų turi neviršyti 0,5 °C. Vizualinio instrumento rodmenys turi būti nuskaitomi penkis kartus 0,05 °S tikslumu. Rezultatų vidurkis apskaičiuojamas 0,01 °S. Sacharimetras turi būti tikrinamas kvarco plokštelėmis, kurių ekvivalentinės vertės turi būti apie 100 °S. Temperatūros koregavimas dirbant su kvarco prizmių sacharimetru: Pridedama 0,03 °S vienam °C arba atimama 0,03 °S vienam °C žemiau 20 °C. b) Kada matuojama apvalios skalės poliarimetru, rekomenduojama naudoti apgaubtus (dviejų sienelių) vamzdelius. Jie turi būti sujungti su termostatiškai kontroliuojama 20 °C ± 0,2 °C vandens vonia. Matavimo kolboje tirpalas turi būti skiedžiamas iki žymos 20 °C ± 0,2 °C temperatūroje. Kontrolinės kvarco plokštelės turi būti 20 °C ± 0,2 °C. S St = S20 S . Pavyzdžiui: S20 = 98,45 °S; t = 23,8 °C St = 98,45 (1 + 0,00014 x 3,8) = 98,45 x 1,00053 = 98,50 °S. 2. Redukuojančios medžiagos (invertuotas cukrus) ICUMSA metodas – Berlyno instituto metodas. (Šaltinis: De Whalley, ICUMSA Methods of Sugar Analysis (1964), p. 25; Schneider F. and Emmerich A., Zucker–Beih. 1, 17 (1951)). Įranga Vandens vonia, 300 cm3 Erlenmejerio kolbos, pipetės, 50 cm3 biuretės. Reagentai Miulerio tirpalas: 35 g kristalinio analiziškai gryno vario sulfato (CuSO4 x 5H2O) ištirpinama 400 cm3 karšto distiliuoto vandens. 173 g Rochelle druskos (kalio natrio tartrato) ir 68 g bevandenio natrio karbonato ištirpinama 500 cm3 karšto distiliuoto vandens. Atšaldžius abu tirpalai sumaišomi 1 l matavimo kolboje ir praskiedžiami vandeniu iki žymos. Tirpalas gerai išmaišomas su 2 g aktyvintos anglies ir paliekamas ramiai keletui valandų, tada filtruojamas per tvirtą filtrą arba membraninį filtrą. Jei laikymo metu pastebimos mažos vario oksido nuosėdos, tirpalą būtina perfiltruoti vėl. Acto rūgštis, 5 N. Jodo tirpalas, 0,0333 N. Natrio tiosulfato tirpalas, 0,0333 N. Krakmolo tirpalas: 1 % tirpaus krakmolo tirpalas sočiajame NaCl tirpale. Jodo ir tiosulfato tirpalų tiksli koncentracija nustatoma įprastiniu metodu (t. y. su kalio jodatu). Nustatymo metodas 300 cm3 Erlenmejerio kolboje distiliuotame ar demineralizuotame vandenyje ištirpinama 10 g cukraus. Tirpalas vandeniu skiedžiamas iki 100 cm3. Pipete įpilama 10 cm3 Miulerio tirpalo, kruopščiai sumaišoma ir 10 min. ± 5 sek. laikoma verdančio vandens vonioje. Virimas vandens vonioje negali sustoti į ją statant indą. Tirpalo lygis inde turi būti 2 cm žemiau vandens lygio vonioje. Baigiant kaitinimą, staigiai atšaldoma šalto vandens srovėje. Šios procedūros metu tirpalo negalima maišyti, kadangi oro deguonis gali oksiduoti dalį vario oksido nuosėdų. Tirpalą atšaldžius, įpilama 5 cm3 5 N acto rūgšties ir tuoj pat nemaišant įpilamas žinomas perteklinis kiekis 0,0333 N jodo tirpalo (t. y. 20–40 cm3). Tirpalą maišant ištirpsta nuosėdos. Jodo perteklius titruojamas 0,0333 N tiosulfato tirpalu. Tolesnės korekcijos yra išskaičiuojamos iš reikšmės, gautos jodui titruoti (cm3), ir ji vadinama "reikšme po virinimo": - "Tuščioji" reikšmė yra reikšmė, gauta titruojant jodą "tuščiajame" bandyme, kuriame vietoje cukraus tirpalo yra naudojamas vanduo, ir bandymas atliekamas tokiu pat būdu, kaip aprašyta "reikšmei po virinimo". Ši korekcija tam pačiam Miulerio tirpalui daroma tik kartą. - Jei naudojami analiziškai gryni reagentai, korekcija neviršija 0,1 cm3. - Reikšmė "be virinimo" yra reikšmė, gauta titruojant perteklinį jodą cukraus tirpalo ir Miulerio tirpalo mišinyje jo nekaitinant, bet laikant kambario temperatūroje 10 min. prieš įpilant acto rūgštį. "Sacharozės korekcija" suprantama kaip sacharozės redukcinės savybės. Aprašytomis sąlygomis (naudojant 10 g cukraus) ji yra lygi 2,0 cm3. Panaudojant visas tris korekcijas, išsiskyrusio 0,0333 N jodo tirpalo 1 cm3 atitinka 1 mg invertuoto cukraus bandinyje. 1 cm3 jodo tirpalo atitinka 0,01 % invertuoto cukraus. 3. Drėgmė ICUMSA metodas (Šaltinis: De Whalley, ICUMSA Methods of Sugar Analysis (1964) p. 44). Į iš anksto pasvertą aliumininį ar stiklo indelį su gerai uždaromais dangteliais pasveriama ne mažiau kaip 20 g nesusmulkinto cukraus. Indelių skersmuo turi būti toks, kad juose cukraus sluoksnio storis neviršytų 1 cm. 20 g cukraus tinkamiausias 6 cm skersmens indelis. Bandinys įdedamas į džiovinimo spintelę ir laikomas 3 val. 105 °C temperatūroje. Džiovinimo metu dangteliai nuo indelių nuimami. Vėsinant indeliai uždengiami ir dedami į eksikatorių. Atvėsus iki kambario temperatūros pasveriama. Sveriama analizinėmis svarstyklėmis 0,1 mg tikslumu. Drėgmės % = × 100 [1] 1 μS cm–1 = 10–6 –1 cm–1. [2] Parodyta tolerancija atitinka patvirtintus ISO sprendimus --------------------------------------------------