6.

Valstybės narės turi apibrėžti savitarpio pagalbos fondus ir patikslinti kelias kitas BRO reglamento 33 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos d punkte nustatytas sąlygas: (a) savitarpio pagalbos fondas minimas ir Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 ir BRO reglamento nuostatose. Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 36 straipsnio 3 dalyje jis apibrėžiamas kaip ūkininkų, kurie yra fondo nariai, apsidraudimo sistema, kurią gali akredituoti valstybė narė ir pagal kurią fondui priklausantiems ūkininkams skiriamos kompensacinės išmokos dėl ekonominių nuostolių, patirtų dėl nepalankių klimato reiškinių arba gyvūnų ar augalų ligos protrūkio, arba kenksmingųjų organizmų antpuolio, arba su aplinka susijusio įvykio, arba dėl didelio jų pajamų sumažėjimo. Kitaip nei Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 minimi savitarpio pagalbos fondai, BRO reglamente nurodyti savitarpio pagalbos fondai neprivalo būti akredituoti. BRO reglamente nurodytų savitarpio pagalbos fondų akreditavimas taip pat gali būti naudingas, nes, be kita ko, gali padėti mažinti dvigubo finansavimo riziką; (b) dideliam pajamų sumažėjimui nustatyti valstybės narės kaip pakaitinį pajamų rodiklį galėtų naudoti gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos parduodamos produkcijos vertę tuo metu, kai stipriai sumažėja dalies ar visų narių gamintojų arba gamintojų organizacijų asociacijos narių pajamos. Parduodamos produkcijos vertė tuo tikslu galėtų būti apskaičiuojama remiantis iš gamintojų organizacijos paimamos produkcijos kainomis, suskirstant pagal atskirus produktus. Tačiau tai nereiškia, kad nustatant išsamias savitarpio pagalbos fondų paramos taisykles nereikėtų skirti dėmesio atskirų gamintojų pajamų sumažėjimui. Visų pirma būtina atsižvelgti į atvejus, kuriais stipriai sumažėja tik dalies gamintojų organizacijos narių gamintojų arba dalies gamintojų organizacijų asociacijos narių pajamos, pavyzdžiui, dėl to, kad nepalankios sąlygos susidarė tik dalies produktų, dėl kurių yra pripažinta ta gamintojų organizacija arba gamintojų organizacijų asociacija, rinkose. Tokiomis aplinkybėmis savitarpio pagalbos fondo išmokos tiems, kurių pajamos dėl nepalankių rinkos sąlygų stipriai nesumažėjo, neatitiktų Sąjungos finansinės paramos teikimo pagal BRO reglamento 33 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos d punktą reikalavimų. Savo ruožtu savitarpio pagalbos fondų išmokos tiems, kurių pajamos dėl nepalankių rinkos sąlygų stipriai sumažėjo, neturėtų būti laikomos netinkamomis finansuoti vien dėl to, kad bendra gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos parduodamos produkcijos vertė nesumažėjo arba sumažėjo nepakankamai. Būtina vertinti kiekvieną konkretų atvejį, atsižvelgiant į individualias gamintojų organizacijų, gamintojų organizacijų asociacijų ir jų narių aplinkybes, taip pat į rinkos sąlygas, lėmusias didelį pajamų sumažėjimą. Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 numatyta, kad kompensacija tam tikro sektoriaus ūkininkams, kurių pajamos stipriai sumažėjo, gali būti skiriama tik tinkamai pagrįstais atvejais ir kai pajamų sumažėjimas viršija bent 20 proc. konkretaus ūkininko vidutinių metinių praėjusių trejų metų laikotarpio pajamų arba praėjusių penkerių metų laikotarpio vidutinių trejų metų pajamų, neįskaitant didžiausios ir mažiausios vertės, ribą. BRO reglamente tokių ribų nenustatyta. Siekdamos užtikrinti vienodą ir nediskriminacinį priemonių taikymą, valstybės narės galėtų laikytis panašaus į Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 nustatytąjį principo ir savitarpio pagalbos fondams papildyti skirtą paramą teikti tais atvejais, kai gamintojų organizacijos pajamų (t. y. pagal produktus suskirstytos parduodamos produkcijos vertės) sumažėjimas viršija 20 proc. pajamų, kurias valstybės narės, priklausomai nuo konkrečios situacijos (pavyzdžiui, visų narių gamintojų pajamų sumažėjimas arba kita situacija), apskaičiavo remdamosi praėjusių trejų metų laikotarpio pajamomis arba praėjusių penkerių metų laikotarpio vidutinėmis trejų metų pajamomis, neįskaitant didžiausios ir mažiausios vertės; (c) nepalankios rinkos sąlygos turėtų reikšti objektyvią konkretaus produkto rinkoje susidariusią padėtį, dėl kurios sumažėja narių gamintojų pajamos. Vienas iš nepalankių rinkos sąlygų rodiklių galėtų būti konkretaus produkto kainos sumažėjimas, viršijantis 20 proc. jo vidutinės praėjusių trejų metų laikotarpio kainos arba praėjusių penkerių metų laikotarpio vidutinės trejų metų kainos, neįskaitant didžiausios ir mažiausios vertės. Nepalankios rinkos sąlygos taip pat galėtų būti nustatytos remiantis atitinkamų produktų tipinės rinkos kainos pokyčiu arba paramos už pašalinamus iš rinkos produktus sumomis (žr. tolesnį 7 dalies b punktą).