31)

6 papildomas priedas pakeičiamas taip: „6 papildomas priedas 1 tipo bandymo procedūros ir sąlygos 1. Bandymų aprašas 1.1. 1 tipo bandymas naudojamas išmetamųjų dujinių junginių, kietųjų dalelių ir jų kiekio, išmetamo CO2 masės, degalų sąnaudų, elektros energijos sąnaudų ir elektrinės ridos verčių patikrai per taikomą WLTP bandymo ciklą. 1.1.1. Bandymai atliekami pagal metodą, aprašytą šio papildomo priedo 2 punkte arba 8 papildomo priedo 3 dalyje tik elektra varomoms, hibridinėms elektrinėms ir suslėgto vandenilio kuro elementu varomoms transporto priemonėms. Išmetamųjų dujų, kietųjų dalelių ir kietųjų dalelių skaičiaus ėminiai imami ir analizuojami pagal nustatytus metodus. 1.2. Bandymų skaičius nustatomas pagal A6/1 paveiksle pateiktą struktūrinę schemą. Ribinė vertė yra didžiausioji atitinkamo teršalo kriterijaus leidžiamoji vertė, nurodyta Reglamento (EB) Nr. 715/2007 I priedo 2 lentelėje. 1.2.1. A6/1 paveikslo struktūrinė schema taikoma tik visam taikytinam WLTP bandymo ciklui, o ne atskiroms fazėms. 1.2.2. Bandymo rezultatai turi būti ĮEKS energijos pokyčiu pagrįstos vertės pasiekus tikslinį greitį; atliekama pataisa taikant Ki, ACTC ir nusidėvėjimo koeficientus. 1.2.3. Viso ciklo verčių nustatymas 1.2.3.1. Jei kurio nors bandymo metu viršijama išmetamųjų teršalų kiekio kriterijaus ribinė vertė, transporto priemonė pripažįstama netinkama. 1.2.3.2. Atsižvelgdamas į transporto priemonės tipą, gamintojas gali deklaruoti išmetamo CO2 masės, elektros energijos sąnaudų, degalų sąnaudų vertę kaip NOVC-FCHV, PER ir AER transporto priemonėms taikytiną viso ciklo vertę pagal A6/1 lentelę. 1.2.3.3. Deklaruota elektros energijos sąnaudų vertė OVC-HEV transporto priemonėms, veikiančioms įkrovos naudojimo režimu, negali būti nustatyta pagal A6/1 paveikslą. Ji turi būti naudojama kaip tipo patvirtinimo vertė, jei deklaruota CO2 vertė pripažįstama patvirtinimo verte. Jei to nėra, kaip tipo patvirtinimo vertė naudojama išmatuotoji elektros energijos sąnaudų vertė. 1.2.3.4. Jie po pirmo bandymo įvykdomi visi taikytinos A6/2 lentelės 1 eilutės kriterijai, visos gamintojo deklaruotos vertės pripažįstamos tipo patvirtinimo vertėmis. Neįvykdžius bent vieno taikytinos A6/2 lentelės 1 eilutės kriterijaus, su ta pačia transporto priemone atliekamas antras bandymas. 1.2.3.5. Po antro bandymo apskaičiuojami vidutiniai aritmetiniai dviejų bandymų rezultatai. Jei šie vidutiniai aritmetiniai rezultatai atitinka visus taikytinos A6/2 lentelės 2 eilutėje pateiktus kriterijus, visos gamintojo deklaruotos vertės pripažįstamos tipo patvirtinimo verte. Neįvykdžius bent vieno taikytinos A6/2 lentelės 2 eilutės kriterijaus, su ta pačia transporto priemone atliekamas trečias bandymas. 1.2.3.6. Po trečio bandymo apskaičiuojami vidutiniai aritmetiniai trijų bandymų rezultatai. Visų parametrų, kurie atitinka taikytinos A6/2 lentelės 3 eilutės atitinkamą kriterijų, deklaruota vertė laikoma tipo patvirtinimo verte. Bet kurio parametro, kuris neatitinka taikytinos A6/2 lentelės 3 eilutės atitinkamo kriterijaus, vidutinis aritmetinis rezultatas laikomas tipo patvirtinimo verte. 1.2.3.7. Jei po pirmo arba antro bandymo neįvykdomas nė vienas taikytinos A6/2 lentelės kriterijus, gamintojo prašymu ir gavus tipo patvirtinimo institucijos pritarimą, gali būti iš naujo deklaruojamos didesnės išmetamųjų teršalų ar sąnaudų vertės arba mažesnės elektrinės ridos vertės, kad būtų sumažintas tipo patvirtinimui reikalingų bandymų skaičius. 1.2.3.8. Priėmimo verčių dCO21, dCO22 ir dCO23 nustatymas 1.2.3.8.1. Be 1.2.3.8.2 punkto reikalavimo, bandymų skaičiaus kriterijams nustatyti pagal A6/2 lentelę naudojamos šios dCO21, dCO22 ir dCO23 vertės: dCO21 = 0,990 dCO22 = 0,995 dCO23 = 1,000 1.2.3.8.2. Jei OVC-HEV 1 tipo bandymą įkrovos naudojimo režimo sąlygomis sudaro du ar daugiau taikytinų WLTP bandymo ciklų ir dCO2x vertė mažesnė už 1,0, dCO2x vertė pakeičiama į 1,0. 1.2.3.9. Jei bandymo rezultatas arba rezultatų vidurkis buvo priimtas ir patvirtintas kaip tipo patvirtinimo vertė, šis rezultatas tolesniuose skaičiavimuose vadinamas „deklaruota verte“. A6/1 lentelė Gamintojo deklaruotoms vertėms taikomos taisyklės (viso ciklo vertės) (1) Transporto priemonės tipas MCO2 (2) (g/km) FC (kg/100 km) Elektros energijos sąnaudos (3) (Wh/km) čia Visa elektrinė rida / Grynoji elektrinė rida (3) (km) Pagal 6 papildomą priedą bandytos transporto priemonės (varomos tik vidaus degimo varikliu (-iais) MCO2 7 papildomo priedo 3 punktas — — — NOVC-FCHV — FCCS 8 papildomo priedo 4.2.1.2.1 punktas — — NOVC-HEV MCO2,CS 8 papildomo priedo 4.1.1 punktas — — — OVC-HEV CD MCO2,CD 8 papildomo priedo 4.1.2 punktas — ECAC,CD 8 papildomo priedo 4.3.1 punktas AER 8 papildomo priedo 4.4.1.1 punktas CS MCO2,CS 8 papildomo priedo 4.1.1 punktas — — — PEV — — ECWLTC 8 papildomo priedo 4.3.4.2 punktas PERWLTC 8 papildomo priedo 4.4.2 punktas A6/1 pav 1 tipo bandymų skaičiaus nustatymo struktūrinė schema Bet kuris išmetamųjų teršalų kriterijų kiekio didesnis už ribinę vertę Trečiasis bandymas Bet kuris išmetamųjų teršalų kriterijų kiekio didesnis už ribinę vertę Antrasis bandymas Bet kuris išmetamųjų teršalų kriterijų kiekio didesnis už ribinę vertę Pirmasis bandymas Atmesta Įvykdyti visi A6/2 lentelės antrojo bandymo eilutėje nustatyti kriterijai Įvykdyti visi A6/2 lentelės pirmojo bandymo eilutės kriterijai Ne Ne Ne Ne Ne Taip Taip Taip Taip Taip Patvirtinta deklaruota vertė arba trijų verčių vidurkis, priklausomai nuo kiekvienos vertės įvertinimo rezultato Patvirtintos visos deklaruotos vertės ir išmetamųjų teršalų kiekiai A6/2 lentelė Bandymų skaičiaus kriterijai Tik vidaus degimo varikliu (-iais) varomoms (ICE) transporto priemonėms, NOVC-HEV ir OVC-HEV transporto priemonių 1 tipo bandymas įkrovos palaikymo režimu Bandymas Sprendimo parametrai Išmetamųjų teršalų kiekio kriterijai MCO2 1 eilutė Pirmasis bandymas Pirmojo bandymo rezultatai ≤ Reglamentuota ribinė vertė × 0,9 ≤ Deklaruota vertė × dCO21 2 eilutė Antrasis bandymas Pirmojo ir antrojo bandymų rezultatų aritmetinis vidurkis ≤ Reglamentuota ribinė vertė × 1,0 (4) ≤ Deklaruota vertė × dCO22 3 eilutė Trečiasis bandymas Trijų bandymų rezultatų aritmetinis vidurkis ≤ Reglamentuota ribinė vertė × 1,0 (4) ≤ Deklaruota vertė × dCO23

OVC-HEV transporto priemonių 1 tipo bandymas įkrovos naudojimo režimu Bandymas Sprendimo parametrai Išmetamųjų teršalų kiekio kriterijai MCO2,CD AER 1 eilutė Pirmasis bandymas Pirmojo bandymo rezultatai ≤ Reglamentuota ribinė vertė × 0,9 (5) ≤ Deklaruota vertė × dCO21 ≥ Deklaruota vertė × 1,0 2 eilutė Antrasis bandymas Pirmojo ir antrojo bandymų rezultatų aritmetinis vidurkis ≤ Reglamentuota ribinė vertė × 1,0 (6) ≤ Deklaruota vertė × dCO22 ≥ Deklaruota vertė × 1,0 3 eilutė Trečiasis bandymas Trijų bandymų rezultatų aritmetinis vidurkis ≤ Reglamentuota ribinė vertė × 1,0 (6) ≤ Deklaruota vertė × dCO23 ≥ Deklaruota vertė × 1,0

PEV transporto priemonėms Bandymas Sprendimo parametrai Elektros energijos sąnaudos MOL 1 eilutė Pirmasis bandymas Pirmojo bandymo rezultatai ≤ Deklaruota vertė × 1,0 ≥ Deklaruota vertė × 1,0 2 eilutė Antrasis bandymas Pirmojo ir antrojo bandymų rezultatų aritmetinis vidurkis ≤ Deklaruota vertė × 1,0 ≥ Deklaruota vertė × 1,0 3 eilutė Trečiasis bandymas Trijų bandymų rezultatų aritmetinis vidurkis ≤ Deklaruota vertė × 1,0 ≥ Deklaruota vertė × 1,0

Skirta NOVC-FCHV Bandymas Sprendimo parametrai FCCS 1 eilutė Pirmasis bandymas Pirmojo bandymo rezultatai ≤ Deklaruota vertė × 1,0 2 eilutė Antrasis bandymas Pirmojo ir antrojo bandymų rezultatų aritmetinis vidurkis ≤ Deklaruota vertė × 1,0 3 eilutė Trečiasis bandymas Trijų bandymų rezultatų aritmetinis vidurkis ≤ Deklaruota vertė × 1,0 1.2.4. Fazės savitųjų verčių nustatymas 1.2.4.1. Fazės savitoji CO2 kiekio vertė 1.2.4.1.1. Kai patvirtinama viso ciklo deklaruota išmetamo CO2 kiekio vertė, bandymo rezultatų fazės savitųjų verčių aritmetinis vidurkis, išreikštas g/km, padauginamas iš CO2_AF koregavimo koeficiento, taip išlyginant skirtumą tarp deklaruotos vertės ir bandymo rezultatų. Ši pakoreguotoji vertė turi būti CO2 tipo patvirtinimo vertė. Čia: Čia: yra vidutinis aritmetinis išmetamo CO2 masės rezultatas L fazės bandymo rezultatui (-ams), g/km; yra vidutinis aritmetinis išmetamo CO2 masės rezultatas M fazės bandymo rezultatui (-ams), g/km; yra vidutinis aritmetinis išmetamo CO2 masės rezultatas H fazės bandymo rezultatui (-ams); g/km; yra vidutinis aritmetinis išmetamo CO2 masės rezultatas exH fazės bandymo rezultatui (-ams), g/km; DL yra teorinis L fazės atstumas, km; DM yra teorinis M fazės atstumas, km; DH yra teorinis H fazės atstumas, km; DexH yra teorinis exH fazės atstumas, km. 1.2.4.1.2. Jei viso ciklo deklaruota išmetamo CO2 masės vertė nepriimama, fazės savitosios išmetamo CO2 masės tipo patvirtinimo vertė apskaičiuojama išvedus aritmetinį visų atitinkamos fazės bandymų rezultatų vidurkį. 1.2.4.2. Fazės savitosios degalų sąnaudų vertės Degalų sąnaudų vertė apskaičiuojama pagal fazės savitąją išmetamo CO2 masę, naudojant šio papildomo priedo 1.2.4.1 punkto lygtis ir išmetamųjų teršalų kiekio aritmetinį vidurkį. 1.2.4.3. Fazės savitosios elektros energijos sąnaudų PER ir AER vertės Fazės savitosios elektros energijos sąnaudos ir fazės savitosios elektrinės ridos vertės skaičiuojamos išvedant bandymų rezultato (-ų) fazės savitųjų verčių aritmetinį vidurkį netaikant koregavimo koeficiento. 2. 1 tipo bandymo sąlygos 2.1. Apžvalga 2.1.1. 1 tipo bandymą sudaro nurodytos dinamometro parengimo, degalų pripylimo, stabilizavimo ir veikimo sąlygų sekos. 2.1.2. 1 tipo bandymą sudaro transporto priemonės veikimas ant važiuoklės dinamometro interpoliacijos šeimai taikomo WLTC metu. Pastoviojo tūrio ėminių ėmikliu nepertraukiamai imama proporcinga praskiestų išmetamųjų dujų dalis, kad vėliau būtų galima atlikti jos analizę. 2.1.3. Matuojama visų junginių, kurių praskiestos išmetamos masės matavimai atliekami, foninė koncentracija. Todėl atliekant išmetamųjų teršalų kiekio bandymus turi būti imami ir analizuojami skiedimo oro ėminiai. 2.1.3.1. Foninių kietųjų dalelių matavimas 2.1.3.1.1. Jei gamintojas reikalauja atimti skiedimo oro arba skiedimo tunelio foninių kietųjų dalelių masę iš išmetamųjų teršalų išmatuotųjų verčių, šios foninės vertės nustatomos pagal šio papildomo priedo 2.1.3.1.1.1–2.1.3.1.1.3 punktuose nurodytas procedūras. 2.1.3.1.1.1. Didžiausioji leidžiama foninių verčių korekcija yra masė filtre, atitinkanti 1 mg/km bandymo srauto. 2.1.3.1.1.2. Jei foninė vertė viršija šią ribą, atimama numatytoji 1 mg/km vertė. 2.1.3.1.1.3. Jeigu atėmus foninių kietųjų dalelių lygio vertę gaunamas neigiamas rezultatas, foninė vertė laikoma lygia nuliui. 2.1.3.1.2. Skiedimo oro foninių kietųjų dalelių masės lygis nustatomas leidžiant filtruotą skiedimo orą per foninį kietųjų dalelių filtrą. Jis imamas iš vietos, esančios iškart už skiedimo oro filtrų. Foninio lygio vertės, išreikštos μg/m3, nustatomos kaip bent 14 matavimų, per savaitę atliekant bent vieną matavimą, slankusis aritmetinis vidurkis. 2.1.3.1.3. Skiedimo tunelio foninių kietųjų dalelių masės lygis nustatomas leidžiant filtruotą skiedimo orą per foninį kietųjų dalelių filtrą. Jis imamas toje pačioje vietoje, kur imamas kietųjų dalelių ėminys. Jei bandymui naudojamas antrinis skiedimas, antrinio skiedimo sistema turi būti aktyvi atliekant foninį matavimą. Vieną matavimą galima atlikti bandymo dieną, prieš bandymą arba po jo. 2.1.3.2. Foninių kietųjų dalelių kiekio nustatymas 2.1.3.2.1. Jei gamintojas reikalauja foninių verčių koregavimo, foninio lygio vertės nustatomos toliau nurodytu būdu. 2.1.3.2.1.1. Foninę vertę galima apskaičiuoti arba išmatuoti. Didžiausiasis leidžiamas foninės vertės koregavimas turi sietis su didžiausiuoju leidžiamuoju nuotėkio intervalu kietųjų dalelių kiekio matavimo sistemoje (0,5 dalelės kubiniame centimetre), nustatytu pagal dalelių koncentracijos mažinimo koeficientą, PCRF ir CVS srautą, naudotą faktiniame bandyme; 2.1.3.2.1.2. Patvirtinimo institucija arba gamintojas gali reikalauti vietoj apskaičiuotų verčių naudoti faktinius foninių matavimų rezultatus; 2.1.3.2.1.3. Jeigu atėmus foninių kietųjų dalelių lygio vertę gaunamas neigiamas rezultatas, KDK rezultatas laikoma lygiu nuliui. 2.1.3.2.2. Skiedimo oro foninių kietųjų dalelių kiekio lygis nustatomas imant filtruoto skiedimo oro ėminius. Jie imami iš vietos, esančios iškart už skiedimo oro filtrų į KDK matavimo sistemą. Foninio lygio vertės, išreikštos dalelėmis kubiniame centimetre, nustatomos kaip bent 14 matavimų, per savaitę atliekant bent vieną matavimą, slankusis aritmetinis vidurkis. 2.1.3.2.3. Skiedimo tunelio foninių kietųjų dalelių kiekio lygis nustatomas imant filtruoto skiedimo oro ėminius. Jie imami toje pačioje vietoje, kur imamas KDK ėminys. Jei bandymui naudojamas antrinis skiedimas, antrinio skiedimo sistema turi būti aktyvi atliekant foninį matavimą. Vieną matavimą galima atlikti bandymo dieną, prieš bandymą arba po jo, naudojant faktinį PCRF ir bandymo metu naudotą CVS srauto spartą. 2.2. Bendra bandymų kameros įranga 2.2.1. Matuotini parametrai 2.2.1.1. Toliau nurodyta temperatūra matuojama ± 1,5 °C tikslumu: a) bandymo kameros aplinkos oro; b) skiedimo ir ėminių ėmimo sistemos, kaip reikalaujama 5 papildomame priede nustatytoms išmetamųjų teršalų matavimo sistemoms. 2.2.1.2. Atmosferos slėgis turi būti išmatuotinas taikant ± 1 kPa glaudumą. 2.2.1.3. Specifinis drėgnis H turi būti išmatuotinas taikant ± 1 g H2O/kg sauso oro glaudumą. 2.2.2. Bandymų kamera ir stabilizavimo zona 2.2.2.1. Bandymų kamera 2.2.2.1.1. Bandymo kameros temperatūros nuostatis turi būti 23 °C. Faktinės vertės leidžiamasis nuokrypis turi būti ± 5 °C ribose. Oro temperatūra ir drėgnis bandymo kameros aušinimo pūstuvo išleidimo angoje matuojami bent 0,1 Hz dažniu. Dėl temperatūros bandymo pradžioje žiūrėkite šio papildomo priedo 2.8.1 punktą. 2.2.2.1.2. Bandymo kameros oro arba variklio įsiurbiamo oro specifinis drėgnis H turi būti toks: 5,5 ≤ H ≤ 12,2 (g H2O/kg sauso oro) 2.2.2.1.3. Drėgnis matuojamas nepertraukiamai, ne mažesniu nei 0,1 Hz dažniu. 2.2.2.2. Stabilizavimo zona Stabilizavimo zonos temperatūros nuostatis turi būti 23 °C, o faktinės vertės leidžiamasis nuokrypis turi būti ± 3 °C, vertinant pagal 5 minučių slankųjį aritmetinį vidurkį, ir negali būti sistemingo nuokrypio nuo nuostačio. Temperatūra matuojama nepertraukiamai ne mažesniu nei 0,033 Hz dažniu (kas 30 s). 2.3. Bandomoji transporto priemonė 2.3.1. Bendroji informacija Visi bandomosios transporto priemonės komponentai turi atitikti serijinę gamybą arba, jei transporto priemonė išsiskiria iš serijinės gamybos, išsamus aprašas įtraukiamas į visas atitinkamas bandymų ataskaitas. Parinkdami bandomąją transporto priemonę, gamintojas ir patvirtinimo institucija turi sutarti, koks transporto priemonės modelis yra tipinis interpoliacijos šeimai. Išmetamųjų teršalų matavimui taikoma su bandomąja transporto priemone H nustatyta kelio apkrova. Kelio apkrovos matricos šeimos atveju išmetamųjų teršalų matavimui taikoma transporto priemonei HM pagal 4 papildomo priedo 5.1 punktą apskaičiuota kelio apkrova. Jei gamintojo prašymu naudojamas interpoliacijos metodas (žr. 7 papildomo priedo 3.2.3.2 punktą), atliekamas papildomas išmetamųjų teršalų matavimas esant kelio apkrovai, nustatytai su bandomąja transporto priemone L. Transporto priemonių H ir L bandymai turėtų būti atliekami su ta pačia bandomąja transporto priemone ir esant interpoliacijos šeimoje mažiausiam santykiui n/v (taikant ± 1,5 proc. leidžiamąjį nuokrypį). Kelio apkrovos matricos šeimos atveju papildomas išmetamųjų teršalų matavimas atliekamas taikant kelio apkrovą, apskaičiuotą transporto priemonei LM pagal 4 papildomo priedo 5.1 punktą. Kelio apkrovos koeficientai ir bandomųjų transporto priemonių L ir H bandomoji masė gali būti gaunami remiantis skirtingomis kelio apkrovos šeimomis, jei šių kelio apkrovos šeimų rezultatų skirtumas susidaro dėl 4 papildomo priedo 6.8 punkto taikymo ir jei laikomasi šio papildomo priedo 2.3.2 punkte nustatytų reikalavimų. 2.3.2. CO2 interpoliacijos intervalas 2.3.2.1. Interpoliacijos metodas taikomas tik tuo atveju, jei: a) bandomųjų transporto priemonių L ir H CO2 kiekio skirtumas per taikomą ciklą, susidaręs taikant 7 papildomo priedo A7/1 lentelėje nustatytą 9 etapą, yra nuo 5 g/km iki didžiausiosios vertės, nustatytos 2.3.2.2 punkte; b) visų taikomų fazės verčių atveju transporto priemonės H CO2 kiekio vertės, gautos taikant 7 papildomo priedo A7/1 lentelėje nustatytą 9 etapą, yra didesnės už transporto priemonės L. Jei šie reikalavimai neįvykdomi, bandymai gali būti paskelbiami negaliojančiais ir, tipo patvirtinimo institucijai pritarus, kartojami. 2.3.2.2. Didžiausiasis leidžiamasis transporto priemonių L ir H CO2 kiekio skirtumas per taikomą ciklą, susidaręs taikant 7 papildomo priedo A7/1 lentelėje nustatytą 9 etapą, yra 20 proc. plius 5 g/km transporto priemonės H išmetamųjų teršalų, bet ne mažesnis kaip 15 g/km ir ne didesnis kaip 30 g/km. Šis apribojimas netaikomas, kai naudojama kelio apkrovos matricos šeima. 2.3.2.3. Gamintojo prašymu ir gavus tipo patvirtinimo institucijos pritarimą, interpoliacijos linija gali būti ekstrapoliuojama iki CO2 kiekio, ne daugiau kaip 3 g/km didesnio už išmetamo iš transporto priemonės H CO2 kiekį ir (arba) mažesnio už išmetamo iš transporto priemonės L CO2 kiekį. Šis plėtinys galioja tik absoliučiose 2.3.2.2 punkte nustatyto interpoliacijos intervalo ribose. Naudojant kelio apkrovos matricos šeimą, ekstrapoliacijos taikyti negalima. Jei dvi arba daugiau interpoliacijos šeimų yra vienodos šio priedo 5.6 punkto reikalavimų atžvilgiu, tačiau skiriasi tuo, kad jų bendras CO2 kiekio intervalas viršytų didžiausiąją delta vertę, nustatytą 2.3.2.2 punkte, visos atskiros transporto priemonės, kurių specifikacijos (pvz., markė, modelis, pasirenkamoji įranga) yra vienodos, priskiriamos tik vienai iš interpoliacijos šeimų. 2.3.3. Parengimas Transporto priemonės techninė būklė turi būti gera. Ji turi būti įvažinėta ir iki bandymo nuvažiavusi 3 000–15 000 km. Variklis, pavarų dėžė ir transporto priemonė turi būti įvažinėti pagal gamintojo rekomendacijas. 2.4. Nustatymai 2.4.1. Dinamometro nustatymai ir patikra atliekami pagal 4 papildomą priedą. 2.4.2. Dinamometro veikimas 2.4.2.1. Veikiant dinamometrui, pagalbiniai prietaisai išjungiami arba padaromi neaktyvūs, jei jų veikimas nėra privalomas pagal teisės aktus. 2.4.2.2. Transporto priemonės dinamometro veikimo režimas, jei toks yra, aktyvinamas pagal gamintojo instrukciją (pvz., tam tikra seka naudojant ant vairo esančius mygtukus, naudojant gamintojo darbinį bandiklį, išimant saugiklį). Gamintojas patvirtinimo institucijai pateikia neaktyvių prietaisų sąrašą ir išjungimo pagrindimą. Dinamometro veikimo režimą turi patvirtinti patvirtinimo institucija, o jo naudojimas įtraukiamas į visas atitinkamas bandymų ataskaitas. 2.4.2.3. Transporto priemonės dinamometro veikimo režimas negali aktyvinti, moduliuoti, užlaikyti ar išjungti jokios dalies, veikiančios išmetamuosius teršalus ir degalų sąnaudas bandymo sąlygomis. Bet koks įtaisas, veikiantis darbą ant važiuoklės dinamometro, nustatomas taip, kad užtikrintų tinkamą veikimą. 2.4.2.4. Dinamometro tipo parinkimas bandomajai transporto priemonei 2.4.2.4.1. Jei bandomoji transporto priemonė turi dvi varomąsias ašis ir WLTP sąlygomis per taikomą ciklą dalį laiko arba nuolat yra varomos arba energiją rekuperuoja dvi ašys, ji bandoma ant dinamometro, veikiančio keturių ratų pavaros režimu, atitinkančiu 5 papildomo priedo 2.2 ir 2.3 punktų reikalavimus. 2.4.2.4.2. Jei bandomoji transporto priemonė bandoma naudojant tik vieną varomąją ašį, ji bandoma ant dinamometro, veikiančio dviejų ratų pavaros režimu, atitinkančiu 5 papildomo priedo 2.2 punkto reikalavimus. Gamintojo prašymu ir gavus tipo patvirtinimo institucijos pritarimą, transporto priemonė su viena varomąja ašimi gali būti bandoma ant keturių rato pavaros dinamometro, veikiančio keturių ratų pavaros režimu. 2.4.2.4.3. Jei, važiuojant specialiais vairuotojo pasirenkamais režimais, skirtais naudoti ne įprasto kasdienio eksploatavimo sąlygomis, o tik specialiais ribotais tikslais, pvz., važiuojant kalnų režimu arba palaikomuoju režimu, arba jei dviejų varomųjų ašių režimas įjungiamas tik važiuojant bekele, yra varomos dvi bandomosios transporto priemonės varomosios ašys, transporto priemonė bandoma ant dinamometro, veikiančio dviejų ratų pavaros režimu, atitinkančiu 5 papildomo priedo 2.2 punkte nurodytas specifikacijas. 2.4.2.4.4. Jei bandomoji transporto priemonė bandoma ant keturių ratų pavaros dinamometro, veikiančio dviejų ratų pavaros režimu, nevaromos ašies ratai bandymo metu gali suktis, jei, atsižvelgiant į transporto priemonės dinamometro veikimo režimą ir transporto priemonės saviriedos režimą, toks veikimo būdas yra įmanomas. A6/1a pav Galimos bandymų ant dviejų ir keturių ratų pavaros dinamometrų konfigūracijos 2.4.2.5. Dviejų ratų pavaros režimu veikiančio dinamometro ir keturių ratų pavaros režimu veikiančio dinamometro lygiavertiškumo įrodymas 2.4.2.5.1. Gamintojo prašymu ir gavus tipo patvirtinimo institucijos pritarimą, transporto priemonė, kuri turi būti bandoma ant keturių ratų pavaros režimu veikiančio dinamometro, gali būti bandoma ir ant dviejų ratų pavaros režimu veikiančio dinamometro, jei įvykdomos šios sąlygos: a) bandomoji transporto priemonė konvertuota į vienos varomosios ašies transporto priemonę; b) gamintojas tipo patvirtinimo institucijai pateikia įrodymą, kad konvertuotos transporto priemonės išmetamas CO2 kiekis, degalų sąnaudos ir (arba) elektros energijos energijos sąnaudos yra tokios pačios arba didesnės nei nekonvertuotos transporto priemonės, bandomos ant keturių ratų pavaros režimu veikiančio dinamometro; c) per bandymą užtikrinamas saugus veikimas (pvz., išimant saugiklį arba varomąjį veleną) ir pateikiama instrukcija, taip pat nurodant dinamometro veikimo režimą; d) konvertavimas taikomas tik ant važiuoklės dinamometro bandomai transporto priemonei, kelio apkrovos nustatymo procedūra taikoma nekonvertuotai bandomajai transporto priemonei. 2.4.2.5.2. Šis lygiavertiškumo įrodymas taikomas visoms tos pačios kelio apkrovos šeimos transporto priemonėms. Gamintojo prašymu ir gavus tipo patvirtinimo institucijos pritarimą, šis lygiavertiškumo įrodymas gali būti išplečiamas įtraukiant kitas kelio apkrovos šeimas, jei turima įrodymų, kad bandomąja priemone buvo pasirinkta blogiausiojo atvejo kelio apkrovos šeimai priklausanti transporto priemonė. 2.4.2.6. Informacija, ar transporto priemonė buvo bandoma ant dviejų ratų pavaros, ar ant keturių ratų pavaros dinamometro, ir ar ji buvo bandoma dviejų ratų pavaros, ar keturių ratų pavaros režimu, įtraukiama į visas atitinkamas bandymų ataskaitas. Jei transporto priemonė buvo bandoma ant keturių ratų pavaros dinamometro, veikiančio dviejų ratų pavaros režimu, pateikiant šią informaciją taip pat nurodoma, ar sukosi nevaromos ašies ratai. 2.4.3. Transporto priemonės išmetimo sistemoje neturi būti jokio nuotėkio, galinčio sumažinti surenkamų dujų kiekį. 2.4.4. Galios pavaros ir transporto priemonės valdiklių parametrai turi būti tokie, kokius gamintojas nustatė gamyklinei serijai. 2.4.5. Padangos turi būti transporto priemonės gamintojo nurodyto originalios įrangos tipo. Slėgį padangose galima padidinti iki slėgio, viršijančio 4 papildomo priedo 4.2.2.3 punkte nustatytą slėgį ne daugiau nei 50 proc. Toks pats padangų slėgis naudojamas dinamometro nustatymui ir visiems tolesniems bandymams. Slėgis padangose įtraukiamas į visas atitinkamas bandymų ataskaitas. 2.4.6. Etaloniniai degalai Bandymams naudojami IX priede nurodyti atitinkami etaloniniai degalai. 2.4.7. Bandomosios transporto priemonės parengimas 2.4.7.1. Per bandymą transporto priemonė turi būti daugmaž horizontalioje padėtyje, kad būtų išvengta bet kokio neįprasto degalų pasiskirstymo. 2.4.7.2. Prireikus gamintojas turi parūpinti papildomų detalių ir adapterių, reikalingų degalų išpylimo įtaisui įrengti kuo žemesniame transporto priemonėje sumontuoto degalų bako (-ų) taške, ir užtikrinti galimybę imti išmetamųjų teršalų ėminius. 2.4.7.3. Bandymo metu imant kietųjų dalelių ėminius, kai regeneruojamas įtaisas stabilizuojamas apkrovos sąlygomis (t. y., transporto priemonėje nevykstant regeneravimui), rekomenduojama, kad tarp suplanuotų regeneravimo ciklų transporto priemonė būtų nuvažiavusi atstumą, didesnį už 1/3 ridos, arba periodiškai regeneruojamas įtaisas būtų veikiamas lygiavertės apkrovos ne transporto priemonėje. 2.5. Pirminio bandymo ciklai Gamintojui paprašius gali būti atlikti pirminio bandymo ciklai greičio grafikui įvykdyti nustatytose ribose. 2.6. Bandomosios transporto priemonės kondicionavimas prieš bandymą 2.6.1. Transporto priemonės parengimas 2.6.1.1. Degalų bako pripildymas Į degalų baką (arba bakus) pripilama nurodytų bandomųjų degalų. Jeigu degalų bake (arba bakuose) esantys degalai neatitinka šio papildomo priedo 2.4.6 punkto specifikacijų, prieš pilant degalus tie degalai išpilami. Degalų garavimo kontrolės sistema neturi būti nei neįprastu būdu prapučiama oru, nei neįprastai apkraunama. 2.6.1.2. ĮEKS įkrovimas Prieš atliekant kondicionavimo prieš bandymą ciklą ĮEKS turi būti visiškai įkrautos. Gamintojo prašymu įkrovimas prieš tokį kondicionavimą prieš bandymą gali būti neatliekamas. Prieš oficialų bandymą ĮEKS negalima įkrauti iš naujo. 2.6.1.3. Padangų slėgis Varomųjų ratų padangų slėgis nustatomas pagal šio papildomo šio papildomo priedo 2.4.5 punktą. 2.6.1.4. Dujiniais degalais varomos transporto priemonės Jei transporto priemonės yra su kibirkštinio uždegimo varikliais ir varomos SND arba GD / biometanu, arba įrengtos taip, kad galėtų būti varomos arba benzinu, arba SND ar GD / biometanu, tarp bandymų su pirmaisiais ir antraisiais etaloniniais dujiniais degalais iš naujo atliekamas kondicionavimas prieš darant bandymą su antraisiais etaloniniais degalais. 2.6.2. Bandymų kamera 2.6.2.1. Temperatūra Kondicionavimo prieš bandymą metu bandymų kameros temperatūra turi būti tokia pati, kaip nustatyta 1 tipo bandymui (šio papildomo priedo 2.2.2.1.1 punktas). 2.6.2.2. Foninis matavimas Bandymų laboratorijoje, kurioje atliekant mažą kietųjų dalelių kiekį išmetančios transporto priemonės bandymą gali būti nustatytas taršos atvejis dėl to, kad prieš tai čia buvo bandoma didelį kietųjų dalelių kiekį išmetanti transporto priemonė, ėminių ėmimo įrangos kondicionavimo prieš bandymą tikslais rekomenduojama, kad mažą kietųjų dalelių kiekį išmetančia transporto priemone būtų 20 minučių važiuojama 120 km/h greičiu taikant stacionariojo važiavimo ciklą. Ėminių ėmimo prietaisų kondicionavimui prieš bandymą leidžiamas ilgesnis veikimas ir (arba) didesnis greitis, jei reikia. Skiedimo tunelio foniniai matavimai, jei taikoma, atliekami po tunelio kondicionavimo prieš bandymą ir prieš visus tolesnius transporto priemonės bandymus. 2.6.3. Procedūra 2.6.3.1. Bandomoji transporto priemonė užvažiuoja arba užstumiama ant dinamometro ir veikia per visus taikomus WLTC. Transporto priemonė neturi būti šalta ir gali būti naudojama dinamometro apkrovai nustatyti. 2.6.3.2. Dinamometro apkrova nustatoma pagal 4 papildomo priedo 7 ir 8 punktus. Jei bandymams naudojamas dviejų ratų pavaros režimu veikiantis dinamometras, kelio apkrova nustatoma ant dviejų ratų pavaros režimu veikiančio dinamometro, o jei bandymams naudojamas keturių ratų pavaros režimu veikiantis dinamometras, kelio apkrova nustatoma ant keturių ratų pavaros režimu veikiančio dinamometro. 2.6.4. Transporto priemonės valdymas 2.6.4.1. Galios pavaros įjungimo procedūra pradedama šiam tikslui skirtais įtaisais pagal gamintojo instrukcijas. Jei nenurodyta kitaip, bandymo metu neleidžiama atlikti transporto priemonės neinicijuoto veikimo režimo keitimo. 2.6.4.1.1. Jei galios pavaros įjungimo procedūra pradedama nesėkmingai, pvz., variklis neužsiveda kaip numatyta arba transporto priemonė rodo užvedimo klaidą, bandymas anuliuojamas, reikia kartoti kondicionavimo prieš bandymą bandymus ir važiuoti atliekant naują bandymą. 2.6.4.1.2. Jei kaip degalai naudojamos SND arba GD / biometanas, leidžiama užvesti variklį benzinu ir po iš anksto nustatyto tarpsnio, kurio vairuotojas negali keisti, pradėti automatiškai naudoti SND arba GD / biometaną. Šis tarpsnis neturi viršyti 60 sekundžių. Taip pat gali būti naudojamas tik benzinas arba vienu metu naudojamas benzinas ir dujos, jei dujų energijos sąnaudos sudaro daugiau kaip 80 proc. viso per 1 tipo bandymą suvartoto energijos kiekio. Ši procentinė dalis apskaičiuojama pagal šio papildomo priedo 3 priedėlyje nustatytą metodą. 2.6.4.2. Ciklas pradedamas nuo galios pavaros įjungimo procedūros. 2.6.4.3. Kondicionavimui prieš bandymą taikomas WLTC. Gamintojo arba tipo patvirtinimo institucijos prašymu gali būti atliekami papildomi WLTC, kad transporto priemonė ir jos valdymo sistemos pasiektų stabilią būklę. Šio papildomo kondicionavimo prieš bandymą apimtis įtraukiama į visas atitinkamas bandymų ataskaitas. 2.6.4.4. Greitėjimas Transporto priemonė valdoma atitinkamai judinant akceleratoriaus valdiklį, kad būtų tiksliai laikomasi greičio grafiko. Transporto priemonė turi būti valdoma sklandžiai, laikantis tipinių perjungimo greičio verčių ir procedūrų. Mechaninės pavarų dėžės atveju akceleratoriaus valdiklis atleidžiamas per kiekvieną perjungimą ir perjungimas atliekamas kiek įmanoma greičiau. Jei transporto priemonė negali laikytis greičio grafiko, ji turi naudoti didžiausiąją turimąją galią, kol bus vėl pasiektas atitinkamas tikslinis greitis. 2.6.4.5. Lėtėjimas Ciklo lėtėjimo metu vairuotojas išjungia akceleratoriaus valdiklį, bet iki 2 papildomo priedo 4 punkto d, e arba f papunkčiuose nurodyto momento neišjungia sankabos rankiniu būdu. Jei transporto priemone lėtėja greičiau, nei nurodyta greičio grafike, akceleratoriaus valdiklis naudojamas tokiu būdu, kad transporto priemonė tiksliai laikytųsi greičio grafiko. Jei transporto priemonė lėtėja per lėtai, kad atitiktų numatytą lėtėjimą, stabdžiai naudojami tokiu būdu, kad būtų galima tiksliai laikytis greičio grafiko. 2.6.4.6. Stabdymas Transporto priemonės stovėjimo / veikimo tuščiąja eiga fazių metu stabdžiai spaudžiami atitinkamu stiprumu, kad varomieji ratai nesisuktų. 2.6.5. Pavarų dėžės naudojimas 2.6.5.1. Mechaninė pavarų dėžė 2.6.5.1.1. Laikomasi 2 papildomame priede nustatytų pavarų perjungimo nuostatų. Pagal 8 papildomą priedą bandomos transporto priemonės turi važiuoti pagal šio papildomo priedo 1.5 punktą. 2.6.5.1.2. Pavarų keitimas pradedamas ir užbaigiamas ± 1,0 sekundės tikslumu nuo nustatyto pavaros perjungimo momento. 2.6.5.1.3. Sankaba nuspaudžiama ± 1,0 sekundės tikslumu nuo nustatyto sankabos naudojimo momento. 2.6.5.2. Automatinė pavarų dėžė 2.6.5.2.1. Po pradinio įjungimo per bandymą selektoriaus svirtis nenaudojama. Pradinis įjungimas atliekamas 1 sekundę prieš pradedant pirmąjį greitėjimą. 2.6.5.2.2. Transporto priemonės su automatine pavarų dėže, turinčia rankinį režimą, nebandomos rankiniu režimu. 2.6.6. Vairuotojo pasirenkami režimai 2.6.6.1. Transporto priemonės, kuriose yra numatytas pagrindinis režimas, bandomos tuo režimu. Gamintojo prašymu transporto priemonė gali būti bandoma ir vairuotojo pasirenkamu režimu, kuriuo išmetama daugiausia CO2. 2.6.6.2. Gamintojas tipo patvirtinimo institucijai pateikia vairuotojo pasirenkamo režimo, kuris atitinka šio priedo 3.5.9 punkto reikalavimus, buvimo įrodymus. Tipo patvirtinimo institucijai pritarus, pagrindinis režimas gali būti naudojamas kaip vienintelis vairuotojo pasirenkamas režimas, taikytinas atitinkamai sistemai ar įtaisui, nustatant išmetamųjų teršalų kiekio kriterijus, išmetamą CO2 kiekį ir degalų sąnaudas. 2.6.6.3. Jei transporto priemonė neturi pagrindinio režimo arba jei tipo patvirtinimo institucija nepritarė, kad pageidautas pagrindinis režimas būtų laikomas pagrindiniu, transporto priemonė dėl išmetamųjų teršalų kiekio kriterijų, išmetamo CO2 kiekio ir degalų sąnaudų bandoma geriausiojo ir blogiausiojo atvejo vairuotojo pasirenkamais režimais. Geriausiojo ir blogiausiojo atvejo režimai nustatomi pagal išmetamo CO2 ir degalų sąnaudų įrodomuosius duomenis visų režimų atvejais. Išmetamas CO2 kiekis ir degalų sąnaudos yra bandymų abiem režimais rezultatų aritmetinis vidurkis. Bandymų abiem režimais rezultatai užregistruojami. Gamintojo prašymu transporto priemonė gali būti bandoma ir vairuotojo pasirenkamu režimu, kuriuo išmetama daugiausia CO2. 2.6.6.4. Remiantis gamintojo pateiktais techniniais įrodymais ir pritarus patvirtinimo institucijai, labai specifinės ribotos paskirties vairuotojo pasirenkamieji režimai nenagrinėjami (pvz., palaikomasis režimas, „šliaužimo“ režimas). Turi būti atsižvelgiama į visus likusius vairuotojo pasirenkamus režimus, naudojamus važiuojant priekine eiga, ir neturi būti viršytos išmetamųjų teršalų kiekio kriterijų ribinės vertės. 2.6.6.5. Šio papildomo priedo 2.6.6.1–2.6.6.4 punktai taikomi visoms transporto priemonių sistemoms su vairuotojo pasirenkamais režimais, įskaitant susijusius ne tik su transmisija. 2.6.7. 1 tipo bandymo anuliavimas ir ciklo baigimas Jei variklis netikėtai išsijungia, kondicionavimas prieš bandymą arba 1 tipo bandymas anuliuojamas. Užbaigus ciklą, variklis išjungiamas. Transporto priemonės negalima iš naujo užvesti iki bandymo, kuriam transporto priemonė buvo iš anksto kondicionuojama, pradžios. 2.6.8. Reikalingi duomenys, kokybės kontrolė 2.6.8.1. Greičio matavimas Kondicionavimo prieš bandymą metu matuojamas greičio ir faktinio laiko santykis arba duomenys kaupiami duomenų rinkimo sistema ne mažesniu nei 1 Hz dažniu, kad būtų įvertintas faktinis važiavimo greitis. 2.6.8.2. Nuplauktas atstumas Faktinis transporto priemonės nuvažiuotas atstumas įtraukiamas į visus atitinkamus bandymo dokumentus dėl kiekvienos WLTC fazės. 2.6.8.3. Greičio grafiko leistinieji nuokrypiai Per taikomą WLTC ciklą reikalaujamų pagreičio ir didžiausiojo greičio verčių nepasiekiančios transporto priemonės turi važiuoti su iki galo nuspaustu akceleratoriaus valdikliu, kol vėl pasieks reikiamą greičio grafiką. Dėl greičio grafiko pažeidimų šiomis aplinkybėmis bandymas nėra anuliuojamas. Nukrypimai nuo važiavimo ciklo įtraukiami į visas atitinkamas bandymų ataskaitas. 2.6.8.3.1. Leidžiami toliau nurodyti faktinio transporto priemonės greičio ir nustatyto taikomų bandymo ciklų greičio skirtumo nuokrypiai. Leidžiamieji nuokrypiai vairuotojui nerodomi. a) viršutinė riba: 2,0 km/h didesnė už aukščiausiąjį grafiko tašką ± 1,0 sekundės tikslumu pagal duotą laiko momentą; b) apatinė ribinė vertė: 2,0 km/h mažesnė už žemiausiąjį grafiko tašką ± 1,0 sekundės tikslumu pagal duotą laiko momentą. Žr. A6/2 paveikslą. Už šiuos nustatytus leidžiamuosius greičio nuokrypius didesni nuokrypiai yra pripažįstami su sąlyga, kad leidžiamieji nuokrypiai nė vienu atveju nebus viršyti daugiau nei 1 sekunde. Per bandymų ciklą turi būti ne daugiau nei dešimt tokių nuokrypių. 2.6.8.3.2. IWR ir RMSSE važiavimo trasos indeksai apskaičiuojami pagal 7 papildomo priedo 7 punkto reikalavimus. Jei IWR arba RMSSE viršija atitinkamą tinkamumo intervalą, važiavimo bandymas laikomas negaliojančiu. A6/2 pav Greičio grafiko leistinieji nuokrypiai 2.7. Stabilizavimas 2.7.1. Po kondicionavimo prieš bandymą ir prieš atliekant bandymą bandomoji transporto priemonė stabilizuojama zonoje su tokiomis aplinkos sąlygomis, kaip nustatyta šio papildomo priedo 2.2.2.2 punkte. 2.7.2. Transporto priemonė stabilizuojama ne trumpiau nei 6 ir ne ilgiau nei 36 valandas su atidarytu arba uždarytu variklio dangčiu. Jei specifinės nuostatos konkrečiai transporto priemonei to nedraudžia, aušinimas iki temperatūros nuostačio gali būti atliekamas priverstinio aušinimo būdu. Jei aušinimas pagreitinamas naudojant ventiliatorius, ventiliatoriai išdėstomi taip, kad transmisijos, variklio ir išmetamųjų teršalų papildomo apdorojimo įtaisų stipriausias aušinimas vyktų tolygiai. 2.8. Išmetamųjų teršalų ir degalų sąnaudų bandymas (1 tipo bandymas) 2.8.1. Bandymų kameros temperatūra bandymo pradžioje turi būti 23 ± 3 °C. Variklio tepalų temperatūra ir aušinamojo skysčio, jei toks yra, temperatūra turi ± 2 °C tikslumu atitikti 23 °C nuostatį. 2.8.2. Bandomoji transporto priemonė užstumiama ant dinamometro. 2.8.2.1. Transporto priemonės varomieji ratai uždedami ant dinamometro nejungiant variklio. 2.8.2.2. Varomųjų ratų padangų slėgis nustatomas pagal šio papildomo priedo 2.4.5 punkto nuostatas. 2.8.2.3. Variklio dangtis turi būti uždarytas. 2.8.2.4. Jungiamasis vamzdis prie transporto priemonės išmetimo vamzdžio (-ių) prijungiamas iškart prieš variklio užvedimą. 2.8.3. Galios pavaros įjungimas ir važiavimas 2.8.3.1. Galios pavaros įjungimo procedūra pradedama šiam tikslui skirtais įtaisais pagal gamintojo instrukcijas. 2.8.3.2. Transporto priemone važiuojama, kaip aprašyta šio papildomo priedo 2.6.4–2.6.7 punktuose, per taikomą WLTC, aprašytą 1 papildomame priede. 2.8.4. RCB duomenys matuojami kiekvienoje WLTC fazėje, kaip nustatyta šio papildomo priedo 2 priedėlyje. 2.8.5. Tikrojo transporto priemonės greičio imtys imamos 10 Hz matavimo dažniu, o 7 papildomo priedo 7 dalyje aprašyti važiavimo trasos indeksai turi būti apskaičiuojami ir įforminami dokumentais. 2.8.6. Naudojant faktinio transporto priemonės greičio duomenis, išmatuotus 10 Hz dažniu, ir faktinio laiko duomenis, CO2 rezultatai koreguojami atsižvelgiant į tikslinį greitį ir atstumą, kaip nustatyta 6b papildomame priede. 2.9. Dujų ėminių ėmimas Dujų ėminiai renkami į maišus ir junginiai analizuojami bandymo arba bandymo fazės pabaigoje arba junginius galima analizuoti nepertraukiamai ir integruotai viso ciklo metu. 2.9.1. Prieš kiekvieną bandymą atliekami toliau nurodyti veiksmai. 2.9.1.1. Išvalyti, ištuštinti ėminių maišai prijungiami prie praskiestų išmetamųjų dujų ir skiedimo oro ėminių rinkimo sistemų. 2.9.1.2. Matavimo prietaisai įjungiami pagal prietaiso gamintojo instrukcijas. 2.9.1.3. CVS šilumokaitis (jei sumontuotas) iš anksto pašildomas arba atvėsinamas neviršijant savo darbinės bandymo temperatūros leidžiamojo nuokrypio, kaip nustatyta 5 papildomo priedo 3.3.5.1 punkte. 2.9.1.4. Tokie komponentai, kaip ėminių linijos, filtrai, aušintuvai ir siurbliai, pašildomi arba aušinami pagal poreikį, kol pasiekiama stabilizuota darbinė temperatūra. 2.9.1.5. CVS srauto sparta nustatoma pagal 5 papildomo priedo 3.3.4 punktą ir ėminių srautas sureguliuojamas iki atitinkamo lygio. 2.9.1.6. Nustatoma elektroninio integruoto įtaiso nulinė vertė ir nulinė vertė gali būti pakartotinai nustatoma kiekvienos ciklo fazės pradžioje. 2.9.1.7. Visuose nuolatiniuose dujų analizatoriuose nustatomas atitinkamas intervalas. Bandymo metu juos galima išjungti tik tuo atveju, jei išjungiama keičiant kalibravimą, per kurį taikoma prietaiso skaitmeninė skyra. Bandymo metu neturi būti keičiamas analizatoriaus analoginio veikimo stiprintuvų stiprinimo koeficientas. 2.9.1.8. Nustatoma nulinė visų nuolatinių dujų analizatorių vertė ir jie kalibruojami naudojant dujas pagal 5 papildomo priedo 6 dalies reikalavimus. 2.10. Ėminių ėmimas KD nustatymui 2.10.1. Prieš kiekvieną bandymą atliekami šio papildomo priedo 2.10.1.1–2.10.1.2.2 punktuose apibūdinti veiksmai. 2.10.1.1. Filtro pasirinkimas Visam WLTC naudojamas vienas kietųjų dalelių filtras be atsarginio filtro. Siekiant prisitaikyti prie regioninių ciklo variacijų, vieną filtrą galima naudoti pirmoms trims fazėms ir atskirą filtrą ketvirtai fazei. 2.10.1.2. Filtro paruošimas 2.10.1.2.1. Likus bent 1 valandai iki bandymo pradžios, filtras įdedamas į nuo dulkių apsaugotą Petri lėkštelę, kurioje leidžiama cirkuliuoti orui, o lėkštelė įdedama į svėrimo kamerą (ar patalpą), kad stabilizuotųsi. Stabilizavimo laikotarpio pabaigoje filtras pasveriamas ir jo svoris įtraukiamas į visus atitinkamus bandymų lapus. Tada filtras laikomas uždarytoje Petri lėkštelėje arba sandariame filtro laikiklyje, kol jo prireiks bandymui. Filtras turi būti panaudotas per 8 valandas po išėmimo iš svėrimo kameros (arba patalpos). Filtras turi būti grąžintas į stabilizavimo patalpą per 1 valandą po bandymo ir kondicionuojamas bent 1 valandą iki svėrimo. 2.10.1.2.2. Kietųjų dalelių ėminių filtras rūpestingai įstatomas į filtro laikiklį. Filtrą galima imti tik žnyplėmis arba replytėmis. Grubus elgesys su filtru arba jo subraižymas gali sukelti svorio nustatymo paklaidas. Filtro laikiklio komplektas dedamas į ėminių liniją, per kurią neteka srautas. 2.10.1.2.3. Mikrosvarstykles rekomenduojama tikrinti prieš kiekvieną svėrimą, per 24 valandas nuo ėminio svėrimo, pasveriant vieną maždaug 100 mg etaloninį svarelį. Šis svarelis pasveriamas tris kartus ir vidutinė aritmetinė vertė įtraukiama į visus atitinkamus bandymų lapus. Jeigu vidutinė aritmetinė svėrimo vertė nuo ankstesnio svėrimo vertės skiriasi ± 5 μg, svėrimas užskaitomas ir svarstyklės laikomos tinkamomis naudoti. 2.11. KDK ėminių ėmimas 2.11.1. Prieš kiekvieną bandymą atliekami šio papildomo priedo 2.11.1.1–2.11.1.2 punktuose apibūdinti veiksmai. 2.11.1.1. Įjungiama ir ėminių ėmimui parengiama kietųjų dalelių specifinio skiedimo sistema ir matavimo įranga. 2.11.1.2. Taikant šio papildomo priedo 2.11.1.2.1–2.11.1.2.4 punktuose nurodytas procedūras patvirtinama, kad PNC ir VPR kietųjų dalelių ėminių ėmimo sistemos elementai veikia tinkamai. 2.11.1.2.1. Nuotėkio patikra, naudojant prie visos KDK matavimo sistemos, VPR ir PNC įleidimo angos prijungtą atitinkamų savybių filtrą, turi parodyti mažesnę nei 0,5 kietųjų dalelių kubiniame centimetre išmatuotąją koncentracijos vertę. 2.11.1.2.2. Kiekvieną dieną PNC nulinė patikra, naudojant atitinkamų savybių filtrą PNC įleidimo angoje, turi parodyti ≤ 0,2 kietųjų dalelių kubiniame centimetre koncentraciją. Pašalinus šį filtrą, PNC turi rodyti, kad imant aplinkos oro ėminius išmatuota koncentracija padidėjo bent iki 100 kietųjų dalelių kubiniame centimetre, o sugrąžinus filtrą, jis vėl turi rodyti ≤ 0,2 kietųjų dalelių kubiniame centimetre koncentraciją. 2.11.1.2.3. Patvirtinama, kad matavimo sistema rodo, jog garinimo vamzdyje, jeigu jis naudojamas sistemoje, pasiekta tinkama darbinė temperatūra. 2.11.1.2.4. Patvirtinama, kad matavimo sistema rodo, jog skiedimo įtaise PND1 pasiekta tinkama darbinė temperatūra. 2.12. Ėminių ėmimas bandymo metu 2.12.1. Įjungiama skiedimo sistema, ėminių siurbliai ir duomenų rinkimo sistema. 2.12.2. Įjungiamos KD ir KDK ėminių ėmimo sistemos. 2.12.3. Kietųjų dalelių kiekis matuojamas nepertraukiamai. Vidutinė aritmetinė koncentracija nustatoma integruojant kiekvienos fazės analizatoriaus signalus. 2.12.4. Ėminių ėmimas pradedamas prieš galios pavaros įjungimo procedūrą arba jos metu ir baigiamas užbaigiant ciklą. 2.12.5. Ėminio sukeitimas 2.12.5.1. Dujiniai išmetamieji teršalai Važiuojamo taikytino WLTC kiekvienos fazės pabaigoje praskiestų išmetamųjų dujų ir skiedimo oro ėminių ėmimas prireikus iš vienos maišų poros nukreipiamas į kitą maišų porą. 2.12.5.2. Kietosios dalelės Taikomi šio papildomo priedo 2.10.1.1 punkto reikalavimai. 2.12.6. Dinamometro atstumas, nustatytas kiekvienai fazei, įtraukiamas į visus atitinkamus bandymo dokumentus. 2.13. Bandymo užbaigimas 2.13.1. Paskutinės bandymo dalies pabaigoje variklis iš karto išjungiamas. 2.13.2. Išjungiamas pastoviojo tūrio ėminių ėmiklis (CVS) ar kitas siurbimo įtaisas arba nuo transporto priemonės išmetimo vamzdžio arba vamzdžių atjungiamas išmetamųjų teršalų vamzdis. 2.13.3. Transporto priemonę galima pašalinti nuo dinamometro. 2.14. Po bandymo atliekamos procedūros 2.14.1. Dujų analizatoriaus patikra Patikrinami nepertraukiamam skiedimo matavimui naudotų analizatorių nulio nustatymo ir kalibravimo dujų rodmenys. Bandymas laikomas priimtinu, jei rezultatų prieš bandymą ir po bandymo skirtumas yra mažesnis nei 2 proc. kalibravimo dujų vertės. 2.14.2. Maišo analizė 2.14.2.1. Maišuose esančios išmetamosios dujos ir skiedimo oras analizuojami kiek įmanoma greičiau. Išmetamosios dujos bet kuriuo atveju analizuojamos ne vėliau nei po 30 minučių po kiekvienos ciklo fazės pabaigos. Reikia atsižvelgti į dujų junginių maišuose reaktyvumo laiką. 2.14.2.2. Kai tik prieš analizę atsiranda praktinė galimybė, kiekvienam junginiui naudotinas analizatoriaus intervalas nustatomas į nulinę padėtį naudojant atitinkamas nulio nustatymo dujas. 2.14.2.3. Analizatorių kalibravimo kreivės nustatomos naudojant vardinės koncentracijos, 70–100 proc. intervalo kalibravimo dujas. 2.14.2.4. Tada vėl patikrinamas analizatoriaus nulinės vertės nustatymas: jeigu kokie nors rodmenys nuo šio papildomo priedo 2.14.2.2 punkte nustatyto intervalo skiriasi daugiau nei 2 proc., procedūra kartojama. 2.14.2.5. Vėliau analizuojami ėminiai. 2.14.2.6. Po analizės, naudojant tas pačias dujas, vėl patikrinami nulio ir kalibravimo taškai. Bandymas laikomas priimtinu, jei skirtumas yra mažesnis nei 2 proc. kalibravimo dujų vertės. 2.14.2.7. Įvairių dujų srautų per analizatorius sparta ir slėgis turi būti tokie patys kaip analizatoriaus kalibravimui naudotų dujų. 2.14.2.8. Kiekvieno išmatuoto junginio kiekis įtraukiamas į visus atitinkamus bandymo dokumentus po matavimo įtaiso stabilizavimo. 2.14.2.9. Visų išmetamųjų teršalų masė ir kiekis, jei taikoma, skaičiuojami pagal 7 papildomą priedą. 2.14.2.10. Kalibravimas ir patikrinimai atliekami: a) prieš kiekvienos maišų poros analizę ir po jos arba arba b) prieš visą bandymą ir po jo. b atveju kalibravimas ir patikrinimai atliekami visiems analizatoriams visais bandymo metu naudotais intervalais. Abiem atvejais (a ir b) tas pats analizatoriaus intervalas naudojamas atitinkamiems aplinkos oro ir išmetamųjų dujų maišams. 2.14.3. Kietųjų dalelių ėminių filtro svėrimas 2.14.3.1. Kietųjų dalelių ėminių filtras į svėrimo kamerą (arba patalpą) sugrąžinamas ne vėliau nei po 1 valandos nuo bandymo užbaigimo. Jis bent 1 valandą kondicionuojamas nuo dulkių apsaugotoje Petri lėkštelėje, kurioje leidžiama cirkuliuoti orui, ir pasveriamas. Filtro bruto svoris įtraukiamas į visus atitinkamus bandymų dokumentus. 2.14.3.2. Bent du nenaudoti etaloniniai filtrai pasveriami per 8 valandas po ėminių filtrų svėrimo, bet geriau tai atlikti tuo pačiu metu. Etaloniniai filtrai turi būti tokio pat dydžio ir pagaminti iš tokios pat medžiagos, kaip ir ėminių filtras. 2.14.3.3. Jeigu bet kurio etaloninio filtro savitasis svoris tarp ėminių filtro svėrimo etapų pakinta daugiau kaip ± 5 μg, ėminių filtras ir etaloniniai filtrai pakartotinai kondicionuojami svėrimo kameroje (ar patalpoje) ir vėl sveriami. 2.14.3.4. Atliekant etaloninio filtro svėrimo verčių palyginimą, lyginamos etaloninio filtro savitosios svorio vertės ir savitųjų svorio verčių slankusis aritmetinis vidurkis. Slankusis aritmetinis vidurkis apskaičiuojamas pagal savitąsias svorio vertes, surinktas laikotarpiu, po kurio etaloniniai filtrai buvo sudėti į svėrimo kamerą (ar patalpą). Vidurkinimo trukmė – bent viena diena, bet ne ilgiau kaip 15 dienų. 2.14.3.5. Leidžiama kelis kartus pakartotinai kondicionuoti ir sverti ėminį ir etaloninius filtrus, kol nepasibaigs 80 val. laikotarpis po dujų matavimo per išmetamųjų teršalų kiekio bandymą. Jeigu nepraėjus 80 val. laikotarpiui arba jam besibaigiant daugiau kaip pusė etaloninių filtrų atitinka ± 5 μg kriterijų, ėminių filtro svėrimas laikomas galiojančiu. Jeigu besibaigiant 80 val. laikotarpiui naudojami du etaloniniai filtrai ir vienas iš jų neatitinka ± 5 μg kriterijaus, ėminių filtro svėrimas gali būti įskaitomas su ta sąlyga, kad dviejų etaloninių filtrų nustatytųjų ir slankiųjų vidutinių verčių absoliučiųjų skirtumų suma yra 10 μg arba mažesnė. 2.14.3.6. Jeigu mažiau kaip pusė etaloninių filtrų neatitinka ± 5 μg kriterijaus, ėminių filtras atmetamas, o išmetamųjų teršalų bandymas kartojamas. Visi etaloniniai filtrai atmetami ir pakeičiami per 48 val. Visais kitais atvejais etaloniniai filtrai pakeičiami bent kas 30 dienų taip, kad nė vienas ėminių filtras nebūtų sveriamas nepalyginus jo su etaloniniu filtru, kuris svėrimo kameroje (arba patalpoje) buvo laikomas bent vieną dieną. 2.14.3.7. Jei svėrimo kamera (arba patalpa) neatitinka stabilumo kriterijų, apibrėžtų 5 papildomo priedo 4.2.2.1 punkte, bet etaloninio filtro svėrimas atitinka pirmiau nurodytus kriterijus, variklio gamintojas gali pasirinkti, ar patvirtinti ėminių filtro masės vertes, ar anuliuoti bandymus, sutvarkyti svėrimo patalpos kontrolės sistemą ir vėl pakartoti bandymą. 6 papildomo priedo 1 priedėlis Išmetamųjų teršalų bandymo procedūra, taikoma visoms transporto priemonėms su periodiškai regeneruojama sistema 1. Bendroji informacija 1.1. Šiame priede apibūdinamos transporto priemonės su periodiškai regeneruojama sistema bandymo konkrečios nuostatos, kaip nustatyta šio priedo 3.8.1 punkte. 1.2. Per ciklus, kurių metu vyksta regeneravimas, išmetamųjų teršalų standartų taikyti nereikia. Jei periodinis regeneravimas įvyksta bent kartą per 1 tipo bandymą ir jau bent kartą įvyko transporto priemonės ruošimo metu arba jei per kartojamus 1 tipo bandymus tarp dviejų paeiliui einančių periodinių regeneravimų nuvažiuojamas atstumas yra didesnis kaip 4 000 km, speciali bandymo procedūra nėra reikalinga. Tokiu atveju šis priedėlis netaikomas, naudojamas Ki koeficientas, lygus 1,0. 1.3. Šio priedo nuostatos taikomos tik KD matavimams, bet netaikomos KDK matavimams. 1.4. Gamintojo prašymu ir gavus tipo patvirtinimo institucijos pritarimą, periodiškai regeneruojamoms sistemoms būdingos bandymo procedūros nereikia taikyti regeneravimo įtaisui, jei gamintojas pateikia duomenis, įrodančius kad per ciklus, kai vyksta regeneravimas, išmetamųjų teršalų kiekis neviršija atitinkamos kategorijos transporto priemonės išmetamųjų teršalų kiekio ribinių verčių. Tokiu atveju CO2 kiekiui ir degalų sąnaudoms nustatyti taikoma fiksuota Ki vertė, lygi 1,05. 1.5. Gamintojo prašymu ir gavus tipo patvirtinimo institucijos pritarimą, 2 ir 3 klasės transporto priemonėms nustatant regeneravimo koeficiento Ki galima neįtraukti labai didelio greičio fazės. 2. Bandymo procedūra Bandomoji transporto priemonė turi gebėti slopinti arba skatinti regeneravimo procesą su sąlyga, kad šis veikimas neturės poveikio pirminiam variklio kalibravimui. Regeneravimo sustabdymas leidžiamas tik regeneravimo sistemos įkrovos metu ir kondicionavimo prieš bandymą ciklų metu. Tai draudžiama atliekant išmetamųjų teršalų matavimą regeneravimo fazės metu. Išmetamųjų teršalų bandymas turi būti atliekamas su nepakeistu, originalios įrangos gamintojo (OEM) kontrolės įtaisu. Gamintojo prašymu ir gavus tipo patvirtinimo institucijos pritarimą, „inžinerinės kontrolės įrenginys“, kuris neturi poveikio pirminiam transporto priemonės kalibravimui, gali būti naudojamas nustatant Ki. 2.1. Išmetamųjų teršalų kiekio matavimas tarp dviejų WLTC su regeneravimo procedūromis 2.1.1. Vidutinis aritmetinis išmetamųjų teršalų kiekis tarp regeneravimo etapų ir regeneravimo įtaiso įkrovimo nustatomas atlikus kelis maždaug vienodai pasiskirsčiusius (jei daugiau nei du) 1 tipo bandymus. Kita galimybė – gamintojas gali pateikti duomenis, įrodančius, kad per pasaulinius suderintus lengvųjų transporto priemonių bandymo ciklus išmetamųjų teršalų kiekis tarp regeneravimo etapų išlieka stabilus (± 15 proc.). Šiuo atveju galima naudoti išmetamųjų teršalų kiekio vertes, išmatuotas atliekant 1 tipo bandymą. Visais kitais atvejais atliekami bent dviejų 1 tipo bandymo ciklų išmetamųjų teršalų kiekio matavimai: vienas iškart po regeneravimo (prieš naują įkrovą) ir kitas kiek įmanoma arčiau regeneravimo fazės. Visi išmetamųjų teršalų matavimai atliekami pagal šį papildomą priedą, o visi skaičiavimai – pagal šio priedėlio 3 dalį. 2.1.2. Įkrovos procesas ir Ki nustatymas atliekami per 1 tipo važiavimo ciklą ant važiuoklės dinamometro arba variklio bandymų stende, taikant lygiavertį bandymo ciklą. Šie ciklai gali būti atliekami nepertraukiamai (t. y., tarp ciklų nebūtina išjungti variklio). Užbaigus bet kokį skaičių ciklų, transporto priemonė gali būti pašalinama nuo važiuoklės dinamometro ir bandymas tęsiamas vėliau. Gamintojo prašymu ir gavus tipo patvirtinimo institucijos pritarimą, gamintojas gali sukurti alternatyvią procedūrą ir įrodyti jos lygiavertiškumą įrodyti, įskaitant filtro temperatūrą, krovimo kiekybę ir nuvažiuotą atstumą. Tai galima atlikti variklio stende arba ant važiuoklės dinamometro. 2.1.3. Į visus atitinkamus bandymo dokumentus įtraukiamas ciklų skaičius D tarp dviejų WLTC, kurių metu vyko regeneravimas, ciklų, per kuriuos buvo matuojamas išmetamųjų teršalų kiekis, skaičius n ir kiekvieno išmetamo junginio i masės M′sij matavimas per kiekvieną ciklą j. 2.2. Išmetamųjų teršalų kiekio matavimas regeneravimo metu 2.2.1. Transporto priemonės parengimas prireikus išmetamųjų teršalų bandymui regeneravimo fazės metu gali būti atliktas taikant šio papildomo priedo 2.6 punkte aprašytus kondicionavimo prieš bandymą ciklus arba lygiaverčius variklio bandymų stendo ciklus priklausomai nuo šio priedėlio 2.1.2 punkte pasirinktos apkrovos metodikos. 2.2.2. Su šiame priede aprašytu 1 tipo bandymu susijusios bandymo ir transporto priemonės sąlygos taikomos prieš atliekant pirmą galiojantį išmetamųjų teršalų kiekio bandymą. 2.2.3. Regeneravimas neturi prasidėti rengiant transporto priemonę. Tai gali būti užtikrinama vienu iš toliau nurodytų metodų. 2.2.3.1. Kondicionavimo prieš bandymą ciklams galima įtaisyti netikrą regeneravimo sistemą arba dalinę sistemą. 2.2.3.2. Bet kuriuo kitu gamintojo ir tvirtinančiosios institucijos suderintu būdu. 2.2.4. Šaltojo paleidimo išmetamų teršalų kiekio bandymas, įskaitant regeneravimo procesą, atliekamas pagal taikytiną WLTC. 2.2.5. Jei regeneravimo procesui reikia daugiau nei vieno WLTC, kiekvienas WLTC atliekamas iki galo. Leidžiama naudoti vieną kietųjų dalelių ėminių filtrą keliems ciklams, kurie reikalingi regeneravimui užbaigti. Jei reikia daugiau nei vieno WLTC, pagal paskesnį (-ius) WLTC važiuojama iš karto, neišjungus variklio, kol visiškai pabaigiamas regeneravimas. Jei didesniam ciklų skaičiui reikalingas dujinių teršalų maišų kiekis viršija turimų maišų kiekį, naujam bandymas pasiruošiama kiek įmanoma greičiau. Tuo laikotarpiu variklis neišjungiamas. 2.2.6. Išmetamųjų teršalų vertės regeneravimo metu Mri kiekvienam junginiui i skaičiuojamos pagal šio priedėlio 3 dalį. Visiškam regeneravimui nustatytas taikytinų bandymo ciklų skaičius d įtraukiamas į visus atitinkamus bandymo dokumentus. 3. Skaičiavimai 3.1. Atskiros regeneravimo sistemos išmetamųjų teršalų ir išmetamo CO2 kiekio bei degalų sąnaudų apskaičiavimas , kai n ≥ 1 , kai d ≥ 1 čia kiekvienam aptartam junginiui i: M′sij yra išmetamo junginio i masė per bandymo ciklą j be regeneravimo, g/km; M′rij yra išmetamo junginio i masė per bandymo ciklą j regeneravimo metu, g/km (jei d > 1, pirmasis WLTC bandymas atliekamas varikliui esant šaltam, vėlesni ciklai – esant įšilusiam); Msi yra vidutinė išmetamo junginio i masė be regeneravimo, g/km; Mri yra vidutinė išmetamo junginio i masė regeneravimo metu, g/km; Mpi yra vidutinė išmetamo junginio i masė, g/km; n yra tarp ciklų, kurių metu vyksta regeneravimas, atliekamų bandymo ciklų, per kuriuos atliekami 1 tipo WLTC išmetamųjų teršalų kiekio matavimai, skaičius ≥ 1; d yra regeneravimui reikalingų pilnų taikomo bandymo ciklų skaičius; D yra tarp dviejų ciklų, kurių metu vyksta regeneravimas, atliktų taikomų ciklų skaičius. Mpi skaičiavimas grafiškai parodytas A6.App1/1 paveiksle. A6.App1/1 pav Per išmetamųjų teršalų bandymų ciklus, kuriais vyksta regeneravimas, ir tarp tokių ciklų matuojami parametrai (pavyzdinė schema – išmetamųjų teršalų kiekis per D gali padidėti arba sumažėti) Išmetamųjų teršalų kiekis [g/km] Ciklų skaičius 3.1.1. Regeneravimo koeficiento Ki apskaičiavimas kiekvieno junginio i atveju Gamintojas gali nuspręsti kiekvienam junginiui savarankiškai nustatyti papildomos poslinkius arba dauginamuosius koeficientus. Ki koeficientas : Ki poslinkis : Ki = Mpi – Msi Msi, Mpi ir Ki rezultatai ir gamintojo pasirinktas koeficiento tipas turi būti užregistruojami. Ki rezultatas įtraukiamas į visas atitinkamas bandymų ataskaitas. Msi, Mpi ir Ki rezultatai įtraukiami į visus atitinkamus bandymo dokumentus. Ki gali būti nustatomas po atskirą regeneravimo seką sudarančių matavimų prieš regeneravimo procedūrą, jos metu ir po jos, kaip parodyta A6.App1/1 paveiksle. 3.2. Kelių periodiškai regeneruojamų sistemų išmetamų teršalų ir išmetamo CO2 kiekio bei degalų sąnaudų apskaičiavimas Vienam 1 tipo darbiniam ciklui dėl išmetamųjų teršalų kiekio kriterijų ir išmetamo CO2 kiekio atliekamas toliau nurodytas skaičiavimas. Šiam skaičiavimui naudojamas išmetamas CO2 kiekis turi būti 7 papildomo priedo A7/1 lentelėje nustatyto 3 etapo rezultatas. , kai nj ≥ 1 , kai d ≥ 1 Ki koeficientas : Ki poslinkis : Ki = Mpi – Msi Čia: Msi yra visų operacijų k vidutinė išmetamo junginio i masė be regeneravimo, g/km; Mri yra visų operacijų k vidutinė išmetamo junginio i masė regeneravimo metu, g/km; Mpi yra visų operacijų k vidutinė išmetamo junginio i masė, g/km; Msik yra operacijos k vidutinė išmetamo junginio i masė be regeneravimo, g/km; Mrik yra operacijos k vidutinė išmetamo junginio i masė regeneravimo metu, g/km; M′sik,j yra operacijos k išmetamo junginio i masė (g/km) be regeneravimo, išmatavus taške j, kai1 ≤ j ≤ nk, g/km; M′rik,j yra atvejo k išmetamo junginio i masė per regeneravimą (jei j > 1, pirmasis 1 tipo bandymas atliekamas šaltomis, vėlesni ciklai – šiltomis sąlygomis), matuojama per bandymo ciklą j, kai 1 ≤ j ≤ dk, g/km; n yra tarp dviejų ciklų, kurių metų vyksta regeneravimo fazės, atvejo k užbaigtų bandymo ciklų, kurių metu atliekami išmetamųjų teršalų kiekio matavimai (1 tipo WLTC arba lygiaverčiai ciklai variklio bandymo stende) skaičius, ≥ 2; dk yra visiškam regeneravimui reikalingų užbaigtų atvejo k bandymo ciklų skaičius; Dk yra tarp dviejų ciklų, kurių metu vyksta regeneravimo fazės, atvejo k atliktų taikomo bandymo ciklų skaičius; x yra baigtų regeneravimo atvejų skaičius. Mpi skaičiavimas grafiškai parodytas A6.App1/2 paveiksle. A6.App1/2 pav Per išmetamųjų teršalų nustatymo bandymą matuojami parametrai per ciklus ir tarp ciklų, kai vyksta regeneravimas (pavyzdinė schema) Tekstas paveikslėlio [g/km] Daugybinių periodiškai regeneruojamų sistemų atveju Ki įmanoma apskaičiuoti tik po tam tikro kiekvienos sistemos regeneravimo operacijų skaičiaus. Užbaigus visą procedūrą (nuo A iki B, žr. A6.App1/2 pav.), vėl turėtų būti pasiektos pradinės A sąlygos. 3.3. Ki koeficientai (dauginamieji arba pridedamieji) suapvalinami iki keturių skaičių po kablelio, atsižvelgiant į išmetamųjų teršalų kiekio standarto vertės fizinį vienetą. 6 papildomo priedo 2 priedėlis Įkraunamosios elektros energijos kaupimo sistemos stebėsenos bandymo procedūra 1. Bendroji informacija Jei bandomos NOVC-HEV ir OVC-HEV transporto priemonės, taikomi 8 papildomo priedo 2 ir 3 priedėliai. Šiame priedėlyje nustatytos konkrečios nuostatos dėl išmetamo CO2 masės bandymo rezultatų koregavimo kaip energijos balanso ΔEREESS funkcijos visoms ĮEKS. Pakoreguotosios išmetamo CO2 masės vertės turi atitikti nulinį energijos balansą (ΔEREESS = 0) ir skaičiuojamos naudojant toliau nustatytą pataisos koeficientą. 2. Matavimo įranga ir prietaisai 2.1. Dabartinis matavimas ĮEKS iškrovimas apibrėžiamas kaip neigiama srovė. 2.1.1. ĮEKS srovė(s) bandymų metu matuojama naudojant gnybtinio arba uždarojo tipo srovės keitiklį. Srovės matavimo sistema turi atitikti A8/1 lentelėje pateiktus reikalavimus. Srovės keitiklis (-iai) turi sugebėti valdyti didžiausią srovės padidėjimą variklio užvedimo metu ir temperatūros sąlygas matavimo taške. Kad matavimas būtų tikslus, prieš bandymą pagal prietaiso gamintojo instrukcijas atliekamas nulinės vertės sureguliavimas ir išmagnetinimas. 2.1.2. Srovės keitiklis montuojamas bet kurioje ĮEKS, ant vieno iš laidų, tiesiogiai sujungtų su ĮEKS ir turi apimti visą ĮEKS srovę. Ekranuotiems laidams tinkami metodai taikomi pagal patvirtinimo institucijos nurodymus. Kad būtų lengva pamatuoti ĮEKS srovę naudojant išorinę matavimo įrangą, pageidautina, kad gamintojai transporto priemonėje įrengtų atitinkamus saugius ir prieinamus prijungimo taškus. Jeigu to neįmanoma atlikti, gamintojas privalo padėti patvirtinimo institucijai, pateikdamas priemones, kuriomis srovės keitiklis prie ĮEKS prijungiamas pirmiau apibūdintu būdu. 2.1.3. Išmatuota srovė integruojama pagal laiką ne mažesniu nei 20 Hz dažniu ir gaunama išmatuotoji Q vertė, išreikšta ampervalandėmis (Ah). Išmatuota srovė integruojama pagal laiką ir gaunama išmatuotoji Q vertė, išreikšta ampervalandėmis (Ah). Integravimą galima atlikti srovės matavimo sistemoje. 2.2. Transporto priemonės duomenys 2.2.1. ĮEKS srovę galima kitaip nustatyti naudojant transporto priemonės duomenis. Norint naudoti šį matavimo metodą, reikalinga galimybė iš bandomosios transporto priemonės gauti tokią informaciją: a) integruota įkrovos balanso vertė po paskutinio užvedimo, išreikšta Ah; b) integruota transporto priemonės prietaisų duomenų krovimo balanso vertė, apskaičiuota naudojant ne mažesnį nei 5 Hz ėminių dažnį; c) krovimo balanso per OBD jungtį vertė, kaip aprašyta standarte SAE J1962. 2.2.2. Gamintojas patvirtinimo institucijai turi įrodyti transporto priemonės prietaisų rodmenų apie ĮEKS įkrovimą ir iškrovimą tikslumą. Gamintojas gali sukurti ĮEKS stebėsenos transporto priemonių šeimą, kad įrodytų transporto priemonės prietaisų rodmenų apie ĮEKS įkrovimą ir iškrovimą teisingumą. Duomenų tikslumas įrodomas naudojant tipinę transporto priemonę. Galioja tokie šeimos kriterijai: a) identiški degimo procesai (t. y., kibirkštinis uždegimas, slėginis uždegimas, dvitaktis, keturtaktis); b) identiška įkrovimo ir (arba) rekuperacijos strategija (ĮEKS programinės įrangos duomenų modulis); c) galimybė gauti transporto priemonės prietaisų duomenis; d) identiškas įkrovos balansas, išmatuotas ĮEKS duomenų moduliu; e) identiškas įkrovos transporto priemonėje balanso imitavimas. 2.2.3. Visos ĮEKS, neturinčios įtakos išmetamo CO2 masei, nestebimos. 3. IEKS energijos pokyčiu grindžiama koregavimo procedūra 3.1. ĮEKS srovė pradedama matuoti prasidedant bandymui, o baigiama iškart po to, kai transporto priemonė pabaigia visą važiavimo ciklą. 3.2. Elektros tiekimo sistemoje išmatuotas elektros energijos balansas Q naudojamas matuojant ĮEKS energijos kiekio skirtumą ciklo pabaigoje, palyginus su ciklo pradžia. Elektros energijos balansas nustatomas visam važiavimui per WLTC. 3.3. Važiavimo ciklo fazėmis registruojamos atskiros Qphase vertės. 3.4. Per visą ciklą išmetamo CO2 masės koregavimas kaip koregavimo kriterijaus c funkcija 3.4.1. Koregavimo kriterijaus c apskaičiavimas Koregavimo kriterijus c yra elektros energijos pokyčio ΔEREESS,j absoliučios vertės ir degalų energijos santykis, apskaičiuojamas pagal šias lygtis: Čia: c yra koregavimo kriterijus; ΔEREESS,j yra visų ĮEKS elektros energijos pokytis per laikotarpį j, nustatytas pagal šio priedėlio 4.1 punktą, Wh; j yra (šiame punkte) visas taikytinas WLTP bandymo ciklas; EFuel yra degalų energija, apskaičiuota pagal šią lygtį: Efuel = 10 × HV × FCnb × d Čia: Efuel yra per taikomą WLTP bandymo ciklą sunaudotų degalų energinė vertė, Wh; HV yra šildymo vertė pagal A6.App2/1 lentelę, kWh/l; FCnb yra nesubalansuotos degalų sąnaudos per 1 tipo bandymą, nekoreguotos pagal energijos balansą, nustatytos pagal 7 papildomo priedo 6 punktą, naudojant išmetamo CO2 kiekio kriterijų rezultatus, apskaičiuotus A8/2 lentelėje nustatytu 2 etapu, l/100 km; d yra atstumas, nuvažiuotas per atitinkamą taikomą WLTP bandymo ciklą, km; 10 perskaičiavimo į Wh koeficientas. 3.4.2. Koregavimas atliekamas, jei ΔEREESS yra neigiamas (atitinka ĮEKS iškrovimą) ir pagal šio priedėlio 3.4.1 punktą apskaičiuotas koregavimo kriterijus c yra didesnis už taikytiną ribinę vertę pagal A6.App2/2 lentelę. 3.4.3. Koregavimas neatliekamas ir naudojamos nekoreguotos vertės, jei koregavimo kriterijus c, apskaičiuotas pagal šio priedėlio 3.4.1 punktą, yra mažesnis už taikytiną ribinę vertę pagal A6.App2/2 lentelę. 3.4.4. Koregavimo galima netaikyti ir naudoti nekoreguotas vertes, jei: a) ΔEREESS yra teigiamas (atitinka ĮEKS įkrovimą) ir pagal šio priedėlio 3.4.1 punktą apskaičiuotas koregavimo kriterijus c yra didesnis už taikytiną ribinę vertę pagal A6.App2/2 lentelę; b) gamintojas gali matavimais tipo patvirtinimo institucijai įrodyti, kad nėra ryšio atitinkamai tarp ΔEREESS ir išmetamo CO2 masės bei tarp ΔEREESS ir degalų sąnaudų. A6.App2/1 lentelė Degalų energinė vertė Degalai Benzinas Dyzelinas Etanolio / biodyzelino kiekis, proc. E10 E85 B7 Šilumos vertė (kWh/l) 8,64 6,41 9,79

A6.App2/2 lentelė RCB koregavimo kriterijų ribinės vertės Ciklas mažas + vidutinis mažas + vidutinis + didelis mažas + vidutinis + didelis + labai didelis Koregavimo kriterijaus c ribinės vertės 0,015 0,01 0,005 4. Koregavimo funkcijos taikymas 4.1. Norint taikyti koregavimo funkciją, visų ĮEKS elektros energijos pokytis ΔTREESS,j laikotarpiu j skaičiuojamas pagal išmatuotą srovę ir vardinę įtampą: Čia: ΔEREESS,j,i yra ĮEKS elektros energijos pokytis i per nagrinėjamą laikotarpį j, Wh; taip pat: Čia: UREESS yra vardinė ĮEKS įtampa, nustatyta pagal standartą IEC 60050-482, V; I(t)j,i yra ĮEKS elektros srovė i per nagrinėjamą laikotarpį j, nustatyta pagal šio priedėlio 2 dalį, A; t0 yra laikas nagrinėjamo laikotarpio j pradžioje, s; tend yra laikas nagrinėjamo laikotarpio j pabaigoje, s. i yra nagrinėjamos ĮEKS indekso numeris; n yra bendras ĮEKS kiekis; j yra nagrinėjamo laikotarpio indekso numeris, kai laikotarpis gali būti bet kokia taikomo ciklo fazė, ciklo fazių junginys ir visas taikomas ciklas; yra Ws perskaičiavimo į Wh koeficientas. 4.2. Išmetamo CO2 masės (g/km) koregavimui naudojami degimo proceso savitieji Willans koeficientai iš A6.App2/3 lentelės. 4.3. Koregavimas atliekamas ir taikomas visam ciklui ir atskirai kiekvienai ciklo fazei bei įtraukiamas į visas atitinkamas bandymų ataskaitas. 4.4. Šiam specialiam skaičiavimui naudojamas fiksuotas elektros tiekimo sistemos alternatoriaus veiksmingumas: ηalternator= 0,67 (elektros tiekimo sistemos ĮEKS alternatorių) 4.5. Gaunamas išmetamo CO2 masės skirtumas nagrinėjamu laikotarpiu j dėl IEKS krovimo alternatoriaus apkrovos savybių skaičiuojamas pagal šią lygtį: Čia: ΔMCO2,j yra gautas išmetamo CO2 masės skirtumas laikotarpiu j, g/km; ΔEREESS,j yra ĮEKS elektros energijos pokytis per nagrinėjamą laikotarpį j, apskaičiuotas pagal šio priedėlio 4.1 punktą, Wh; dj yra per nagrinėjamą laikotarpį j nuvažiuotas atstumas, km; j yra nagrinėjamo laikotarpio indekso numeris, kai laikotarpis gali būti bet kokia taikomo ciklo fazė, ciklo fazių junginys ir visas taikomas ciklas; 0,0036 yra perskaičiavimo iš Wh į MJ koeficientas; ηalternator yra alternatoriaus veiksmingumas pagal šio priedėlio 4.4. punktą; Willansfactor yra degimo proceso savitasis Willans koeficientas, kaip nustatyta A6.App2/3 lentelėje, gCO2/MJ; 4.5.1. Kiekvienos fazės ir viso ciklo CO2 vertės koreguojamos tokiu būdu: MCO2,p,3 = MCO2,p,1 – ΔMCO2,j MCO2,c,3 = MCO2,c,2 – ΔMCO2,j Čia: ΔMCO2,j yra rezultatas pagal šio priedėlio 4.5 punktą laikotarpiu j, g/km. 4.6. Išmetamo CO2 kiekio (g/km) koregavimui naudojami Willans koeficientai iš A6.App2/3 lentelės. A6.App2/3 lentelė Willans koeficientai Be pripūtimo Su pripūtimu Kibirkštinio uždegimo Benzinas (E10) l/MJ 0,0756 0,0803 g CO2/MJ 174 184 SGD (G20) m3/MJ 0,0719 0,0764 g CO2/MJ 129 137 SND l/MJ 0,0950 0,101 g CO2/MJ 155 164 E85 l/MJ 0,102 0,108 g CO2/MJ 169 179 Slėginio uždegimo Dyzelinas (B7) l/MJ 0,0611 0,0611 g CO2/MJ 161 161 6 papildomo priedo 3 priedėlis Iš dujinių degalų (SND ir GD / biometano) gautos energijos dalies apskaičiavimas 1. Per 1 tipo bandymo ciklą sunaudotų dujinių degalų masės matavimas Per I tipo bandymo ciklą sunaudotų dujų masė matuojama naudojant degalų svėrimo įrangą, kuria bandymo metu galima išmatuoti talpyklos masę, laikantis šių reikalavimų: a) bandymo pradžios ir pabaigos rodmenų skirtumas turi būti išmatuojamas ± 2 proc. arba didesniu tikslumu; b) turi būti imamasi atsargumo priemonių, kad būtų išvengta matavimo klaidų. Būtiniausia tokio atsargumo priemonė – kruopštus įtaiso įrengimas pagal prietaiso gamintojo nurodymus ir atsižvelgiant į gerąją inžinerijos praktiką; c) leidžiama taikyti kitus matavimo metodus, jei įrodoma, kad užtikrinamas toks pats tikslumas. 2. Iš dujų gautos energijos dalies apskaičiavimas Degalų sąnaudų vertė apskaičiuojama pagal išmetamą angliavandenilių, anglies monoksido ir anglies dioksido kiekį, nustatomą pagal matavimo rezultatus, darant prielaidą, kad atliekant bandymą deginami tik dujiniai degalai. Per ciklą suvartotos energijos dalis, gauta iš dujų, nustatoma pagal šią lygtį: Čia: Ggas iš dujų gautos energijos dalis, proc.; Mgas per ciklą sunaudotų dujinių degalų masė, kg; FCnorm yra degalų sąnaudos (jei tai SND – l/100km, jei tai GD / biometanas – m3/100 km), apskaičiuotos pagal 7 papildomo priedo 6.6 ir 6.7 punktus; dist yra per ciklą užregistruotas atstumas, km; ρ yra dujų tankis: jei tai GD / biometanas, ρ = 0,654 kg/m3; jei tai SND, ρ = 0,538 kg/l; cf cf – pataisos koeficientas; taikomos šios vertės: jei naudojami SND arba G20 etaloniniai degalai, cf = 1; jei naudojami G25 etaloniniai degalai, cf = 0,78.