LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 181/1

KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) Nr. 639/2014

2014 m. kovo 11 d.

kuriuo papildomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės, ir iš dalies keičiamas to reglamento X priedas

EUROPOS KOMISIJA,

atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009 (1), ypač į jo 4 straipsnio 3 dalį, 8 straipsnio 3 dalį, 9 straipsnio 5 dalį, 35 straipsnio 1, 2 ir 3 dalis, 36 straipsnio 6 dalį, 39 straipsnio 3 dalį, 43 straipsnio 12 dalį, 44 straipsnio 5 dalį, 45 straipsnio 5 ir 6 dalis, 46 straipsnio 9 dalį, 50 straipsnio 11 dalį, 52 straipsnio 9 dalį, 57 straipsnio 3 dalį, 58 straipsnio 5 dalį, 59 straipsnio 3 dalį bei 67 straipsnio 1 ir 2 dalis,

kadangi:

(1) Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009 (2) panaikintas ir pakeistas Reglamentu (ES) Nr. 1307/2013. Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 nustatoma nauja teisinė sistema, kurią sudaro tiesioginės paramos sistema, įskaitant bazinę išmoką ūkininkams ir kitas paramos sistemas. Juo Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius ir įgyvendinimo aktus. Tokiais aktais turi būti priimtos tam tikros taisyklės, siekiant užtikrinti sklandų sistemų pagal naują teisinę sistemą veikimą. Siekiant mažinti administracinę naštą, šios taisyklės turėtų būti paprastos, o jų vykdymas lengvai kontroliuojamas. Tais aktais turėtų būti pakeistos Komisijos reglamentuose (EB) Nr. 1120/2009 (3) ir (EB) Nr. 1121/2009 (4) nustatytos taisyklės;

(2) šiuo reglamentu reikia papildyti tos sistemos nuostatas, susijusias su tam tikromis bendrosiomis nuostatomis, bazinės išmokos sistema, vienkartinės išmokos už plotus sistema, išmoka ūkininkams, kurie laikosi klimatui ir aplinkai naudingos žemės ūkio praktikos, išmoka žemės ūkio veiklą pradedantiems jauniesiems ūkininkams, savanoriška susietąja parama ir specialiąja išmoka už medvilnę, ir nuostatas, susijusias su pranešimais, kurių reikalaujama pagal kiekvieną paramos sistemą;

(3) siekiant užtikrinti, kad tiesioginės išmokos būtų tinkamai koreguojamos laikantis finansinės drausmės, būtina nustatyti bendrąsias taisykles dėl išmokų sumažinimo apskaičiavimo sekos, palyginti su sumažinimu pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1306/2013 (5);

(4) vadovaujantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika (6), reikėtų paaiškinti, kad valstybės narės, priimdamos Sąjungos teisės įgyvendinimo priemones, turėtų vadovautis savo nuožiūra laikydamosi tam tikrų principų, visų pirma nediskriminavimo principo;

(5) teikiant paramą, kuri nėra susietoji parama, turėtų būti paisoma reikalavimų, pagal kuriuos ta parama būtų laikoma atsietąja pajamų parama, kaip apibrėžta Susitarimo dėl žemės ūkio, sudaryto daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde (7), „žaliojoje dėžėje“, o teikiant susietąją paramą turėtų būti paisoma reikalavimų, laikomų patenkančiais į to susitarimo „mėlynąją dėžę“;

(6) pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies c punktą žemės ūkio veikla – tai nebūtinai žemės ūkio produktų gamyba, kultivavimas arba auginimas. Vietoj to ūkininkai gali išlaikyti žemės ūkio paskirties žemę tokios būklės, kad ji būtų tinkama ganyti arba kultivuoti be parengiamosios veiklos, kurią vykdant nebūtų apsiribota įprastais žemės ūkio metodais ir įrenginiais, arba ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomoje žemės ūkio paskirties žemėje vykdyti tam tikrą minimalią veiklą. Kadangi abiejų pastarųjų rūšių veiklai vykdyti reikia tam tikrų ūkininko veiksmų, būtina nustatyti Sąjungos sistemą, kurioje valstybės narės nustatytų papildomų tokios veiklos kriterijų;

(7) dėl aplinkosaugos priežasčių pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punkte pateiktą apibrėžtį daugiamečiams žolynams priklauso ir ne žoliniai augalai, pvz., krūmokšniai ir (arba) medžiai, kurie gali būti panaudoti ganymui, su sąlyga, kad toje žemėje tebevyrauja žolė ir kiti žoliniai pašarai. Todėl būtina nustatyti kriterijus, pagal kuriuos sprendžiama, kada tebevyrauja žolė ar kiti žoliniai pašarai;

(8) pagal daugiamečių žolynų apibrėžtį daugiamečiais žolynais valstybės narės gali laikyti ir žemę, kurią galima panaudoti ganymui ir kuri sudaro dalį nusistovėjusios vietos praktikos, kai žolė ir kiti žoliniai pašarai ganyklų plotuose tradiciškai nevyrauja. Šiuo tikslu būtina nustatyti kriterijus, kuriais remiantis būtų galima apibrėžti tokią nusistovėjusią vietos praktiką;

(9) pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą daugiamečiais žolynais valstybės narės gali laikyti ir žemę, kurią galima panaudoti ganymui ir kuri sudaro dalį nusistovėjusios vietos praktikos, kai žolė ir kiti žoliniai pašarai ganyklų plotuose tradiciškai nevyrauja. Tokiems daugiamečiams žolynams gali būti taikomas sumažinimo koeficientas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 5 dalį. Kad ta nuostata būtų taikoma proporcingai, tikslinga numatyti galimybę išskirti skirtingas plotų kategorijas, kad joms būtų galima taikyti skirtingus sumažinimo koeficientus;

(10) pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 1 dalį tiesioginės išmokos neskiriamos fiziniams ar juridiniams asmenims arba fizinių ar juridinių asmenų grupėms, kurių žemės ūkio paskirties žemę sudaro daugiausia ganyti ar kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomi plotai ir kurie tuose plotuose nevykdo minimalios valstybių narių apibrėžtos veiklos. Šiuo tikslu būtina nustatyti, kada tokie plotai laikomi sudarančiais pagrindinę ūkininko žemės ūkio paskirties žemės dalį, ir patikslinti tos nuostatos taikymo sritį;

(11) pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalį subjektai, vykdantys į tiesioginių išmokų skyrimo reikalavimų neatitinkančios veiklos sąrašą įtrauktą veiklą, gali būti laikomi aktyviais ūkininkais, jei gali įrodyti, kad atitinka vieną iš toje nuostatoje nurodytų kriterijų. Pagal vieną iš tų kriterijų reikia įrodyti, kad metinė tiesioginių išmokų suma sudaro bent 5 % visų pajamų, kurių jie gavo iš ne žemės ūkio veiklos. Todėl būtina apibrėžti nuostatas, pagal kurias būtų vertinama, ar pajamos gautos iš žemės ūkio ar ne žemės ūkio veiklos;

(12) be to, taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalį ir, atitinkamais atvejais, to paties straipsnio 3 dalį, taip pat taikant 9 straipsnio 4 dalį, pagal kurią tam tikriems ūkininkams netaikomos to reglamento 9 straipsnio 2 ir 3 dalys, būtina nustatyti, kaip nustatoma metinė tiesioginių išmokų suma. Siekiant užtikrinti vienodas sąlygas Bulgarijos, Kroatijos ir Rumunijos, kuriose tiesioginės išmokos įvedamos laipsniškai, ūkininkams, tose valstybėse narėse metinė tiesioginių išmokų suma turėtų būti grindžiama galutinėmis sumomis, kurios turi būti skiriamos laipsniško įmokų įvedimo proceso pabaigoje;

(13) pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalį ir, atitinkamais atvejais, 3 dalį ūkininkams gali būti neskiriama parama, jeigu jų vykdoma žemės ūkio veikla yra nereikšminga arba jeigu jų pagrindinė veikla ar įmonės tikslas nėra žemės ūkio veiklos vykdymas. Šiuo atžvilgiu būtina nustatyti tam tikrus kriterijus ir kartu suteikti valstybėms narėms galimybę nustatyti alternatyvius kriterijus, taikomus tik nedidelės apimties žemės ūkio veiklai;

(14) Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 numatomos kelios teisių į išmokas paskirstymo ūkininkams galimybės. Siekiant teisinio tikrumo reikėtų numatyti, kad faktinio ar numatomo paveldėjimo arba atšaukiamo numatomo paveldėjimo, valdos sujungimo arba padalijimo atveju gautinų teisių į išmokas skaičius ir vertė nustatomi tokiomis pat sąlygomis, kurios būtų taikytos iš pradžių valdą valdžiusiam ūkininkui. Be to, būtina numatyti taisykles, kaip turi būti nustatomas skirtinų teisių į išmokas skaičius valdų padalijimo atveju, jeigu tos valdos yra Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 4 arba 5 dalį taikančiose valstybėse narėse. Kad būtų užtikrinti teisėti ūkininkų lūkesčiai, ūkininko juridinio statuso pasikeitimas neturėtų turėti įtakos teisių į išmokas, kurias gali gauti ūkininkas, skaičiui ar vertei, jeigu toks ūkininkas ir toliau valdo valdą, gauna iš jos naudos ir prisiima su ja susijusią finansinę riziką;

(15) siekiant suteikti teisinio tikrumo ir užtikrinti tinkamą teisių į išmokas administravimą būtina paaiškinti, kad skirstant teises į išmokas ir jomis pasinaudojant būtų atsižvelgiama tik į tuos reikalavimus atitinkančius hektarus, kurie nustatyti pagal Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014 (8) 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos 23 punkto a papunktį;

(16) vadovaujantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika (9), teisės į išmokas turėtų būti skiriamos asmeniui, kuris turi sprendimų priėmimo įgaliojimus, gauna naudos ir prisiima finansinę riziką, susijusią su žemėje, už kurią prašoma skirti tokių teisių, vykdoma žemės ūkio veikla. Derėtų paaiškinti, kad šio principo visų pirma laikomasi, kai tą patį reikalavimus atitinkantį hektarą į teisių į išmokas paraišką įtraukia daugiau nei vienas ūkininkas;

(17) pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalį valstybės narės gali taikyti sumažinimo koeficientą tam tikriems reikalavimus atitinkantiems hektarams, kurie apima daugiamečius žolynus, esančius vietovėse, kuriose esama sudėtingų klimato sąlygų, ypač dėl aukščio, ir kitų gamtinių kliūčių. Kad ta nuostata būtų taikoma proporcingai, tikslinga nustatyti tokio sumažinimo koeficiento taikymo sistemą, visų pirma tokio sumažinimo ribas;

(18) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnyje nustatytas esminis principas, kad tiesiogines išmokas gauti gali tik aktyvūs ūkininkai. Be to, pagal to reglamento 24 straipsnio 9 dalį valstybės narės gali nustatyti mažiausią valdos, už kurią skiriama teisių į išmokas, dydį. Tikslinga į šias nuostatas atsižvelgti ir nustatant teisių į išmokas vertę;

(19) jeigu teisių į išmokas pradinė vieneto vertė pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnį nustatoma atsižvelgiant į paramą, suteiktą už 2014 kalendorinius metus, reikėtų paaiškinti, kad valstybės narės gali nuspręsti atsižvelgti ne į visas toje nuostatoje išvardytas priemones. Siekiant išvengti perdėto ūkininkų baudimo, į referencines sumas, naudojamas teisių į išmokas vertei nustatyti, neturėtų būti įtraukti pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 II antraštinės dalies 4 skyrių nustatyti sumažinimo ar neskyrimo atvejai. Derėtų patikslinti, kaip turi būti atsižvelgiama į tą paramą, ir nustatyti kitus reikiamus kriterijus, kad būtų paisoma tam tikrų sistemų, į kurias gali būti atsižvelgiama, atsietumo;

(20) be to, būtina paaiškinti, kad nustatant teisių į išmokas pradinę vieneto vertę Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 3 dalyje į ūkininko turimas teises į išmokas įtraukiamos ir tos teisės į išmokas, kurios nuomotojo 2014 m. paraiškos pateikimo dieną yra išnuomotos kitam ūkininkui;

(21) kad ūkininkai galėtų numatyti pajamų paramos dydį, derėtų nustatyti terminą, iki kurio valstybės narės turi nustatyti galutinę teisių į išmokas vertę bei skaičių ir pranešti apie tai ūkininkams, jeigu ūkininkai buvo informuoti remiantis preliminariais duomenimis;

(22) taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnį arba 40 straipsnio 3 dalį, jeigu tuose straipsniuose nurodytais ataskaitiniais metais ūkininkui turėjo įtakos force majeure arba išimtinės aplinkybės, teisių į išmokas vertę reikėtų nustatyti remiantis paskutiniais metais, kuriais force majeure arba išimtinių aplinkybių nebuvo. Tačiau siekiant mažinti administracinę naštą valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė nustatyti tam tikrą force majeure arba išimtinių aplinkybių poveikio ataskaitiniais metais gautai tiesioginei paramai ribą;

(23) jeigu valda ar jos dalis buvo parduota arba išnuomota iki dienos, iki kurios teikiamos teisių į išmokas paraiškos pirmaisiais sistemos taikymo metais, turėtų būti numatyta, kad valstybės narės gali nuspręsti, jog ūkininkai sutartimi kartu su valda ar jos dalimi gali perleisti skirtinas teises į išmokas. Pagal tokią privatinės teisės sutarties sąlygą teisės į išmokas turėtų būti skiriamos atitinkamai pardavėjui arba nuomotojui ir tiesiogiai perleidžiamos atitinkamai pirkėjui arba nuomininkui, kuris, jeigu taikoma, pasinaudos išmokomis, kurias atitinkamai pardavėjas arba nuomotojas gavo už 2014 m., arba teisių į išmokas, kurias pardavėjas arba nuomotojas turėjo 2014 m., kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnyje, verte kaip referenciniu dydžiu teisių į išmokas pradinei vieneto vertei nustatyti. Be to, reikėtų paaiškinti, kad Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 4 dalis tokiems perleidimams netaikoma;

(24) reikėtų nustatyti aiškias teisių į išmokas vieneto vertės apskaičiavimo taisykles, susijusias su skaičių apvalinimu, galimybe turimas teises į išmokas dalyti į dalis, jei deklaruojamas ar su teise į išmokas perleidžiamas sklypas yra tik hektaro dalies dydžio, ir galimybe sujungti teises į išmokas ir jų dalis;

(25) siekiant teisinio tikrumo derėtų nustatyti terminą, iki kurio turi būti nustatyti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 3 dalyje nurodyti regionai;

(26) turėtų būti nustatytos konkrečios nacionalinių arba regioninių rezervų valdymo nuostatos;

(27) būtina nustatyti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 4 dalies taikymo kriterijus ir didžiausias procentines dalis, kad bet koks sumažinimas pagal tą nuostatą netaptų didele kliūtimi ar draudimu perleisti teises į išmokas;

(28) siekiant teisinio tikrumo derėtų patikslinti, kaip nustatoma suma, kuri gali būti grąžinama į nacionalinį arba regioninį rezervą pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 28 straipsnį arba 40 straipsnio 5 dalį, kai nustatomos teisės į išmokas pirmaisiais bazinės išmokos sistemos įgyvendinimo metais;

(29) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnyje numatyti privalomi ir neprivalomi teisių į išmokas skyrimo iš nacionalinio arba regioninio rezervo atvejai. Tikslinga nustatyti tokiu būdu skiriamų teisių į išmokas skaičiaus ir vertės apskaičiavimo taisykles ir numatyti, kad to reglamento 30 straipsnio 6 dalyje nustatytiems prioritetams nepakenktų sprendimai, kuriuos valstybėms narėms leidžiama priimti pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 ir 10 dalis. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 6 dalies taikymas taip pat turėtų derėti su to reglamento 24 straipsnio 6 ir 7 dalimis ir su šio reglamento taisyklėmis dėl sunkių atvejų. Siekiant užtikrinti bazinės išmokos sistemos atsietumą, teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo skaičiaus ir vertės apskaičiavimas neturėtų būti grindžiamas konkretiems sektoriams skirtais kriterijais po datos, kurią valstybė narė pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1122/2009 (10) 11 straipsnio 2 dalį nustatė 2013 paraiškų pateikimo metams;

(30) siekiant suteikti teisinio tikrumo ir užtikrinti vienodas sąlygas žemės ūkio veiklą pradedantiems ūkininkams tikslinga paaiškinti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 11 dalies b punkte pateiktą terminą „žemės ūkio veiklą pradedantys ūkininkai“;

(31) kai valstybės narės paskirsto teises į išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalies c punktą, tokių teisių vertė turėtų būti apskaičiuojama pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 arba 40 straipsnį;

(32) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 3–7 dalyse numatomos kelios valstybių narių galimybės riboti ūkininkams skiriamų teisių į išmokas skaičių. Tad tam tikri ūkininkai gali turėti didelę dalį reikalavimus atitinkančių hektarų, už kuriuos neskiriama teisių į išmokas; dėl to gali susidaryti sunkių atvejų, nes tam tikros paramos sistemos, kuriomis papildoma bazinės išmokos sistema, visų pirma išmoka už klimatui ir aplinkai naudingą žemės ūkio praktiką, yra grindžiamos reikalavimus atitinkančiais hektarais, deklaruojamais siekiant pasinaudoti teisėmis į išmokas. Todėl reikėtų patikslinti, kad valstybės narės turi galimybę teises į išmokas skirti iš nacionalinio arba regioninio rezervo, kai ūkininkui didelės įtakos turi Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 3–7 dalyse numatyti apribojimai. Kadangi tam tikriems plotams netaikomi žalinimo reikalavimai arba jų laikymasis nereikalauja didelių išlaidų, valstybėms narėms ir toliau turėtų būti suteikta galimybė nuspręsti neatsižvelgti į tokius plotus, nustatant sunkius atvejus;

(33) pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 4 dalį ūkininko turimos (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisės į išmokas, viršijančios reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriais jis disponuoja, skaičių, nustoja galioti. Siekiant teisinio tikrumo derėtų patikslinti, kokia pirmumo tvarka nustoja galioja tokios teisės į išmokas ir nustatyti papildomas įgyvendinimo taisykles. Be to, tikslinga valstybėms narėms suteikti galimybę į šią nuostatą atsižvelgti ir nustatant teisių į išmokas vertę;

(34) Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 numatyta, kad bazinės išmokos sistema tam tikrose valstybėse narėse gali būti įgyvendinta kaip vienkartinės išmokos už plotus sistema ne ilgiau kaip iki 2020 m. Atsižvelgiant į tai, kad už hektarą skiriama vienkartinė išmoka už plotus apskaičiuojama kasmet, o atitiktis bazinės išmokos sistemos reikalavimams – išankstinė sąlyga norint pasinaudoti dauguma kitų tiesioginių išmokų sistemų, todėl ji iš esmės susijusi su tomis sistemomis, būtina paaiškinti, kad taikant atitinkamas sistemas turėtų būti atsižvelgiama tik į tuos reikalavimus atitinkančius hektarus, kurie nustatyti pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos 23 punkto a papunktį;

(35) valstybės narės, taikančios vienkartinės išmokos už plotus sistemą ir ne vėliau kaip nuo 2018 m. sausio 1 d. taikančios bazinės išmokos sistemą, gali diferencijuoti vienkartinę išmoką už plotus, atsižvelgdamos į tam tikras už 2014 kalendorinius metus skirtas išmokas. Tokio diferencijavimo tikslais derėtų patikslinti, kaip turėtų būti atsižvelgiama į tas išmokas, ir nustatyti kitus reikiamus kriterijus, kad būtų paisoma tam tikrų sistemų atsietumo. Be to, jeigu 2014 kalendoriniais metais ūkininkui turėjo įtakos force majeure arba išimtinės aplinkybės, tikslinga diferencijuoti remiantis paskutiniais ataskaitiniais metais, kuriais force majeure arba išimtinių aplinkybių nebuvo. Tačiau siekiant mažinti administracinę naštą valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė nustatyti tam tikrą force majeure arba išimtinių aplinkybių poveikio ataskaitiniais metais gautai tiesioginei paramai ribą. Be to, siekiant teisinio tikrumo reikėtų nustatyti taisykles, taikomas faktinio ar numatomo paveldėjimo atveju;

(36) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyriuje nustatytos išmokos už klimatui ir aplinkai naudingą žemės ūki praktiką (žalinimo išmokos) skyrimo sąlygos. Pagrindiniame teisės akte nustatyti su žalinimo išmoka susiję reikalavimai yra apibendrinti (visiems paramos gavėjams taikomi pagal tą patį modelį), jais numatomi be sutartinių įsipareigojimų atliekami veiksmai, kuriais visuotinai užtikrinama, kad ES žemės ūkis būtų grindžiamas praktika, kuri nėra privaloma pagal kompleksinės paramos reikalavimus. Į šiuos pagrindiniame teisės akte nustatytus principus turi būti atsižvelgiama nustatant išsamias su žalinimo praktika susijusias taisykles;

(37) siekiant tinkamai užtikrinti, kad būtų vykdomos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 3 dalyje nustatytos pareigos, susijusios su lygiaverte praktika, kuriai taikomos nacionalinės arba regioninės sertifikavimo sistemos, reikėtų nustatyti viešųjų arba privačiųjų sertifikavimo įstaigų skyrimo kriterijus;

(38) laikantis principo neskirti dvigubo finansavimo, reikia numatyti išmokų už tam tikrus konkrečius įsipareigojimus, apimančius Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 IX priedo I skirsnio 3 bei 4 punktuose ir III skirsnio 7 punkte nurodytas praktikos rūšis, apskaičiavimo taisykles. Kadangi tie įsipareigojimai yra susiję su lygiaverte praktika ir dėl to tokius įsipareigojimus prisiimantys ūkininkai gali įvykdyti vieną ar daugiau pareigų, už kurias jie gauna žalinimo išmoką, nurodytą Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyriuje, todėl išmokos už tuos įsipareigojimus, palyginti su įprasta išmoka, numatyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1305/2013 (11) 28 straipsnio 6 dalyje, turėtų būti sumažintos tam tikra suma, apskaičiuojama pagal atitinkamoje valstybėje narėje arba regione skiriamos žalinimo išmokos dydį arba atskirais atvejais pagal konkrečią ūkininko gaunamą žalinimo išmoką.

(39) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 44 straipsnyje nustatomos pareigos, susijusios su pasėlių skaičiumi ir pasėliams tenkančiomis santykinėmis ariamosios žemės dalimis. Reikia nustatyti taisykles, pagal kurias būtų tiksliai apskaičiuojamos skirtingų pasėlių dalys;

(40) turėtų būti nustatytos taisyklės dėl laikotarpio, į kurį bus atsižvelgiama apskaičiuojant santykinę pasėlių dalį, atsižvelgiant į faktinę pasėlių auginimo veiklos trukmę ir paprasto administravimo poreikį;

(41) siekiant ūkininkams bei valstybėms narėms suteikti aiškumo ir prisidėti prie ariamojoje žemėje esančių kraštovaizdžio elementų apsaugos, būtina patikslinti, kokį plotą užima kraštovaizdžio elementai;

(42) kad būtų galima apskaičiuoti skirtingų pasėlių dalis, būtina nustatyti papildomas taisykles, taikomas specialiais atvejais – atskirose eilėse auginamiems mišriems pasėliams, įsėliams, sėklų mišinių naudojimui;

(43) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 1 dalyje nustatytos pareigos, kuriomis siekiama išsaugoti daugiamečius žolynus, labiausiai prisidedančius prie aplinkos apsaugos ir ypač anglies dioksido sekvestracijos, biologinės įvairovės ir dirvožemio apsaugos. Tokie žolynai, kurie yra aplinkosaugos požiūriu labai svarbios vietovės, priklauso „Natura 2000“ tinklui, tačiau yra ir šiam tinklui nepriklausančių žolynų. Kad būtų užtikrinta veiksminga tinklui nepriklausančių žolynų apsauga, būtina nustatyti valstybių narių atliekamo tokių žolynų nustatymo sistemą, kurioje valstybėms narėms būtų suteikta galimybė atsižvelgti į savo sąlygas ir kuri turėtų būti grindžiama sinergija su esama aplinkos politika.

(44) siekiant numatyti ilgalaikę tokių pažeidžiamų daugiamečių žolynų apsaugą, turėtų būti nustatytos tokios žemės pertvarkymo, jeigu ūkininkas pažeidžia griežtos apsaugos reikalavimus, taisyklės;

(45) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 2 dalyje numatyta daugiamečiams žolynams tenkančios bendro žemės ūkio paskirties žemės ploto dalies apsauga. Siekdamos šio tikslo valstybės narės turėtų stebėti daugiamečių žolynų dalies kitimą. Jos turėtų turėti galimybę nustatyti išankstinio leidimo sistemą. Santykiui sumažėjus daugiau kaip 5 %, turėtų būti reikalaujama, kad konkretūs ūkininkai pertvarkytų žemę į daugiamečius žolynus, ir draudžiama toliau keisti jų paskirtį. Siekiant aiškumo ir proporcingo įgyvendinimo, turėtų būti nustatytos taisyklės, kuriems ūkininkams ir plotams turi būti taikomi leidimų ir žemės pertvarkymo į daugiamečius žolynus reikalavimai;

(46) kad leidimo keisti daugiamečių žolynų paskirtį suteikimo tvarka būtų taikoma veiksmingai, valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė remiantis objektyviais kriterijais lanksčiai pasirinkti prioritetinius plotus ar ūkininkų grupes, kurioms suteikiamas leidimas;

(47) turėtų būti numatytos daugiamečių žolynų ir žemės ūkio paskirties žemės santykio apskaičiavimo metodo taisyklės, siekiant išvengti situacijų, kai daugiamečių žolynų plotai skaičiuojami du kartus dėl žolynų naudojimo ilgos rotacijos sėjomainoje, ir siekiant išvengti, kad smulkiųjų ir ekologinius ūkius turinčių ūkininkų, kurie atleidžiami nuo pareigos pertvarkyti žemę į daugiamečius žolynus, atliekami pertvarkymai tiesiogiai paveiktų kitų ūkininkų pareigą pertvarkyti žemę į daugiamečius žolynus. Valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė pagrįstais atvejais patikslinti referencinę santykinę dalį;

(48) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnyje išvardyti elementai ir vietovės, kurias valstybės narės gali laikyti ekologiniu požiūriu svarbiomis vietovėmis. Reikėtų nustatyti papildomų kriterijų, pagal kuriuos tie elementai ir vietovės būtų priskiriami ekologiniu požiūriu svarbioms vietovėms. Siekiant tikslo didinti biologinę įvairovę, tais kriterijais turėtų būti užtikrinama, kad ūkiuose būtų išsaugoma ir didinama biologinė įvairovė. Tuose kriterijuose taip pat turėtų būti atsižvelgta į ūkininkų jau įdėtas pastangas;

(49) reikalavimu pūdymui paliktos žemės nenaudoti gamybai, dėl kurio bus naudojama mažiau pesticidų ir trąšų, neturėtų būti draudžiami tokie savanoriški veiksmai, kaip, pavyzdžiui, ploto užsėjimas laukinių gėlių mišiniu, siekiant didinti biologinę įvairovę. Reikėtų paaiškinti, kad ilgiau kaip penkerius metus pūdymui palikta žemė, laikantis reikalavimo dėl ekologiniu požiūriu svarbių vietovių, išlieka ariamoji žemė ir jai nepradedama taikyti daugiamečių žolynų apibrėžtis;

(50) žemės pylimų konstrukcijų įvairovė Sąjungoje yra didžiulė, todėl valstybės narės turėtų pačios nustatyti išsamias sąlygas, atsižvelgdamos į nacionalines ar regionines ypatybes ir į jų reikšmę biologinei įvairovei;

(51) siekiant aiškumo, reikėtų išvardyti kraštovaizdžio elementus, kurie laikomi ekologiniu požiūriu svarbiomis vietovėmis, taip pat reikėtų aiškiau nustatyti sąsają su elementais, kuriuos valstybės narės jau saugo pagal kompleksinės paramos sistemą. Tam tikrais atvejais reikėtų nustatyti mažiausią arba didžiausią elemento dydį, kad būtų lengviau jį identifikuoti ir užtikrinti, kad ta vietovė yra daugiausia žemės ūkio paskirties;

(52) apsauginės juostos, kurios įrengiamos šalia ariamosios žemės, esančios netoli vandens telkinių, arba įterpiamos į laukus aukščiau ant šlaito, yra naudingos tuo, kad į paviršiaus vandenis nuteka mažiau teršalų. Siekiant naudos biologinei įvairovei, reikėtų nustatyti, kad visos vietovės, laikomos ekologiniu požiūriu svarbiomis vietovėmis, negali būti naudojamos gamybai – taip kartu bus išvengta pesticidų naudojimo ir bus ribojamas trąšų naudojimas. Siekiant dar labiau paskatinti biologinę įvairovę, reikėtų nedrausti savanoriškų veiksmų, pavyzdžiui, užsėti tas juostas laukų gėlių sėklų mišiniais. Valstybės narės turėtų turėti teisę spręsti, ar leisti apsauginėse juostose ganyti gyvulius ir ar jas galima šienauti pašarui;

(53) dėl žemės ūkio ir miškininkystės sistemų hektarų reikėtų patikslinti, kad plotai, į kuriuos turi būti atsižvelgta, yra ariamosios žemės plotai, esantys vietovėje, kuri priklauso žemės ūkio ir miškininkystės sistemai ir kuri vis dar atitinka sąlygas, pagal kurias už tuos plotus skiriama arba buvo paskirta kaimo plėtros parama. Valstybės narės, kurios vykdydamos pareigą nustatyti ekologiniu požiūriu svarbias vietoves pasirenka būtent tokius plotus, turėtų savo kaimo plėtros programose, nustatydamos papildomas paramos gavimo už žemės ūkio ir miškininkystės sistemų sukūrimą sąlygas, atsižvelgti į biologinės įvairovės tikslą;

(54) valstybės narės turėtų galėti pačios spręsti, ar nustatyti reikalavimą, kad prie miško pakraščių esančiose reikalavimus atitinkančiose hektarų juostose negalima nieko auginti, ir taip tokiose juostose išvengti medžiagų naudojimo, kad būtų sukurta apsauginė pereinamoji juosta į greta esantį mišką. Toks reikalavimas padidintų ekologiniu požiūriu svarbios vietovės vertę; tai turėtų būti atspindėta diferencijuojant šios rūšies vietovės svorinio koeficiento vertę;

(55) trumpos rotacijos želdiniams auginti reikia mažiau medžiagų, todėl tai netiesiogiai padeda saugoti biologinę įvairovę. Tuo tikslu valstybės narės turėtų nustatyti tokios rūšies ekologiniu požiūriu svarbioms vietovėms taikomas sąlygas: sudaryti medžių, kuriuos galima auginti, rūšių sąrašą ir nustatyti medžiagų naudojimo taisykles;

(56) siekiant sudaryti sąlygas tai įgyvendinti atsižvelgiant į nacionalines sąlygas ir optimaliai išnaudoti tarpinių pasėlių bei žaliosios dangos plotų pajėgumą sugerti azoto likučius, taip pat siekiant, kad dirva nebūtų tuščia ir būtų išvengta gruntinio vandens difuzinės taršos, valstybės narės turėtų nustatyti tokios dangos apsėjimo datas. Tarpiniai pasėliai arba žalioji danga turėtų būti sukuriami pasėjant įvairių augalų rūšių sėklų mišinį arba kartu įsėjant žolę, kad būtų sukurtos biologinei įvairovei kuo palankesnės agronominės ir aplinkosaugos sąlygos. Valstybės narės, taikydamos 4 GAAB, nurodytą Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 II priede, gali nustatyti datas, po kurių leidžiama mechaniškai sunaikinti tarpinius pasėlius ir žaliąją dangą;

(57) Valstybės narės turėtų nustatyti plotų apsodinimo azotą fiksuojančiais pasėliais taisykles, kad dėl tokių pasėlių auginimo ekologiniu požiūriu svarbiose vietovėse nepadidėtų azoto išplovimas ir nepablogėtų vandens kokybė, nes tai būtų nesuderinama su Tarybos direktyvos 91/676/EEB (12) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/60/EB (13) tikslais ir trukdytų siekti biologinės įvairovės tikslo. Valstybės narės turėtų sudaryti azotą fiksuojančių pasėlių, kurie, kaip manoma, prisideda prie biologinės įvairovės didinimo, sąrašą;

(58) siekiant, kad ariamojoje žemėje turima ekologiniu požiūriu svarbi vietovė būtų kuo naudingesnė ir užtikrinti, kad ekologiniu požiūriu svarbi vietovė sudarytų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 1 dalyje nustatytą procentinę dalį, siekiant veiksmingo administravimo, turėtų būti aiškiai nustatyta, kad vykdant reikalavimą dėl ekologiniu požiūriu svarbių vietovių tas pats sklypas arba kraštovaizdžio elementas tais pačiais metais negali būti skaičiuojamas du kartus;

(59) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 5 dalyje valstybėms narėms leidžiama iki 50 % reikalavimo dėl ekologiniu požiūriu svarbių vietovių įvykdyti regionų lygmeniu. Siekiant užtikrinti, kad toks vykdymas regionų lygmeniu būtų naudingesnis tiek aplinkosaugos, tiek kraštovaizdžio aspektu ir būtų prisidedama prie Žaliosios infrastruktūros strategijos (14) įgyvendinimo, reikėtų nustatyti, iš kokių elementų galima sudaryti gretimas ekologiniu požiūriu svarbias vietoves. Taip pat reikėtų nustatyti taisykles, pagal kurias tam tikros vietovės nustatomos siekiant Sąjungos žemės ūkio ir aplinkos politikos įgyvendinimo sinergijos;

(60) reikėtų nustatyti taisykles, kuriomis valstybės narės galėtų vadovautis spręsdamos, ar leisti ūkininkams pusę kiekvienam iš jų tenkančios pareigos savo valdose turėti ekologiniu požiūriu svarbią vietovę įgyvendinti bendrai, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 6 dalyje; tokios taisyklės turėtų būti panašios į vykdymo regionų lygmeniu taisykles, pagal kurias gretimas ekologiniu požiūriu svarbias vietoves sudarius iš tam tikrų elementų galima užtikrinti didesnę naudą aplinkai ir prisidėti prie žaliosios infrastruktūros plėtros. Taisyklėse dėl ūkininkams taikomų kriterijų turėtų būti numatyta, kad jų valdos turėtų būti greta viena kitos, o valstybėms narėms turėtų būti palikta laisvės atsižvelgti į savąją administracinę struktūrą. Siekiant teisinio aiškumo reikėtų nustatyti taisykles dėl rašytinio susitarimo, kurį turi sudaryti visi dalyvaujantys ūkininkai ir kuriame nustatomos kiekvieno iš jų teisės ir pareigos, turinio;

(61) kad tam tikros valstybės narės galėtų ūkininkus, ūkininkaujančius daugiausia mišku apželdintose vietovėse, atleisti nuo pareigos, susijusios su ekologiniu požiūriu svarbia vietove, reikėtų nustatyti aiškias taisykles, kokius metodus ir duomenis naudoti miško ir bendro žemės ploto santykiui bei miško ir žemės ūkio paskirties žemės santykiui apskaičiuoti;

(62) Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 nustatytos išmokų skyrimo jauniesiems ūkininkams sąlygos. Visų pirma, išmoka skiriama su sąlyga, kad jaunasis ūkininkas žemės ūkio valdą kaip jos valdytojas kuria pirmą kartą arba tokią valdą įkūrė per penkerius metus iki pirmosios paraiškos skirti išmoką pateikimo dienos, o pirmosios paraiškos skirti išmoką teikimo metais yra ne vyresnis nei 40 metų amžiaus. Juridinių asmenų atveju reikėtų, kad šias sąlygas atitiktų visi juridinį asmenį veiksmingai ir ilgą laiką kontroliuojantys fiziniai asmenys, kaip apibrėžta Europos Sąjungos Teisingumo Teismo (15). Taip pat būtina patikslinti, kokias sąlygas turi atitikti juridinis asmuo ir juridinį asmenį kontroliuojantis (-ys) fizinis (-iai) asmuo (-enys);

(63) siekiant užtikrinti, kad išmokos jauniesiems ūkininkams reikalavimai nebūtų apeinami, reikėtų nustatyti, kad išmoka juridiniam asmeniui būtų skiriama tik tol, kol bent vienas iš pirmaisiais paraiškos skirti išmoką pagal šią sistemą teikimo metais jį kontroliuojančių fizinių asmenų ir toliau kontroliuoja tą juridinį asmenį. Nustatant ilgiausią išmokos skyrimo laikotarpį pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 5 dalį, būtina nustatyti taisykles, taikomas tais atvejais, kai juridinį asmenį kontroliuoja daugiau nei vienas fizinis asmuo;

(64) siekiant išvengti, kad fizinių asmenų grupė, kuri teikia paraišką skirti išmoką jauniesiems ūkininkams, nebūtų diskriminuojama juridinių asmenų atžvilgiu, Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytai fizinių asmenų grupei turėtų būti taikomos tos pačios sąlygos, jei paraiškas pagal bazinės išmokos sistemą ir jaunųjų ūkininkų sistemą teikia grupė, o ne atskiri jos nariai;

(65) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 IV antraštinės dalies 1 skyriuje numatyta galimybė teikti savanorišką susietąją paramą ūkininkams. Reikėtų nustatyti tame skyriuje nurodytos paramos teikimo sąlygas;

(66) remiantis Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 3 dalimi, susietoji parama gali būti teikiama tik tiems valstybės narės sektoriams arba regionams, kuriuose taikant konkrečius ūkininkavimo būdus arba kurių konkrečiuose žemės ūkio sektoriuose, kurie yra ypač svarbūs dėl ekonominių ir (arba) socialinių, ir (arba) aplinkosaugos priežasčių, patiriama tam tikrų sunkumų. Be to, remiantis Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 5 ir 6 dalimis, savanoriškos susietosios paramos gali būti teikiama tik tiek, kiek reikia siekiant sukurti paskatų atitinkamuose regionuose arba sektoriuose dabartiniam gamybos lygiui išlaikyti. Tokia parama išmokama metinėmis išmokomis, laikantis nustatytų kiekybinių apribojimų ir atsižvelgiant į nustatytus plotus bei derlių arba į nustatytą gyvulių skaičių. Siekiant užtikrinti, kad savanoriškos susietosios paramos priemonės būtų tikslingos ir valdomos leidžiant valstybėms narėms parengti jų poreikius atitinkančias savanoriškos susietosios paramos priemones, reikėtų numatyti, kad valstybės narės būtų įpareigotos nustatyti paramos skyrimo reikalavimus atitinkančius regionus ir (arba) ūkininkavimo būdus ir kiekybinius apribojimus bei tinkamą paramos dydį. Tačiau siekiant išvengti rinkos iškraipymo išmokos neturėtų priklausyti nuo rinkos kainų svyravimų arba būti tolygios išmokoms pagal kompensuojamųjų išmokų sistemą, pagal kurią vidaus parama žemės ūkiui, kurią valstybės narės moka ūkininkams, grindžiama tikslinės kainos ir vidaus rinkos kainos skirtumu;

(67) remiantis pagal GATT sudarytu Europos ekonominės bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų susitarimo memorandumu dėl aliejinių kultūrų sėklų (16), reikėtų nustatyti atskirą bazinį plotą augintojams, gaunantiems išmokas už aliejines kultūras, nurodytas šio susitarimo memorandumo priede. Atsižvelgiant į tai, kad aliejinių kultūrų sėklos yra įtrauktos į savanoriškos susietosios paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių sektorių ir produktų sąrašą, šioje paramos sistemoje reikėtų nustatyti didžiausią Sąjungos aliejinių kultūrų, nurodytų minėtame susitarimo memorandume, plotą, siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi šių tarptautinių įsipareigojimų. Jei šis didžiausias plotas viršijamas, valstybės narės turėtų patikslinti plotą, apie kurį pranešė, taikydamos Komisijos apskaičiuotą ir joms nurodytą sumažinimo koeficientą;

(68) pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 8 dalį reikalaujama, kad pagal tą straipsnį teikiama savanoriška susietoji parama būtų derinama su kitomis Sąjungos paramos priemonėmis arba su priemonėmis, kurios finansuojamos valstybės pagalbos lėšomis. Siekiant, kad sistemos būtų administruojamos tvarkingai ir būtų išvengta dvigubo finansavimo, panašios priemonės neturėtų būti finansuojamos du kartus: pagal savanoriškos susietosios paramos sistemą ir kitas Sąjungos paramos sistemas. Valstybės narės savanorišką susietąją paramą gali teikti įvairiais būdais, todėl jos turėtų būti atsakingos už tokio suderinamumo užtikrinimą, remdamosi Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 nustatyta sistema ir laikydamosi šiame reglamente nustatytų sąlygų;

(69) pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 55 straipsnio 1 dalį Komisija turi patvirtinti to reglamento 53 straipsnio 4 dalyje arba, atitinkamais atvejais, 53 straipsnio 6 dalies a punkte nurodytą sprendimą, jei įrodomas vienas iš tam tikrų poreikių atitinkamame sektoriuje arba regione. Siekiant užtikrinti tinkamą to straipsnio taikymą, reikėtų nustatyti tikslius tiems poreikiams taikytinus kriterijus;

(70) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 IV antraštinės dalies 2 skyriuje numatyta specialioji išmoka už medvilnę. Kad būtų galima taikyti šią išmoką, Komisija turėtų nustatyti žemės ūkio paskirties žemės ir veislių patvirtinimo taisykles ir sąlygas. Be to, turėtų būti nustatytos atitikties išmokos skyrimo reikalavimams taisyklės. Tai yra objektyvus reikalavimas, kai dirva turi būti apsėta taip, kad būtų pasiektas mažiausias augalų tankumas, kurį valstybės narės turi nustatyti atsižvelgdamos į dirvožemio ir klimato sąlygas bei regioninius ypatumus. Konkrečias agronominių metodų taisykles turėtų nustatyti pačios valstybės narės;

(71) valstybės narės turėtų patvirtinti tarpšakines medvilnės auginimo organizacijas remdamosi objektyviais kriterijais, susijusiais su tarpšakinių organizacijų dydžiu ir vidaus struktūra. Tarpšakinės organizacijos dydis turėtų būti nustatomas atsižvelgiant į reikalavimą, pagal kurį organizacijai priklausanti medvilnės valymo įmonė turi būti pajėgi priimti pakankamą nevalytos medvilnės kiekį;

(72) kad būtų išvengta pagalbos sistemos administravimo problemų, tas pats augintojas gali priklausyti tik vienai tarpšakinei organizacijai. Dėl tos pačios priežasties tarpšakinei organizacijai priklausantis augintojas, kuris įsipareigoja tiekti savo užaugintą medvilnę, ją turėtų tiekti tik tai pačiai organizacijai priklausančiai medvilnės valymo įmonei;

(73) siekiant stebėti, ar tinkamai taikomos Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 nustatytos taisyklės, ir įvertinti politikos įgyvendinimą būtina nustatyti valstybių narių pareigas teikti pranešimus, visų pirma susijusias su informacija, kurią jos turi teikti apie savo sprendimus, priimtus pagal to reglamento II–V antraštines dalis;

(74) be to, būtina patikslinti, kokią informaciją valstybės narės turi pateikti, kad būtų užtikrintas tinkamas savanoriškos susietosios paramos taisyklių taikymas ir tokių pranešimų veiksmingumas ir kad Komisija galėtų patikrinti, ar nustatydamos paramos priemones valstybės narės laikosi su paramos suderinamumu bei sumavimu susijusių reikalavimų ir Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 53 straipsnyje nurodytos nacionalinės viršutinės ribos didžiausios procentinės dalies bei susijusios bendros sumos;

(75) valstybės narės gali nuspręsti tam tikromis sąlygomis skirti nacionalinę pagalbą. Siekiant patikrinti, ar tokia pagalba skirta neviršijant nustatytų ribų, tikslinga nustatyti pareigą teikti Komisijai metines ataskaitas apie tam tikras detales, susijusias su skirta pagalba;

(76) Komisija prireikus turėtų būti informuojama apie visus sprendimus, priimtus persvarsčius sprendimus, apie kuriuos pranešta pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013 arba šį reglamentą, kad Komisija galėtų stebėti, ar jie taikomi tinkamai ir koks tokio persvarstymo poveikis. Todėl reikia nustatyti pareigų teikti pranešimus taisykles;

(77) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 X priede pateikta lentelė, į kurią turėtų būti įrašyti įvairių rūšių ekologiniu požiūriu svarbių vietovių perskaičiavimo ir svoriniai koeficientai, nurodyti to reglamento 46 straipsnio 3 dalyje. Tuo metu, kai buvo priimamas Reglamentas (ES) Nr. 1307/2013, ta lentelė buvo palikta tuščia. Todėl tą priedą reikia patikslinti. Perskaičiavimo koeficientai turėtų būti nustatomi atsižvelgiant į matuojant įgytą patirtį ir elementų ypatybes. Turėtų būti nustatytos bent trys svorinių koeficientų vertės, atsižvelgiant į ekologiniu požiūriu svarbių vietovių svarbą biologinei įvairovei. Todėl Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 X priedas turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas. Apskaičiuojant ekologiniu požiūriu svarbios vietovės plotą, perskaičiavimo ir svoriniai koeficientai taikomi ir elementams, kuriems taikoma lygiavertė praktika, jeigu jie sutampa su tame priede išvardytais elementais;

(78) siekiant aiškumo ir teisinio tikrumo, reglamentai (EB) Nr. 1120/2009 ir Nr. 1121/2009 turėtų būti panaikinti;

(79) šis reglamentas turėtų būti taikomas su vėlesniais nei 2014 kalendoriniai metai susijusioms paramos paraiškoms,

PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:

1 SKYRIUS

TAIKYMO SRITIS IR BENDROSIOS NUOSTATOS

1 SKIRSNIS

Taikymo sritis ir bendrieji principai

1 straipsnis

Taikymo sritis

Šiame reglamente pateikiamos nuostatos, kuriomis papildomos tam tikros neesminės Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 nuostatos, susijusios su:

a) bendrosiomis nuostatomis dėl tiesioginių išmokų;

b) bazinės išmokos sistema;

c) vienkartinės išmokos už plotus sistema;

d) išmoka ūkininkams, kurie laikosi klimatui ir aplinkai naudingos žemės ūkio praktikos;

e) išmoka žemės ūkio veiklą pradedantiems jauniesiems ūkininkams;

f) savanoriška susietąja parama;

g) specialiąja išmoka už medvilnę;

h) valstybių narių pareigomis teikti pranešimus.

2 straipsnis

Bendrieji principai

1. Valstybės narės šį reglamentą įgyvendina laikydamosi objektyvių kriterijų ir tokiu būdu, kad ūkininkams būtų užtikrintos vienodos sąlygos bei išvengta rinkos ir konkurencijos iškraipymo ir kad kartu būtų skatinamas tvarus gamtos išteklių ir klimato politikos valdymas.

2. Valstybės narės užtikrina, kad visas pagal šį reglamentą įgyvendintos paramos sąlygas būtų galima patikrinti ir kontroliuoti.

3. Valstybės narės šį reglamentą įgyvendina:

a) laikydamosi Susitarimo dėl žemės ūkio 2 priedo 1, 5 ir 6 dalyse nustatytų reikalavimų, kai teikiama parama, kuri nėra susietoji parama, ir

b) laikydamosi Susitarimo dėl žemės ūkio 6 straipsnio 5 dalies reikalavimų, kai teikiama susietoji parama.

3 straipsnis

Sumažinimas dėl finansinės drausmės

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 8 straipsnyje numatytas sumažinimas dėl finansinės drausmės taikomas pagal įvairias Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 I priede išvardytas tiesioginių išmokų sistemas skiriamų išmokų, kurias turi teisę gauti kiekvienas ūkininkas, sumai po to, kai buvo pritaikyti su tiesioginėmis išmokomis susiję atšaukimo atvejai ir administracinės nuobaudos pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014 II antraštinės dalies IV skyrių, ir prieš taikant su kompleksine parama susijusias administracines nuobaudas pagal to deleguotojo reglamento IV antraštinės dalies II skyrių.

2 SKIRSNIS

Su Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 terminų apibrėžtimis susijusios nuostatos

4 straipsnis

Žemės ūkio paskirties žemės išlaikymo tokios būklės, kad ji būtų tinkama ganyti arba kultivuoti, kriterijų nustatymas

1. Taikydamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunkčio nuostatas, kriterijus, kuriuos turi atitikti ūkininkai, kad būtų laikomi įvykdžiusiais pareigą žemės ūkio paskirties žemę išlaikyti tokios būklės, kad ji būtų tinkama ganyti arba kultivuoti be parengiamosios veiklos, kurią vykdant nebūtų apsiribota įprastais žemės ūkio metodais ir įrenginiais, valstybės narės nustato šiais būdais (vienu ar abiem):

a) valstybės narės reikalauja, kad ūkininkai kasmet vykdytų bent vienos rūšies veiklą. Jos gali nuspręsti patvirtinti ir veiklą, vykdomą tik kas antri metai, jei tai pateisinama dėl aplinkosaugos priežasčių;

b) valstybės narės nustato charakteristikas, kurias turi atitikti žemės ūkio paskirties žemė, kad būtų laikoma išlaikyta ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės.

2. Nustatydamos 1 dalyje nurodytus kriterijus valstybės narės gali išskirti skirtingus žemės ūkio paskirties žemės tipus.

5 straipsnis

Minimalios veiklos, vykdomos ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomoje žemės ūkio paskirties žemėje, nustatymas

Taikydamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies c punkto iii papunkčio nuostatas, valstybės narės nustato, kad minimali veikla, kuri turi būti vykdoma ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomoje žemės ūkio paskirties žemėje, yra bent vienos rūšies veikla, kurią ūkininkas vykdo kasmet. Jos gali nuspręsti patvirtinti ir veiklą, vykdomą tik kas antri metai, jei tai pateisinama dėl aplinkosaugos priežasčių.

6 straipsnis

Žolės ir kitų žolinių pašarų vyravimas daugiamečiuose žolynuose

Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punktą, laikoma, kad žolė ir kiti žoliniai pašarai tebevyrauja, jei jie užima daugiau kaip 50 % reikalavimus atitinkančio ploto, priklausančio žemės ūkio paskirties sklypui, apibrėžtam Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 67 straipsnio 4 dalies a punkte.

7 straipsnis

Nusistovėjusi vietos praktika, taikoma daugiamečiuose žolynuose

Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punktą, nusistovėjusi vietos praktika – tai bet kuri toliau nurodyta praktika ar jų derinys:

a) gyvuliams ganyti skirtoje žemėje taikoma praktika, kuri yra tradicinio pobūdžio ir plačiai taikoma tokioje žemėje;

b) praktika, svarbi išsaugant buveines, išvardytas Tarybos direktyvos 92/43/EEB (17) I priede, ir biotopus bei buveines, kuriems taikoma Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/147/EB (18).

8 straipsnis

Sumažinimo koeficientas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 5 dalį

Taikydamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 5 dalį, daugiamečius žolynus, kuriuos galima panaudoti ganymui ir kurie sudaro dalį nusistovėjusios vietos praktikos, kai žolė ir kiti žoliniai pašarai ganyklų plotuose tradiciškai nevyrauja, valstybės narės gali suskirstyti į kategorijas, kad joms galėtų taikyti skirtingus sumažinimo koeficientus.

9 straipsnis

Kanapių auginimas

Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 6 dalį, kanapėms auginti naudojamų plotų atitiktis reikalavimams nustatoma atsižvelgiant į tų metų, už kuriuos skiriama išmoka, kovo 15 d. pagal Tarybos direktyvos 2002/53/EB (19) 17 straipsnį paskelbtame Bendrajame žemės ūkio augalų rūšių veislių kataloge pateiktų veislių sėklos naudojimą. Sėkla sertifikuojama pagal Tarybos direktyvą 2002/57/EB (20).

3 SKIRSNIS

Aktyvūs ūkininkai

10 straipsnis

Atvejai, kada žemės ūkio paskirties žemė yra daugiausia ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikoma žemės ūkio paskirties žemė

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 1 dalį, laikoma, kad fizinių ar juridinių asmenų arba fizinių ar juridinių asmenų grupės žemės ūkio paskirties žemė yra daugiausia ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikoma žemės ūkio paskirties žemė, jei tokia žemė užima daugiau kaip 50 % visos žemės ūkio paskirties žemės, deklaruotos pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą.

2. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 1 dalis netaikoma fiziniams ar juridiniams asmenims arba fizinių ar juridinių asmenų grupei, kurie ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomoje žemės ūkio paskirties žemėje vykdo žemės ūkio veiklą, apibrėžtą Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies c punkto i papunktyje.

11 straipsnis

Iš ne žemės ūkio veiklos gautos pajamos

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos a punktą ir, atitinkamais atvejais, šio reglamento 13 straipsnį, iš žemės ūkio veiklos gautos pajamos yra pajamos, kurias ūkininkas gavo iš savo valdoje vykdomos žemės ūkio veiklos, apibrėžtos to reglamento 4 straipsnio 1 dalies c punkte, įskaitant Sąjungos paramą Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, taip pat už žemės ūkio veiklą skiriamą nacionalinę pagalbą, išskyrus papildomas nacionalines tiesiogines išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 18 ir 19 straipsnius.

Pajamos, gautos perdirbant valdos žemės ūkio produktus, apibrėžtus Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies d punkte, laikomos iš žemės ūkio veiklos gautomis pajamomis, su sąlyga, kad perdirbti produktai išlieka ūkininko nuosavybe, o perdirbus gaunami nauji žemės ūkio produktai, apibrėžti minėtame punkte.

Visos kitos pajamos laikomos iš ne žemės ūkio veiklos gautomis pajamomis.

2. Taikant 1 dalį, pajamos yra bendrosios pajamos, iš kurių dar neišskaitytos susijusios išlaidos ir mokesčiai.

3. 1 dalyje nurodyta Sąjungos parama apskaičiuojama:

a) Bulgarijoje ir Rumunijoje už 2015 m. – remiantis atitinkama suma, nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V priedo A punkte;

b) Kroatijoje už kiekvienus metus, nurodytus Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 17 straipsnyje, – remiantis suma, nustatyta to reglamento VI priedo A punkte.

12 straipsnis

Tiesioginių išmokų suma, nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 ir 4 dalyse ir šio reglamento 13 straipsnio 2 dalyje

1. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos a punkte ir, atitinkamais atvejais, šio reglamento 13 straipsnio 2 dalyje nurodyta metinė tiesioginių išmokų ūkininkui suma yra bendra tiesioginių išmokų, kurias ūkininkas turėjo teisę gauti pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013 naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima duomenų apie pajamas iš ne žemės ūkio veiklos, suma. Ta suma apskaičiuojama neatsižvelgiant į Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 63 straipsnio ir 91 straipsnio 1 dalies taikymą.

Jeigu pirmoje pastraipoje nurodyti naujausi finansiniai metai yra 2014 ar ankstesni metai, metinė tiesioginių išmokų suma yra bendra tiesioginių išmokų, kurias ūkininkas turėjo teisę gauti pagal Reglamentą (EB) Nr. 73/2009 prieš taikant to reglamento 21 ir 23 straipsniuose numatytą išmokų sumažinimą ir neskyrimą, suma.

2. Jei ūkininkas 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytais naujausiais finansiniais metais nepateikė tiesioginių išmokų paraiškos pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013, valstybės narės 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą bendrą tiesioginių išmokų sumą nustato reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos tas ūkininkas paramos paraiškos teikimo metais deklaravo pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičių padaugindamos iš 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytų metų nacionalinės vidutinės tiesioginės paramos išmokos už hektarą.

Pirmoje pastraipoje nurodyta nacionalinė vidutinė tiesioginės paramos išmoka už hektarą nustatoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 II priede nurodytą tų metų nacionalinę viršutinę ribą padalijant iš bendro reikalavimus atitinkančių hektarų, už tuos metus deklaruotų toje valstybėje narėje pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičiaus.

Jeigu 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodyti metai yra 2014 ar ankstesni metai, šios dalies pirmoje pastraipoje nurodyta nacionalinė vidutinė tiesioginės paramos išmoka už hektarą nustatoma Reglamento (EB) Nr. 73/2009 VIII priede nurodytą tų metų nacionalinę viršutinę ribą padalijant iš bendro reikalavimus atitinkančių hektarų, už tuos metus deklaruotų toje valstybėje narėje pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 19 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičiaus.

3. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 4 dalyje nurodyta tiesioginių išmokų ūkininkui suma yra bendra tiesioginių išmokų, kurias ūkininkas turėjo teisę gauti už ankstesnius metus pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013 prieš taikant Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 63 straipsnį ir 91 straipsnio 1 dalį, suma.

Jeigu pirmoje pastraipoje nurodyti metai yra 2014 m., tiesioginių išmokų suma yra bendra tiesioginių išmokų už 2014 m., kurias ūkininkas turėjo teisę gauti pagal Reglamentą (EB) Nr. 73/2009 prieš taikant to reglamento 21 ir 23 straipsniuose numatytą išmokų sumažinimą ir neskyrimą, suma.

4. Jei ūkininkas nepateikė tiesioginių išmokų paraiškos pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013 už ankstesnius metus, kaip nurodyta 3 dalies pirmoje pastraipoje, valstybės narės 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą bendrą tiesioginių išmokų sumą nustato reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos ūkininkas deklaravo paramos paraiškos teikimo metais pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičių padaugindamos iš ankstesnių metų nacionalinės vidutinės tiesioginės paramos išmokos už hektarą.

Pirmoje pastraipoje nurodyta nacionalinė vidutinė tiesioginės paramos išmoka už hektarą nustatoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 II priede nurodytą tų metų nacionalinę viršutinę ribą padalijant iš bendro reikalavimus atitinkančių hektarų, tais metais deklaruotų toje valstybėje narėje pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičiaus.

Jeigu 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodyti ankstesni metai yra 2014 m., valstybės narės metinę tiesioginių išmokų ūkininkui sumą nustato reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos tas ūkininkas deklaravo už 2015 m. pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičių padaugindamos iš 2014 m. nacionalinės vidutinės tiesioginės paramos išmokos už hektarą.

2014 m. nacionalinė vidutinė tiesioginės paramos išmoka už hektarą nustatoma Reglamento (EB) Nr. 73/2009 VIII priede nurodytą 2014 m. nacionalinę viršutinę ribą padalijant iš bendro reikalavimus atitinkančių hektarų, 2014 m. deklaruotų toje valstybėje narėje pagal to reglamento 19 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičiaus.

5. Bendra 1 ir 2 dalyse nurodytų tiesioginių išmokų suma apskaičiuojama:

a) Bulgarijoje ir Rumunijoje už 2015 m. – remiantis atitinkama suma, nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V priedo A punkte;

b) Kroatijoje už kiekvienus metus, nurodytus Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 17 straipsnyje, – remiantis suma, nustatyta to reglamento VI priedo A punkte.

13 straipsnis

Kriterijai, kuriais remiantis įrodoma, kad vykdoma žemės ūkio veikla nėra nereikšminga ir kad pagrindinė veikla ar įmonės tikslas yra žemės ūkio veiklos vykdymas

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos b punktą, laikoma, kad žemės ūkio veikla nėra nereikšminga, jeigu visos pajamos, gautos iš žemės ūkio veiklos, apibrėžtos šio reglamento 11 straipsnyje, naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų, sudaro bent trečdalį visų pajamų, gautų naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų.

Valstybės narės gali nuspręsti nustatyti mažesnę nei trečdalio visų pajamų, gautų iš žemės ūkio veiklos, dydžio ribą su sąlyga, kad dėl tos ribos aktyviais ūkininkais negalėtų būti laikomi fiziniai ar juridiniai asmenys, vykdantys nedidelės apimties žemės ūkio veiklą.

Nukrypdamos nuo pirmos ir antros pastraipų, valstybės narės gali nustatyti alternatyvius kriterijus, kuriai remdamasis subjektas galėtų įrodyti, kad jo žemės ūkio veikla nėra nereikšminga pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos b punktą.

2. Taikydamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 3 dalies a punktą, valstybės narės gali nuspręsti, kad fizinių ar juridinių asmenų arba fizinių ar juridinių asmenų grupių vykdoma žemės ūkio veikla sudaro tik nedidelę visos jų ekonominės veiklos dalį, naudodamosi šiais metodais:

a) metinė tiesioginių išmokų suma sudaro mažiau kaip 5 % visų pajamų, gautų iš šio reglamento 11 straipsnyje apibrėžtos ne žemės ūkio veiklos, naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų;

b) bendra pajamų, gautų iš šio reglamento 11 straipsnyje apibrėžtos žemės ūkio veiklos, naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų, suma yra mažesnė nei valstybės narės nustatytina riba ir neviršija trečdalio bendros pajamų, gautų naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų, sumos.

Nukrypdamos nuo pirmos pastraipos, valstybės narės gali nustatyti alternatyvius kriterijus, kuriais remiantis žemės ūkio veikla laikoma nereikšminga pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 3 dalies a punktą.

3. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos c punktą ir, atitinkamais atvejais, to reglamento 9 straipsnio 3 dalies b punktą, laikoma, kad juridinio asmens pagrindinė veikla ar jo įmonės tikslas yra žemės ūkio veikla, jei tokia pagrindinė veikla ar įmonės tikslas įrašyti į įmonių registrą arba kitą oficialų valstybės narės liudijimą. Tokio pat įrodymo reikalaujama ir iš fizinio asmens.

Jei tokių registrų nėra, valstybė narė naudoja lygiavertį įrodymą.

Nukrypdamos nuo pirmos ir antros pastraipų, valstybės narės gali nustatyti alternatyvius kriterijus, kuriais remiantis žemės ūkio veikla laikoma fizinio ar juridinio asmens pagrindine veikla ar įmonės tikslu pagal to reglamento 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos c punktą ir, atitinkamais atvejais, pagal to reglamento 9 straipsnio 3 dalies b punktą.

2 SKYRIUS

BAZINĖS IŠMOKOS SISTEMA IR VIENKARTINĖS IŠMOKOS UŽ PLOTUS SISTEMA

1 SKIRSNIS

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriaus 1, 2, 3 ir 5 skirsniuose numatytos bazinės išmokos sistemos įgyvendinimo taisyklės

1 poskirsnis

Pirmasis teisių į išmokas paskirstymas

14 straipsnis

Paveldėjimo, juridinio statuso ar pavadinimo pasikeitimo, susijungimo ir padalijimo atvejai

1. Jeigu ūkininkas valdą arba valdos dalį gavo faktinio ar numatomo paveldėjimo būdu, jis turi teisę savo vardu prašyti tiek ir tokios vertės teisių į išmokas, skirtinų už gautą valdą arba tos valdos dalį, tomis pačiomis sąlygomis, kaip ir iš pradžių valdą valdęs ūkininkas.

Atšaukiamo numatomo paveldėjimo atvejais teisės į išmokas skiriamos tik paveldėtojui, kuris yra juo paskirtas Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 1 dalyje arba 39 straipsnio 1 dalyje nurodytą dieną.

2. Pavadinimo pasikeitimas neturi įtakos skiriamų teisių į išmokas skaičiui ir vertei.

Juridinio statuso pasikeitimas neturi įtakos skiriamų teisių į išmokas skaičiui ir vertei, jeigu ūkininkas, valdęs pirminę valdą, gavęs iš jos naudos ir prisiėmęs finansinę riziką, valdo ir naująją valdą.

3. Susijungimas arba padalijimas neturi įtakos bendram valdai (-oms) skiriamų teisių į išmokas skaičiui ir vertei.

Padalijimo atveju, jeigu valstybė narė taiko Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 4 arba 5 dalį, už kiekvieną po padalijimo suformuotą valdą skiriamų teisių į išmokas skaičius nustatomas reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriais disponuojama atitinkamoje naujoje valdoje, skaičių padauginant iš vidutinio teisių į išmokas skaičiaus sumažinimo, kuris būtų taikytas pirminei valdai pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 4 arba 5 dalį.

Šioje dalyje vartojamų terminų apibrėžtys:

a) susijungimas – dviejų ar daugiau atskirų ūkininkaujančių subjektų, arba ūkininkų, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies a punkte, susijungimas į vieną naują ūkininkaujantį subjektą, arba ūkininką, kaip apibrėžta tame straipsnyje, kai tokį subjektą valdo, iš jo naudos gauna ir su juo susijusią finansinę riziką prisiima ūkininkai, iš pradžių valdę valdas arba vieną iš jų;

b) padalijimas – vieno ūkininkaujančio subjekto, arba ūkininko, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies a punkte, padalijimas į:

i) bent du naujus atskirus ūkininkaujančius subjektus, arba ūkininkus, kaip apibrėžta tame straipsnyje, iš kurių bent vieną ir toliau valdo, iš jo naudos gauna ir su juo susijusią riziką prisiima bent vienas iš fizinių ar juridinių asmenų, iš pradžių valdžiusių valdą;

ii) pirminį ūkininkaujantį subjektą ir bent vieną naują atskirą ūkininkaujantį subjektą, arba ūkininką, kaip apibrėžta tame straipsnyje.

15 straipsnis

Reikalavimus atitinkančių hektarų nustatymas, taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 2 dalį ir 39 straipsnio 2 dalį

1. Nustatant teisių į išmokas, kurios turi būti skirtos pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 2 dalį ir 39 straipsnio 2 dalį tais atvejais, kai nepripažįstamos force majeure ir išimtinės aplinkybės, skaičių, atsižvelgiama tik į tuos reikalavimus atitinkančius hektarus, kurie nustatyti pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos 23 punkto a papunktį.

2. Jeigu reikalavimus atitinkančius hektarus, nurodytus 1 dalyje, į teisių į išmokas paraišką įtraukia du ar daugiau pareiškėjų, sprendimas, kam skirti teisę į išmokas, priimamas remiantis tuo, kas turi įgaliojimus priimti sprendimus, susijusius su tame plote vykdoma žemės ūkio veikla ir kas iš tos veiklos gauna naudos ir prisiima su ja susijusią finansinę riziką.

16 straipsnis

Apribojimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalį

1. Sumažinimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalį negali viršyti 85 % teisių į išmokas, atitinkančių reikalavimus atitinkančius hektarus, kurie apima daugiamečius žolynus, esančius vietovėse, kuriose esama sudėtingų klimato sąlygų, skaičiaus.

2. Taikydamos 1 dalyje numatytą sumažinimo koeficientą, valstybės narės, remdamosi Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalyje nurodytomis gamtinėmis kliūtimis, gali išskirti vietovių, kuriose esama sudėtingų klimato sąlygų, kategorijas, kad joms būtų taikomi skirtingi sumažinimo koeficientai.

17 straipsnis

Teisių į išmokas vertės nustatymas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 ir 40 straipsnius

1. Nustatant su 2014 m. susijusias atitinkamas tiesiogines išmokas ar teisių į išmokas vertę, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnyje, atsižvelgiama tik į išmokas tiems ūkininkams, kurie 2015 m. turi teisę gauti tiesiogines išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnį ir 24 straipsnio 9 dalį, arba tų ūkininkų turimų teisių į išmokas vertę.

Nustatant atitinkamas tiesiogines išmokas, susijusias su metais, einančiais prieš bazinės išmokos sistemos įgyvendinimą, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 40 straipsnio 3 dalyje, atsižvelgiama tik į išmokas tiems ūkininkams, kurie turi teisę gauti tiesiogines išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnį pirmaisiais bazinės išmokos sistemos įgyvendinimo metais.

2. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 6 dalį, taikomos šios taisyklės:

a) nuoroda į specialiosios paramos priemones, numatytas Reglamento (EB) Nr. 73/2009 68 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose, nedaro poveikio valstybių narių galimybei atsižvelgti tik į vieną arba kelias priemones, įgyvendintas pagal tas specialiosios paramos priemones;

b) parama, ūkininkui suteikta 2014 kalendoriniais metais pagal vieną ar kelias paramos sistemas, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 6 dalyje, apskaičiuojama neatsižvelgiant į Reglamento (EB) Nr. 73/2009 II antraštinės dalies 4 skyriuje numatytus sumažinimo arba neskyrimo atvejus;

c) valstybės narės, remdamosi objektyviais ir nediskriminaciniais kriterijais, gali nuspręsti dėl paramos dydžio, į kurį turi būti atsižvelgta atitinkamoje valstybėje narėje taikant vieną ar kelias sistemas, išvardytas Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 6 dalyje.

Taikydamos šią dalį valstybės narės paiso pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 68 straipsnio 1 dalies c punktą ir 126, 127 ir 129 straipsnius teikiamos paramos atsietumo.

3. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 6 dalies trečią pastraipą, parama, suteikta už 2014 kalendorinius metus pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 72a ir 125a straipsnius, apskaičiuojama neatsižvelgiant į Reglamento (EB) Nr. 73/2009 II antraštinės dalies 4 skyriuje numatytus sumažinimo arba neskyrimo atvejus.

4. Į Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 3 dalyje nurodytas ūkininko turimas teises į išmokas įtraukiamos ir tos teisės į išmokas, kurios jo 2014 m. paraiškos pateikimo dieną yra išnuomotos kitam ūkininkui.

18 straipsnis

Galutinis teisių į išmokas vertės ir skaičiaus nustatymas

Jeigu informacija, nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 straipsnio 10 dalyje arba 40 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje, ūkininkams pateikiama remiantis preliminariais duomenimis, galutinė teisių į išmokas vertė ir skaičius nustatomi ir apie tai pranešama ūkininkams iki metų, einančių po pirmųjų bazinės išmokos sistemos taikymo atitinkamoje valstybėje narėje metų, balandžio 1 d., prieš tai atlikus visas reikiamas patikras pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 74 straipsnį.

19 straipsnis

Teisių į išmokas vertės nustatymas sunkiais atvejais

1. Jeigu viena ar kelios Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnyje arba 40 straipsnio 3 dalyje nurodytos tiesioginės išmokos, susijusios su atitinkamai 2014 m. arba metais, einančiais prieš bazinės išmokos sistemos įgyvendinimą, yra mažesnės nei atitinkamos sumos metais, einančiais prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių, pradinė vieneto vertė nustatoma remiantis sumomis, kurias tas ūkininkas gavo metais, einančiais prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių.

2. Valstybės narės gali nuspręsti 1 dalį taikyti tik tais atvejais, kai tiesioginės išmokos, susijusios su atitinkamai 2014 m. arba metais, einančiais prieš bazinės išmokos sistemos įgyvendinimą, yra mažesnės nei tam tikra atitinkamų sumų, priskiriamų metams, einantiems prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių, procentinė dalis. Ta procentinė dalis negali būti mažesnė kaip 85 %.

20 straipsnis

Pardavimo sutarties sąlyga

1. Valstybės narės gali nuspręsti, kad parduodamas valdą arba jos dalį ūkininkas, sutartį pasirašęs iki paskutinės teisių į išmokas paraiškų pateikimo dienos, kurią Komisija nustatė remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 78 straipsnio b punktu, gali kartu su valda arba jos dalimi perleisti atitinkamas skirtinas teises į išmokas. Tokiu atveju teisės į išmokas skiriamos pardavėjui ir tiesiogiai perleidžiamos pirkėjui, kuris, jeigu taikoma, pasinaudos išmokomis, kurias pardavėjas gavo už 2014 m., arba teisių į išmokas, kurias jis turėjo 2014 m., kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnyje, verte kaip referenciniu dydžiu tų teisių į išmokas pradinei vieneto vertei nustatyti.

Tokiam perleidimui keliama sąlyga, kad pardavėjas atitiktų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 1 dalį, o pirkėjas – to reglamento 9 straipsnį.

Toks pardavimas nelaikomas perleidimu be žemės, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 4 dalyje.

2. 1 dalis mutatis mutandis taikoma valstybėms narėms, taikančioms Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriaus 5 skirsnį.

21 straipsnis

Nuomos sutarties sąlyga

1. Valstybės narės gali nuspręsti, kad nuomodamas valdą arba jos dalį ūkininkas, sutartį pasirašęs iki 20 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytos dienos, gali kartu su valda arba jos dalimi išnuomoti atitinkamas skirtinas teises į išmokas. Tokiu atveju teisės į išmokas skiriamos nuomotojui ir tiesiogiai perleidžiamos nuomininkui, kuris, jeigu taikoma, pasinaudos išmokomis, kurias nuomotojas gavo už 2014 m., arba teisių į išmokas, kurias jis turėjo 2014 m., kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnyje, verte kaip referenciniu dydžiu tų teisių į išmokas pradinei vieneto vertei nustatyti.

Tokiam perleidimui keliama sąlyga, kad nuomotojas atitiktų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 1 dalį, o nuomininkas – to reglamento 9 straipsnį, ir kad nuomos sutartis nustotų galioti po paskutinės paraiškų pagal bazinės išmokos sistemą pateikimo dienos.

Tokia nuoma nelaikoma perleidimu be žemės, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 4 dalyje.

2. 1 dalis mutatis mutandis taikoma valstybėms narėms, taikančioms Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriaus 5 skirsnį.

22 straipsnis

Paramos gavėjai pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 1 dalį

Reglamento (ES) Nr. 1307/201324 straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčio pirmoje įtraukoje „maistinės bulvės“ ir „sėklinės bulvės“ – bulvės, kurių KN kodas yra 0701, išskyrus skirtas bulvių krakmolui gaminti.

2 poskirsnis

Naudojimasis teisėmis ir jų perleidimas

23 straipsnis

Teisių į išmokas vertės apskaičiavimas

1. Teisės į išmokas pirmiausia apskaičiuojamos tūkstantųjų tikslumu, tada apvalinamos (didinamos arba mažinamos) iki šimtųjų. Jei apskaičiuotos vertės trečias skaitmuo po kablelio yra 5, suma iki šimtųjų apvalinama didinant.

2. Jeigu ūkininkas perleidžia dalį teisės, tos dalies vertė kiekvienais likusiais atitinkamais metais apskaičiuojama proporcingai, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 arba 40 straipsnyje.

3. Valstybės narės gali keisti teises į išmokas sujungdamos ūkininko turimas teisių dalis. Sujungtų teisių vertė kiekvienais likusiais atitinkamais metais nustatoma, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 arba 40 straipsnyje, sudėjus dalių vertes.

24 straipsnis

Naudojimosi teisėmis į išmokas reikalavimai

1. Teises į išmokas (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) turintis ūkininkas gali jas deklaruoti tik kartą per metus ne vėliau kaip paskutinę bendrosios paraiškos pateikimo dieną.

Tačiau jeigu ūkininkas pasinaudoja galimybe keisti bendrąją paraišką laikydamasis taisyklių, kurias Komija nustatė remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 78 straipsnio b punktu, jis taip pat gali prašyti išmokų deklaruodamas savo teises į išmokas, kurias jis (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) turi tą dieną, kai apie pakeitimus praneša kompetentingai institucijai, su sąlyga, kad tų pačių teisių į išmokas tais pačiais metais nedeklaruoja kitas ūkininkas.

Jeigu ūkininkui teises į išmokas perleidžia kitas ūkininkas, jau deklaravęs tas teises į išmokas, ūkininkas, kuriam perleistos teisės, papildomai deklaruoti tas teises į išmokas gali tik tada, jeigu perleidėjas apie perleidimą jau yra informavęs kompetentingą instituciją laikydamasis taisyklių, kurias Komija nustatė remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 5 dalimi, ir išbraukia tas teises į išmokas iš savo bendrosios paraiškos iki Komisijos remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 78 straipsnio b punktu nustatyto termino, iki kurio galima keisti bendrąja paraišką.

2. Jeigu ūkininkas, deklaravęs sklypus, atitinkančius visas jo turimas teises į išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 33 straipsnio 1 dalį, išreikštas sveikaisiais skaičiais, tebedisponuoja dalies hektaro dydžio sklypu, jis gali deklaruoti dar vieną visą teisę į išmokas, kuri suteikia teisę gauti išmoką, apskaičiuotą proporcingai sklypo dydžiui. Taikant to reglamento 31 straipsnio 1 dalies b punktą laikoma, kad teisė į išmoką visiškai išnaudota.

25 straipsnis

Teisių į išmokas perleidimas

1. Teises į išmokas perleisti galima bet kuriuo metų laiku.

2. Jeigu valstybė narė pasinaudoja Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 3 dalyje numatyta galimybe, ji nustato toje nuostatoje nurodytus regionus pirmaisiais Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 3 dalies taikymo metais ir ne vėliau kaip likus mėnesiui iki valstybių narių pagal to reglamento 33 straipsnio 1 dalį nustatytos datos.

3 poskirsnis

Nacionaliniai arba regioniniai rezervai

26 straipsnis

Grąžinimas į nacionalinį arba regioninį rezervą dėl perleidžiamų teisių į išmokas sulaikymo

Jeigu valstybė narė pasinaudoja Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 4 dalyje numatyta galimybe, ji, remdamasi objektyviais kriterijais ir tokiu būdu, kad užtikrintų ūkininkams vienodas sąlygas ir kad išvengtų rinkos ir konkurencijos iškraipymo, gali nuspręsti sugrąžinti į nacionalinį arba regioninį rezervą iki 30 % kiekvienos be atitinkamo reikalavimus atitinkančių hektarų, apibrėžtų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 2 dalyje, skaičiaus perleistos teisės į išmokas metinės vieneto vertės arba tokią pat sumą, išreikštą teisių į išmokas skaičiumi.

Nukrypdamos nuo pirmosios pastraipos, valstybės narės gali numatyti pirmaisiais trejais bazinės išmokos sistemos taikymo metais susigrąžinti iki 50 % kiekvienos teisės į išmokas metinės vieneto vertės arba tokią pat sumą, išreikštą teisių į išmokas skaičiumi, kaip nurodyta pirmoje pastraipoje.

27 straipsnis

Nenumatyto pelno sąlygos taikymas

Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 28 straipsnį ir 40 straipsnio 5 dalį, tose nuostatose nurodyta teisių į išmokas padidinta vertė nustatoma palyginus ūkininko teises į išmokas, kurios jam priklauso taikant atitinkamai Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 straipsnio 4 dalį ir 26 straipsnį arba 40 straipsnio 3 dalį pardavus arba išnuomojus, kaip nurodyta to reglamento 28 straipsnyje arba 40 straipsnio 5 dalyje, su ūkininko teisių į išmokas verte nepardavus arba neišnuomojus.

28 straipsnis

Teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 6 dalį nustatymas

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 6 dalį, jeigu jaunasis ūkininkas arba žemės ūkio veiklą pradedantis ūkininkas pateikia teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo paraišką ir jeigu jis neturi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas, jis gauna tiek teisių į išmokas, kiek paskutinę teisių į išmokas skyrimo arba vertės padidinimo paraiškos pateikimo dieną, kurią Komisija nustatė remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 78 straipsnio b punktu, turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) reikalavimus atitinkančių hektarų.

2. Jeigu jaunasis ūkininkas arba žemės ūkio veiklą pradedantis ūkininkas pateikia teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo paraišką ir jeigu jis jau turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas, jis gauna tiek teisių į išmokas, kiek 1 dalyje nurodytą paskutinę paraiškos pateikimo dieną turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) reikalavimus atitinkančių hektarų, už kuriuos jam neskirta (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas.

Jeigu ūkininko jau turimų (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas vertė yra mažesnė nei Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 8 dalies antroje pastraipoje nurodyta nacionalinė arba regioninė vidutinė vertė, tų teisių metinė vieneto vertė gali būti padidinta neviršijant nacionalinės arba regioninės vidutinės vertės, kaip numatyta to reglamento 30 straipsnio 10 dalyje.

Tačiau valstybėse narėse, Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 10 dalyje nurodytą padidinimą taikančiose to reglamento 30 straipsnio 7 dalies tikslais, šios dalies antroje pastraipoje nurodytas padidinimas yra privalomas. Toks padidinimas turėtų atitikti didžiausią padidinimą, taikomą Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalies tikslais.

3. Valstybėse narėse, taikančiose Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 arba 7 dalį, tose nuostatose nustatyti teisių į išmokas paskirstymo apribojimai gali būti taikomi mutatis mutandis paskirstant teises į išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 6 dalį.

Tačiau valstybės narės gali nuspręsti, kad jeigu dėl pirmoje pastraipoje nurodytų vieno ar kelių apribojimų taikymo bendras teisių į išmokas, kurias ūkininkas jau turi ir kurios jam turi būti naujai skirtos iš rezervo, skaičius mažesnis nei nustatyta jo turimų reikalavimus atitinkančių hektarų procentinė dalis tais metais, kuriais jis teikia teisių į išmokas iš nacionalinio rezervo paraišką, tam ūkininkui skiriamas papildomas teisių į išmokas skaičius, atitinkantis bendro jo turimų reikalavimus atitinkančių hektarų, deklaruotų jo paraiškoje tiems metams pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalį, skaičiaus dalį.

Šio straipsnio antroje pastraipoje nurodyta nustatyta procentinė dalis apskaičiuojama pagal šio reglamento 31 straipsnio 2 dalyje nurodytą metodą.

Šios dalies antroje pastraipoje nurodyta bendro ūkininko turimų reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiaus dalis apskaičiuojama taip: šios dalies trečioje pastraipoje nurodytos nustatytos procentinės dalies ir ūkininko turimų teisių į išmokas dalies remiantis jo turimais reikalavimus atitinkančiais hektarais, deklaruotais šios dalies antroje pastraipoje nurodytų metų paraiškoje pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalį, pusė skirtumo procentiniais punktais. Taikant šią pastraipą, ūkininko turimos teisės į išmokas – teisės į išmokas, kurias ūkininkas jau turi ir kurios jam turi būti naujai skirtos iš rezervo.

Apskaičiuodamos šios dalies antroje, trečioje ir ketvirtoje pastraipose nurodytą reikalavimus atitinkančių hektarų skaičių, valstybės narės gali nuspręsti neatsižvelgti į plotus, kuriuos sudaro daugiamečiai pasėliai, daugiamečiai žolynai, esantys vietovėse, kuriose esama sudėtingų klimato sąlygų, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalyje, arba plotai, laikomi daugiamečiais žolynais pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą.

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 23 straipsnyje numatyta galimybe taikyti bazinės išmokos sistemą regionų lygmeniu pasinaudojusios valstybės narės šios dalies antroje pastraipoje nurodytą skaičiavimo metodą gali pagrįsti bendrais 2015 m. atitinkame regione paskirstytų teisių ir (arba) deklaruotų hektarų skaičiais.

Nustatant ribinę vertę antroje pastraipoje, neatsižvelgiama į žemę, kurią ūkininkas įsigijo arba išsinuomojo po 2011 m. spalio 19 d.

4. Taikant šį straipsnį, žemės ūkio veiklą pradedančiais ūkininkais laikomi tik tie ūkininkai, kurie pradėjo žemės ūkio veiklą 2013 ar vėlesniais kalendoriniais metais ir kurie pateikia bazinės išmokos paraišką ne vėliau kaip dveji metai po tų kalendorinių metų, kuriais jie pradėjo žemės ūkio veiklą.

29 straipsnis

Teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalį nustatymas

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalį, jeigu skiriama naujų teisių į išmokas, kaip numatyta to reglamento 30 straipsnio 10 dalyje, jos skiriamos atsižvelgiant į šiame straipsnyje nustatytas sąlygas ir atitinkamos valstybės narės nustatytus objektyvius kriterijus.

2. Jeigu ūkininkas, neturintis (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas, pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalį turi teisę gauti teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo ir pateikia atitinkamą paraišką, jis gauna ne daugiau teisių į išmokas, nei paskutinę paraiškos pateikimo dieną, nurodytą 28 straipsnio 1 dalyje, turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) reikalavimus atitinkančių hektarų.

3. Jeigu ūkininkas, turintis (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas, pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalį turi teisę gauti teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo ir pateikia atitinkamą paraišką, jis gauna ne daugiau teisių į išmokas, nei paskutinę paraiškos pateikimo dieną, nurodytą 28 straipsnio 1 dalyje, turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) reikalavimus atitinkančių hektarų, už kuriuos jam neskirta teisių į išmokas (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais).

Jeigu ūkininko jau turimų (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas vertė yra mažesnė nei Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 8 dalies antroje pastraipoje nurodyta nacionalinė arba regioninė vidutinė vertė, tų teisių metinė vieneto vertė gali būti padidinta neviršijant nacionalinės arba regioninės vidutinės vertės, kaip numatyta to reglamento 30 straipsnio 10 dalyje.

4. Taikydamos 1 dalį valstybės narės nenustato kriterijų, susijusių su gamyba ar kitokiais konkrečių sektorių duomenimis po datos, kurią valstybė narė pagal Reglamento (EB) Nr. 1122/2009 11 straipsnio 2 dalį nustatė 2013 paraiškų pateikimo metams.

30 straipsnis

Kitos teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo nustatymo taisyklės

1. Padidindamos teisių į išmokas metinę vieneto vertę, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 10 dalyje, valstybės narės padidina teisių, kurias ūkininkas jau turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo paraiškos pateikimo dieną, vieneto vertę remdamosi objektyviais kriterijais ir tokiu būdu, kad būtų užtikrintos vienodos sąlygos ūkininkams ir išvengta rinkos ir konkurencijos iškraipymo.

2. Taikydamos 1 dalį valstybės narės nenustato kriterijų, susijusių su gamyba ar kitokiais konkrečių sektorių duomenimis po datos, kurią valstybė narė pagal Reglamento (EB) Nr. 1122/2009 11 straipsnio 2 dalį nustatė 2013 paraiškų pateikimo metams.

31 straipsnis

Sunkūs atvejai

1. Jeigu ūkininkui pateikti teisių į išmokas paraišką pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 1 dalį arba 39 straipsnio 1 dalį sutrukdė force majeure arba išimtinės aplinkybės ir jis pateikia teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo paraišką, teisės į išmokas jam skiriamos pagal to reglamento 30 straipsnio 7 dalies c punktą. Valstybės narės nustato atitinkamai pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 ar 40 straipsnius skiriamų teisių į išmokas metinę vieneto vertę ir priima sprendimus dėl tuose straipsniuose nurodytų galimybių.

2. Valstybės narės gali nuspręsti, kad jeigu dėl Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 3–7 dalyse nustatytų vieno ar kelių apribojimų taikymo paskirstant teises į išmokas ūkininkui skirtų teisių į išmokas skaičius yra mažesnis nei nustatyta jo turimų reikalavimus atitinkančių hektarų procentinė dalis ir jeigu ūkininkas pateikia teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo paraišką, pagal to reglamento 30 straipsnio 7 dalies b punktą laikoma, kad tas ūkininkas patiria „konkrečių sunkumų“. Tokiu atveju tam ūkininkui pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalies b punktą skiriamas teisių į išmokas skaičius, atitinkantis bendro reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos jis deklaravo 2015 m. paraiškoje pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalį, skaičiaus dalį.

Pirmoje pastraipoje nurodyta nustatyta procentinė dalis apskaičiuojama taip: bendras 2015 m. valstybėje narėje paskirstytų, pritaikius Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 3–7 dalyse nustatytus apribojimus, teisių į išmokas skaičius padalytas iš bendro 2015 m. pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalį valstybėje narėje deklaruotų reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiaus.

Pirmoje pastraipoje nurodyta ūkininko turimų reikalavimus atitinkančių hektarų bendro skaičiaus dalis apskaičiuojama taip: pirmoje ir antroje pastraipoje nurodytos nustatytos procentinės dalies ir ūkininko teisių į išmokas dalies remiantis jo turimais reikalavimus atitinkančiais hektarais, deklaruotais 2015 m. pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, pusė skirtumo procentiniais punktais.

Apskaičiuodamos šios dalies pirmoje, antroje ir trečioje pastraipose nurodytą reikalavimus atitinkančių hektarų skaičių, valstybės narės gali nuspręsti neatsižvelgti į plotus, kuriuos sudaro daugiamečiai pasėliai, daugiamečiai žolynai, esantys vietovėse, kuriose esama sudėtingų klimato sąlygų, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalyje, arba plotai, laikomi daugiamečiais žolynais pagal to reglamento 4 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą.

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 23 straipsnyje numatyta galimybe taikyti bazinės išmokos sistemą regionų lygmeniu pasinaudojusios valstybės narės šios dalies antroje pastraipoje nurodytą skaičiavimo metodą gali pagrįsti bendrais 2015 m. atitinkame regione paskirstytų teisių ir (arba) deklaruotų hektarų skaičiais.

Nustatant ribinę vertę pirmoje pastraipoje, neatsižvelgiama į žemę, kurią ūkininkas įsigijo arba išsinuomojo po 2011 m. spalio 19 d.

4 poskirsnis

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 3 dalį taikančios valstybės narės

32 straipsnis

Įgyvendinimas Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 3 dalį taikančiose valstybėse narėse

Jeigu šiame poskirsnyje nenumatyta kitaip, šio skirsnio nuostatos taikomos valstybėms narėms, taikančioms Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 3 dalį.

33 straipsnis

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 4 dalies taikymas

Nustatant, kurios teisės į išmokas nustoja galioti pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 4 dalį, pirmenybė teikiama toms teisėms į išmokas, kurių vertė mažiausia.

Jeigu teisės į išmokas yra tokios pat vertės, nuosavybės teise turimų teisių į išmokas skaičius ir nuomos pagrindais turimų teisių į išmokas skaičius mažinami tokiu pat santykiu.

Valstybės narės gali nuspręsti pirmą ir antrą pastraipas taikyti regionų lygmeniu.

34 straipsnis

Teisių į išmokas vertės nustatymas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnį valstybėse narėse, taikančiose to reglamento 21 straipsnio 3 dalį

Nustatydamos teisių į išmokas pradinę vieneto vertę, valstybės narės, taikančios Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 3 dalį, gali koreguoti 2014 m. išmokų sumą, kaip nurodyta to reglamento 26 straipsnio 5 dalyje, atimdamos (neatsižvelgiant į sumažinimo ar neskyrimo atvejus) sumą, kurią sudaro pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 4 dalį nustojusios galioti teisės į išmokas.

2 SKIRSNIS

Vienkartinės išmokos už plotus sistema

35 straipsnis

Reikalavimus atitinkantys hektarai vienkartinės išmokos už plotus sistemą taikančiose valstybėse narėse

Taikant vienkartinės išmokos už plotus sistemą, numatytą Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriaus 4 skirsnyje, įskaitant visas Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 pateiktas nuorodas į reikalavimus atitinkančius hektarus, deklaruojamus taikant tą sistemą, atsižvelgiama tik į tuos reikalavimus atitinkančius hektarus, kurie yra nustatyti, kaip apibrėžta Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos 23 punkto a papunktyje.

36 straipsnis

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 36 straipsnio 3 dalies taikymas

1. Diferencijuojant vienkartinę išmoką už plotus, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 36 straipsnio 3 dalyje, taikomos šios taisyklės:

a) nuoroda į specialiosios paramos priemones, numatytas Reglamento (EB) Nr. 73/2009 68 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose, nedaro poveikio valstybių narių galimybei atsižvelgti tik į vieną arba kelias priemones, įgyvendintas pagal tas specialiosios paramos priemones;

b) valstybės narės remdamosi objektyviais ir nediskriminaciniais kriterijais gali nuspręsti dėl paramos dydžio, į kurį reikia atsižvelgti atitinkamoje valstybėje narėje taikant vieną ar kelias sistemas pagal to reglamento 36 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą ir, atitinkamais atvejais, tos nuostatos trečią pastraipą. Tačiau atsižvelgiant į paramą, suteiktą 2014 m. pagal atitinkamą sistemą, suma, naudojama vienkartinei išmokai už plotus diferencijuoti, negali būti didesnė nei atitinkama suma, 2014 m. pagal tą sistemą skirta atskiram ūkininkui;

c) kai atsižvelgiama į paramą, suteiktą pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 68 straipsnio 1 dalies c punktą ir 126, 127 bei 129 straipsnius, toks diferencijavimas turi nepažeisti tų sistemų atsietumo.

Tokiu diferencijavimu gali pasinaudoti ūkininkai, kurie 2014 m. gavo Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 36 straipsnio 3 dalies antroje, trečioje ar ketvirtoje pastraipoje nurodytą paramą. Suma už hektarą nustatoma kasmet vienkartinei išmokai už plotus, kurią gali gauti atskiras ūkininkas, diferencijuoti naudojamą sumą padalijant iš reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos ūkininkas deklaravo pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punktą, skaičiaus.

2. Jeigu 2014 m. paramos suma pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 36 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje nurodytas vieną ar kelias paramos sistemas yra mažesnė nei atitinkama suma ar sumos metais, einančiais prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių, valstybė narė atsižvelgia į paramą, pagal atitinkamą paramos sistemą suteiktą metais, einančiais prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių.

Valstybės narės gali nuspręsti pirmą pastraipą taikyti tik tais atvejais, kai su 2014 m. susijusios tiesioginės išmokos yra mažesnės nei tam tikra atitinkamų sumų, priklausančių metams, einantiems prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių, procentinė dalis. Ta procentinė dalis negali būti mažesnė kaip 85 %.

3. Valstybės narės gali nuspręsti, kad faktinio ar numatomo paveldėjimo atveju vienkartinės išmokos už plotus diferencijavimu gali pasinaudoti valdą paveldėjęs ūkininkas, jeigu jis atitinka vienkartinės išmokos už plotus sistemos reikalavimus.

37 straipsnis

Kanapių auginimas pagal vienkartinės išmokos už plotus sistemą

9 straipsnis mutatis mutandis taikomas vienkartinės išmokos už plotus sistemai.

3 SKYRIUS

ŽALINIMAS

1 SKIRSNIS

Lygiavertė praktika

38 straipsnis

Nacionalinėms ir regioninėms sertifikavimo sistemoms taikomi reikalavimai

1. Valstybės narės, kurios nusprendžia taikyti lygiavertę praktiką, nurodytą Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 3 dalies b punkte, paskiria vieną ar daugiau valstybinių arba privačių sertifikavimo įstaigų, kurios patvirtina, kad ūkininkas savo valdoje laikosi to reglamento 43 straipsnio 3 dalyje numatytos praktikos.

2. Valstybinės arba privačios sertifikavimo įstaigos turi atitikti šias sąlygas:

a) turėti reikiamų ekspertų žinių, įrangą ir infrastruktūrą, kad galėtų atlikti sertifikavimo užduotis;

b) turėti pakankamai kvalifikuoto ir patirties turinčio personalo;

c) turi nešališkai atlikti sertifikavimo užduotis ir neturėti su sertifikavimo užduotimis susijusių interesų, kad būtų išvengta interesų konflikto.

Privačios sertifikavimo įstaigos turi būti žemės ūkio gamybos sektoriuje akredituotos pagal EN ISO/IEC 17021 standartą (Reikalavimai, keliami įstaigoms, atliekančioms auditą ir sertifikuojančioms vadybos sistemas) arba EN ISO/IEC 17065 standartą (Atitikties įvertinimas. Reikalavimai, keliami gaminių, procesų ir paslaugų sertifikavimo įstaigoms). Jas gali akredituoti tik nacionalinė akreditacijos įstaiga valstybėje narėje pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 765/2008 (21).

3. Valstybinės arba privačios sertifikavimo įstaigos paskyrimas panaikinamas, jei ji neatitinka 2 dalyje išdėstytų sąlygų.

39 straipsnis

Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 28 straipsnio 6 dalyje nurodytos sumos apskaičiavimas

1. Jei kaip lygiavertę praktiką pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 3 dalies a punktą ūkininkai nusprendžia taikyti to reglamento IX priedo I skirsnio 3 bei 4 punktuose ir III skirsnio 7 punkte nurodytų rūšių praktiką ir bet kurią kitą lygiavertę praktiką, kuri vėliau įrašoma į tą priedą, dėl kurių reikia atlikti specialius skaičiavimus siekiant išvengti dvigubo finansavimo, valstybės narės iš kiekvienos žalinimo praktikos, kuriai pasirinktoji praktika yra lygiavertė, paramos sumos už hektarą, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 28 straipsnio 6 dalį, atima trečdalį vidutinės žalinimo išmokos už hektarą toje valstybėje narėje arba regione.

Vidutinė žalinimo išmoka už hektarą atitinkamoje valstybėje narėje arba regione apskaičiuojama pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 II priede nurodytų 2015–2019 m. nacionalinių viršutinių ribų vidurkio procentinę dalį, nurodytą to reglamento 47 straipsnio 1 dalyje, ir taip pat pagal reikalavimus atitinkančių hektarų, deklaruotų 2015 m. pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 33 arba 36 straipsnį, skaičių. Valstybės narės, kurios nusprendžia šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytų rūšių praktiką taikyti jau 2015 m., gali 2015 m. deklaruotų reikalavimus atitinkančių hektarų skaičių apytikriai nustatyti pagal deklaracijas, pateiktas 2014 m. pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 34 straipsnio 2 dalį.

2. Nukrypdamos nuo 1 dalies, valstybės narės, kurios nusprendžia taikyti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 9 dalies trečią pastraipą, gali nuspręsti išskaitymą, nurodytą šio straipsnio 1 dalyje, taikyti kiekvienu konkrečiu atveju: jis sudarytų vieną trečdalį konkrečiam ūkininkui mokamos vidutinės žalinimo išmokos už hektarą.

Vidutinė ūkininkui tenkanti žalinimo išmoka apskaičiuojama remiantis vidutine 2015–2019 m. individualia išmoka, kuri apskaičiuojama pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 9 dalies trečią ir ketvirtą pastraipas, ir reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos ūkininkas 2015 m. deklaravo pagal to reglamento 33 straipsnį, skaičiumi.

2 SKIRSNIS

Pasėlių įvairinimas

40 straipsnis

Pasėliams įvairinti naudojamų skirtingų pasėlių dalių apskaičiavimas

1. Apskaičiuojant skirtingų pasėlių dalis, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1 dalyje, laikotarpis, į kurį turi būti atsižvelgta, yra svarbiausia auginimo laikotarpio dalis, atsižvelgiant į konkrečios šalies tradicinę auginimo praktiką.

Valstybės narės laiku informuoja ūkininkus apie tą laikotarpį. Apskaičiuojant skirtingų pasėlių dalis, į kiekvieną valdos visos ariamosios žemės hektarą vienais paraiškų teikimo metais atsižvelgiama tik vieną kartą.

2. Apskaičiuojant skirtingų pasėlių dalis, į plotą, kurį užima pasėliai, gali būti įtraukti kraštovaizdžio elementai, kurie yra reikalavimus atitinkančio ploto dalis pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014 9 straipsnį.

3. Mišrių pasėlių plote, kuriame dviejų ar daugiau rūšių pasėliai vienu metu auginami atskirose eilėse, kiekvienos rūšies pasėlis laikomas atskiru pasėliu, jei jis užima bent 25 % to ploto. Plotas, kurį užima atskiri pasėliai, apskaičiuojamas mišrių pasėlių plotą padalijant iš pasėlių, užimančių bent 25 % to ploto, skaičiaus, neatsižvelgiant į faktinę pasėlių dalį tame plote.

Mišrių pasėlių plotas, kuriame auginamas pagrindinis pasėlis, į kurį įsėtas kitos rūšies pasėlis, laikomas tik pagrindiniu pasėliu užsėtu plotu.

Plotai, užsėti sėklų mišiniu, nepaisant to, kokių rūšių pasėliai sudaro mišinį, laikomi vienu pasėliu užsėtais plotais. Nepažeidžiant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 44 straipsnio 4 dalies d punkto, toks vienas pasėlis vadinamas mišriąja kultūra. Jeigu galima nustatyti, kad skirtingus sėklų mišinius sudarančios rūšys skiriasi viena nuo kitos, valstybės narės tuos skirtingus sėklų mišinius gali laikyti atskirais pasėliais, jeigu tie skirtingi sėklų mišiniai nenaudojami Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 44 straipsnio 4 dalies d punkte nurodytiems pasėliams.

3 SKIRSNIS

Daugiamečiai žolynai

41 straipsnis

Papildomų aplinkosaugos požiūriu pažeidžiamų daugiamečių žolynų, esančių už tinklo „Natura 2000“ vietovių ribų, nustatymas

Aplinkosaugos požiūriu pažeidžiami daugiamečiai žolynai, esantys už vietovių, kurioms taikoma Direktyva 92/43/EEB arba Direktyva 2009/147/EB, ribų, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, nustatomi remiantis vienu ar keliais iš šių kriterijų:

a) jie yra organiniai dirvožemiai, kuriuose yra daug organinės anglies, pavyzdžiui, durpynai ar šlapynės;

b) juose yra į Direktyvos 92/43/EEB I priedą įtrauktų arba pagal nacionalinės teisės aktus saugomų buveinių;

c) juose auga į Direktyvos 92/43/EEB II priedą įtrauktų arba pagal nacionalinės teisės aktus saugomų rūšių augalai;

d) jie yra labai svarbūs į Direktyvos 2009/147/EB I priedą įtrauktų rūšių laukiniams paukščiams;

e) jie yra labai svarbūs pagal Direktyvą 92/43/EEB arba nacionalinės teisės aktus saugomų rūšių laukiniams gyvūnams;

f) jie yra didelės gamtinės vertės daugiamečiai žolynai, kaip apibrėžta remiantis objektyviais kriterijais, kuriuos turi nustatyti valstybės narės;

g) jie yra dirvožemiai, kuriems itin gresia erozija;

h) jie yra pažeidžiamoje vietovėje, nustatytoje upių baseinų valdymo planuose pagal Direktyvą 2000/60/EB.

Valstybės narės gali nuspręsti kasmet nustatyti naujų vietovių ir laiku informuoja su tuo sprendimu susijusius ūkininkus.

42 straipsnis

Žemės pertvarkymas, jeigu nesilaikoma pareigos dėl aplinkosaugos požiūriu pažeidžiamų daugiamečių žolynų

Nepažeidžiant Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/35/EB (22), jeigu ūkininkas pakeitė daugiamečio žolyno, kuriam taikoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nurodyta pareiga, paskirtį ar jį suarė, atitinkama valstybė narė nustato pareigą pertvarkyti tą plotą į daugiametį žolyną ir kiekvienu konkrečiu atveju gali paskelbti tikslius nurodymus, kurių turi laikytis atitinkamas ūkininkas, kaip ištaisyti aplinkai padarytą žalą, kad būtų atkurta buvusioji aplinkosaugos požiūriu pažeidžiamos vietovės būklė.

Nustačius, kad nesilaikoma pareigos, ūkininkas nedelsiant informuojamas apie pareigą pertvarkyti žemę į daugiametį žolyną ir apie datą, iki kada ta pareiga turi būti įvykdyta. Ta data turi būti ne vėlesnė kaip kitų metų bendrosios paraiškos pateikimo data, o Švedijoje ir Suomijoje – kitų metų birželio 30 d.

Nukrypstant nuo Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punkto, į daugiametį žolyną pertvarkyta žemė daugiamečiu žolynu laikoma nuo pirmos pertvarkymo dienos ir jai taikoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nurodyta pareiga.

43 straipsnis

Santykinės daugiamečių žolynų dalies apskaičiavimas

1. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V antraštinėje dalyje nurodytoje smulkiųjų ūkininkų sistemoje dalyvaujančių ūkininkų deklaruoti plotai, taip pat valdos vienetai, kuriuose pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 (23) 11 straipsnį vykdoma ekologinė gamyba, neįtraukiami į Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 2 dalyje nurodytą daugiamečių žolynų plotų ir bendro žemės ūkio paskirties žemės ploto santykį ir referencinę santykinę dalį.

2. Apskaičiuojant daugiamečių žolynų plotus pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 2 dalies antros pastraipos a punktą galima atimti 2012 m. ūkininkų kaip daugiametės ganyklos žemę deklaruotus plotus, kurie buvo paversti kitos paskirties žeme, neviršijant hektarų, kuriuos tie ūkininkai paskyrė daugiametėms ganykloms arba daugiamečiams žolynams po 2012 m. ir deklaravo 2015 m. nacionaliniu, regionų, paregionių ar valdos lygmeniu, skaičiaus, jeigu buvo laikomasi galiojančių daugiamečių ganyklų išlaikymo taisyklių, nustatytų Reglamento (EB) Nr. 73/2009 6 straipsnio 2 dalyje ir Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 93 straipsnio 3 dalyje.

Apskaičiuojant po 2012 m. daugiametėms ganykloms arba daugiamečiams žolynams skirtų hektarų skaičių, nurodytą pirmoje pastraipoje, atsižvelgiama tik į tuos žemės ūkio paskirties žemės plote esančių daugiamečių ganyklų arba daugiamečių žolynų hektarus, kurie 2012, 2013 arba 2014 m. deklaruoti pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 34 straipsnio 2 dalį.

3. Valstybės narės patikslina referencinę santykinę dalį, jeigu nustato, kad santykinės dalies kitimui didelės įtakos turi visų pirma ploto, kuriame vykdoma ekologinė gamyba, pokyčiai arba smulkiųjų ūkininkų sistemos dalyvių skaičiaus kaita. Tokiomis aplinkybėmis valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai apie padarytus pakeitimus ir pateikia keitimo motyvus.

44 straipsnis

Santykinės daugiamečių žolynų dalies išlaikymas

1. Valstybės narės gali įpareigoti konkrečius ūkininkus nekeisti daugiamečių žolynų plotų paskirties prieš tai negavus atskiro leidimo. Apie tą pareigą ūkininkai informuojami nedelsiant ir bet kuriuo atveju iki tų metų, kuriais atitinkama valstybė narė tokią pareigą numato, lapkričio 15 d. Ta pareiga taikoma tik tiems ūkininkams, kuriems pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyrių tenka pareigos, susijusios su daugiamečių žolynų plotais, kuriems netaikoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 1 dalis.

Suteikiant leidimą galima taikyti objektyvius ir nediskriminacinius kriterijus, įskaitant aplinkosaugos kriterijus. Jeigu pirmoje pastraipoje nurodytas leidimas suteikiamas su sąlyga, kad daugiamečiam žolynui būtų skirtas kitas atitinkamo hektarų skaičiaus plotas, tas plotas, nukrypstant nuo Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punkto, daugiamečiu žolynu laikomas nuo pirmos jo pavertimo daugiamečiu žolynu dienos. Tokie plotai nuo jų pavertimo daugiamečiu žolynu dienos bent penkerius metus iš eilės naudojami žolei ar kitokiems žoliniams pašarams auginti arba, jei taip nusprendžia valstyb