TARYBOS SPRENDIMAS

2004 m. gruodžio 7 d.

dėl Europos bendrijos ir Monako Kunigaikštystės susitarimo, numatančio priemones, lygiavertes nustatytoms Tarybos direktyvoje 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo, pasirašymo bei dėl prie jo pridedamo Supratimo memorandumo patvirtinimo ir pasirašymo

(2005/35/EB)

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 94 straipsnį kartu su 300 straipsnio 2 dalies pirmąja pastraipa,

atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,

kadangi:

NUSPRENDĖ:

1 straipsnis

Atsižvelgiant į vėlesnį sprendimo dėl Europos bendrijos ir Monako Kunigaikštystės susitarimo, numatančio priemones, lygiavertes nustatytoms Tarybos direktyvoje 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo, sudarymo priėmimą, Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenį (-is), įgaliotą (-us) Europos bendrijos vardu pasirašyti Susitarimą ir prie jo pridedamą Supratimo memorandumą bei laiškus, kuriais turi būti pasikeista pagal Susitarimo 21 straipsnio 2 dalį ir Supratimo memorandumą, įpareigojant Europos bendriją.

Taryba patvirtina Supratimo memorandumą.

Susitarimo ir Supratimo memorandumo tekstai pridedami prie šio sprendimo.

2 straipsnis

Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

Europos bendrijos ir Monako Kunigaikštystės

SUSITARIMAS,

numatantis priemones, lygiavertes nustatytoms Tarybos direktyvoje 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo

EUROPOS BENDRIJA

ir

MONAKO KUNIGAIKŠTYSTĖ,

toliau – „Susitariančioji Šalis“ arba „Susitariančiosios Šalys“ atitinkamai,

ketindamos nustatyti priemones, lygiavertes nustatytoms 2003 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvoje 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo (toliau – Direktyva),

SUSITARĖ DĖL ŠIŲ NUOSTATŲ:

1 straipsnis

Tikslas

1. Kad būtų galima pajamas, kurias iš taupymo palūkanų Monako Kunigaikštystės teritorijoje gauna fiziniai asmenys, veikiantys kaip faktiškieji savininkai pagal 2 straipsnio nuostatas ir gyvenantys Europos bendrijos valstybėje narėje, teisingai apmokestinti pagal pastarosios valstybės narės įstatymus, Monako Kunigaikštystės teritorijoje įsisteigę mokėjimų tarpininkai ima išskaičiuojamąjį mokestį nuo minėtų palūkanų sumos pagal šio Susitarimo 7 ir 8 straipsniuose nustatytas sąlygas, vadovaujantis savanoriškam pranešimui numatytomis priemonėmis, minimomis šio Susitarimo 9 straipsnyje.

2. Monako Kunigaikštystė imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad jos teritorijoje įsisteigę mokėjimų tarpininkai vykdytų šio Susitarimo įgyvendinimui reikalingas užduotis nepriklausomai nuo skolinių reikalavimų, dėl kurių atsiranda palūkanos, skolininko įsisteigimo vietoje.

2 straipsnis

Faktiškojo savininko apibrėžimas

1. Šiame Susitarime „faktiškasis savininkas“ – bet koks fizinis asmuo, kuris gauna palūkanų mokėjimą, arba kuriam palūkanų mokėjimas yra garantuojamas, nebent jis pateikia įrodymus, kad mokėjimas nebuvo gautas ar garantuotas jo paties naudai, tai yra:

2. Kai mokėjimų tarpininkas turi informacijos, iš kurios galima spręsti, kad fizinis asmuo, kuris gauna palūkanų mokėjimą arba kuriam palūkanų mokėjimas yra užtikrinamas, galbūt nėra faktiškasis savininkas, ir jei šiam fiziniam asmeniui netaikomas nei 1 dalies a punktas, nei 1 dalies b punktas, jis imasi pagrįstų veiksmų faktiškojo savininko tapatybei nustatyti pagal 3 straipsnio 2 dalį. Jei mokėjimų tarpininkas negali nustatyti faktiškojo savininko tapatybės, jis laikys fizinį asmenį, kuris gauna palūkanų mokėjimą arba kuriam palūkanų mokėjimas yra užtikrinamas, faktiškuoju savininku.

3 straipsnis

Faktiškųjų savininkų tapatybė ir gyvenamoji vieta

1. Monako Kunigaikštystė nustato ir užtikrina, kad būtų laikomasi procedūrų, pagal kurias mokėjimų tarpininkas šio Susitarimo tikslams nustato faktiškojo savininko tapatybę ir jo gyvenamąją vietą.

2. Šios procedūros apima tokius reikalavimus:

4 straipsnis

Mokėjimų tarpininko apibrėžimas

Šiame Susitarime „mokėjimų tarpininkas“ – bet koks Monako Kunigaikštystėje įsisteigęs bankas, fizinis ar juridinis asmuo, bendrovė ar užsienio bendrovės filialas, kuris vykdydamas savo ūkinę komercinę veiklą, priima, saugo, investuoja ar perveda tretiesiems asmenims priklausantį turtą, ir, nors ir laikinai, moka palūkanas arba užtikrina palūkanų mokėjimą tiesioginei faktiškojo savininko naudai.

5 straipsnis

Kompetentingos institucijos apibrėžimas

Šiame Susitarime Susitariančiųjų Šalių „kompetentingos institucijos“ – tai tos institucijos, kurios išvardytos 1 priede.

Trečiosioms šalims „kompetentinga institucija“ – tai kompetentinga institucija, kuri yra kompetentinga išduoti gyvenamosios vietos mokesčių tikslais pažymas.

6 straipsnis

Palūkanų mokėjimo apibrėžimas

1. Šiame Susitarime „palūkanų mokėjimas“ – tai:

2. Dėl 1 dalies c punkto, jei mokėjimų tarpininkas neturi informacijos apie santykinį pajamų, gautų iš palūkanų mokėjimų, dydį, palūkanų mokėjimu laikoma visa pajamų suma.

3. Dėl 1 dalies d punkto, jei mokėjimų tarpininkas neturi informacijos apie procentinį turto, investuoto į skolinius reikalavimus arba į akcijas ar investicinius vienetus kaip apibrėžta toje dalyje, dydį, bus laikoma, kad tas procentinis dydis yra didesnis nei 40 %.

Jei mokėjimų tarpininkas negali nustatyti faktiškojo savininko gautų pajamų sumos, laikoma, kad pajamos atitinka akcijų arba investicinių vienetų pardavimo, padengimo ar išpirkimo įplaukas.

4. Pajamos, gautos iš įmonių ar subjektų, kurių investicija į 1 dalies a punkte minimus skolinius reikalavimus nėra didesnė nei 15 % jų turto, nelaikomos 1 dalyje c ir d punktuose minimu palūkanų mokėjimu.

5. 1 dalies d punkte ir 3 dalyje minimas procentinis dydis nuo 2010 m. gruodžio 31 d. bus 25 %.

6. 1 dalies d punkte ir 5 dalyje minimi procentiniai dydžiai nustatomi atsižvelgiant į investicinę politiką, nustatytą tų įmonių ar subjektų fondo taisyklėse arba steigimo dokumentuose, o jei tokių taisyklių nėra – pagal tų subjektų faktinę turto sudėtį.

7 straipsnis

Išskaičiuojamasis mokestis

1. Jei faktiškasis savininkas yra Europos bendrijos valstybės narės rezidentas, Monako Kunigaikštystė taiko 15 % dydžio išskaičiuojamąjį mokestį pirmus trejus metus pradedant skaičiuoti nuo 17 straipsnyje numatytos datos, kaip numato 14 straipsnio 2 dalis, 20 % vėlesnius trejus metus ir 35 % vėliau.

2. Mokėjimų tarpininkas ima išskaičiuojamąjį mokestį taip:

3. 2 dalies a, b ir c punktų tikslais išskaičiuojamasis mokestis imamas proporcingai laikotarpiui, per kurį faktiškasis savininkas turi skolinį reikalavimą, akcijas ar investicinius vienetus, iš kurių gauna pajamų. Jei mokėjimų tarpininkas negali nustatyti turėjimo laikotarpio remdamasis savo turima informacija, jis laiko, kad faktiškasis savininkas turėjo skolinį reikalavimą, akcijas ar investicinius vienetus visą jų egzistavimo laikotarpį, nebent jis pateikia įsigijimo datos įrodymus.

4. Nuo tų pačių palūkanų imami kiti mokesčiai ir atskaitymai, išskyrus šiame Susitarime numatytą išskaičiuojamąjį mokestį, atskaitomi nuo išskaičiuojamojo mokesčio, apskaičiuoto pagal šį straipsnį, sumos.

5. Tai, kad Monako Kunigaikštystėje įsisteigęs mokėjimų tarpininkas ima išskaičiuojamąjį mokestį, nekliudo faktiškojo savininko gyvenamosios vietos mokesčių tikslais Europos bendrijos valstybei narei apmokestinti pajamų pagal jos nacionalinę teisę. Jei mokesčių mokėtojas praneša Europos bendrijos valstybės narės, kurioje jis gyvena, mokesčių institucijoms, kad palūkanų pajamos sumokėtos Monako Kunigaikštystėje įsisteigusio mokėjimų tarpininko, šios pajamos apmokestinamos tuo pačiu tarifu ir tomis pačiomis bendrosiomis sąlygomis kaip ir valstybės narės viduje uždirbtos palūkanų pajamos.

8 straipsnis

Išskaičiuojamojo mokesčio pasidalijimas

1. Monako Kunigaikštystė pasilieka sau 25 % pajamų, gautų išskaičiavus mokestį pagal 7 straipsnį, o 75 % pajamų perveda 3 straipsnio 2 dalies b punkte minimai Europos bendrijos valstybei narei, kurios rezidentu yra faktiškasis savininkas.

2. Tokie pervedimai atliekami kiekvienais kalendoriniais metais vienu mokėjimu kiekvienai valstybei narei ne vėliau kaip per šešių mėnesių laikotarpį nuo Monako Kunigaikštystės mokestinių metų pabaigos.

3. Monako Kunigaikštystė imasi reikiamų priemonių, kad užtikrintų tinkamą pajamų pasidalijimo sistemos veikimą.

Šiuo tikslu Monako Kunigaikštystė pajamas perveda atitinkamos valstybės narės kompetentingai institucijai, nurodytai šio Susitarimo 1 priede.

9 straipsnis

Savanoriškas pranešimas

1. Monako Kunigaikštystė numato procedūrą, leidžiančią 2 straipsnyje apibrėžtam faktiškajam savininkui išvengti 7 straipsnyje numatyto mokesčio, aiškiai įgaliojant Monako Kunigaikštystėje įsisteigusį mokėjimų tarpininką pranešti apie palūkanų mokėjimą Monako Kunigaikštystės kompetentingai institucijai. Įgaliojimas apima visas palūkanas, kurias mokėjimų tarpininkas išmoka faktiškajam savininkui.

2. Jei faktiškasis savininkas įgalioja mokėjimų tarpininką, minimaliame informacijos kiekyje, kurį pastarasis pateikia, turi būti:

3. Monako Kunigaikštystės kompetentinga institucija pateikia 2 dalyje nurodytą informaciją Europos bendrijos valstybės narės, kurioje gyvena faktiškasis savininkas, kompetentingai institucijai. Ši informacija apie visus atitinkamais metais atliktus palūkanų mokėjimus pateikiama ne rečiau kaip kartą per metus per šešis mėnesius nuo Monako Kunigaikštystės mokestinių metų pabaigos.

10 straipsnis

Dvigubo apmokestinimo panaikinimas ir (ar) išskaičiuojamojo mokesčio grąžinimas

1. Faktiškojo savininko gyvenamosios vietos mokesčių tikslais valstybė narė užtikrina panaikinimą bet kokio dvigubo apmokestinimo, galinčio atsirasti dėl imamo išskaičiuojamojo mokesčio, minimo 7 straipsnyje, remiantis 2 ir 3 straipsnio dalių nuostatomis.

2. Jei mokėjimų tarpininkas Monako Kunigaikštystėje nuo faktiškojo savininko gautų palūkanų paėmė 7 straipsnyje minimą išskaičiuojamąjį mokestį, faktiškojo savininko gyvenamosios vietos mokesčių tikslais Europos bendrijos valstybė narė atskaito išskaičiuoto mokesčio sumą. Jei ši suma yra didesnė nei mokestis, kurį reikia sumokėti pagal nacionalinius įstatymus, nustatančius bendrą išskaičiuotų mokesčių palūkanų sumą, gyvenamosios vietos mokesčių tikslais Europos bendrijos valstybė narė grąžina viršijančią išskaičiuojamojo mokesčio sumą faktiškajam savininkui, nepriklausomai nuo to, ar apmokestinimo mechanizmas ir administracinė praktika joje yra skirtinga.

3. Jei, be 7 straipsnyje nurodyto išskaičiuojamojo mokesčio, nuo faktiškojo savininko gautų palūkanų buvo išskaičiuotas bet kokios kitos rūšies išskaičiuojamasis mokestis ir gyvenamosios vietos Europos bendrijos valstybė narė mokesčių tikslais atskaito tokį išskaičiuojamąjį mokestį pagal savo nacionalinius įstatymus arba dvigubo apmokestinimo išvengimo sutartis, toks kitos rūšies išskaičiuojamasis mokestis atskaitomas prieš taikant 2 straipsnio dalyje numatytą procedūrą.

4. Faktiškojo savininko gyvenamosios vietos mokesčių tikslais Europos bendrijos valstybė narė gali pakeisti 2 ir 3 dalyse nurodomą mokesčio atskaitymo mechanizmą tiesioginiu 7 straipsnyje minimo viso išskaičiuojamojo mokesčio grąžinimu.

11 straipsnis

Apyvartiniai skolos vertybiniai popieriai

1. Nuo 17 straipsnyje nurodytos datos vadovaujantis šio Susitarimo 14 straipsnio 2 dalimi tol, kol Monako Kunigaikštystė ims 7 straipsnyje minimą išskaičiuojamąjį mokestį ir kol bent viena Europos bendrijos valstybė narė taiko panašią nuostatą, ir ne vėliau kaip iki 2010 m. gruodžio 31 d. vidaus ir tarptautinės obligacijos bei kiti apyvartiniai skolos vertybiniai popieriai, kurie pirmą kartą buvo išleisti iki 2001 m. kovo 1 d. arba kuriems pirminiai emisijos prospektai buvo iki tos datos patvirtinti kompetentingų institucijų, nelaikomi skoliniais reikalavimais, apibrėžtais 6 straipsnio 1 dalies a punkte, su sąlyga, kad neatliekama tolesnė tokių apyvartinių skolos vertybinių popierių emisija 2002 m. kovo 1 d. ar vėliau.

Tačiau tol, kol bent viena Europos bendrijos valstybė narė taip pat taiko panašias nuostatas, šio straipsnio nuostatos po 2010 m. gruodžio 31 d. ir toliau galioja tokiems apyvartiniams skolos vertybiniams popieriams:

Jei ir kai visos Europos bendrijos valstybės narės nustos taikyti panašias nuostatas į šio Susitarimo 7 straipsnio nuostatas, šio Susitarimo nuostatos bus taikomos ir toliau tik tokiems apyvartiniams skolos vertybiniams popieriams:

Jei 2002 m. kovo 1 d. arba vėliau atliekama tolesnė emisija pirmiau minėtų apyvartinių skolos vertybinių popierių, išleistų vyriausybės arba susijusio subjekto, veikiančio kaip valdžios institucija arba kurio vaidmenį pripažįsta tarptautinė sutartis kaip apibrėžta 2 priede, visa tokių vertybinių popierių emisija, sudaroma pirminės ir bet kokios vėlesnės emisijos, laikoma skoliniu reikalavimu, apibrėžtu 6 straipsnio 1 dalies a punkte.

Jei 2002 m. kovo 1 d. arba vėliau atliekama tolesnė emisija pirmiau minėtų apyvartinių skolos vertybinių popierių, išleistų bet kokio kito emitento, kuriam netaikoma prieš tai einanti dalis, tokia tolesnė emisija laikoma skoliniu reikalavimu, apibrėžtu 6 straipsnio 1 dalies a punkte.

2. Nė viena šio straipsnio nuostata nekliudo Europos bendrijos valstybėms narėms apmokestinti pajamų, gautų iš 1 dalyje nurodytų apyvartinių skolos vertybinių popierių, pagal jų nacionalinius įstatymus.

12 straipsnis

Informacijos teikimas pagal prašymą

1. Kompetentingos Monako Kunigaikštystės ir Europos bendrijos valstybių narių institucijos keičiasi informacija, susijusia su veiksmais, kurie pagal prašomosios valstybės narės vidaus įstatymus sudaro pažeidimą dėl sukčiavimo mokesčių srityje, kai apmokestinamos taupymo pajamos.

Kai Monako Kunigaikštystė yra prašančioji valstybė, teisiniais pažeidimais sukčiaujant mokesčių srityje dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo, laikomi tokie veiksmai:

Kai 13 straipsnio 3 dalyje minimos aplinkybės yra efektyviai nustatomos, šiame straipsnyje apibrėžti keitimosi informacija principai taikomi pažeidimams, kurie savo sunkumu prilygsta aukščiau apibrėžtam prašomosios valstybės įstatymuose numatytam sukčiavimo mokant mokesčius atvejui.

Atsakydama į tinkamai pagrįstą prašymą, kaip numato toliau pateikta 3 dalis, prašomoji valstybė pateikia informaciją, susijusią su veiksmais, dėl kurių prašančiojoje valstybėje pagal pirmiau išvardytus teisės aktus pradėtos administracinės, civilinės ar baudžiamosios procedūros ir kurie yra susiję tik su mokesčiais, minėtoje valstybėje imamais nuo pajamų, gautų iš palūkanų.

Teiktina informacija yra šio Susitarimo 9 straipsnio 2 dalyje minima informacija.

2. Norėdama nustatyti, ar informacija pagal prašymą gali būti suteikta ar ne, prašomoji valstybė vadovaujasi ne savo įstatymuose nustatytais senaties terminais, bet valstybės, kuri prašo suteikti informaciją, įstatymuose nustatytaisiais. Bet kokiu atveju informacija, susijusi su iki 2005 m. liepos 1 d. įvykdytais pažeidimais nebus suteikta.

3. Kad prašymas būtų tinkamas, prašančiosios Susitariančiosios Šalies kompetentinga institucija pateikia tokią, prašomosios valstybės oficialia kalba parašytą informaciją:

4. Prašomoji Susitariančioji Šalis gali atsisakyti suteikti prašomą informaciją, jei prašymas neatitinka šio Susitarimo nuostatų.

Visa tokiu būdu gauta informacija yra konfidenciali ir gali būti atskleista tik Susitariančiosios Šalies kompetentingoms institucijoms ar asmenims, kurie yra atsakingi už 1 straipsnyje minimų taupymo pajamų apmokestinimą. Minėti asmenys ar institucijos šią informaciją gali atskleisti viešų posėdžių ar svarstymų, susijusių su tokiu apmokestinimu, metu tik prašančiojoje valstybėje.

Informacija gali būti perduota kitoms institucijoms ar asmenims tik tada, jei tos Susitariančiosios Šalies, kuri perdavė informaciją, kompetentinga institucija duoda raštišką ir išankstinį sutikimą.

13 straipsnis

Konsultacijos ir peržiūra

1. Jei tarp Monako Kunigaikštystės kompetentingų institucijų ir vienos ar kelių Europos bendrijos valstybių narių kompetentingų institucijų, numatytų šio Susitarimo 5 straipsnyje, kyla nesutarimas dėl susitarimo taikymo ar aiškinimo, šios institucijos stengiasi ginčą išspręsti taikiai. Jos nedelsdamos informuoja Europos Komisiją ir kitų Europos bendrijos valstybių narių kompetentingas institucijas apie konsultacijų rezultatus.

Europos Komisija bet kurios kompetentingos institucijos prašymu gali dalyvauti šiose konsultacijose, kai sprendžiami Susitarimo aiškinimo klausimai.

2. Nepaisant pirmiau minėtos 1 dalies nuostatų Susitariančiosios Šalys ne rečiau kaip kas treji metai arba vienos iš Susitariančiųjų Šalių prašymu konsultuojasi, siekdamos išnagrinėti ir, jei Susitariančiosios Šalys mano esant reikalinga, pagerinti techninį Susitarimo funkcionavimą.

Susitariančiosios Šalys pripažįsta tarptautinių pokyčių, kurie gali daryti įtaką sritims, kurioms taikomas šis Susitarimas, svarbą, ir, jeigu būtina, šioje dalyje numatytų konsultacijų metu konsultuojasi tarpusavyje, kad išsiaiškintų, ar reikia keisti Susitarimą atsižvelgiant į tarptautinius pasikeitimus.

3. Atsižvelgdama į dvišalius valstybių narių ir trečiųjų šalių, kurios palūkanų apmokestinimo srityje yra prisiėmusios tokius pačius įsipareigojimus kaip ir Monako Kunigaikštystė, susitarimus Monako Kunigaikštystė tuo atveju, jei padaromas pažeidimas, prilygstantis 12 straipsnyje nustatytam pažeidimui dėl sukčiavimo mokesčių srityje, analizuoja 12 straipsnyje apibrėžtų principų taikymo sritį ir įgyvendinimo sąlygas. Šiuo tikslu Monako Kunigaikštystė pradeda konsultacijas su Europos Komisija.

4. Konsultacijos pradedamos per mėnesį nuo prašymo pateikimo arba, esant skubiam atvejui, kaip įmanoma greičiau.

5. Aukščiau minėtų konsultacijų tikslams Susitariančiosios Šalys informuoja viena kitą apie pokyčius, kurie galėtų turėti įtakos tinkamam šio Susitarimo veikimui. Tai taip pat taikoma bet kuriam atitinkamam susitarimui tarp Susitariančiųjų Šalių ir trečiosios šalies.

14 straipsnis

Taikymas ir taikymo sustabdymas

1. Šio Susitarimo taikymas priklauso nuo to, ar valstybių narių priklausomos ar asocijuotos teritorijos, nurodytos Tarybos ataskaitoje (Ekonominiai ir mokesčių reikalai) 2000 m. birželio 19 d. ir 20 d. Santa Maria de Feira Europos Vadovų Tarybai, ir atitinkamai Jungtinės Amerikos Valstijos, Andora, Lichtenšteinas, Šveicarija ir San Marinas priima ir įgyvendina priemones, kurios yra tokios pačios ar lygiavertės numatytoms 2003 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvoje Nr. 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo, ar šiame Susitarime, ir numatant tuos pačius taikymo terminus.

2. Susitariančiosios Šalys ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki 17 straipsnyje nurodytos datos bendru susitarimu nusprendžia, ar įvykdyta 1 dalyje nustatyta sąlyga, atsižvelgdamos į atitinkamų priemonių įsigaliojimo datas Europos bendrijos valstybėse narėse, trečiosiose šalyse ir minimose priklausomose arba asocijuotose teritorijose. Jei Susitariančiosios Šalys nenusprendžia, kad sąlyga yra įvykdyta, jos bendru susitarimu patvirtina naują datą dėl 17 straipsnio taikymo. Šiam tikslui Europos bendrija praneša Monako Kunigaikštystei apie tokių pačių ar lygiaverčių poveikio priemonių įgyvendinimą Europos bendrijos valstybėse narėse, priklausomose ar asocijuotose teritorijose ir susijusiose trečiosiose šalyse.

3. Nepažeisdama institucinių nuostatų ir vadovaudamasi aukščiau išdėstytomis nuostatomis Monako Kunigaikštystė šį Susitarimą pradeda įgyvendinti nuo 17 straipsnyje nustatytos datos ir praneša apie tai Europos bendrijai.

4. Bet kuri Susitariančioji Šalis gali sustabdyti šio Susitarimo ar jo dalių taikymą, apie tai pranešdama kitai Šaliai, jei 2003 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvą 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo ar atitinkamą jos dalį laikinai ar visam laikui būtų nustota taikyti pagal Europos bendrijos teisę arba jei Europos bendrijos valstybė narė sustabdo jos įgyvendinimo teisės aktų taikymą.

5. Kiekviena Susitariančioji Šalis, nusiųsdama pranešimą kitoms Susitariančiosioms Šalims, šio Susitarimo taikymą taip pat gali sustabdyti, jei viena iš penkių minimų trečiųjų šalių (Jungtinės Amerikos Valstijos, Andora, Lichtenšteinas, Šveicarija ir San Marinas) arba viena iš Europos Sąjungos valstybių narių priklausomų ar asocijuotų teritorijų, minimų 2 dalyje, nustotų taikyti priemones, kurios yra tokios pačios ar lygiavertės nustatytoms Tarybos direktyvoje 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo. Taikymas sustabdomas ne anksčiau kaip praėjus dviems mėnesiams po pranešimo. Susitarimas taikomas toliau, kai priemonės vėl pradedamos taikyti.

15 straipsnis

Kiti centrai / Azijos centrai

Europos bendrija 2003 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvoje 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo numatyto pereinamojo laikotarpio metu pradeda konsultacijas su kitais stambiais finansiniais centrais, kad susijusiose jurisdikcijose būtų priimtos ir taikomos priemonės, lygiavertės Bendrijoje taikomoms priemonėms.

16 straipsnis

Pasirašymas, įsigaliojimas ir denonsavimas

1. Šį Susitarimą, laikydamosi vidaus procedūrų, ratifikuoja ir patvirtina Susitariančiosios Šalys. Susitariančiosios Šalys praneša viena kitai apie šių procedūrų užbaigimą. Šis Susitarimas įsigalioja antrojo mėnesio pirmąją dieną po paskutinio pranešimo.

2. Šis Susitarimas galioja, kol Susitariančioji Šalis jo nenutraukia.

3. Bet kuri Susitariančioji Šalis gali nutraukti šį Susitarimą, pranešdama apie tai kitai Susitariančiajai Šaliai. Tokiu atveju Susitarimas nustoja galioti po dvylikos mėnesių nuo pranešimo įteikimo.

17 straipsnis

Įgyvendinimo taisyklės

Nepažeisdamos 14 straipsnio nuostatų, Susitariančiosios Šalys įgyvendina įstatymus ir kitus teisės aktus, reikalingus, kad šis Susitarimas būtų taikomas nuo 2005 m. liepos 1 d.

18 straipsnis

Reikalavimai ir baigiamosios nuostatos

1. Šio Susitarimo nutraukimas arba visiškas ar dalinis jo taikymo sustabdymas nedaro įtakos trečiųjų asmenų pagal 10 straipsnį pateiktiems reikalavimams.

2. Tokiu atveju Monako Kunigaikštystė prieš baigiant taikyti šį Susitarimą paruošia galutinę sąskaitą ir kiekvienai Europos bendrijos valstybei narei atlieka galutinį mokėjimą.

19 straipsnis

Teritorinis taikymas

Šis Susitarimas taikomas teritorijoms, kurioms taikoma Europos bendrijos steigimo sutartis, toje Sutartyje išdėstytomis sąlygomis, ir Monako Kunigaikštystės teritorijai.

20 straipsnis

Priedai

1. Du priedai yra neatsiejama šio Susitarimo dalis.

2. Kompetentingų institucijų sąrašas, pateikiamas 1 priede, gali būti iš dalies pakeistas Monako Kunigaikštystei pranešant apie tai kitai Susitariančiai Šaliai dėl kompetentingos institucijos nurodytos minėto priedo a punkte ir Europos bendrijai – dėl kitų kompetentingų institucijų.

Susijusių subjektų sąrašas, pateikiamas 2 priede, gali būti keičiamas bendru susitarimu.

21 straipsnis

Kalbos

1. Šis susitarimas sudarytas dviem egzemplioriais anglų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų, lietuvių, olandų, portugalų, prancūzų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis; visi tekstai yra autentiški.

2. Teksto maltiečių kalba autentiškumą Susitariančiosios Šalys patvirtina pasikeisdamos laiškais. Jis yra autentiškas kaip ir tekstai 1 dalyje nurodytomis kalbomis.

EN FE DE LO CUAL, los plenipotenciarios abajo firmantes suscriben el presente Acuerdo.

NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní zplnomocnění zástupci k této smlouvě své podpisy.

TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede befuldmægtigede underskrevet denne aftale.

ZU URKUND DESSEN haben die unterzeichneten Bevollmächtigten ihre Unterschriften unter dieses Abkommen gesetzt.

SELLE KINNITUSEKS on täievolilised esindajad käesolevale lepingule alla kirjutanud.

ΣΕ ΠΙΣΤΩΣΗ ΤΩΝ ΑΝΩΤΕΡΩ, οι υπογράφοντες πληρεξούσιοι έθεσαν την υπογραφή τους κάτω από την παρούσα συμφωνία.

IN WITNESS WHEREOF, the undersigned Plenipotentiaries have signed the present Agreement.

EN FOI DE QUOI, les plénipotentiaires soussignés ont apposé leurs signatures au bas du présent accord.

IN FEDE DI CHE, i plenipotenziari sottoscritti hanno apposto la propria firma in calce al presente accordo.

TO APLIECINOT, attiecīgi pilnvarotas personas ir parakstījušas šo nolīgumu.

TAI PALIUDYDAMI, šį Susitarimą pasirašė toliau nurodyti įgaliotieji atstovai.

A FENTIEK HITELÉÜL az alulírott meghatalmazottak e megállapodást alább kézjegyükkel látták el.

B'XIEHDA TA' DAN, il-Plenipotenzjari hawn taħt iffirmati ffirmaw dan il-Ftehim.

TEN BLIJKE WAARVAN de ondergetekende gevolmachtigden hun handtekening onder deze overeenkomst hebben geplaatst.

NA DOWÓD CZEGO niżej podpisani pełnomocnicy podpisali niniejszą Umowę.

EM FÉ DO QUE, os plenipotenciários abaixo assinados apuserem as suas assinaturas no final do presente Acordo.

NA DÔKAZ ČOHO dolupodpísaní splnomocnení zástupcovia podpísali túto dohodu.

V POTRDITEV TEGA so spodaj podpisani pooblaščenci podpisali ta sporazum.

TÄMÄN VAKUUDEKSI allamainitut täysivaltaiset edustajat ovat allekirjoittaneet tämän sopimuksen.

TILL BEVIS HÄRPÅ har undertecknade befullmäktigade undertecknat detta avtal.

Hecho en Bruselas, el siete de diciembre del dos mil cuatro.

V Bruselu dne sedmého prosince dva tisíce čtyři.

Udfærdiget i Bruxelles, den syvende december to tusind og fire.

Geschehen zu Brüssel am siebten Dezember zweitausendundvier.

Kahe tuhande neljanda aasta detsembrikuu seitsmendal päeval Brüsselis.

Έγινε στις Βρυξέλλες, στις εφτά Δεκεμβρίου δύο χιλιάδες τέσσερα.

Done at Brussels on the seventh day of December in the year two thousand and four.

Fait à Bruxelles, le sept décembre deux mille quatre.

Fatto a Bruxelles, addì sette dicembre duemilaquattro.

Briselē, divi tūkstoši ceturtā gada septītajā decembrī.

Pasirašyta du tūkstančiai ketvirtų metų gruodžio septintą dieną Briuselyje.

Kelt Brüsszelben, a kettőezer negyedik év december hetedik napján.

Magħmul fi Brussel fis-seba' jum ta' Diċembru tas-sena elfejn u erbgħa.

Gedaan te Brussel, de zevende december tweeduizendvier.

Sporządzono w Brukseli dnia siódmego grudnia roku dwutysięcznego czwartego.

Feito em Bruxelas, em sete de Dezembro de dois mil e quatro.

V Bruseli siedmeho decembra dvetisícštyri.

Podpisano v Bruslju, dne sedmega decembra leta dva tisoč štiri.

Tehty Brysselissä seitsemäntenä päivänä joulukuuta vuonna kaksituhattaneljä.

Som skedde i Bryssel den sjunde december tjugohundrafyra.