(2)

Pasaulinė finansų krizė sustiprino smūgį, kurį Latvija patyrė į priešingą pusę pasikeitus vidaus skolinimo ir būsto kainų augimo tendencijoms, nes sumažėjo kreditavimo galimybės ir buvo sugriežtintos kreditavimo sąlygos. Tuo pačiu metu išorės rinkų nuosmukis turėjo neigiamos įtakos užsienio prekybai atviram sektoriui. Be to, tam tikrų pagrindinių prekybos partnerių valiutų nuvertėjimas dar labiau pablogino ankstesniais metais sumažėjusį konkurencingumą. Latvijos finansų rinkos ir bankininkystės sektorius nuo 2008 m. spalio mėn. patyrė didelę įtampą. Tai paskatino Latvijos valdžios institucijas paprašyti tarptautinės finansinės pagalbos, kuri buvo suteikta 2008 m. pabaigoje (2) su sąlyga, kad bus įgyvendintas žymus fiskalinis konsolidavimas, taip pat finansų sistemos ir struktūrinės reformos. Vėliau, atsižvelgusi į gerokai didesnį, negu tikėtasi, ekonomikos ir biudžeto sąlygų pablogėjimą pirmąjį 2009 m. pusmetį, vyriausybė įgyvendino papildomas fiskalinio konsolidavimo priemones, kurios iš dalies pagrįstos struktūrinėmis reformomis. Atsižvelgusi į minėtus pokyčius, 2009 m. liepos 7 d. Taryba nusprendė, kad Latvijoje yra perviršinis deficitas, ir pagal EB sutarties 104 straipsnio 7 dalį rekomendavo jį ištaisyti iki 2012 m. Antrąjį 2009 m. pusmetį į eksportą orientuotas ekonomikos sektorius stabilizavosi, ir jame pasirodė tam tikrų ankstyvų atsigavimo ženklų. Tačiau vidaus paklausos nuosmukis tebebuvo itin didelis, ir tai pirmiausia lėmė smarkus pablogėjimas darbo rinkoje ir neigiamas kreditų augimas. Vis dėlto tarptautinės finansinės pagalbos išmokos, griežtas 2009 m. biudžeto vykdymas ir sėkmingas 2010 m. biudžeto priėmimas kartu su papildomomis fiskalinio konsolidavimo priemonėmis padėjo stabilizuoti pasitikėjimą ir pagerino rinkos požiūrį į Latviją. Pagrindiniai ekonominės politikos uždaviniai tebėra ekonomikos stabilizavimas ir grįžimas prie tinkamai pagrįsto ekonomikos vystymosi proceso. Ekonomikos stabilizavimas dideliu mastu priklauso nuo ilgalaikių lūkesčių pateisinimo, o tam lemiamos reikšmės turi numatyto fiskalinio konsolidavimo plano įgyvendinimas. Ekonomikos stabilizavimas taip pat tiesiogiai priklauso nuo to, ar bus imtasi struktūriškai pagrįstų ir socialiniu požiūriu nešališkų fiskalinių priemonių, taip pat nuo pažangos restruktūrizuojant ekonomiką ir labiau orientuojant ją į atvirą užsienio prekybai sektorių. Atsižvelgiant į didelį išorės konkurencingumo pablogėjimą ekonomikos pakilimo metais, panašu, kad dar reikėtų atlikti vidaus kainų koregavimą ir padidinti našumą. ES struktūrinių fondų lėšų naudojimas turėtų padėti stiprinti užsienio prekybai atvirą sektorių ir sušvelninti recesijos poveikį. Smarkus vidaus paklausos sumažėjimas ir neišnaudotų pajėgumų atsiradimas padėjo sušvelninti buvusį disbalansą; sumažėjo infliacija ir buvo panaikintas išorės deficitas – daugiausia dėl didelio importo smukimo. Remiantis skaičiavimais, užsienio sąskaitos balansas, kuris ekonomikos pakilimo metais buvo gerokai neigiamas ir finansuotas su bankininkystės sektoriumi susijusiu kapitalo importu (dėl to sparčiai didėjo grynieji išorės įsipareigojimai), 2009 m., pasiekė daugiau negu 8 % BVP perteklių, ir didelis perteklius, kaip numatoma, išliks per visą programos laikotarpį.