KOMISIJOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 1856/2004

2004 m. spalio 26 d.

papildantis Reglamento (EB) Nr. 2400/96 priedą, susijusį su tam tikrų pavadinimų įrašymu į „Saugomų kilmės vietos nuorodų ir saugomų geografinių nuorodų registrą“ (Lardo di Colonnata)

EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,

atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,

atsižvelgdama į 1992 m. liepos 14 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2081/92 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (1), ypač į jo 7 straipsnio 5 dalies a punktą ir 6 straipsnio 4 dalies pirmą įtrauką,

kadangi:

PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:

1 straipsnis

Reglamento (EB) Nr. 2400/96 priedas yra papildomas šio reglamento I priede esančia nuoroda.

Pirmoje pastraipoje minima nuoroda yra įtraukiama į „Saugomų kilmės vietos nuorodų ir saugomų geografinių nuorodų registrą“ kaip saugotina geografinė nuoroda (SGN), numatyta Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 6 straipsnio 4 dalyje.

2 Straipsnis

Apibendrinta santrauka, atkartojanti pagrindinius gaminio specifikacijos elementus, yra šio reglamento II priede.

3 Straipsnis

Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

(1) OL L 208, 1992 7 24, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1215/2004 (OL L 232, 2004 7 1, p. 21).

(2) OL C 131, 2003 6 5, p. 10.

(3) OL L 327, 1996 12 18, p. 11. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1486/2004 (OL L 273, 2004 8 21, p. 9).

II PRIEDAS

SANTRAUKA

TARYBOS REGLAMENTAS (EEB) Nr. 2081/92

„LARDO DI COLONNATA“

EB Nr.: IT/00269/15.01.2003

SKVN ( ) SGN (X)

Ši santrauka skirta informacijai pateikti. Išsami informacija, ypač susijusi su produktų, įregistruotų kaip SKVN ir SGN, gamintojais, yra pilnoje produkto specifikacijoje, kurią galima rasti nacionalinėse institucijose ar Europos Komisijos tarnybose (1).

1. Atsakinga valstybės narės tarnyba:

Pavadinimas: Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

Adresas:

Via XX Settembre n. 20 – I-00187 Roma Tel. (39-6) 481 99 68 Faksas (39-6) 42 01 31 26

El. paštas: qualita@politicheagricole.it

2. Paraišką pateikęs susivienijimas:

2.1. Pavadinimas: Associazione Tutela Lardo di Colonnata

2.2. Adresas:

2.3. Sudėtis: gamintojai/perdirbėjai (X)kita ( )

3. Produkto rūšis: 1.2 klasė – II priede esantys gaminiai iš mėsos – Kiaulienos lašiniai.

4. Produkto specifikacijos antraštė: (4 straipsnio 2 dalies reikalavimų santrauka)

4.1. Pavadinimas: „Lardo di Colonnata“

4.2. Aprašas: Produktas gaminamas iš Toskanos, Emilijos-Romanijos, Veneto, Friulio-Venecijos-Džiulijos, Lombardijos, Pjemonto, Umbrijos, Markės, Lacijaus ir Molizės regionų teritorijose auginamų kiaulių mėsos dalių, esančių storajame nugarinės dalies, einančios nuo sprando iki užpakalinių kojų ir šonais iki krūtininės dalies, sluoksnyje.

Pagrindinės Lardo di Colonnata savybės yra šios:

Forma: įvairi, dažniausiai stačiakampio formos, storis ne mažesnis kaip 3 cm.

Išorinė išvaizda: apatinė dalis yra su oda, o viršutinė – apibarstyta brandinimui skirta druska, patamsėjusia nuo kvapniųjų žolelių ir prieskonių poveikio, lašiniuose gali būti liesos mėsos sluoksnis. Gaminys atrodo drėgnas, jo konsistencija homogeniška ir minkšta, jis būna baltos, rausvos arba rusvos spalvos.

Kvapas: stiprus ir labai aromatingas.

Skonis: subtilus, salstelėjęs, aštrokas, jei mėsa yra iš užpakalinės kiaulės dalies, praturtintas kvapniosiomis žolelėmis ir prieskoniais, naudojamais gamybos metu.

4.3. Geografinė vietovė: Gaminio žaliavos auginimo geografinė teritorija yra Toskanos, Emilijos-Romanijos, Veneto, Friulio-Venecijos–Džiulijos, Lombardijos, Pjemonto, Umbrijos, Markės, Lacijaus ir Molizės regionai. Tai yra Italijos regionai, kuriuose tradiciškai auginamos lašininės kiaulės ir kur per daugelį metų buvo ištobulinti auginimo ir šėrimo būdai, pritaikyti gauti žaliavai, kuri vėliau yra perdirbama. Minėtuose regionuose taip pat yra įsikūrusios skerdyklų ir mėsos išpjaustymo įmonės.

Lardo di Colonnata gamybos geografinė teritorija yra regione, vadinamame Colonnata, kuris yra Carrare apylinkės dalis, Masa Carrare provincijoje.

4.4. Kilmės vietos įrodymas: Kai kurie šaltiniai nurodo, kad Colonnata pavadinimas yra atsiradęs todėl, kad šioje vietoje yra buvusi vergų, kuriuos romėnai naudojo marmuro kasyklose, kolonija. Gausūs istoriniai ir archeologiniai duomenys patvirtina, kad tokia kolonija egzistavo. Neatmestina galimybė, kad kiaulienos konservavimo metodai atsirado romėnų valdymo laikais. Be to yra įrodyta, kad romėnai gerai žinojo, kad lašiniai yra labai svarbūs sunkiai dirbančių darbininkų racionui. Patys legionieriai pagal Justino kodeksą gaudavo lašinių davinį kas tris dienas. Toje vietovėje rastas didelis kiekis įrankių, rodo, kad jie buvo naudojami ne tik architektūroje ar mene, bet buvo naudojami daug platesnei ir įvairesnei gamybai, susijusiai su kasdieniniu gyvenimu, kaip pvz., druskos grūstuvėms ir garsiesiems marmuro dubenims, vietinių pavadintiems „konšais“, naudojamiems lašinių konservavimui. Šie radiniai patvirtina, kad visada egzistavo ryšys tarp originalaus produkto Lardo di Colonnata ir toje vietoje gyvavusios civilizacijos, sukūrusios šį produktą. Ši civilizacija nuo seniausių laikų greičiausiai plėtojosi be didelių pertrūkių. Bendrai šaltiniai nurodo, kad kiaulienos perdirbimas ypač suaktyvėjo longobardų laikotarpiu. Beje įdomu pastebėti, kad gyvavo tradicija skirti mūrininkams dešimt svarų lašinių (apie 5 kg), prieš jiems pradedant skirtą darbą. Tokie aprašymai būdingi visam viduramžių laikotarpiui, kuris pasižymėjo didele pažanga kiaulienos perdirbimo ir konservavimo srityje.

Negalima tiksliai pasakyti, nuo kada visa tai pradėjo daryti tiesioginę įtaką Colonnata lašinių gamybos ir konservavimo būdui. Kai kurie autoriai mano, kad būtent kiaulių auginimas ir visuotinai pripažinti metodai perdirbti mėsą (juos įdiegė longebardai) suteikė Colonnata kaimui galimybę išgyventi viduramžiais, kai sustojo marmuro kasyklų veikla.

Nors sunku užtikrintai nustatyti keltišką, romėnišką, longobardišką ar vietinę lašinių konservavimo marmuriniuose dubenyse metodo kilmę, akivaizdu, kad ši tradicija yra sena ir nusistovėjusi.

Tai patvirtina paties miestelio vietoje rasti marmuriniai XVII, XVIII ir XIX a. dubenys, skirti lašinių brandinimui. Įvairaus dydžio dubenys yra kildinami iš Canaloni di Colonnata regiono. Pastebėtina taip pat, kad kai kurie namai yra papuošti XIXa. bareljefais, vaizduojančiais Šv. Antaną, III–IV a. atsiskyrėlį, kuris nuo XI a. pabaigos garsėjo savo sugebėjimu išgydyti „Švento Antano ugnį“, kaip liaudiškai buvo vadinama juostinė pūslelinė. Odos tepimas lašiniais daugelį amžių buvo vienintelis efektyvus vaistas nuo šios ligos. Dėl šios priežasties Šventas Antanas dažnai būdavo vaizduojamas kartu su kiaule. Be to įdomu pastebėti, kad parapijos bažnyčia yra skirta Šventam Bartolomėjui, mėsininkų globėjui ir kad jo pagerbimo dieną yra švenčiama lašinių šventė, pritraukianti daug svečių iš Italijos ir užsienio.

Colonnata lašinių gamyba ir jų kultūra plačiąja prasme visada buvo susijusios su marmuro kasyklų ir jos darbininkų veikla.

Viename iš neseniai laikraštyje spausdintų straipsnių inžinierius Aldo Mannolini, kuris 5-ojo dešimtmečio pabaigoje vadovavo įmonės Montecatini vykdytiems statybos darbams Carrare regiono marmuro kasyklose, pateikia labai vertingus prisiminimus, kuriuose sako, jog „buvo galima labai tiksliai nustatyti, kokioje vietovėje gyvena darbininkai, stebint jų maitinimosi ypatumus, nes tik Colonnata regiono darbininkai turėjo įprotį valgyti duoną ir lašinius. Jie labai didžiavosi šiuo produktu ir jo gamybos būdu, pagal kurį lašiniai buvo laikomi požeminiuose rūsiuose sudėti į marmurinius dubenis“.

Svarbu paminėti, kad XIX a. pabaigoje spausdintame tekste, kuriame pateikiamas tyrimas apie Carrare marmuro karjerų darbininkų socialinę higieną, yra nušviečiami lygumoje ir kalnų karjeruose dirbančių darbininkų maitinimosi skirtumai. Lygumų darbininkai turėjo galimybę valgyti gana įvairų maistą, maitinimosi laikas buvo išdėstytas tolygiai, o kalnų darbuotojų maitinimaisis buvo ne toks reguliarus, racione daugiausia būdavo duona, miltiniai patiekalai arba ploni virti makaronai su daržovėmis, pagardinti aliejumi arba lašiniais.

Kalbant apie ingredientus, reikia paminėti, kad jūros druska buvo naudojama nuo senų laikų ir jos buvo pakankamai. Česnakas ir daugelis kitų aromatinių augalų, kaip antai, rozmarinas, mairūnas ir šalavijas, augo apylinkėse, o prieskonių iš tolimų šalių – juodųjų pipirų, cinamono ir muskato – greičiausiai netrūko, nes netoliese ėjo keliai tarp Livorno ir Pizos, Emilijos ir Lombardijos.

Einant amžiams lašinių gamybos ir brandinimo tradiciniuose marmuriniuose dubenyse sistema iš esmės nesikeitė. Svarbu pažymėti, kad senovėje gamybos ciklas užtrukdavo vienerius metus, kiaulė būdavo skerdžiama ir mėsa apdorojama tik šalčiausiais metų mėnesiais (sausį ir vasarį), o dabar galima atlikti kelis gamybos ciklus per metus, nors su jais susijusios operacijos ir toliau yra atliekamos pačiais šalčiausiais ir drėgniausiais mėnesiais (nuo rugsėjo iki gegužės), siekiant išsaugoti natūralų gamybos procesą.

Jau daugelį metų Colonnata lašiniai yra vartojami ne tik jų gamybos apylinkėse, bet yra žinomi ir daug plačiau Italijoje ir užsienyje.

Gastronominiu atradimu jie greičiausiai tapo šeštajame dešimtmetyje. Iš tikrųjų tuo laikotarpiu turistinis gidas, aprašantis pagrindines istorines ir gastronomines Massa Carrare provincijos įdomybes, šį kaimelį minėjo išimtinai, kaip garsėjantį lašiniais, nežiūrint to, kad jis buvo įsikūręs šalia karjerų.

Reikia paminėti, kad visa literatūra, skirta šiai temai, vieningai priskiria Lardo di Colonnata gaminį išskirtinai Colonnata teritorijai.

Galiausiai reikia nepamiršti, kad šis gaminys yra pagrindinis Colonnata regiono ekonomikos šaltinis. Pradėjus naudoti naująsias technologijas marmuro kasyklų eksploatavime, labai išaugo bedarbystė ir sustiprėjo emigracija.

Produkto gamybos ciklo laikymasis yra patvirtinamas, įtraukiant atitinkamą gamybos įmonę į specialiai sudarytą registrą, kurį tvarko 7 straipsnyje nurodyta kontrolės įstaiga.

4.5. Gamybos būdas: Gamyba yra sezoninė, ji tęsiasi nuo rugsėjo iki gegužės mėnesio imtinai. Apdorojimui skirti lašiniai turi būti švieži. Per 72 valandas nuo kiaulės paskerdimo, lašiniai turi būti pasūdomi ir sluoksniais sudedami į specialius tam skirtus marmurinius dubenis, vietinių vadinamus „konšais“, kurie yra iš anksto ištrinti česnaku. Dedamas sluoksnis lašinių, sluoksnis prieskonių (šviežiai malti pipirai, švieži rozmarinai, nulupti ir stambiai supjaustyti česnakai), pripildant dubenis iki viršaus. Kai dubuo pripildomas, jis yra uždengiamas. „Konšai“ yra balto marmuro dubens formos indai, pagaminti iš Canaloni marmuro, kasamo Colonnata telkiniuose. Jis turi tokias sudėties ir struktūros savybes, kurios yra būtinos optimaliam produkto brandinimui. Lašiniai dubenyse turi išbūti ne trumpiau, kaip šešis mėnesius. Brandinimo procesas turi vykti mažai vėdinamose dirbtinai nekondicionuojamose patalpose.

4.6. Sąsaja su geografine vietove: Lardo di Colonnata gamyba ir vartojimas tradiciškai yra susiję su marmuro kasyklų darbininkų sluoksniu.

Tai ypatingas sluoksnis, susidaręs ne vien dėl geografinių ir klimatinių, bet ir dėl gamybinių, ekonominių ir socialinių faktorių. Šie faktoriai yra unikalių vietos sąlygų vaisius, šios sąlygos yra neatskiriamai susijusios ir negali būti nagrinėjamos atskirai.

Šis produktas yra gaminamas ypatingame Colonnata kontekste, kuriame jis įgyja savo specifiškumą. Tipiškumo išsaugojimui yra būtina išlaikyti ryšius tarp šio išskirtinio konteksto esminių aspektų.

Colonnata kaimas yra įsikūręs Apujos Alpėse, vidutiniame 550 m aukštyje. Čia klimatinės sąlygos pasižymi gausiais krituliais ir mažais temperatūrų svyravimais. Stiprios drėgno oro srovės, kylančios nuo Tirėnų jūros, labai greitai kondensuojasi, susidūrusios su netikėtu kalnų grandinės barjeru, praėjusios virš siauros pakrantės lygumos, sukurdamos kylantį oro judėjimą, kuris sąlygoja didelį kritulių kiekį, krituliai tampa vis dažnesni ir intensyvesni, slinkdami link uolėtų kalnų iškyšulių.

Viena iš svarbiausių šios situacijos pasekmių yra labai drėgnas oras, kuris susidaro dėl dažnų ir gausių kritulių. Jų maksimalus kiekis būna rugsėjo–sausio ir balandžio–birželio laikotarpiu.

Kai būna gražus oras, dienos metu brizas pučia link Colonnata kaimo, kuris yra prie siauro ir tiesaus koridoriaus, nukreipto į jūros pusę. Žiemą šie brizai pučia nuo kalnų link slėnio, o vasarą – nuo jūros link kalnų, ypač saulėtų popiečių metu. Šešėlyje oras yra malonus, bet tik tada, kai būna maksimaliai saulėta. Colonnata namų rūsiuose, kurie dažnai yra išskobti uolose, aukščiausias temperatūros pakilimas dienos metu yra vos jaučiamas. Balto marmuro dubenys, skirti lašinių brandinimui, veikia, kaip šalti kūnai, skatinantys oro drėgmės kondensavimąsi ir tai skatina druskos tirpalo susidarymą. Ypatinga geografinė situacija ir tai, kad miestas yra saulėtoje vietoje, turi labai didelę įtaką vietinio mikroklimato susidarymui.

Colonnata vietovėje saulėta būna net žiemą, temperatūra būna šiek tiek aukštesnė nei slėnyje, o santykinė drėgmė būna mažesnė, nors bendrai jos vidurkis yra aukštas.

Ši vietovė gerai vėdinama veikiant dėl brizų poveikio ir mažų dienos temperatūrų svyravimo, o tai turi teigiamą įtaką bendroms aplinkos sąlygoms.

Vietovėje daug augalijos: klevų, ąžuolų, skroblų ir bukų, kurie padeda išlaikyti aukštą drėgmės lygį šioje teritorijoje.

Čia aprašytos geografinės ir klimatinės aplinkybės sukuria idealias sąlygas natūraliam lašinių brandinimo ir konservavimo procesui, kuriam būtini trys faktoriai, neįskaitant aukščio reikalavimo, ir Colonnata vietovėje jie visi trys yra optimalūs bei unikalūs: aukštas drėgmės lygis, vidutinės vasaros temperatūros, nedideli metiniai ir dienos temperatūrų svyravimai.

Šie faktoriai yra dar stipresni rūsiuose, kurių vieta ir forma padeda išlaikyti optimalias klimatines sąlygas ir leidžia atkartoti organoleptines produkto savybes, kurios yra labai vertinamos.

Ryšys su marmuro kasyklų veikla taip pat padarė gana didelę įtaką, nes tam, kad galėtų atlikti specifinį darbą, jos darbininkai turėjo maitintis maistu, kuris suteiktų reikalingos energijos.

Turint omenyje specifines vietinės ekonomikos sąlygas, kurioms būdingas mažai išvystytas žemės ūkis, racionalus maisto atsargų paskirstymas, atsiradęs ilgą laiką vartojant mėsą (liesą mėsą – vasarą, riebią mėsą – žiemą) ištisus metus, buvo gana rimta problema. Reikėjo nuolatos gauti pakankamai kalorijų, kad būtų galima pakelti sunkų darbų krūvį karjeruose.

Tikslas buvo pasiektas, panaudojant tokius gamybos ir konservavimo metodus, kurie leido panaudoti gausias pirmines žaliavas, prieskonius ir marmurą bei patirtį, įgytą ruošiant lašinius.

Visada egzistavo tradicinis ryšys tarp produkto specifiškumo ir jo paruošimo bei konservavimo proceso originalumo.

Nagrinėjant grynai gamybiniu požiūriu, ryšys su geografine aplinka yra nė kiek ne mažiau svarbus, nei gamybos metodika.

Ne vien tik optimalus žaliavos ir prieskonių dozavimas ar ypatingų vietinio marmuro savybių panaudojimas sąlygojo Lardo di Colonnata populiarumą, bet ir visų sudėtinių dalių, kurios sugeba suteikti rafinuotumo pirminiams elementams, visuma. Labai svarbų vaidmenį tarp šių elementų vaidina kompetencija, kuri buvo stiprinama ilgus metus vykdant šią veiklą, kuri Colonnata apylinkėse – svarbu tai pabrėžti – niekada nebuvo mėsininko ar dešrų gamintojo specializacija, bet tikra atskira profesija. Užtenka paminėti tokius įgūdžius, kaip žaliavos atrinkimas ir paruošimas, sūdymo proceso priežiūra ar vietinių rūsių eksploatavimas, reguliuojant drėgmę ir silpną vėdinimą.

Lardo de Colonnata reputacija yra neabejotina. Šis gaminys dabar yra visuotinai žinomas ir vertinamas, ir tai patvirtina vis dažnesni bandymai jį padirbinėti ir pasisavinti jo pavadinimą.

4.7. Kontrolės įstaiga:

Pavadinimas: AGROQUALITA

Adresas:

4.8. Ženklinimas: Gaminys yra parduodamas supjaustytas gabalais, sveriančiais nuo 250 iki 5 000 gramų, supakuotais į vakuuminę pakuotę iš plastiko plėvelės ar kitos tinkamos medžiagos. Lašinius taip pat galima pardavinėti supjaustytus plonais griežinėliais arba sukapotus ir įpakuotus į tinkamą pakuotę.

Ženklinime privalo be Bendrijos simbolio ir atitinkamų įrašų (kaip numatyta Reglamente (EB) Nr. 1726/98 (2) ir jo vėlesniuose pakeitimuose), bei įstatymų numatytos informacijos, būti aiškios ir lengvai įskaitomos nuorodos:

Lardo di Colonnata, toliau „Saugoma geografinė nuoroda“ arba jos akronimas SGN, išspausdintas didesniu šriftu, nei kitos nuorodos esančios etiketėje; įmonės, turinčios įgaliojimus gamybai ir pakavimui, pavadinimas, įmonės rūšis, adresas, gaminio logotipas, kuris yra rombo formos karpytais krašteliais, jame pavaizduotas kiaulės profilis, virš jo pavaizduotos kalnų viršūnės, dydis 73 × 73 mm, giluminės erdvės centre užrašas „IGP“, virš jo užrašas Lardo di Colonnata dviem eilutėmis, užimantis horizontaliąją 73 mm erdvę. Paveikslėlių kontūrus apribojančios erdvės yra žalios ir rausvos spalvos, o užrašai yra įrašyti Galliard šriftu juoda spalva. Logotipo dydis gali būti pakeistas, atsižvelgiant į įvairius pakuočių dydžius. Prieš supakuodamas gaminį, gamintojas turi ant lašinių odos mažesniojo palties krašto prikabinti specialų vienkartinio naudojimo ženklą, kuris būtų gaminio logotipo formos arba logotipas ant jo būtų pavaizduotas.

Etiketėje draudžiama įrašyti gaminio specifikacijoje nenurodytas nuorodas. Taip pat draudžiama naudoti nuorodas, giriančias gaminį arba galinčias suklaidinti vartotoją. Informaciją apie gamintoją ir apie pakavimo vietą nurodyti leidžiama.

4.9. Nacionaliniai reikalavimai: —

(1) Europos Komisija, Žemės ūkio generalinis direktoratas, Žemės ūkio produktų kokybės kontrolės padalinys, B-1049 Briuselis

(2) OL L 224, 1998 8 11, p. 1.