PRIEDAS

PRODUKTO SU SAUGOMA KILMĖS VIETOS NUORODA ARBA SAUGOMA GEOGRAFINE NUORODA SPECIFIKACIJOS REIKŠMINGO PAKEITIMO PATVIRTINIMO PARAIŠKA

Pakeitimo patvirtinimo paraiška pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 53 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą

„BANON“

ES Nr. PDO-FR-0290-AM02–2018 1 10

SKVN ( X ) SGN ( )

1. Pareiškėjų grupė ir teisėtas interesas

Pavadinimas: Syndicat Interprofessionnel de Défense et de Promotion du Banon Adresas 570, Avenue de la libération, 04100 MANOSQUE FRANCE Tel. + 33 492874755 Faks. + 33 492727313 El. p. v.enjalbert@mre-paca.fr

Grupę sudaro pieno gamintojai, perdirbėjai ir sūrio nokintojai, todėl ji turi teisę teikti specifikacijos pakeitimų paraišką.

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Prancūzija

3. Keičiama (-os) produkto specifikacijos dalis (-ys)

— ☒ Produkto pavadinimas — ☒ Produkto aprašymas — ☒ Geografinė vietovė — ☒ Kilmės įrodymas — ☒ Gamybos būdas — ☒ Ryšys su geografine vietove — ☒ Ženklinimas — ☒ Kita: kontrolės institucijos ir grupės kontaktinių duomenų atnaujinimas, nacionaliniai reikalavimai.

4. Pakeitimo (-ų) pobūdis

— ☒ Produkto su registruota SKVN arba SGN specifikacijos pakeitimas, kuris nėra laikytinas nereikšmingu pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 53 straipsnio 2 dalies trečią pastraipą — ☐ Produkto su registruota SKVN arba SGN, kurio bendrasis (arba lygiavertis) dokumentas nepaskelbtas, specifikacijos pakeitimas, kuris nėra laikytinas nereikšmingu pagal Reglamento (ES) Nr. 1151/2012 53 straipsnio 2 dalies trečią pastraipą

5. Pakeitimas (-ai)

5.1. Produkto pavadinimas

Dalyje „Produkto pavadinimas“ nuostata:

„Šioje specifikacijoje apibrėžta saugoma kilmės vietos nuoroda „Banon“.“

keičiama taip:

„Banon“.

Išbraukiama ši pastraipa:

„Sūrio „Banon“ pavadinimas kilo iš Aukštutinio Provanso Alpių departamente esančios Banono komunos, kurioje nuo viduramžių vyksta mugės ir prekyba.“

Manoma, kad šioje specifikacijos dalyje pakanka nurodyti SKVN pavadinimą.

5.2. Produkto aprašymas

Nuostata: „Jo pluta po lapais yra gelsvos spalvos“ keičiama taip: „Jo pluta po lapais yra gelsvos arba šviesiai rudos spalvos“.

Siekiant geriau apibūdinti produktą nuostata dėl gelsvos sūrio plutos po lapais papildoma šviesiai ruda spalva.

Įtraukiama ši dalis:

„Tai sūris, kuriam būdingas gyvūninės kilmės, daugiausia ožkų, kvapas, dažnai lydimas amoniako ir medžio aromatų, galiausiai juntamas šioks toks aitrumas. Tekstūra minkšta, tirpstanti burnoje.“

Šie patikslinimai padaryti remiantis produkto juslinio tyrimo komiteto atliktais darbais.

Šie pakeitimai daromi ir bendrajame dokumente.

5.3. Geografinė vietovė

Dalyje „Geografinė vietovė“ atnaujinamas geografinės vietovės komunų sąrašas, nes pasikeitė kai kurių geografinės vietovės savivaldybių pavadinimai. Vietovės perimetras nekeičiamas.

5.4. Kilmės įrodymas

Išbraukiama smulkiuose ūkiuose dirbantiems veiklos vykdytojams taikoma prievolė pildyti įsigyto pieno kiekio registrą, nes nacionalinės teisės aktuose tokiems veiklos vykdytojams nenumatyta galimybė pirkti pieną. Tačiau ne smulkiuose ūkiuose dirbantiems veiklos vykdytojams ši prievolė taikoma ir toliau.

5.5. Gamybos būdas

— Ožkų veislės

Išbraukiama ši pastraipa:

„Iki 2013 m. gruodžio 31 d. bent 60 % kiekvienos bandos turi sudaryti Provençales, Roves ir Alpines veislių ir šių veislių hibridų pieninės ožkos.“

Pastraipa:

„Nuo 2014 m. sausio 1 d. sūriui „Banon“ gaminti naudojamas tik Provençales, Roves ir Alpines veislių ir šių veislių hibridų ožkų pienas.“

keičiama taip:

„„Banon“ gaminti naudojamas tik Provençales, Roves ir Alpines veislių ir šių veislių hibridų ožkų pienas.“

Specifikacijoje nurodyti terminai išbraukti kaip pasenę.

Šios nuostatos taip pat išbraukiamos iš santraukos.

— Trumpiausias ganymo laikotarpis ir trumpiausias laikotarpis, kai ožkos stambiųjų pašarų turi gauti ganykloje

Pastraipa:

„Ožkos turi būti reguliariai ganomos šios vietovės aptvaruose ir pievose bent 210 dienų per metus.“

keičiama taip:

„Ožkos turi būti reguliariai ganomos geografinės vietovės aptvaruose ir pievose bent 210 dienų per metus.“

Žodžiai „geografinė vietovė“ yra tikslesni nei „ši vietovė“, be to, taip palengvinama kontrolė.

Šis pakeitimas daromas ir bendrajame dokumente.

Nuostatos:

„Bent 4 mėnesius per metus didžiąją stambiųjų pašarų dalį turi sudaryti ganyklų žolė.“

ir

„Ožkos turi būti reguliariai ganomos geografinės vietovės aptvaruose ir pievose bent 210 dienų per metus.“

išbraukiamos.

Siekiant išvengti pasikartojimo išbraukiamas trumpiausias ganymo laikotarpis ir trumpiausias laikotarpis, kai ožkos stambiųjų pašarų turi gauti ganykloje, nes šios nuostatos specifikacijoje pateiktos du kartus.

Šie pakeitimai daromi ir bendrajame dokumente.

— Loviuose duodamų pašarų ribojimas

Sakinys

„Ribojamas šėrimas iš lovio per metus ir per dieną.“

išbraukiamas, nes jame nepateikiama informacijos apie didžiausius pašarų kiekius, kurie jau nurodyti specifikacijoje.

Šis pakeitimas daromas ir bendrajame dokumente.

— Papildomi pašarai

Siekiant suteikti galimybę naudoti sudėtinius pašarus, kurių etiketėje nurodyta, kad juose yra javų ir antrinių javų produktų, įtraukiami žodžiai „arba antriniai javų produktai“.

Šis pakeitimas daromas ir bendrajame dokumente.

— Už geografinės vietovės ribų perkamų pašarų kiekio ribojimas

Sakinys „Be to, ribojamas už vietovės ribų perkamų pašarų kiekis“ išbraukiamas, nes jame nenurodytos tikslinės vertės, todėl nenustatomi jokie apribojimai. Be to, už geografinės vietovės ribų perkamų pašarų kiekiui taikoma kita galiojančioje specifikacijoje pateikta nuostata:

„Vienai suaugusiai ūkio ožkai per metus galima duoti ne daugiau kaip 250 kg pašarų ir džiovintos liucernos žaliavos, gautos iš kitur nei geografinė vietovė.“

Ši nuostata išbraukiama ir iš bendrojo dokumento.

— Džiovintos liucernos žaliavos paskirstymo per dieną būdai

Nuostata:

„Vienai suaugusiai ūkio ožkai galima duoti ne daugiau kaip po 400 g džiovintos liucernos žaliavos bent du kartus per dieną ir ne daugiau kaip 60 kg žaliavos per metus.“

keičiama taip:

„Vienai suaugusiai ūkio ožkai galima duoti ne daugiau kaip 400 g džiovintos liucernos žaliavos per dieną ir ne daugiau kaip 60 kg žaliavos per metus.“

Prievolė džiovintos liucernos žaliavos duoti du kartus per dieną panaikinama, nes nedidelis duodamos žaliavos kiekis nepateisina tokio atsargumo (ši nuostata buvo įtraukta todėl, kad per didelis kiekis suvartoto azoto gali sukelti rimtą metabolinę ligą – alkalozę).

Šis pakeitimas daromas ir bendrajame dokumente.

— Draudžiamos pašarų rūšys

Pastraipa:

„Draudžiama naudoti silosą, pašarą rulonais, kryžmažiedžius ir kitus augalus bei sėklas, kurie gali pabloginti pieno skonį.“

keičiama taip:

„Draudžiama naudoti silosą, pašarą rulonais ir kryžmažiedžius.“

Teiginys „ir kitus augalus bei sėklas, kurie gali pabloginti pieno skonį“ išbraukiamas, nes nėra pakankamai tikslus, todėl negali būti aiškiai patikrinamas.

Šis pakeitimas daromas ir bendrajame dokumente.

— Draudimas naudoti GMO

Įtraukiama ši dalis:

„Galvijus leidžiama šerti tik augalais, šalutiniais produktais ir papildais, gautais iš genetiškai nemodifikuotų produktų. Visuose ūkio, kuriame gaminamas pienas, skirtas perdirbti į SKVN produktą „Banon“, sklypuose draudžiama sėti transgenines kultūras. Toks draudimas taikomas bet kuriai augalų rūšiai, galinčiai patekti į ūkio pašarus, ir bet kuriai kultūrai, galinčiai užteršti tokius pašarus.“

Ši nuostata leidžia išsaugoti ir tradicinių pašarų naudojimą, ir tradicinius galvijų šėrimo būdus.

Nuostata įtraukiama ir į bendrąjį dokumentą.

— Pašarų kilmė

Į bendrąjį dokumentą įtraukiama tokia pastraipa: „Dėl geografinės vietovės gamtinių veiksnių koncentruotų pašarų gamyba yra sudėtinga, o pašarinių augalų nėra daug. Koncentruotų pašarų kilmė nepatikslinama, todėl jie gali būti ne iš geografinės vietovės. Pagrindiniai pašarai daugiausia yra iš geografinės vietovės, bet ožkoms taip pat leidžiama duoti iš kitos vietovės atvežtą šieną. Koncentruotų pašarų ir šieno ne iš geografinės vietovės kiekis ribojamas, todėl didžiąją dalį sudaro pašarai iš geografinės vietovės. Iš tiesų pašarai ne iš geografinės vietovės vienai ožkai per metus sudaro:

— 250 kg pašarų ir džiovintos liucernos žaliavos, t. y. maždaug 213 kg sausosios medžiagos (190 kg pašarų, kuriuose sausosios medžiagos vidutiniškai sudaro 84 % arba 160 kg sausosios medžiagos, ir 60 kg džiovintos liucernos, kurioje sausosios medžiagos vidutiniškai sudaro 89 % arba 53 kg sausosios medžiagos),

— 250 kg koncentruotų sausųjų medžiagų (t. y. 270 kg žaliavos) ne iš geografinės vietovės vienai ožkai per metus.

Atsižvelgiant į tai, kad per metus ožka vidutiniškai suėda 1 100 kg pašarų, pašarų dalis iš geografinės vietovės sudaro ne mažiau kaip 58 % (sausosios medžiagos).“

Ši į bendrąjį dokumentą įtraukta pastraipa parodo, kad didžioji dalis ožkų pašarų yra iš geografinės vietovės. Dėl punkte „Ryšys su geografine vietove“ nurodytų gamtinių veiksnių ne visi pašarai gali būti iš geografinės vietovės.

— Fermentavimo šliužo fermentu temperatūra ir laikotarpis

Pastraipa:

„Draudžiamas bet koks pieno apdorojimas fiziniu ar cheminiu būdu, išskyrus filtravimą, kurio metu pašalinamos makroskopinės priemaišos, atšaldymą iki teigiamos temperatūros, siekiant konservuoti pieną, ir pieno pašildymą ne daugiau kaip iki 35 °C prieš jo fermentavimą šliužo fermentu.“

keičiama taip:

„Draudžiamas bet koks pieno apdorojimas fiziniu ar cheminiu būdu, išskyrus filtravimą, kurio metu pašalinamos makroskopinės priemaišos, atšaldymą iki teigiamos temperatūros, siekiant konservuoti pieną, ir pieno pašildymą prieš jo fermentavimą šliužo fermentu.“

Fermentavimo šliužo fermentu temperatūra griežtai nustatyta pagal 2013 m. lapkričio 28 d. Reglamentą (ES) Nr. 1211/2013 registruotoje specifikacijoje (29–35 °C), be to, naudojamas žalias ožkų pienas, todėl tarpinė pašildymo temperatūra, t. y. pieno pašildymas prieš fermentavimą šliužo fermentu (kurio temperatūra jau nustatyta), išbraukiama, nes nereikalinga.

Nuostata:

„Jei sūris gaminamas pieno įmonėse, šliužo fermentas dedamas ne daugiau nei 4 val. po to, kai buvo surinktas paskutinis pienas.“

keičiama taip:

„Jei sūris gaminamas pieno įmonėse, šliužo fermentas dedamas ne vėliau kaip praėjus 18 val. nuo pieno pristatymo į įmonę ir iki dienos, einančios po paskutinio pieno surinkimo, vidurdienio.“

Fermentavimo šliužo fermentu laikotarpis pieno įmonėms keičiamas siekiant suteikti įmonėms galimybę savo darbą organizuoti atsižvelgiant į pieno surinkimo trukmę ir nedidelį pieno kiekį, naudojamą kiekviename fermentavimo šliužo fermentu etape. Iš dabartinės pieno surinkimo schemos matyti, kad pienas iš tiesų dažniausiai surenkamas naktį. Paskutinis pienas surenkamas apie 2 val. 30 min., tuomet nuo 6 val. 30 min. jis didelėje taroje (1 000 litrų) pradedamas fermentuoti šliužo fermentu. Tačiau, atsižvelgiant į sumažėjusį atitinkamų ožkų augintojų skaičių ir nedidelį surenkamo pieno kiekį, pageidautina riboti darbą naktį ir leisti pieno fermentaciją šliužo fermentu pradėti nuo 8 val. nedidelėse talpyklose (80 litrų) ir pratęsti šį procesą iki vidurdienio.

— Formavimo etapas

Pastraipa:

„Sūris formuojamas iškart, kai nuvarvinamos išrūgos. Sutrauka rankomis pilama į sūrio formas su skylutėmis. Leidžiama naudoti skirstytuvus ir formų padėklus. Bet koks mechaninis sūrio formavimas draudžiamas.“

keičiama taip:

„Sūris formuojamas iškart, kai nuvarvinamos išrūgos. Sutrauka rankomis pilama į sūrio formas su skylutėmis. Leidžiama naudoti skirstytuvus ir formų padėklus, taip pat formuojant naudotis mechaninėmis pagalbos priemonėmis (talpyklų keltuvais, konvejeriais). Draudžiama sūrius formuoti tik mechaniniu būdu. Paskirstant sutrauką formų padėkluose būtinas žmogaus rankų darbas.“

Tam, kad veiklos vykdytojai galėtų prisitaikyti prie naujų metodų, patikslinama, kad formavimo metu leidžiama naudoti mechanines pagalbos priemones (talpyklų keltuvus, konvejerius), tačiau paskirstant sutrauką formų padėkluose būtinas žmogaus rankų darbas: sūrio formavimas tik mechaniniu būdu draudžiamas.

— Sūrio nuvarvinimo ir išėmimo iš formos etapas

Pastraipa:

„Skystis nuvarvinamas ne mažesnėje kaip 20 °C temperatūroje. Iš formos sūris išimamas 24–48 val. po sutraukos išpilstymo į formas.“

keičiama taip:

„Skystis nuvarvinamas ne mažesnėje kaip 20 °C temperatūroje, šis etapas vykdomas ne vėliau kaip18–48 val. po išpilstymo į formas. Tik pasibaigus šiam etapui sūris išimamas iš formų. Tuomet sūris bent 24 val. džiovinamas ir (arba) sausinamas mažiausiai 13 °C temperatūroje.“

Atsižvelgiant į sukauptą patirtį ir siekiant reglamentuoti veiklos vykdytojų praktiką, įtraukiama kiekvieno etapo trukmė (18–48 val. nuvarvinimas, bent 24 val. džiovinimas ir (arba) sausinimas), taip pat sausinimo temperatūra (mažiausiai 13 °C).

— Sūdymo trukmė

Sūdymo trukmė išbraukiama, kad veiklos vykdytojai, atsižvelgdami į naudojamo sūrymo koncentraciją, galėtų patys tą trukmę nustatyti ir gautų tokį pat produktą.

— Nokinimo etapas

Pastraipa:

„Sūris nokinamas geografinėje vietovėje ne mažiau kaip 15 dienų po fermentacijos šliužo fermentu. Nokinimas vyksta dviem etapais:

— Į kaštono lapus neįvyniotas sūris nokinamas 5–10 dienų po fermentacijos šliužo fermentu ne žemesnėje nei 8 °C temperatūroje. Pasibaigus šiam etapui, sūrio paviršius turi būti lygus, ant jo turi būti gerai susiformavusi flora, žievė turi būti plona, baltos kremo spalvos, sūrio vidurys turi būti minkštas.

— Paskui sūris įvyniojamas į kaštono lapus ir nokinamas ne mažiau kaip 10 dienų 8–14 °C temperatūroje. Drėgmės lygis turi būti didesnis negu 80 %.“

keičiama taip:

„Nokinimas dviem etapais vyksta ne mažiau kaip 15 dienų po fermentacijos šliužo fermentu:

— Į kaštonų lapus neįvyniotas sūris nokinamas 5–10 dienų po fermentacijos šliužo fermentu ne žemesnėje nei 8 °C temperatūroje. Pasibaigus šiam etapui, sūrio paviršius turi būti lygus, ant jo turi būti gerai susiformavusi flora, žievė turi būti plona, baltos kremo spalvos.

— Paskui sūris įvyniojamas į kaštonų lapus ir nokinamas ne mažiau kaip 10 dienų 8–14 °C temperatūroje. Po šio etapo sūrio plutelė yra gelsvos arba šviesiai rudos spalvos. Drėgmės lygis turi būti didesnis negu 80 %.“

Išbraukiama nuoroda į geografinę vietovę, nes šioje specifikacijos dalyje ji nereikalinga. Sūrio plutelės aprašymas perkeliamas po nokinimo etapo parametrų aprašymo ir suderinamas su dalimi, kurioje aprašomas produktas. Minkštimo aprašymas išbraukiamas, nes norint patikrinti šį kriterijų reikia perpjauti sūrį, o tai šiame etape nedaroma.

Pastraipa:

„Prieš įvyniojami į kaštono lapus sūriai gali būti mirkomi vyno ar vynuogių misos spirite.“

keičiama taip:

„Prieš įvyniojami į kaštonų lapus sūriai gali būti mirkomi vyno ar vynuogių misos spirite arba apipurškiami vyno ar vynuogių misos spiritu.“

Greta mirkymo vyno ar vynuogių misos spirite įtraukiamas apipurškimas vyno ar vynuogių misos spiritu, nes šių dviejų metodų rezultatas yra panašus.

5.6. Ryšys su geografine vietove

Beveik visa dalis „Ryšį su geografine aplinka įrodančios detalės“ perrašyta siekiant akivaizdžiau įrodyti „Banon“ sūrio ryšį su geografine vietove, tačiau iš esmės ryšys su geografine vietove nekeičiamas ir jokios nuostatos neišbraukiamos. Didžiausias dėmesys atkreipiamas į Viduržemio jūros tipo geografinės vietovės, palankios ožkoms auginti ir ganyti, ir konkrečios „Banon“ produktui pagaminti reikalingos gamybos ir nokinimo patirties ryšį.

Pirmoje dalyje aprašomi geografinės vietovės ypatumai ir nurodomi geografinės vietovės gamtiniai bei žmogiškieji veiksniai, pabrėžiant konkrečią ožkų auginimo ir sūrio gamybos patirtį.

Antroje dalyje aprašomi produkto ypatumai, atkreipiant dėmesį į tam tikras produkto aprašyme nurodytas detales.

Paskutinėje dalyje paaiškinamas priežastinis ryšys, t. y. gamtinių bei žmogiškųjų veiksnių ir produkto tarpusavio sąveika.

Specifikacijoje pateiktas visas ryšio su geografine vietove tekstas pateikiamas bendrojo dokumento 5 punkte.

5.7. Ženklinimas

Iš dalies „Konkrečios ženklinimo taisyklės“ išbraukiamas terminas „sūriai su nuoroda“, nes šioje dalyje ir apskritai specifikacijoje kalbama tik apie sūrius su kilmės vietos nuoroda. Taigi šis terminas nereikalingas.

Šis pakeitimas daromas ir bendrajame dokumente.

5.8. Kiti pakeitimai

Dalyje „Pareiškėjų grupė“ pakeičiami grupės kontaktiniai duomenys.

Dalyje „Nuorodos į kontrolės institucijas“ atnaujinami oficialių institucijų pavadinimai ir kontaktiniai duomenys. Šioje dalyje nurodomi Prancūzijoje už kontrolę atsakingų kompetentingų institucijų – Nacionalinio kilmės nuorodų ir kokybės instituto (INAO) ir Konkurencijos, vartojimo reikalų ir kovos su sukčiavimu generalinio direktorato (DGCCRF) – kontaktiniai duomenys. Taip pat nurodoma, kad sertifikavimo institucijos pavadinimą ir kontaktinius duomenis galima rasti INAO interneto svetainėje ir Europos Komisijos duomenų bazėje.

Atsižvelgiant į padarytus pakeitimus (didžiausios pašildymo temperatūros panaikinimas) atnaujinta lentelė, kurioje nurodyti pagrindiniai kontroliuotini dalykai. Be to, į šią lentelę įtrauktas vienas svarbus pagal galiojančią specifikaciją kontroliuotinas punktas, susijęs su naudojamu pienu (žalias, nenugriebtas, nepakeisto baltymų ir riebalų kiekio pienas).

BENDRASIS DOKUMENTAS

„BANON“

ES Nr. PDO-FR-0290-AM02–2018 1 10

SKVN ( X ) SGN ( )

1. Pavadinimas (-ai)

„Banon“

2. Valstybė narė arba trečioji šalis

Prancūzija

3. Žemės ūkio arba maisto produkto aprašymas

3.1. Produkto rūšis

1.3 klasė. Sūriai

3.2. Produkto, kurio pavadinimas nurodytas 1 punkte, aprašymas

„Banon“ – minkštasis sūris, gaminamas iš žalio, nenugriebto ožkų pieno. Jis gaunamas greitai surauginant pieną (šliužo fermentu). Išnokintas sūris vyniojamas į natūralius kaštonų lapus (t. y. visiškai padengiamas lapais), o šie sutvirtinami natūraliu plaušu, vyniojant taip, kad sūrį apskritimo spinduliai dalytų į 6–12 dalių.

Po ne mažiau nei 15 nokinimo dienų (iš kurių 10 d. sūris nokinamas įvyniotas į lapus) sūrio minkštimas yra vienalytis, riebus, švelnus ir elastingas. Jo žievė po lapais yra gelsvos arba šviesiai rudos spalvos. Tai sūris, kuriam būdingas gyvūninės kilmės, daugiausia ožkų, kvapas, dažnai lydimas amoniako ir medžio aromatų, galiausiai juntamas šioks toks aitrumas. Tekstūra minkšta, tirpstanti burnoje. Sūrio skersmuo kartu su lapais – nuo 75 iki 85 mm, aukštis – nuo 20 iki 30 mm. Grynasis išnokinto „Banon“ sūrio svoris be lapų – nuo 90 iki 110 g.

Po visiško išdžiovinimo sausosios medžiagos kiekis sudaro ne mažiau kaip 40 gramų 100 gramų sūrio, o riebalų kiekis – 40 gramų 100 gramų sūrio.

3.3. Pašarai (taikoma tik gyvūniniams produktams) ir žaliavos (taikoma tik perdirbtiems produktams)

Ožkų raciono pagrindą sudaro daugiausia iš geografinės vietovės gaunami pašarai. Racioną sudaro tik pievų ir (arba) aptvarų žolė, taip pat sausi pašarai iš tinkamai laikytų ankštinių, Graminae ir (arba) laukinių augalų.

Kai oras tinkamas ir žolė paaugusi, ožkos turi būti ganomos ganyklose ir (arba) aptvaruose. Ožkos turi būti reguliariai ganomos geografinės vietovės aptvaruose ir pievose bent 210 dienų per metus.

Ožkos ganosi:

— aptvaruose, kuriuose auga vienmečiai arba daugiamečiai laukiniai augalai, medžiai, krūmai arba žolės,

— daugiametėse pievose, kuriose auga vietiniai augalai,

— vienmetėse Graminae, ankštinių arba mišrių augalų pievose.

Bent 4 mėnesius per metus didžiąją stambiųjų pašarų dalį turi sudaryti ganyklų žolė.

Laikotarpiu, kai stambųjį pašarą turi daugiausia sudaryti ganyklų žolė, vienai suaugusiai ūkio ožkai galima duoti ne daugiau kaip 1,25 kg šieno žaliavos per dieną.

Vienai suaugusiai ūkio ožkai galima duoti ne daugiau kaip 600 kg šieno per metus.

Šerti žaliuoju pašaru iš lovio galima tik 30 dienų (ne iš eilės) per metus.

Vienai suaugusiai ūkio ožkai galima duoti ne daugiau kaip 800 g papildų žaliavos per dieną ir ne daugiau kaip 270 kg papildų žaliavos per metus.

Papildomą metinį racioną turi sudaryti bent 60 % javų arba antrinių javų produktų. Vienai suaugusiai ūkio ožkai galima duoti ne daugiau kaip 400 g džiovintos liucernos žaliavos per dieną ir ne daugiau kaip 60 kg džiovintos liucernos žaliavos per metus.

Vienai suaugusiai ūkio ožkai per metus galima duoti ne daugiau kaip 250 kg pašarų ir džiovintos liucernos žaliavos, gautos ne iš geografinės vietovės.

Draudžiama naudoti silosą, pašarą rulonais ir kryžmažiedžius.

Galvijams šerti leidžiama naudoti tik augalus, šalutinius produktus ir papildus, gautus iš genetiškai nemodifikuotų produktų. Visuose ūkio, kuriame gaminamas pienas, skirtas perdirbti į SKVN produktą „Banon“, sklypuose draudžiama sėti transgenines kultūras. Toks draudimas taikomas bet kuriai augalų rūšiai, galinčiai patekti į ūkio pašarus, ir bet kuriai kultūrai, galinčiai užteršti tokius pašarus.

Kai ožkos ganomos natūraliose ir (arba) dirbtinėse pievose, pašarų plotas turi sudaryti bent 1 ha 8 ožkoms, o kai ganomos aptvaruose – 1 ha 2 ožkoms.

Dėl geografinės vietovės gamtinių veiksnių koncentruotų pašarų gamyba sudėtinga, o pašarinių augalų nėra daug. Koncentruotų pašarų kilmė nepatikslinama, todėl jie gali būti ne iš geografinės vietovės. Pagrindiniai pašarai daugiausia yra iš geografinės vietovės, bet ožkoms taip pat leidžiama duoti iš kitos vietovės atvežtą šieną.

Koncentruotų pašarų ir šieno ne iš geografinės vietovės kiekis ribojamas, todėl didžiąją dalį sudaro pašarai iš geografinės vietovės.

Iš tiesų pašarai ne iš geografinės vietovės vienai ožkai per metus sudaro:

— 250 kg pašarų ir džiovintos liucernos žaliavos, t. y. maždaug 213 kg sausosios medžiagos (190 kg pašarų, kuriuose sausosios medžiagos vidutiniškai sudaro 84 % arba 160 kg sausosios medžiagos, ir 60 kg džiovintos liucernos, kurioje sausosios medžiagos vidutiniškai sudaro 89 % arba 53 kg sausosios medžiagos),

— 250 kg koncentruotų sausųjų medžiagų (t. y. 270 kg žaliavos) ne iš geografinės vietovės vienai ožkai per metus.

Atsižvelgiant į tai, kad per metus ožka vidutiniškai suėda 1 100 kg pašarų, pašarų dalis iš geografinės vietovės sudaro ne mažiau kaip 58 % (sausosios medžiagos).

3.4. Specialūs gamybos veiksmai, atliktini nustatytoje geografinėje vietovėje

Pienas turi būti gaunamas, o sūriai gaminami ir brandinami 4 punkte nustatytoje geografinėje vietovėje.

3.5. Specialios produkto registruotu pavadinimu pjaustymo, trynimo, pakavimo ir kt. taisyklės

—

3.6. Specialios produkto registruotu pavadinimu ženklinimo taisyklės

Kiekvienas „Banon“ sūris parduodamas paženklintas atskira etikete, kurioje pateikiamas kilmės vietos nuorodos pavadinimas, užrašytas ne mažesnėmis nei visų kitų etiketėje esančių užrašų raidėmis.

Saugoma kilmės vietos nuoroda „Banon“ žymimo sūrio etiketėje privalo būti pateiktas Europos Sąjungos SKVN simbolis.

Pavadinimas „Banon“ būtinai turi būti nurodomas sąskaitose faktūrose ir prekybos dokumentuose.

4. Glaustas geografinės vietovės apibūdinimas

Geografinę vietovę sudaro toliau išvardytos komunos:

Aukštutinio Provanso Alpių departamentas (04)

Visos geografinės vietovės komunos: Aiglun, Allemagne-en-Provence, Archail, Aubenas-les-Alpes, Aubignosc, Banon, Barras, Beaujeu, Bevons, Beynes, Bras-d’Asse, Brunet, Céreste, Champtercier, Châteaufort, Châteauneuf-Miravail, Châteauneuf-Val-Saint-Donat, Châteauredon, Clamensane, Cruis, Curel, Dauphin, Digne-les-Bains, Draix, Entrepierres, Entrevennes, Esparron-de-Verdon, Estoublon, Fontienne, Forcalquier, Hautes-Duyes, La Javie, La Motte-du-Caire, Lardiers, La Rochegiron, Le Brusquet, Le Castellard-Mélan, Le Castellet, Le Chauffaut-Saint-Jurson, L’Escale, Les Omergues, L’Hospitalet, Limans, Malijai, Mallefougasse-Augès, Mallemoisson, Mane, Marcoux, Mézel, Mirabeau, Montagnac-Montpezat, Montfuron, Montjustin, Montlaux, Montsalier, Moustiers-Sainte-Marie, Nibles, Niozelles, Noyers-sur-Jabron, Ongles, Oppedette, Peipin, Pierrerue, Pierrevert, Puimichel, Puimoisson, Quinson, Redortiers, Reillanne, Revest-des-Brousses, Revest-du-Bion, Revest-Saint-Martin, Riez, Roumoules, Sainte-Croix-à-Lauze, Sainte-Croix-du-Verdon, Saint-Étienne-les-Orgues, Saint-Jeannet, Saint-Julien-d’Asse, Saint-Jurs, Saint-Laurent-du-Verdon, Saint-Maime, Saint-Martin-de-Brômes, Saint-Martin-les-Eaux, Saint-Michel-l’Observatoire, Saint-Vincent-sur-Jabron, Salignac, Saumane, Sigonce, Simiane-la-Rotonde, Sisteron, Sourribes, Thoard, Vachères, Valbelle, Valernes, Villemus, Volonne.

Komunos, kurių ne visa teritorija patenka į geografinę vietovę: Château-Arnoux-Saint-Auban, Ganagobie, Gréoux-les-Bains, La Brillanne, Les Mées, Lurs, Manosque, Montfort, Oraison, Peyruis, Valensole, Villeneuve, Volx.

Geografinės vietovės ribos su šiomis komunomis nustatytos komunų merijose saugomuose planuose.

Aukštutinių Alpių departamentas (05)

Barret-sur-Méouge, Bruis, Chanousse, Val Buëch-Méouge (pour le territoire de l’ancienne commune de Châteauneuf-de-Chabre), Éourres, Étoile-Saint-Cyrice, Garde-Colombe, La Piarre, Laragne-Montéglin, Le Bersac, L’Épine, Méreuil, Montclus, Montjay, Montmorin, Montrond, Moydans, Nossage-et-Bénévent, Orpierre, Ribeyret, Rosans, Saint-André-de-Rosans, Sainte-Colombe, Sainte-Marie, Saint-Pierre-Avez, Saléon, Salérans, Serres, Sigottier, Sorbiers, Trescléoux.

Dromo departamentas (26)

Aulan, Ballons, Barret-de-Lioure, Eygalayes, Ferrassières, Izon-la-Bruisse, Laborel, Lachau, La Rochette-du-Buis, Mévouillon, Montauban-sur-l’Ouvèze, Montbrun-les-Bains, Montfroc, Montguers, Reilhanette, Rioms, Saint-Auban-sur-l’Ouvèze, Séderon, Vers-sur-Méouge, Villebois-les-Pins, Villefranche-le-Château.

Vokliūzo departamentas (84)

Aurel, Auribeau, Buoux, Castellet, Gignac, Lagarde-d’Apt, Monieux, Saignon, Saint-Christol, Saint-Martin-de-Castillon, Saint-Trinit, Sault, Sivergues, Viens.

5. Ryšys su geografine vietove

„Banon“ pradėtas gaminti Aukštutiniame Provanse, Banono komunos apylinkėse. Šios vietovės peizažui būdingi Viduržemio jūros klimato veikiami vidutinio aukščio sausi kalnai, kalvos ir plynaukštės.

Čia nėra vandens telkinių. Požeminiai vandenys glūdi itin giliai, o paviršinius vandenis veikia itin gausūs, tačiau nereguliarūs krituliai. Daugiausia kritulių iškrenta rudenį ir pavasarį, o vasarą jų labai stinga.

Šiai vietovei būdingas nelabai derlingas, daugiausia kalkinis, vandeniui pralaidus dirvožemis, puikiai sugeriantis lietaus vandenį.

Čia retą miško augmeniją, kurią sudaro alepinės pušys, ąžuolai, raipstai, buksmedžiai ir aromatiniai augalai, keičia viržynai su vietomis augančiu atžalynu ir krūmais, taip pat augalai, prisitaikę prie atšiauraus vidutinio aukščio Provanso kalnų klimato: sauso, saulėto, žiemą neretai gana šalto, palankaus ožkų bandoms ganyti aptvaruose.

Šio regiono gamtinė aplinka lemia tai, kad bendrosios ekonominės sąlygos yra palankios gyvuliams ganyti ir menkai derantiems augalams auginti.

Ūkininkai ožkas daugiausia šeria ganyklų žole ir pašarais. Ūkininkai taiko savitą gamybos sistemą, pagal kurią panaudojama gamtos išteklių įvairovė. Gyvuliams šerti naudojami trijų rūšių ištekliai: laukinės pievos, miškai ir ankštiniai augalai, kuriuose gausu azoto. Daugelis ūkininkų patys gano ožkas, todėl, priklausomai nuo šėrimo aptvaruose ir metų laiko, gali papildyti racioną kirveniais ir liucernomis.

Provanse gyvuoja šliužo fermento naudojimo tradicija, o Šiaurės Prancūzijoje vyrauja lėto (maždaug 24 val.) rauginimo tradicija. Tai, kad buvo dedama šliužo fermento, akivaizdžiai matyti iš karaliui Renė dar XIV a. tiektų „minkštų fermentuotų sūrelių“.

Tradiciškai Provanse naudotos sūrio formos su didelėmis skylėmis – tai rodo, kad sūriui fermentuoti buvo naudojamas šliužo fermentas (rūgpienis iš tokių formų išbėgtų).

Be to, sūris „Banon“ vyniojamas į lapus siekiant dviejų tikslų: apsaugoti sūrį ir taikyti gamybos metodą. Siekį apsaugoti sūrį ir pagerinti jo kokybę atspindi šviežio sūrio perdirbimas.

Sūris iš esmės perdirbamas jį vyniojant į kaštonų lapus. Taip paruoštas sūris tampa „Banon“. Lapai apsaugo nuo oro patekimo ir skatina formuotis aromatines sūrio savybes.

Nors atrodo, kad sūris gali būti vyniojamas į įvairių augalų (vynuogių, kaštonų, platanų, riešutmedžių ir kt.) lapus, naudojami kaštonų lapai, nes jie yra tvirti ir turi taninų.

„Banon“ gamybos ištakos siekia XIX a. pabaigą. Šios žemės buvo nederlingos, todėl valstiečiai siekė kuo geriau išnaudoti menkus gamtos išteklius: retuose geresnės žemės sklypuose buvo auginami įvairūs pramisti skirti augalai, o laukinėse miškų ar viržynų vietose renkamos malkos, medžiojami laukiniai žvėrys, grybaujama, uogaujama, ieškoma trumų, skinamos levandos. Be kiaulės ir keleto naminių paukščių, kiekviena šeima laikė dar ir keletą avių bei ožkų – šie gyvuliai papildo vieni kitus, nes ne tik puikiai išnaudoja viržynų ir aplinkinių pamiškių augmeniją, bet ir yra panašiai ekonomiškai panaudojami. Avys būdavo auginamos mėsai, o ožkos – varguolių karvės – pienui. Šviežią pieną šeimos ne tik gerdavo, bet ir perdirbdavo į sūrį, nes tik taip buvo galima išlaikyti maistinę pieno vertę.

Daugiausia sūris buvo gaminamas namų reikmėms, tačiau kai jo imta gaminti daugiau, nei reikia šeimai, pradėtas pardavinėti. Perteklinė sūrio produkcija keliaudavo į vietinius turgus.

Didžiausios sūrių mugės ir turgūs buvo rengiami kaip tik Banone – Liūro ir Albiono krašto kantono administraciniame ir geografiniame centre, į kurį vedė pagrindiniai keliai.

Pirmą kartą į lapus suvynioti ožkų sūriai „Banon“ paminėti 1886 m. Mariaus MORARDO knygoje „Provanso kulinarija“.

Po karo sūrio gamybos metodai buvo palaipsniui tobulinami. Ožkos imtos auginti tikslingai, nebe namų reikmėms: anksčiau sūris būdavo gaminamas šeimai pramaitinti, o jo perteklius parduodamas, o nuo šiol sūris daugiausia gamintas parduoti (neparduotą sūrį suvalgydavo ūkininko šeima).

Kaip teigiama J. M. MARIOTTINI tyrime „A la Recherche d’un fromage: le Banon éléments d’histoire et d’ethnologie“(„Beieškant sūrio gamybos ištakų: „Banon“ istorija ir raida“), šiam sūriui gaminti visada naudotas ir, skirtingai nei daugeliui kitų sūrių, tebėra naudojamas šliužo fermentas.

„Banon“ – minkštasis sūris, gaminamas iš žalio, nenugriebto ožkų pieno. Jis gaunamas greitai surauginant pieną (šliužo fermentu). Išnokintas sūris vyniojamas į natūralius kaštonų lapus (t. y. visiškai padengiamas lapais), o šie sutvirtinami natūraliu plaušu vyniojant taip, kad sūrį apskritimo spinduliai dalytų į 6–12 dalių.

„Banon“ sūriui būdingos savybės:

— gelsvos arba šviesiai rudos spalvos žievė po lapais,

— minkštos, burnoje tirpstančios tekstūros minkštimas,

— gyvūninės kilmės, daugiausia ožkų, kvapas, dažnai lydimas amoniako ir medžio aromatų, galiausiai juntamas šioks toks aitrumas.

Geografinę vietovę veikia Viduržemio jūros klimatas. Dirvožemis nelabai derlingas, gausus klinčių, kurios paprastai matyti paviršiuje, pralaidus vandeniui. Tai sudaro sąlygas augti garigos augalijai, sudarytai iš viržynų su dygliakrūmiais, gudobelių, slyvų, švitrūnų, kadagių, levandų, dašių, čiobrelių ir, be kita ko, kaštonų. Čia puikios sąlygos auginti ir ganyti ožkas.

Švelnios varškės gamybos metodą lėmė oro sąlygos (aukšta temperatūra ir sausas oras). Šiame regione, nesiimant specialių techninių priemonių, neįmanoma pieno atvėsinti ir paskui laikyti žemoje temperatūroje, kad fermentai veiktų, o pienas nesugižtų. Todėl pieną reikia surauginti įdedant šliužo fermento.

Iš sūrių, įvyniotų į lapus, būdavo galima pramisti visus metus, ypač žiemą, kai ožkos nebeduodavo pieno.

Sūrio „Banon“ gamybą lėmė visi šie veiksniai: ekstensyviam ožkų auginimui tinkama skurdi aplinka, kurios išteklius ūkininkai stengėsi kuo geriau išnaudoti, taip pat karštas ir sausas klimatas, dėl kurio natūralu sūrį gaminti įdedant šliužo fermento ir perdirbti (įvynioti į lapus), kad ilgai laikytųsi.

Nuoroda į paskelbtą specifikaciją

(Šio reglamento 6 straipsnio 1 dalies antra pastraipa)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-3ab11b39-00cf-48f7-a2b3-ac5e71b90836