Oficialusis leidinys L 072 , 11/03/2004 p. 0023 - 0041



Tarybos reglamentas (EB) Nr. 437/2004 2004 m. kovo 8 d. nustatantis galutinį antidempingo muitą ir galutinai surenkantis laikinąjį muitą, nustatytą didžiųjų vaivorykštinių upėtakių, kurių kilmės šalys yra Norvegija ir Farerų salos, importui Europos Sąjungos taryba, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių [1] (toliau – pagrindinis reglamentas), ypač į jo 9 straipsnį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu, kadangi: A. LAIKINOSIOS PRIEMONĖS (1) Reglamentu (EB) Nr. 1628/2003 [2] (toliau – laikinasis reglamentas) Komisija nustatė galutinį antidempingo muitą didžiųjų vaivorykštinių upėtakių, kurių kilmės šalys yra Norvegija ir Farerų salos, klasifikuojamų KN kodų pozicijose 03021120, 03032120, 03041015 ir 03042015, importui, (2) Primenama, kad dempingo ir žalos tyrimo laikotarpis aprėpė laikotarpį nuo 2001 m. spalio 1 d. iki 2002 m. rugsėjo 30 d. (tyrimo laikotarpis arba TL). Su žalos analize susijusių tendencijų nagrinėjimas aprėpė laikotarpį nuo 1999 m. sausio 1 d. iki 2002 m. rugsėjo 30 d. (analizės laikotarpis). B. TOLESNĖ PROCEDŪRA (3) Po laikinųjų antidempingo priemonių įvedimo didžiųjų vaivorykštinių upėtakių, kurių kilmės šalys yra Norvegija ir Farerų salos, importui kai kurios suinteresuotos šalys pateikė pastabas raštu. To prašiusioms šalims buvo suteikta galimybė būti išklausytoms žodžiu. (4) Visos šalys buvo informuotos apie pagrindinius faktus ir argumentus, kuriais remiantis buvo ketinama rekomenduoti nustatyti galutinį antidempingo muitą ir galutinai surinkti laikinuoju muitu garantuotas sumas. Joms buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo pateikti savo pastabas po šio informacijos atskleidimo. (5) Suinteresuotų šalių žodžiu ir raštu pateiktos pastabos buvo išnagrinėtos ir, kai taikytina, buvo atitinkamai pakeistos galutinės išvados. (6) Komisija toliau siekė gauti ir patikrino visą informaciją, kurią laikė būtina galutinėms išvadoms padaryti. Reikia pažymėti, kad be patikrinimo vizitų, kurie buvo atlikti laikinojo reglamento 6 konstatuojamojoje dalyje nurodytose bendrovėse, po laikinųjų priemonių įvedimo taip pat buvo atlikti patikrinimo vietoje vizitai tokių bendrovių ir asociacijų patalpose: - Europos akvakultūros gamintojų federacijos (Federation of European Aquaculture Producers, FEAP), Boncelles, Belgija, - Syndicat national des industries du saumon et de la truite fumés, Paryžius, Prancūzija, - P/F PRG Export ir su ja susijęs gamintojas P/F Luna, Gøta, Farerų salos, - P/F Vestsalmon ir su ja susijęs gamintojas P/F Vestlax, Kollafjørður, Farerų salos, - P/F Bakkafrost, Glyvrar, Farerų salos, - P/F Faeroe Salmon, Klaksvik, Farerų salos, - P/F Faeroe Seafood, Torshavn, Farerų salos, - P/F Landshandilin, Torshavn, Farerų salos, - P/F Navir, Argir, Farerų salos, - P/F Viking Seafood, Strendur, Farerų salos. (7) Kai kurios suinteresuotos šalys tvirtino, kad parinktas TL yra netinkamas, kadangi tuo laikotarpiu kainos buvo itin žemos ir vėliau pakilo. Šia kontekste reikėtų priminti, kad, kaip nurodo pagrindinio reglamento 6 straipsnio 1 dalis, siekiant pagrįstų išvadų, parenkamas tiriamasis laikotarpis – paprastai tiriant dempingą imamas ne trumpesnis kaip 6 mėnesių laikotarpis iki tyrimo pradžios. Kitaip tariant, TL iš esmės lemia inicijavimo data. Tačiau taip pat primenama, kad, laikantis įprastos Bendrijos praktikos, dempingo bylose TL būdavo vienerių metų trukmės. Šis laikotarpis, kuris paprastai yra pakankamai ilgas, kad aprėptų ir sezoninius paklausos pokyčius ir taip užtikrintų pagrįstas išvadas, visų pirma pašalinant neproporcingą trumpalaikių svyravimų Bendrijos rinkoje arba eksportuojančios šalies vidaus rinkoje įtaką išvadoms. Pagrindinio reglamento 6 straipsnio 1 dalyje taip pat išdėstytos taisyklės, pagal kurias galima atsižvelgti į aplinkybes, atsiradusias po TL. Taigi į informaciją, susijusią su laikotarpiu po tyrimo laikotarpio, paprastai neatsižvelgiama. Laikantis nusistovėjusios Bendrijos praktikos tai interpretuojama ta prasme, kad į įvykius, susijusius su laikotarpiu po TL, gali būti atsižvelgiama tik tuomet, jei jie yra akivaizdūs, neginčijami ir ilgalaikiai. Niekas šiame tyrime nerodo, kad su laikotarpiu po inicijavimo susiję duomenys būtų reprezentatyvesni už susijusius su TL. Į įvykius iki TL bet kuriuo atveju atsižvelgiama analizės laikotarpiu. Todėl argumentas buvo atmestas. C. NAGRINĖJAMAS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS (8) Norvegijos eksportuojantis gamintojas ir Norvegijos žuvininkystės ministerija tvirtino, kad švieži/atšaldyti ir užšaldyti upėtakiai neturėtų būti laikomi panašiu produktu, kadangi jie pasižymi skirtingomis fizinėmis savybėmis, nes užšaldyti upėtakiai yra perdirbtas produktas, kurio gamybai kaip žaliava naudojama šviežia žuvis. Be to, jie pareiškė, kad užšaldyti upėtakiai tik iš dalies konkuruoja su šviežiais upėtakiais ir daugiausia skirti kitoms rinkoms nei švieži produktai. Taip pat buvo pažymėta, kad JAV institucijos užšaldytų produktų niekada neįtraukdavo į antidempingo procesus dėl lašišų, kurių kilmės šalis yra Norvegija. Jie taip pat teigė, kad neseniai vykusiame antidempingo procese dėl lašišų, kurių kilmės šalys yra Norvegija, Farerų salos ir Čilė, Bendrijos institucijos nustatė, kad užšaldyta filė iš Čilės tik iš dalies konkuravo su Bendrijos pramonės šviežiais lašišos produktais. Remdamiesi šiais argumentais jie reikalavo, kad visa šaldyta žuvis ir šaldyta filė būtų neįtrauktos į procesą. (9) Šiame kontekste reikėtų pažymėti, kad vertinant, ar nagrinėjamas produktas turėtų būti laikomas panašiu į Bendrijos produktus, pagamintus iš didžiųjų vaivorykštinių upėtakių, iš pradžių buvo išnagrinėta, ar įvairių rūšių ir pateikimo formų didieji vaivorykštiniai upėtakiai, t. y. filė ar visos žuvys, šviežios ar užšaldytos, pasižymi vienodomis pagrindinėmis fizinėmis, techninėmis ir (arba) cheminėmis savybėmis. Šiame kontekste buvo nuspręsta, kad, skirtingai nuo tokių procedūrų kaip rūkymas ar marinavimas, didžiųjų vaivorykštinių upėtakių užšaldymas nepakeičia pagrindinių produkto savybių, o tik leidžia jį laikyti vėlesniam vartojimui. Be to, šiame tyrime buvo nustatyta, kad šviežius ir užšaldytus didžiuosius vaivorykštinius upėtakius galima pakeisti vienus kitais. Be to, neseniai vykusiame tyrime [3] dėl lašišų, kur buvo pateiktas panašus argumentas, buvo nustatyta, kad nagrinėjamas produktas aprėpia šviežias, atšaldytas ar užšaldytas visas žuvis, išdorotas žuvis ir įvairių rūšių filė porcijomis ir, kad tokios pateikimo formos lašišos yra vienas produktas, kuris pripažintas visais atžvilgiais panašiu į Bendrijos gamintojų gaminamą ir Bendrijos rinkoje parduodamą produktą, todėl ši byla nepalaiko pateiktos pastabos. Galiausiai, argumentai dėl JAV praktikos nelaikyti susijusiais su šiuo tyrimu, kadangi JAV institucijų atliktų antidempingo tyrimų taikymo sritis buvo kitokia. Remiantis pirmiau išdėstytais argumentais, reikalavimas neįtraukti į procesą šaldytos visos žuvies ir šaldytos filė negalėjo būti patenkintas. (10) Tos pačios šalys taip pat tvirtino, kad gyvi upėtakiai neturėtų būti priskiriami nagrinėjamam produktui, gyvų upėtakių gamintojai neturėtų būti aptariami apibrėžiant Bendrijos pramonę ir kad upėtakių gamintojai turėtų būti atskirti nuo bendrovių, užsiimančių žuvies skerdimu, pakavimu, šaldymu ir filė darymu. Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad tyrimas neaprėpia gyvų upėtakių, taigi jie neįtraukiami į bendrą Bendrijos nagrinėjamo produkto produkcijos kiekį. Be to, gyvi upėtakiai iš tiesų nėra nagrinėjamas produktas ir jų gamintojai nėra įtraukti į Bendrijos pramonės apibrėžimą. Tačiau dėl tvirtinimo, kad upėtakių augintojai turėtų būti išskirti, buvo nustatyta, kad visi atrinkti bendradarbiaujantys gamintojai, įtraukti į Bendrijos pramonės apibrėžimą, augina žuvis ir paskui jas skerdžia bei pakuoja arba daro filė. Kai kuriais atvejais jie toliau jas perdirba ir (arba) užšaldo. Taigi Bendrijos pramonėje gamybos ir perdirbimo bendrovės neskiriamos. Todėl argumentas buvo atmestas. (11) Dar buvo tvirtinama, kad dalis didžiųjų vaivorykštinių upėtakių Bendrijos produkcijos skirta ikrų gamybai ir kad tuo tikslu iki brandos užauginta žuvis yra žymiai menkesnės kokybės produktas ir todėl negali būti laikomas panašiu į nagrinėjamą produktą. Šiame kontekste taip pat buvo pareikšta, kad pagrindinės fizinės savybės žymiai pasikeičia dėl ikrams gaminti užaugintos žuvies mažesnio riebalų kiekio ir mėsos spalvos. Šiuo klausimu visų pirma reikėtų pažymėti, kad tariami riebalų kiekio ir mėsos spalvos pokyčiai yra svarbūs tik tuomet, kai žuvis visiškai subręsta, bet ne anksčiau. Tačiau žuvis yra paskerdžiama nepasiekus visiškos brandos ir todėl jos kokybė nenukenčia tiek, kad ja nebūtų galima prekiauti žmonėms vartoti skirtų produktų rinkoje. Šia prasme reikėtų papildomai pažymėti, kad iš visiškai subrendusių upėtakių taip pat gaminami žemesnės kokybės ikrai. Todėl upėtakių auginimas iki visiškos brandos, net dėl ikrų gamybos neturi pridėtinės vertės. Taigi iki visiškos brandos neužauginta ir ikrus kaip šalutinį produktą duodanti žuvis gali būti parduodama rinkoje vienodomis ar mažesnėmis už nesubrendusius upėtakius kainomis, atsižvelgiant į jos brandos laipsnį ir rinkos sąlygas. Vadinasi leidžiant žuviai subręsti pagrindinės jos fizinės savybės nepakeičiamos, jei nepasiekiama visiška branda. Tačiau augintojai tuo nesuinteresuoti, kaip paaiškinta pirmiau. Aptariant kokybės skirtumus reikia pasakyti, kad į juos reikiamai atsižvelgta nustatant skirtingas žuvies rūšis, dėl kurių atliekamas tyrimas, ir jie įvertinti skaičiuojant dempingą ir vertinant žalą. Todėl argumentas buvo atmestas. (12) Suinteresuotoms šalims nepateikus jokios kitos informacijos, patvirtinamos laikinojo reglamento 9 ir 10 konstatuojamosiose dalyse pateiktos išvados. D. DEMPINGAS 1. Šalių iš Norvegijos ir Farerų salų pretenzijos (13) Keletas šalių iš Norvegijos ir Farerų salų tvirtino, kad, kadangi jų didžiųjų vaivorykštinių upėtakių produkcija daugiausia skirta tiekimui į Japonijos rinką, dempingo skaičiavimuose nebuvo reikiamai atsižvelgta į tariamus fizinius skirtumus tarp toje rinkoje ir Europos bei vidaus rinkose parduodamos produkcijos kokybės rūšių. Jie kėlė klausimą, ar gamybos sąnaudų paskirstymas pagal apyvartą yra tinkamas. Jie teigė, kad vietoj to Komisija turėjo pripažinti klausimynuose pateiktus apskaičiavimus, kur ne aukščiausios kokybės kategorijų produkcijos kaina buvo sumažinta absoliučiu vidutinių pardavimo kainų skirtumu tarp aukščiausios ir ne aukščiausios kokybės kategorijų, išreikštu NOK/kg. (14) Bendrovių atsakymuose į klausimynus pateiktų gamybos sąnaudų apskaičiavimų nebuvo galima pripažinti, kadangi, kaip minėta laikinojo reglamento 46 konstatuojamojoje dalyje, bendrovės negalėjo pagrįsti to, kad visi Japonijos kokybės upėtakiai buvo skirti Japonijos rinkai ir kad savitų su tokia žuvimi susijusių išlaidų iš tiesų nebuvo visos žuvies gamybos cikle. Be to, bendrovių siūloma metodika greičiau pašalino tam tikras išlaidas, o ne paskirstė jas visiems gamybos vienetams, o atrinkti gamintojai neturėjo nustatę sistemos, kaip apibūdinti išlaidas remiantis skirtumais tarp įvairių nagrinėjamo produkto kokybės kategorijų, ir niekuomet anksčiau netaikė siūlomos metodikos. Be to, nors pripažįstama, kad didžioji dalis Norvegijos ir Farerų upėtakių eksporto yra skirta Japonijos rinkai, negalima atmesti galimybės, kad taip vadinami Japonijos kokybės upėtakiai kartais eksportuojami į kitas rinkas. Pripažinus šalių argumentą, kad pagrindinis produkcijos tikslas yra tiekti Japonijos standartus atitinkančius upėtakius, teisinga būtų tik padalinti išlaidas, pvz., dėl papildomos pašarų pigmentacijos, visai gaminamai žuviai. Gamybos sąnaudų paskirstymas pagal apyvartą, kuris numatytas ir pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalyje, jei nėra tinkamesnio metodo, iš tiesų yra geriausias metodas įvertinti skirtumus tais atvejais, kai visų produktų išlaidos yra vienodos, tačiau gaunama kokybė skirtinga. (15) Be to, atrinkti Farerų salų gamintojai tvirtino, kad, jų manymu, jų pasiūlyta metodika koreguoti išlaidas pagal skirtumus tarp įvairių upėtakių kategorijų perpardavimo verčių atitinka visuotinai pripažintus apskaitos principus. Kaip jau minėta laikinojo reglamento 56 konstatuojamojoje dalyje, pagal atrinktų gamintojų taikomą metodiką produktų sąnaudos nepaskirstomos produktams pagal realias išlaidas arba tokiu būdu, kad tinkamai atspindėtų jų santykinę pardavimo vertę. Priešingai, pagal ją pripažįstamos ne visos gamybos sąnaudos, kadangi žemesnės kokybės produktų sąnaudos tiesiog sumažinamos suma, lygia skirtumui tarp jų ir aukštesnės kokybės produktų pardavimo kainos. Todėl ši metodika negali būti laikoma atitinkančia visuotinai pripažintus apskaitos principus. (16) Apibendrinant, apyvartos kaip gamybos sąnaudų paskirstymo pagrindo taikymas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį reiškia, kad bet kokie tariami fiziniai nagrinėjamų produktų kokybės rūšių skirtumai yra tinkamai atspindimi skaičiavimuose, kadangi šis metodas dėl savo pobūdžio daugiau gamybos sąnaudų priskiria toms žuvims, kurių pardavimo vertė didesnė, pvz., aukščiausios kokybės upėtakiams. Todėl 11 ir 12 konstatuojamosiose dalyse nurodyti argumentai yra atmetami ir patvirtinamas laikinojo reglamento 46 konstatuojamojoje dalyje aprašytas metodas. (17) Keletas Norvegijos šalių tvirtino, kad pirkimo kainos skaičiavimai kiekvienam gamintojui, kurie buvo grindžiami vartojimui vidaus rinkoje skirtos produkcijos pardavimais (laikinojo reglamento 30 konstatuojamoji dalis), atitiko tik nedidelę visų pardavimų vidaus rinkoje dalį ir todėl nėra pagrįsti. Svarstant šią pretenziją taip pat buvo dar kartą išnagrinėta pirkimo kainai nustatyti taikyta metodika, aprašyta laikinojo reglamento 29–32 konstatuojamosiose dalyse. Padaryta išvada, kad atmetus ne įprastomis prekybos sąlygomis parduotą produkciją ir skaičiuojant išlaidas tais atvejais, kai prekyba pagal produktų rūšis buvo nepelninga, į pirkimo kainą galėtų būti įtraukti elementai, susiję ne vien su išlaidomis, bet ir su pelnu. Todėl buvo nustatyta, kad skaičiuoti pirkimo kainą pagal įprastas prekybos sąlygas gamintojų lygiu būtų nevisiškai tinkama. Taigi, buvo nuspręsta "pirkimo kainą" grįsti vien tik atrinktų gamintojų patirtomis išlaidomis, tas išlaidas priskiriant produktams kaip aprašyta laikinojo reglamento 46 konstatuojamosios dalies paskutiniame sakinyje. Be to, siekiant užtikrinti kuo didesnį reprezentatyvumą, buvo nuspręsta, kad taip apskaičiuota kiekvieno atrinkto gamintojo pirkimo kaina turėtų būti pasverta pagal visą tų gamintojų pardavimų vidaus rinkoje nepriklausomiems vidaus klientams kiekį, kad būtų gauta kiekvienos rūšies produktų, kuriais prekiavo atrinkti gamintojai, bendroji pirkimo kaina. (18) Taip pat buvo pareikšta, kad Norvegijos eksportuotojų pardavimų vidaus rinkoje tipiškumas turėjo būti įvertintas remiantis bendrais kiekvienos rūšies produkto trijų eksportuotojų pardavimais vidaus rinkoje, o ne atskirais kiekvieno eksportuotojo pardavimais (laikinojo reglamento 34 konstatuojamoji dalis). Tačiau priimtas metodas, kai kiekvieno eksportuotojo pardavimų vidaus rinkoje tipiškumas vertinamas atskirai, atitinka nustatytą praktiką, kai prieš nustatant bendrą imties rezultatą, įvertinamos kiekvieno imtį sudarančio eksportuotojo aplinkybės ir nustatomi rezultatai. Šis tipiškumo patikrinimas niekaip nesusijęs su klausimu, ar taikomi atskiri muito tarifai, ar vienas tarifas visai šaliai, kaip yra šiuo atveju. Taigi argumentas atmetamas ir patvirtinamas laikinojo reglamento 26–28 konstatuojamosiose dalyse aprašytas metodas. (19) Tyrimui baigiantis keletas šalių iš Norvegijos taip pat tvirtino, kad upėtakių filė pirkimo kainos skaičiavimas yra netikslus, kadangi jis grindžiamas "aukščiausios" kokybės žuvies pirkimo kaina, kaip nurodyta laikinojo reglamento 33 konstatuojamojoje dalyje, ir kadangi filė taikomi kodai aprėpia įvairios kokybės asortimentą. Jie teigė, kad "aukščiausios" kokybės žuvis nenaudojama filė, kuri paprastai gaminama iš "kitokios" kokybės žuvies, o kartais – iš "įprastos" kokybės žuvies (kokybės apibrėžimai pateikti laikinojo reglamento 28 konstatuojamojoje dalyje). Nepaisant to, jų nuomone, būtų netikslu skaičiavimus grįsti netgi "kitokios" kokybės žuvies kaina, kadangi ši kategorija aprėpia įvairios kokybės asortimentą. Nors buvo aiškiai paprašytos per patikrinimo vizitus, šios šalys nepateikė informacijos, kuri leistų atlikti tikslesnį skaičiavimą, ir kitaip nepagrindė pirmiau nurodytos pastabos. Patvirtintas metodas laikomas tinkamiausiu, kadangi imant šviežių išdorotų aukščiausios kokybės žuvų su galvomis (dažniausiai parduodama rūšis) pirkimo kainą ir pakoreguojant ją pagal procentinį skirtumą tarp to produkto ir filė pardavimo kainų, apskaičiuojant faktiškai atsižvelgiama į kokybės skirtumus. Reikėtų pažymėti, kad klausimyne bendrovių buvo prašyta nedelsiant kreiptis į atsakingus pareigūnus, jei jos turėtų kokių nors klausimų arba joms reikėtų paaiškinti kai kuriuos pagrindinius paties klausimyno aspektus, pvz., produkto aprašo dalį, tačiau jos to nepadarė. Šiame tyrimo etape į pirmiau minėtas pastabas dėl vienu kodu klasifikuojamų produktų kokybės asortimento nebeįmanoma atsižvelgti. Todėl patvirtinama laikinojo reglamento 33 konstatuojamojoje dalyje aprašyta metodika. (20) Šalis iš Norvegijos tvirtino, kad pelno maržos, taikytos sudarant pirkimo kainą ir normaliąsias vertes, buvo nerealiai didelės (laikinojo reglamento 31 ir 38 konstatuojamosios dalys). Šiame kontekste reikėtų pažymėti, kad peržiūrėjus pirkimo kainai nustatyti taikytą metodiką, atrinktų gamintojų lygiu dabar nebebuvo naudota pelno marža. Tais keletu atvejų, kai vertės buvo sudaromos, atrinktų eksportuotojų lygiu naudotos pelno maržos buvo 12–21 %, o vidurkis sudarė maždaug 15 %. Šie skaičiai buvo gauti pagal pačių atrinktų bendrovių patikrintus duomenis, susijusius su jų pelninga prekyba, todėl nelaikomi per dideliais. Todėl argumentas atmetamas. Viena šalis iš Norvegijos tvirtino, kad, sudarant pirkimo kainą ir normaliąją vertę laikinojo reglamento 31 ir 36 konstatuojamosiose dalyse nurodytais atvejais, vien tik pelningų pardavimų vertinimas prieštarautų PPO taisyklėms. Šio argumento negalima priimti. Iš tiesų, peržiūrėjus pirkimo kainai nustatyti taikytą metodiką, pirkimo kainai šis klausimas nebeaktualus. Metodas, taikytas eksportuotojų pardavimų vidaus rinkoje pelningumui įvertinti nustatant normaliąją vertę, atitinka pagrindinio reglamento 2 straipsnio 4 dalies nuostatas, kurios atitinka PPO taisykles. Todėl pretenzija atmetama. (21) Šalys iš Farerų salų tvirtino, kad nesant pardavimų vidaus rinkoje, normaliosios vertės turėtų būti nustatomos remiantis informacija apie pardavimus eksportui į trečiąsias šalis, ko buvo prašoma tyrimo klausimyne (laikinojo reglamento 50 ir 51 konstatuojamosios dalys). Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad tam tikros informacijos prašymas tyrime niekaip iš anksto neapsprendžia tolimesnės analizės ar neapriboja metodikos pasirinkimo taip, kad būtų naudojamasi tik ta informacija. Normaliųjų verčių sudarymas remiantis gamybos sąnaudomis kilmės šalyje yra pirmoji alternatyva iš išvardytų pagrindinio reglamento 2 straipsnio 3 dalyje tais atvejais, kai nėra pardavimų vidaus rinkoje. Rėmimasis sudaryta normaliąja verte vietoje eksporto į trečiąsias šalis kainos taip pat yra įprasta Bendrijos praktika normaliajai vertei nustatyti, kai nėra tipiškų pardavimų vidaus rinkoje. Nebuvo pateikta jokių argumentų ir nustatyta priežasčių, dėl ko rėmimasis eksporto į trečiąsias šalis kaina šiuo atveju būtų tinkamesnis už sudarytąją normaliąją vertę. Todėl argumentas atmetamas ir patvirtinamas laikinojo reglamento 50 ir 51 konstatuojamosiose dalyse nustatytas metodas. (22) Keletas šalių iš Norvegijos nurodė tam tikrus pardavimus didmenininkams ir platintojams, kurie buvo neteisingai neįtraukti į pardavimus vidaus rinkoje. Skaičiavimai buvo iš dalies pakeisti, siekiant atsižvelgti į tuos pardavimus. (23) Keturios Norvegijos bendrovės tvirtino, kad kodai, naudoti tyrime skirtingų nagrinėjamo produkto rūšių tapatybei nurodyti, yra nepakankamai išsamūs. Reikėtų pažymėti, kad produktų kodavimo sistema yra pagrįsta pramonėje naudojama visuotinai pripažinta klasifikacijos sistema, kurios paskirtis – išskirti įvairios kokybės produktus. Todėl ji laikyta tinkamu pagrindu siekiant teisingai palyginti vienodos kokybės ir pateikimo formos nagrinėjamo produkto normaliąją vertę su eksporto kaina. Todėl argumentas atmetamas dėl tų pačių priežasčių, kurios nurodytos 17 konstatuojamojoje dalyje. (24) Vienas Norvegijos eksportuotojas prašė patikslinimo dėl tam tikrų pardavimų mažmenininkams vidaus rinkoje, remdamasis tuo, kad jie vyko kitu prekybos lygiu nei jo pardavimai Bendrijai. Šis argumentas buvo priimtas ir normaliosios vertės skaičiavimai buvo atitinkamai iš dalies pakeisti. (25) Keletas šalių pateikė pastabas dėl tam tikrų elementų įtraukimo į gamybos sąnaudų duomenis ir teisingo pardavimų vidaus rinkoje sandorių tapatumo nustatymo, atmetant sandorius su prekybininkais. Tais atvejais, kai buvo nustatyta, kad pretenzijos yra pagrįstos, dempingo skaičiavimai buvo atitinkamai iš dalies pakeisti. Taip pat buvo ištaisyta korektūros klaida, aptikta vieno Norvegijos gamintojo pirkimo kainos skaičiavimuose, dėl kurios buvo neteisingai nustatyta pirkimo kaina. 2. Įvykiai Farerų salose po TL (26) Kai kurios šalys iš Farerų salų tvirtino, kad gamybos ir eksporto iš Farerų salų lygis po TL žymiai sumažėjo ir todėl Farerų eksportas į EB ateityje bus de minimis. Tuo remiantis buvo teigiama, kad procesas Farerų salų atžvilgiu turėtų būti nutrauktas. Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad pagal pagrindinio reglamento 6 straipsnio 1 dalį paprastai į informaciją, susijusia su laikotarpiu po TL, neatsižvelgiama. Todėl išvados turi apsiriboti TL, išskyrus atvejus, kai gali būti įrodyta, kad naujų aplinkybių padariniai yra akivaizdūs, neginčijami, ilgalaikiai, jais nemanipuliuojama ir jie nėra sukelti suinteresuotų šalių sąmoningu veiksmu. Buvo patikrinta, ar gamyba ir eksportas iš tiesų sumažėjo, kaip tvirtinama. Tačiau net jei Farerų eksportas į EB netolimoje ateityje sumažėtų žemiau de minimis ribos, nėra pakankamai argumentų daryti išvadą, kad toks sumažėjimas būtų ilgalaikis. Be to, net jei gamybos ir eksporto sumažėjimas iš tiesų būtų ilgalaikis, iš to nebūtų galima daryti išvados, kad eksportas į EB taip pat sumažėtų ilgam, atsižvelgiant į tai, kad eksportas į EB sudaro tik 11 % visos produkcijos ir todėl dėl bet kokio nedidelio tiekimo į, pvz., Japonijos rinką, pokyčio eksportas į Bendriją gali žymiai išaugti. Tokios situacijos gali būti įvertintos tik per ilgesnį laiką. Todėl pretenzija atmetama. 3. Dempingo apskaičiavimas (27) Sutikus su kai kuriomis pretenzijomis ir pakoregavus skaičiavimus, galutinai nustatytas dempingo dydis, išreikštas kaip CIF grynosios kainos Bendrijos pasienyje procentinė dalis, yra toks: Norvegijai, visai šaliai taikomas dydis: | 24,8 % | Farerų saloms: P/F PRG Export (P/F Luna gaminamoms prekėms): | 54,5 % | P/F Vestsalmon (P/F Vestlax gaminamoms prekėms): | 30,0 % | Bendradarbiavusios, tačiau neatrinktos bendrovės: | 42,6 % | Visos kitos bendrovės: | 54,5 % | E. BENDRIJOS PRAMONĖ (28) Norvegijos žuvininkystės ministerija tvirtino, kad Bendrijos pramonės produkcijos santykio su visa Bendrijos produkcija procentinė dalis yra mažesnė kaip 25 %, taigi dėl paramos stokos procesas turėtų būti nutrauktas. Ši pretenzija visų pirma buvo grindžiama argumentu, kad į Bendrijos pramonės produkciją neturėtų būti įtraukiama ta didžiųjų vaivorykštinių upėtakių produkcija, kuri naudojama kontroliuojamajai pasiūlai patenkinti, kaip paaiškinta 41 konstatuojamojoje dalyje, o antra – argumentu, kad duomenys apie visą Bendrijos 2001 m. ir 2002 m. produkciją, kuriuos pateikė Europos akvakultūros gamintojų federacija (FEAP), nėra patikimi, kadangi nėra bendro duomenų apie produkciją surinkimo iš FEAP narių metodo. (29) Kalbant apie pirmąjį aspektą reikėtų pažymėti, kad neatsižvelgiant į klausimą, kaip nustatant žalą būtų tinkamiausia atsižvelgti į kontroliuojamosios pasiūlos buvimą, tyrimas dėl 41, 42 ir 43 konstatuojamosiose dalyse paaiškintų priežasčių bet kuriuo atveju turi aprėpti visą rinką, taigi tiek laisvoje rinkoje parduodamą produkciją, tiek kontroliuojamajai pasiūlai patenkinti reikalingą produkciją. Taigi lygiai taip pat turėtų būti nustatyta visos rinkos padėtis ir todėl šis argumentas buvo atmestas. (30) Kalbant apie antrąjį išsakytą argumentą, tiesa tai, kad laikinajame etape FEAP pateiktoje statistinėje informacijoje buvo keletas nepatvirtintų duomenų, tačiau remiamasi ne vien tik tais duomenimis. FEAP susumuoja gamybos duomenis, kuriuos jai pateikia jos nariai, nacionalinės asociacijos ir (arba) nacionalinės mokslinių tyrimų institucijos. Šie duomenys peržiūrimi ir perduodami FEAP per jos susirinkimus dukart per metus. Praėjusių metų gamybos duomenys peržiūrimi ir patvirtinami. Po 2003 m. spalio mėnesio FEAP generalinės asamblėjos susirinkimo ir vėlesnių patikrinimo vietoje vizitų FEAP patalpose, gamybos duomenys buvo atitinkamai peržiūrėti. FEAP išlieka vieninteliu Bendrijos lygio informacijos apie visą Bendrijos gamybą šaltiniu. Aptariant šių duomenų patikimumą reikėtų pažymėti, kad FEAP prireikus koreguoja gamybos duomenis, kad būtų galima sumažinti bet kokius jos narių arba (ir) nacionalinių mokslinių tyrimų institucijų taikomų metodų neatitikimus ir būtų galima skelbti jungtinius duomenis. Tuo remiantis ir atsižvelgiant į Bendrijos pramonės gamybos duomenis, kurie buvo peržiūrėti kaip paaiškinta 44 konstatuojamojoje dalyje, buvo patvirtinta, kad Bendrijos pramonė pagamina daugiau kaip 25 % Bendrijos nagrinėjamo produkto produkcijos ir todėl Norvegijos žuvininkystės ministerijos argumentas buvo atmestas. (31) Farerų eksportuojantys gamintojai ir Farerų žuvininkystės asociacija tvirtino, kad skundo pateikėjas turi būti laikomas regionine pramone, kadangi beveik visa jos produkcija parduodama Suomijos rinkoje, o Bendrijos vidaus prekyba su Suomija yra nežymi, todėl ji atitinka pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytus izoliuotos rinkos nustatymo kriterijus. Nors Suomijos gamintojai iš tiesų didžiausią savo didžiųjų vaivorykštinių upėtakių produkcijos dalį per tyrimo laikotarpį pardavė Suomijos rinkoje, kitų Bendrijos gamintojų rinkos dalis toje rinkoje sudarė daugiau kaip 12 %. Ši procentinė dalis laikoma žymia, ypač atsižvelgiant į tai, kad nagrinėjamo produkto rinka yra konkurencinga, skaidri ir jautri kainos svyravimams. Todėl Suomijos rinka negali būti laikoma izoliuota rinka. Be to, importas dempingo kaina iš Norvegijos ir Farerų salų nesukoncentruotas Suomijos rinkoje ir daro žalą ne vien tik tos šalies gamintojams. Todėl šis atvejis neatitinka pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytų regioniškumo kriterijų ir argumentas buvo atmestas. F. ŽALA 1. Tikrasis suvartojimas Bendrijoje (32) Dėl pakoreguotų Bendrijos produkcijos duomenų, kaip aprašyta 44 konstatuojamojoje dalyje, laikinojo reglamento 67, 74 ir 84 konstatuojamosiose dalyse pateikti duomenys apie suvartojimą Bendrijoje ir Bendrijos pramonės bei importo iš Norvegijos ir Farerų salų rinkos dalis buvo atitinkamai peržiūrėti, kad būtų galima juos galutinai nustatyti, ir pateikti toliau. Tikrasis suvartojimas Bendrijoje | 1999 | 2000 | 2001 | TL | Tonos | 43831 | 49970 | 54250 | 55565 | Indeksas (1999 m. = 100) | 100 | 114 | 124 | 127 | (33) Remiantis pirmiau pateiktais duomenimis, didžiųjų vaivorykštinių upėtakių vartojimas Bendrijos rinkoje šiek tiek padidėjo palyginus su laikinajame reglamente nurodytais duomenimis. (34) Viena šalis tvirtino, kad per TL Eurostato naudoti KN kodai taip pat aprėpė į šio proceso taikymo sritį neįtrauktą porcijų dydžio upėtakių produkciją ir todėl eksporto bei importo duomenys, naudoti tikrajam didžiųjų vaivorykštinių upėtakių suvartojimui Bendrijoje apskaičiuoti, buvo netikslūs. (35) Pagal suvartojimui skaičiuoti taikomą metodiką iš tiesų įvertinamas šis elementas ir padaromi atitinkami pakeitimai, kaip aprašyta laikinojo reglamento 65 konstatuojamojoje dalyje. (36) Kadangi nebuvo pateikta jokios kitos informacijos, atsižvelgiant į pakoreguotus suvartojimo Bendrijoje duomenis, patvirtinama laikinojo reglamento 65 konstatuojamojoje dalyje paaiškinta metodika. 2. Nagrinėjamo importo rinkos dalis (37) Dėl pakoreguotų suvartojimo Bendrijoje duomenų, kaip aprašyta pirmiau, duomenys apie importo iš Norvegijos ir Farerų salų rinkos dalį buvo peržiūrėti, kad būtų galima juos galutinai nustatyti, ir pateikti toliau: | 1999 | 2000 | 2001 | TL | Rinkos dalis | 3,8 % | 3,5 % | 11,0 % | 16,7 % | (38) Pirmiau pateikti duomenys rodo tokį patį staigų importo iš Norvegijos ir Farerų salų dempingo kaina padidėjimą, kaip nurodyta laikinojo reglamento 74 konstatuojamosios dalies išvadoje. Iš tiesų per analizės laikotarpį jų rinkos dalis padidėjo maždaug 13 procentinių punktų ir perėmė didžiąją dalį tuo pačiu laikotarpiu įvykusio suvartojimo padidėjimo Bendrijos rinkoje. 3. Importo dempingo kaina poveikis kainoms Bendrijos rinkoje (39) Po laikinųjų priemonių įvedimo, naujai perskaičiavus kainos sumažinimo dydžius, kadangi buvo nustatyta, kad kai kurie sandoriai buvo neteisingai įrašyti, ir padarius pataisas dėl Farerų saloms suteiktos bemuitės kvotos (92 ir 93 konstatuojamosios dalys), paaiškėjo, kad nagrinėjami produktai, kurių kilmės šalys yra Norvegija ir Farerų salos, buvo parduodami Bendrijoje už kainas, kurios numušė Bendrijos pramonės kainas tokia pastarųjų procentinės dalies verte: Norvegijos – vidutiniškai 7,3 %, o Farerų salų – 21,8–28,4 %. (40) Išanalizavus peržiūrėtus duomenis, laikinojo reglamento 76 ir 77 konstatuojamosiose dalyse paaiškinta metodika liko nepakeista ir yra patvirtinama. 4. Bendrijos pramonės ekonominė padėtis i) Išankstinės pastabos (41) Tyrime buvo nustatyta, kad du atrinkti bendradarbiaujantys Bendrijos gamintojai panašų produktą toliau perdirbo į kitus produktus, daugiausia – į rūkytus ir maltus upėtakius. Tokie kontroliuojamosios pasiūlos sandoriai, t. y. kompleksinio gamintojo produkcija, naudojama tolesniam perdirbimui, transformavimui ar surinkimui per kompleksinį procesą, nepatenka į atvirą rinką ir todėl tiesiogiai nekonkuruoja su nagrinėjamo produkto importu. Norint atsižvelgti į šią padėtį ir pateikti kuo išsamesnį Bendrijos pramonės padėties vaizdą, buvo gauti ir išanalizuoti duomenys apie visą veiklą, o paskui nustatyta, ar produkcija buvo skirta kontroliuojamajai pasiūlai, ar laisvai rinkai. (42) Sutelkiant dėmesį į laisvoje rinkoje vyraujančią padėtį, buvo išanalizuoti tokie ekonominiai rodikliai: pardavimų kiekis, pardavimo kainos, pelningumas, investicijų grąža ir pinigų srautai. Kai buvo įmanoma ir pagrįsta, šie rodikliai vėliau buvo palyginti su kontroliuojamosios pasiūlos duomenimis. Dėl to, kad buvo naudojama atranka, šie rodikliai buvo išnagrinėti remiantis gautais duomenimis apie atrinktas bendroves. Reikėtų pažymėti, kad nebuvo informacijos apie tai, kad perdirbimu užsiimtų kitos, neatrinktos, tačiau Bendrijos pramonei priskiriamos bendrovės. (43) Kalbant apie kitus ekonominius rodiklius, remiantis tyrimu buvo nustatyta, kad jie galėtų būti pagrįstai išnagrinėti tik aprėpiant visą veiklą. Iš tiesų produkcijos kiekis (tiek kontroliuojamosios pasiūlos, tiek ir laisvos rinkos), pajėgumai, pajėgumų išnaudojimas, rinkos dalis, investicijos, užimtumas, produktyvumas, darbo užmokestis, sugebėjimas pritraukti kapitalą priklauso nuo visos veiklos, nesvarbu, ar produkcija skirta kontroliuojamai pasiūlai, ar parduodama laisvoje rinkoje. ii) Gamybos pajėgumai, gamyba, pajėgumų išnaudojimas (44) Po laikinųjų priemonių įvedimo toliau pateikiamoje lentelėje išvardyti rodikliai buvo išnagrinėti iš naujo. Dabar buvo galima atsižvelgti į kai kurią informaciją apie tris bendradarbiaujančius Bendrijos gamintojus ir nustatyti, kad laikinojo reglamento 81 konstatuojamojoje dalyje pateikti duomenys buvo šiek tiek per maži. Jie buvo pakoreguoti, galutinai nustatyti ir pateikiami toliau: Gamybos pajėgumai, gamyba, pajėgumų išnaudojimas | 1999 | 2000 | 2001 | TL | Gamybos pajėgumai tonomis pagal visos žuvies ekvivalentą | 15645 | 15630 | 15665 | 15684 | Indeksas (1999 m. = 100) | 100 | 100 | 100 | 100 | Gamyba tonomis pagal visos žuvies ekvivalentą | 11348 | 12739 | 11605 | 12080 | Indeksas (1999 m. = 100) | 100 | 112 | 102 | 106 | Gamybos/pajėgumų išnaudojimo dydis | 73 % | 82 % | 74 % | 77 % | (45) Išanalizavus visus pakoreguotus duomenis, laikinojo reglamento 81 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados liko nepakeistos ir yra patvirtinamos. iii) Atsargos (46) Per tyrimą buvo nustatyta, kad 2000 m. ir 2001 m. vienas iš neatrinktų bendradarbiaujančių Bendrijos gamintojų užšaldė didelę dalį savo produkcijos, kurią vėliau pardavė 2001 m. ir per TL. Tačiau nebuvo nustatyta, kad savo produkciją būtų užšaldę kiti gamintojai ir todėl patvirtinamos laikinojo reglamento 82 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados. iv) Bendrijos pramonės rinkos dalis (47) Be to, dėl pakoreguotų duomenų apie suvartojimą Bendrijoje ir Bendrijos pramonės gamybą, kaip paaiškinta 32 konstatuojamojoje dalyje, analizės laikotarpiu Bendrijos pramonės turėta rinkos dalis yra pateikiama toliau: Bendrijos pramonės rinkos dalis | 1999 | 2000 | 2001 | TL | Rinkos dalis | 25,9 % | 25,5 % | 21,4 % | 21,7 % | (48) Pirmiau pateikti duomenys rodo, kad per analizės laikotarpį Bendrijos pramonės turima rinkos dalis sumažėjo keturiais procentiniais punktais. Nors suvartojimas Bendrijoje per analizės laikotarpį labai išaugo (27 %), tai nepakeitė nagrinėjamo importo tendencijų, kuris labai išaugo ir todėl Bendrijos pramonės rinkos dalis per tą patį laikotarpį sumažėjo daugiau kaip keturiais procentiniais punktais. Todėl patvirtinamos laikinojo reglamento 84 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados. Tačiau reikėtų pažymėti, kad Bendrijos pramonės rinkos dalis sumažėjo tik 2001 m., kai ypač išaugo nagrinėjamas importas. v) Užimtumas, produktyvumas, darbo užmokestis ir sugebėjimas pritraukti kapitalą (49) Dėl tų pačių priežasčių, kaip ir aprašytosios 44 konstatuojamojoje dalyje, duomenys apie užimtumą ir produktyvumą buvo atitinkamai pakoreguoti taip: Užimtumas, produktyvumas Šaltinis: Bendrijos pramonės atsakymai į klausimyną. | 1999 | 2000 | 2001 | TL | Darbuotojų skaičius | 194 | 179 | 182 | 173 | Indeksas (1999 m. = 100) | 100 | 92 | 94 | 89 | Produktyvumas: gamyba vienam darbuotojui | 100 | 122 | 109 | 119 | (50) Išanalizavus visus pakoreguotus duomenis, laikinojo reglamento 86 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados liko nepakeistos ir yra patvirtinamos. (51) Aptariant sugebėjimą pritraukti kapitalą reikia patvirtinti, kad Bendrijos pramonė nesusidūrė su ypatingais sunkumais, nes turėjo galimybę investuoti į naują įrangą, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 91 konstatuojamojoje dalyje. Tačiau šį sugebėjimą reikėtų vertinti atsižvelgiant į Bendrijos pramonės pastangas didinti savo produktyvumą siekiant susidoroti su dėl žemų rinkos kainų išaugusia konkurencija. (52) Kadangi nebuvo pateikta jokios kitos informacijos apie darbo užmokestį, patvirtinamos laikinojo reglamento 87 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados. iv) Pardavimai (53) Kalbant apie pardavimų kiekį, visų pirma reikėtų priminti, kad kaip paaiškinta laikinojo reglamento 65, 66 ir 82 konstatuojamosiose dalyse, pagamintos produkcijos kiekis buvo prilygintas nagrinėjamo produkto pardavimams kontroliuojamajai pasiūlai ir laisvai rinkai, išskyrus vienos bendrovės pardavimus, kaip paaiškinta 46 konstatuojamojoje dalyje. Toliau pateikiamas Bendrijos pramonės panašaus produkto pardavimų laisvoje rinkoje kiekis ir dviejų atrinktų bendrovių tolesniam panašaus produkto perdirbimui naudotas produkcijos kiekis (kontroliuojamajai pasiūlai): Šaltinis: atrinktų Bendrijos pramonės gamintojų atsakymai į klausimyną. | 1999 | 2000 | 2001 | TL | Pardavimai laisvoje rinkoje VŽE tonomis | 10274 | 8114 | 10727 | 11326 | Indeksas (1999 m. = 100) | 100 | 79 | 104 | 110 | Kontroliuojamoji pasiūla VŽE tonomis | 827 | 2053 | 1559 | 2795 | Indeksas (1999 m. = 100) | 100 | 235 | 179 | 320 | (54) Pirmiau pateikti duomenys rodo, kad per analizės laikotarpį pardavimai laisvoje rinkoje padidėjo dešimčia procentinių punktų, o pardavimai kontroliuojamajai pasiūlai patrigubėjo. Tačiau reikėtų pažymėti, kad didelį pardavimų kontroliuojamajai pasiūlai išaugimą daugiausia nulėmė tai, kad vienas iš dviejų kompleksinių gamintojų faktiškai pradėjo savo tolesnio perdirbimo veiklą tik 2000 m. Bet kuriuo atveju, ši raida rodo, kad Bendrijos pramonė negalėjo pasinaudoti suvartojimo padidėjimu (+ 27 % per analizės laikotarpį), tačiau vietoje to buvo priversta padidinti panašaus produkto panaudojimą. vii) Pelningumas (55) Peržiūrėjus atrinktų bendradarbiaujančių Bendrijos gamintojų pateiktą informaciją, šių bendrovių pelningumas iš grynųjų pardavimų laisvoje rinkoje buvo pakoreguotas, galutinai nustatytas ir yra pateikiamas toliau: Šaltinis: atrinktų Bendrijos pramonės gamintojų atsakymai į klausimyną. | 1999 | 2000 | 2001 | TL | Pardavimų laisvoje rinkoje pelningumas | 8,6 % | 13,3 % | 10,4 % | 0,5 % | Indeksas (1999 m. = 100) | 100 | 155 | 122 | 5 | (56) Pirmiau pateikti duomenys rodo, kad nors 1999–2001 m. pardavimų laisvoje rinkoje pelningumas buvo santykinai didelis, per TL dėl rinkoje dominuojančių mažų kainų jis žymiai sumažėjo praktiškai iki pelno lūžio taško. Pelningumo įtraukiant kontroliuojamąją pasiūlą buvo neįmanoma nustatyti, nes panašaus produkto pardavimai kontroliuojamajai pasiūlai buvo vidiniai kompleksinių gamintojų procesai, kuriuose sąskaitos neišrašomos. Tačiau nėra pagrindo manyti, kad dviejose aptariamose bendrovėse tokių pardavimų kontroliuojamajai pasiūlai tendencijos buvo kitokios nei pardavimų laisvoje rinkoje. viii) Investicijų grąža, pinigų srautai (57) Peržiūrėti duomenys apie atrinktos Bendrijos pramonės investicijų grąžą per analizės laikotarpį yra pateikiami toliau: Šaltinis: atrinktų Bendrijos pramonės gamintojų atsakymai į klausimyną. | 1999 | 2000 | 2001 | TL | Investicijų grąža | 43,7 % | 57,2 % | 58,3 % | 2,3 % | (58) Pirmiau pateikti duomenys rodo tą pačią tendenciją, kuri buvo nustatyta laikinajame tyrime, ir todėl patvirtinamos laikinojo reglamento 92 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados. Aptariant kontroliuojamosios pasiūlos investicijų grąžą, reikia pasakyti, kad jos nebuvo įmanoma įvertinti dėl tų pačių priežasčių, kurios sunuodytos aptariant pelningumo klausimą. Nepaisant to, kadangi produktus kontroliuojamajai pasiūlai pardavė kompleksiniai gamintojai, naudojantys tą pačią gamybos įrangą ir tas pačias investicijas, padaryta išvada, kad jų tendencijos tokios pačios kaip ir pardavimų laisvoje rinkoje. (59) Per analizės laikotarpį atrinkti Bendrijos pramonės gamintojai turėjo grynųjų pinigų įplaukų iš vykdomos veiklos. Tačiau jos per TL smarkiai sumažėjo, kaip nurodyta toliau: Šaltinis: atrinktų Bendrijos pramonės gamintojų atsakymai į klausimyną. | 1999 | 2000 | 2001 | TL | Pinigų srautai tūkstančiais EUR be kontroliuojamosios pasiūlos | 1522 | 1757 | 1713 | 398 | Indeksas (1999 m. = 100) | 100 | 115 | 113 | 26 | Pinigų srautai kaip apyvartos procentinė dalis | 12 % | 18 % | 13 % | 4 % | ix) Iš suinteresuotų šalių gautos pastabos (60) Viena šalis tvirtino, kad per TL Bendrijos pramonė nepatyrė esminės žalos, kadangi per tą patį laikotarpį jos veiklos rodikliai, pvz., produkcijos kiekis, gamybos pajėgumai, produktyvumas ir vidutinis darbuotojo darbo užmokestis, pagerėjo. Be to, pramonė gavo pelno, susigrąžino investicijas ir turėjo teigiamus pinigų srautus. Aptariant gamybos padidėjimą reikėtų pažymėti, kad didžiųjų vaivorykštinių upėtakių gamyba susijusi su 2,5–3 metų biologiniu ciklu iki sugaunant ir parduodant rinkoje. Todėl gamybos padidėjimas per TL buvo apspręstas augintojų sprendimo dėl mažų žuvų, pradėtų auginti 1999 m. ir 2000 m., kiekio, kuris atspindėjo rinkos sąlygas tais metais, kai joms neturėjo įtakos importas dempingo kaina. Produktyvumo padidėjimas daugiausia susijęs su investicijomis į naują įrangą, o tai atspindi Bendrijos pramonės pastangas susidoroti su žemomis rinkos kainomis, ir užimtumo sumažėjimu, kuris iš tiesų rodo sudėtingą padėtį, kurioje atsidūrė pramonė. Aptariant pelningumą ir pinigų srautus reikia pasakyti, kad abu rodikliai per TL labai pablogėjo, atspindėdami žemas kainas rinkoje ir sunkią Bendrijos pramonės finansinę padėtį. (61) Dar buvo tvirtinama, kad Bendrijos pramonė nesugebėjo padidinti gamybos išaugusiai paklausai patenkinti dėl Bendrijoje vykdomos licencijavimo politikos. Reikėtų pažymėti, kad aplinkosaugos licencijos turi įtakos gamybos pajėgumams, kurie, kaip aprašyta laikinojo reglamento 81 konstatuojamojoje dalyje, per analizės laikotarpį išliko nepakitę. Tačiau kadangi gamybos pajėgumai nebuvo visiškai išnaudoti, liko laisvų pajėgumų, kurių galėjo būti panaudoti išaugusiai paklausai patenkinti. Todėl šis argumentas buvo atmestas. (62) Taip pat buvo tvirtinama, kad kai kurie Norvegijos eksportuotojai taip pat parduoda mažesnius kaip 1,2 kg upėtakius, kurių kaina gali būti žemesnė ir tai keistų žalos įvertinimo analizę. Šiame kontekste reikėtų pažymėti, kad ištyrus atrinktas bendroves, atstovaujančias maždaug 40 % viso Norvegijos eksporto per TL, nebuvo nustatyta, kad jos būtų pardavę kiek nors tokios rūšies upėtakių. Todėl galima daryti prielaidą, kad tokių upėtakių kiekis, jei jų buvo parduota, yra nedidelis ir šių duomenų poveikis analizei taip pat yra menkas. Todėl argumentas buvo atmestas. (63) Kadangi nebuvo pateikta jokios kitos informacijos ir atsižvelgus į visus pakoreguotus ekonominių rodiklių duomenis, patvirtinamos laikinojo reglamento 80–98 konstatuojamosiose dalyse pateiktos išvados. 5. Išvada apie žalą (64) Produktus kontroliuojamajai pasiūlai tiekė tik du atrinkti Bendrijos gamintojai ir nebuvo duomenų, kad panašų produktą toliau perdirbtų kiti Bendrijos pramonei priklausantys gamintojai. Be to, atsižvelgiant į 1999–2001 m. Bendrijos pramonės gautą pelną, neįtikima, kad kontroliuojamoji pasiūla turėtų žymesnį poveikį Bendrijos pramonės ekonominei padėčiai. Todėl nemanoma, kad pirmiau pateiktos išvados, padarytos atlikus Bendrijos pramonės padėties analizę, galėtų pasikeisti dėl kontroliuojamosios pasiūlos. (65) Per analizės laikotarpį pigaus importo iš Norvegijos ir Farerų salų kiekis žymiai padidėjo. Jo rinkos dalis išaugo nuo 3,8 % iki 16,7 %. Svarbu pažymėti, kad importo iš Norvegijos ir Farerų salų padidėjimas ir pardavimo kainos sumažėjimas buvo itin ryškus nuo 2001 m. iki TL pabaigos. Importo kiekis per tą laikotarpį padidėjo 4–6 kartus, o kainos sumažėjo 34 %, per TL numušdamos Bendrijos pramonės pardavimo kainas (kurios buvo netoli pelno lūžio taško) 7,3–28,4 %. Tai reikėtų išnagrinėti siejant su Bendrijos pramonės pelningumo raida, kuri po pirmojo sumažėjimo 2001 m. staigiai sumažėjo iki nulinio lygio per TL. (66) Aptariant argumentą, kad kai kurių detalių žalos rodiklių raida per analizės laikotarpį buvo teigiama ir nerodė žalos, visų pirma reikėtų pažymėti, kad kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalyje, nė vienas iš tame straipsnyje išvardytų ekonominių veiksnių ar rodiklių nebūtinai yra lemiantis nustatant, ar Bendrijos pramonės patiriama žala yra esminė. Dar svarbiau yra tai, kad nors kai kurie Bendrijos pramonės padėtį nusakantys ekonominiai rodikliai, pvz., gamyba, turimi gamybos pajėgumai ir pajėgumų išnaudojimas, produktyvumas ir investicijos, per analizės laikotarpį pagerėjo, jie neturėjo pageidaujamo teigiamo poveikio. Iš tiesų Bendrijos pramonė nukentėjo dėl mažėjančios rinkos dalies augančioje rinkoje, nors paklausa ir sumažėjusios kainos, dėl kurių per TL susidarė beveik nuostolinga padėtis, panaikino pirmiau minėtus teigiamus poslinkius. (67) Atsižvelgiant į visus pirmiau minėtus veiksnius, daroma išvada, kad Bendrija patyrė esminės žalos. G. PRIEŽASTINIS RYŠYS (68) Buvo tvirtinama, kad Norvegijos didžiųjų vaivorykštinių upėtakių eksporto sukeltas kainos sumažinimas neturėtų būti laikomas žymiu ir žalingu Bendrijos pramonei. Šiame kontekste iš pradžių reikėtų pažymėti, kad nustatytas kainos sumažinimas yra žymus atsižvelgiant į savitas nagrinėjamo produkto savybes: didieji vaivorykštiniai upėtakiai yra plataus vartojimo prekė ir šis produktas jautrus kainos svyravimams. Be to, Bendrijos pramonė yra labai fragmentuota ir todėl negali primesti rinkai savo kainų. Šie veiksniai drauge paaiškina žalingą poveikį, kurį nustatyto lygio kainos sumažinimas turėjo Bendrijos pramonei. (69) Dar buvo tvirtinama, kad TL sutapo su laikinu ir ciklišku pasiūlos ir paklausos nesutapimu upėtakių pasaulinėje rinkoje. Kadangi investicijų sprendimai daromi prieš dvejus-trejus metus iki pateikiant produktą į rinką, kainų stabilumas kartkartėmis sutrikdomas. Laikinas trūkumas rinkoje didina kainą, o jei paklausa atsilieka nuo gamybos, poveikis būna priešingas. (70) Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad, jei iš tiesų per analizės laikotarpį Bendrijos rinkos paklausa būtų perteklinė, dėl ko trūktų produkcijos, paprastai tai padidintų kainas, nes vartotojai dėl trūkumo mokėtų didesnę kainą. Tačiau vietoje to 2001 m. ir per TL kainos žymiai sumažėjo, ir šis veiksnys, nesant kitų tikėtinų paaiškinimų, turi būti susietas su importu iš Norvegijos ir Farerų salų dempingo kaina. (71) Taip pat buvo tvirtinama, kad didieji vaivorykštiniai upėtakiai yra plataus vartojimo prekė, kurios pasaulines kainas nustato dominuojanti Japonijos rinka, ir, kad Bendrijos kainos atitiko šias kainas, kurios per tą patį laikotarpį žymiai sumažėjo. Šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad, remiantis Norvegijos jūros produktų federacijos pateikta informacija apie 1997–2003 m. laikotarpio užšaldytų Norvegijos upėtakių didmeninių kainų kvotas, per analizės laikotarpį kainos Japonijos rinkoje nuolatos krito, įvertinant valiutų keitimo kurso svyravimus. Tačiau tyrimo išvados nepatvirtino argumento, kad didžiųjų vaivorykštinių upėtakių pasaulines kainas nustato Japonijos rinka. Nors iš tiesų per TL Bendrijos kainos smarkiai krito, kaip ir kainos Japonijos rinkoje, 1999 m. jos išliko pakankamo lygio, o 2000 m. netgi padidėjo, priešingai Japonijos kainoms. Per tą patį laikotarpį importo iš Norvegijos ir Farerų salų kaina atitiko Bendrijos kainų tendenciją, tuo tarpu jo kiekis išliko nedidelis. Ir tik 2001 m., kai kainos Japonijos rinkoje pasiekė labai žemą lygį, importas į Bendriją iš Norvegijos ir Farerų salų dempingo kaina smarkiai išaugo, beveik trigubai viršydamas 2000 m. kiekį. Taigi šis padidėjimas yra tiesiogiai sietinas su išpardavimu Bendrijos rinkoje dalies perteklinės produkcijos, atsiradusios sumažėjus eksportui į sužlugusią Japonijos rinką. Remiantis pirmiau nurodytomis aplinkybėmis argumentas buvo atmestas. (72) Kadangi nebuvo pateikta jokios kitos naujos informacijos dėl priežastingumo ryšio, patvirtinamos laikinojo reglamento 109–120 konstatuojamosiose dalyse pateiktos išvados. H. BENDRIJOS INTERESAI (73) Įvedus laikinąsias priemones kai kurios žuvies perdirbimo įmonių asociacijos pateikė pastabas, prieštaraudamos įvestoms priemonėms. Todėl joms buvo perduotas klausimynas ir paprašyta pateikti atsakymus, kuriais remiantis buvo padarytas antidempingo priemonių tariamo ekonominio poveikio šioms šalims įvertinimas. Viena šalis atsakė ir pateikė informaciją apie septynias bendroves, jos nares. Remiantis šia apibendrinta septynių bendrovių informacija buvo padaryta išvada, kad antidempingo priemonių ekonominis poveikis žuvies perdirbimo bendrovėms būtų menkas. Todėl jų argumentas buvo atmestas. (74) Viena šalis teigė, kad nagrinėjamas produktas iš Norvegijos yra geresnės kokybės ir kad galutinių priemonių įvedimas sumažintų kokybiškų upėtakių iš Norvegijos pasiūlą. Tai kenktų importuotojams ir vartotojams, kadangi kainos greičiausiai padidėtų dėl pasiūlos iš Norvegijos sumažėjimo. Mažesnės pasiūlos iš Norvegijos poveikis greičiausiai būtų itin pastebimas vasarą ir ankstyvą rudenį, kai maža pasiūla iš Suomijos pramonės. Be to, buvo tvirtinama, kad įvedus antidempingo priemones Norvegijos eksportuotojų pardavimų veikla būtų ilgam perorientuota iš Bendrijos į kitas rinkas, kas savo ruožtu būtų nenaudinga Bendrijos importuotojams ir vartotojams. (75) Kalbant apie kokybės skirtumus, reikėtų pažymėti, kad buvo atsižvelgta į skirtingų nagrinėjamo produkto rūšių kokybės skirtumus ir jie buvo išnagrinėti apskaičiuojant dempingą ir vertinant žalą. Aptariant kainų padidėjimą Bendrijoje dėl mažesnės pasiūlos iš Norvegijos, reikėtų pabrėžti, kad antidempingo muitų tikslas yra atkurti "vienodas žaidimo taisykles", o ne užkirsti kelią patekti į Bendrijos rinkas. Dėl priemonių padarinių Suomijos rinkai dėl mažesnės pasiūlos, ypač vasarą, reikėtų pažymėti, kad Suomijos rinka nelaikoma izoliuota rinka pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalies b punkto nuostatas. Todėl pasiūlos ir paklausos sąlygos nustatomos visos Bendrijos rinkos lygiu, kurioje Norvegijos importas konkuruoja su Bendrijos gamintojais. Kalbant apie Norvegijos eksportuojančių gamintojų galimybę eksportuoti vasarą, kai pasiūla Suomijos rinkoje yra maža, tai yra konkurencinis privalumas. Jei toks privalumas egzistuoja, jam neturi įtakos antidempingo priemonių įvedimas ir todėl Norvegijos eksportuojantys gamintojai toliau galės juo naudotis. (76) Ta pati šalis tvirtino, kad nuo laikinųjų priemonių įvedimo didžiųjų vaivorykštinių upėtakių eksportas iš Norvegijos į Bendriją sumažėjo daugiau kaip 60 %, palyginus su tuo pačiu 2002 m. laikotarpiu. Šis pasiūlos mažėjimas turėtų būti didesnis ateityje, įvertinus didžiųjų vaivorykštinių upėtakių produkcijos mažėjimą Norvegijoje, ir tai būtų žalinga Bendrijos importuotojams, perdirbimo pramonei ir vartotojams. (77) Šiuo klausimu visų pirma reikėtų pažymėti, kad antidempingo priemonėmis siekiama atkurti vienodas žaidimo taisykles, o ne užkirsti kelią patekti į Bendrijos rinką. Kalbant apie tai verta pažymėti, kad importas išliko panašaus lygio kaip ir 1999 m. bei 2000 m., prieš staigų importo dempingo kaina padidėjimą 2001 m. Kai dėl mažėjančios Norvegijos gamybos, nebuvo pateikta pagrįstų įrodymų, kad tokia padėtis tęsis ilgai. Be to, bet koks tokio pobūdžio sumažėjimas bet kuriuo atveju negalėtų turėti įtakos eksportui į Bendrijos rinką, jei eksporto metu pasiūlos sąlygos kitose eksporto rinkose būtų dar nepalankesnės už Bendrijos. Šiuo remiantis argumentas buvo atmestas. (78) Keletas žuvies perdirbimo įmonių asociacijų tvirtino, kad nebuvo skirta pakankamai dėmesio skirtingų rinkos segmentų (visos žuvies, filė, ikrų ir rūkytos žuvies) ir skirtingos šių segmentų kainodaros buvimui. Be to, buvo tvirtinama, kad didieji vaivorykštiniai upėtakiai, auginami sūriuose Norvegijos vandenyse užima savitą padėtį rinkoje ir, kad šios savitos kilmės produktų patekimo į rinką suvaržymas įvedant didelį muitą neskatins laisvos konkurencijos. (79) Visų pirma reikėtų pažymėti, kad rūkyti upėtakiai ir ikrai nėra šio tyrimo objektas. O visos žuvys ir filė buvo laikytos skirtingomis nagrinėjamo produkto rūšimis ir buvo įvertintos apskaičiuojant dempingą ir vertinant žalą. Todėl iš tiesų buvo atsižvelgta į skirtingų rinkos segmentų skirtingą kainodarą. Kalbant apie savitą produktų kilmę, tyrimas nustatė, kad iš Norvegijos bei Farerų salų eksportuojami produktai ir Bendrijos gamintojų parduodami produktai yra panašūs visomis pagrindinėmis savo fizinėmis savybėmis ir naudojami tai pačiai paskirčiai. (80) Be to, buvo tvirtinama, kad pigūs didieji upėtakiai, daugiausia pagaminti Suomijoje, vartotojų rinkoje buvo parduodami daugiausia visos žuvies arba filė pavidalu, tuo tarpu perdirbėjai jos daug nenaudojo. Šis argumentas nebuvo pagrįstas. Priešingai, remiantis Suomijos bendradarbiaujančių bendrovių pateikta informacija, buvo nustatyta ne tik tai, kad jie pardavinėjo savo produkciją ir perdirbėjams, bet ir tai, kad keletas jų patys toliau perdirbo nagrinėjamą produktą iki parduodami juos rinkoje. Be to, tai, kad kaip nustatyta, importas iš Norvegijos ir Farerų salų žymiai numušė kainą, greičiau rodo, kad pigus importas iš Norvegijos ir Farerų salų buvo patrauklus perdirbėjams dėl jo žemos kainos. Todėl argumentas buvo atmestas. (81) Taip pat buvo tvirtinama, kad po TL Bendrijos rinkoje užfiksuotos aukštesnės kainos ir taip baigėsi žemų upėtakių kainų laikotarpis ir kad labai tikėtina, jog kainos trumpalaikėje/vidutinėje perspektyvoje išliks santykinai aukšto lygio. Pirma, reikėtų pažymėti, kad laikantis įprastos Bendrijos praktikos, į įvykius, susijusius su laikotarpiu po tyrimo laikotarpio, gali būti atsižvelgiama tik tuomet, jei jie yra akivaizdūs, neginčijami ir ilgalaikiai. Tačiau šie kainų pokyčiai nebuvo patvirtinti įrodymais ir nebuvo pateikta jokių dalykų, įrodančių ilgalaikio jos pobūdžio tikėtinumą. Nors kainos po TL iš tiesų padidėjo, tai savaime nėra įrodymas dėl būsimų kainų, kurias apsprendžia pasiūlos ir paklausos pusiausvyra. Šiuo aspektu reikėtų pažymėti, kad priešingai galimai pasiūlos prognozei, paklausą labai sunku prognozuoti, kadangi rinkoje yra labai daug tarpusavyje sąveikaujančių veiksnių, kurie gali sukelti kainos svyravimus. Bet kuriuo atveju, nebuvo pateikta jokios tinkamos informacijos, kuri pagrįstų šių dviejų veiksnių prognozę. Todėl argumentas buvo atmestas. (82) Dar buvo tvirtinama, kad importo muitas padidins kainas, perdirbėjai persiorientuos į kitų rūšių žuvį, pvz., lašišą, ir Bendrijos ūkininkai susidurs su sunkumais parduodant upėtakius. Todėl buvo teigiama, kad antidempingo priemonės neatitiktų gamintojų interesų. (83) Aptariant kainų padidėjimą, antidempingo priemonėmis iš tiesų siekiama padidinti dempingo kainas, taip pašalinant žalą, kurią patiria Bendrijos pramonė. Negalima atmesti galimybės, kad pasireiškia ir pakeitimo efektas, atsižvelgiant į didžiųjų vaivorykštinių upėtakių tarpusavio pakeičiamumą su lašišomis ir jų kainų skirtumą. Apskritai, kadangi kainos padidėjimas padeda Bendrijos pramonei susigrąžinti pelningumą, kiti eksportuotojai, kuriems netaikomos priemonės, taip pat ir Bendrijos pramonė, labiau išnaudodama gamybos pajėgumus, gali padidinti pasiūlą, kuri savo ruožtu turi neatsilikti nuo paklausos, ir surasti naują pusiausvyrą ties žemesniu kainų lygiu. Šiuo aspektu reikėtų pažymėti, kad pakeitimas lašišomis turi tokį patį poveikį kainoms. Apibendrinant, nors antidempingo muitu siekiama atstatyti "vienodas žaidimo taisykles", kainą nustato dominuojančios rinkos jėgos. (84) Viena šalis tvirtino, kad jos, atstovaujančios vartotojų asociacijų interesus, reakcijos nebuvimas neturėtų būti aiškinamas kaip suinteresuotumo nebuvimas ar netgi naudojamas padaryti išvadą, kad antidempingo priemonių poveikis vartotojams bus nedidelis. Todėl ji pareikalavo atitinkamai iš dalies pakeisti laikinojo reglamento 117 konstatuojamąją dalį. Institucijos atsižvelgė į šią pretenziją. Tačiau, nesant jokios pagrįstos informacijos, ši pretenzija neturi įtakos laikinojo reglamento išvadoms dėl Bendrijos interesų. (85) Suomijos maisto ir gėrimų federacija pateikė pastabas, į kurias, deja, nebuvo galima atsižvelgti darant galutines išvadas, kadangi ji nepranešė apie save kaip apie suinteresuotą šalį nei per pranešime apie šio proceso inicijavimą nustatytą terminą, nei per laikinojo reglamento 2 straipsnyje nustatytą terminą. Be to, šios federacijos pareikštas pretenzijas aiškiai atmetė jos nariai, bendradarbiavę tyrime. (86) Kadangi nebuvo pateikta jokios kitos naujos informacijos dėl Bendrijos interesų, patvirtinamos laikinojo reglamento 109–120 konstatuojamosiose dalyse pateiktos išvados. I. GALUTINĖS ANTIDEMPINGO PRIEMONĖS (87) Atsižvelgiant į išvadas, padarytas dėl dempingo, žalos, priežastinio ryšio ir Bendrijos interesų, manoma, kad turėtų būti įvestos antidempingo priemonės, siekiant užkirsti kelią, kad importas dempingo kaina iš Norvegijos ir Farerų salų nebedarytų Bendrijos pramonei žalos. 1. Žalos panaikinimo lygis (88) Remiantis laikinojo reglamento 121–125 konstatuojamosiose dalyse paaiškinta metodika buvo apskaičiuotas žalos panaikinimo lygis, reikalingas galutinai įvedamų priemonių lygiui nustatyti. (89) Norvegijos institucijos tvirtino, kad normalia laikoma 12 % pelno marža yra per didelė. Dar buvo teigiama, kad analizės laikotarpis neatitiko normalios konkurencinės padėties, kadangi, pasak pramonės, tais metais kainos ir pelno maržos buvo itin aukštos palyginus su vidutine pramonės padėtimi. (90) Pirma, reikėtų pažymėti, kad šis argumentas nebuvo pagrįstas. Antra, didelis Norvegijos upėtakių kainos nuosmukis Japonijos rinkoje, kaip paaiškinta 71 konstatuojamojoje dalyje, analizės laikotarpiu turėjo didelį poveikį Norvegijos pramonės pelnui. Tačiau šis kainų sumažėjimas Bendrijos rinkoje nepasireiškė iki importo dempingo kaina antplūdžio, kol dominavo įprasta konkurencinė padėtis. Todėl argumentas, kad analizės laikotarpis nebuvo tipiškas normaliai konkurencijos padėčiai, buvo atmestas. (91) Tačiau, remiantis pataisytais Bendrijos pramonės pelningumo duomenimis, kaip paaiškinta 55 konstatuojamojoje dalyje, 10 % dydžio pelnas buvo pripažintas normaliu, kurį Bendrijos pramonė galėjo tikėtis gauti, jei nebūtų žalingo dempingo. (92) Viena šalis tvirtino, kad skirtingos panašaus produkto kokybės kategorijos Bendrijoje nebuvo reikiamai įvertintos, dėl ko atsirado tam tikras tikslinių kainų nenuoseklumas. (93) Iš tiesų buvo nustatyta, kad kai kurie sandoriai kokybės atžvilgiu buvo neteisingai užregistruoti dėl klaidingo kai kurių sąskaitų įvertinimo. Todėl visi atitinkami sandoriai buvo pataisyti ir atlikti nauji skaičiavimai kainos sumažinimui ir žalos dydžiui nustatyti. Be to, buvo atlikti pataisymai siekiant atsižvelgti į Farerų saloms suteiktą bemuitę kvotą. (94) Remiantis pirmiau išdėstytais argumentais, buvo nustatyti tokie nauji žalos panaikinimo dydžiai: | Žalos panaikinimo dydžiai | Norvegija | 19,9 % | Farerų salos | | P/F Vestsalmon (P/F Vestlax gaminamoms prekėms) | 43,8 % | P/F PRG Export (P/F Luna gaminamoms prekėms) | 54,4 % | Kitoms bendradarbiavusioms bendrovėms | 49,3 % | (95) Kadangi nebuvo pateikta jokių kitų pastabų, patvirtinama laikinojo reglamento 121–125 konstatuojamosiose dalyse aprašyta žalos panaikinimo lygio nustatymo metodika. 2. Muitų forma ir dydis (96) Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytus argumentus ir laikantis pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalies nuostatų, importui iš Norvegijos ir Farerų salų turėtų būti nustatytos galutinės antidempingo priemonės. Priemonės turėtų būti tokios, kad atitiktų žalos lygį arba dempingo dydį, žiūrint, kuris iš jų yra mažesnis. Nėra priežasčių, dėl kurių tokios priemonės negalėtų, kaip ir laikinosios priemonės, būti ad valorem muito formos. (97) Po bet kokių galutinių priemonių įvedimo Komisija išnagrinės pokyčius rinkoje, visų pirma Bendrijos rinkos padidėjimo poveikį, ir prireikus pasiūlys priemonių taikymo pakeitimus. 3. Laikinųjų muitų surinkimas (98) Atsižvelgiant į nustatytą dempingo dydį ir Bendrijos pramonei padarytos žalos dydį, manoma, kad sumas, užtikrintas laikinuoju reglamentu įvestu laikinuoju antidempingo muitu, reikėtų galutinai surinkti taikant galutinai nustatyto muito tarifą. Jei galutiniai muitai yra didesni už laikinuosius, galutinai surenkamos tik laikinųjų muitų lygio užtikrintos sumos. (99) Bet kokie pareiškimai, kuriais prašoma taikyti šiuos individualius bendrovių antidempingo muito tarifus (pvz., pasikeitus juridinio asmens pavadinimui, įsteigus naujas gamybos ar pardavimų subjektus), turėtų būti nedelsiant siunčiami Komisijai [4], pridedant visą susijusią informaciją, ypač dėl bet kokių bendrovės veiklos pasikeitimų, susijusių su gamyba, pardavimais vidaus rinkoje ir eksportu, susijusiu su, pvz., tuo pavadinimo ar tuo gamybos ir pardavimų subjektų pasikeitimu. Prireikus Komisija, pasikonsultavusi su Patariamuoju komitetu, atitinkamai iš dalies pakeis reglamentą, atnaujindama bendrovių, kurioms taikomi individualūs muito tarifai, sąrašą. 4. Įsipareigojimai (100) 2004 m. sausio 23 d. Komisija savo Reglamentu Nr. 117/2004, iš dalies pakeičiančiu laikinąjį reglamentą, priėmė dviejų Farerų salų eksportuojančių gamintojų pasiūlytus įsipareigojimus. Šių įsipareigojimų priėmimo motyvai yra išdėstyti tame reglamente. Taryba pripažįsta, kad tie įsipareigojimai pašalina žalingus dempingo padarinius. Be to, bendrovės taip pat reguliariai teiks Komisijai išsamią informaciją apie jų eksportą į Bendriją, o tai reiškia, jog Komisija galės veiksmingai stebėti tuos įsipareigojimus. Šiomis aplinkybėmis laikoma, kad sutartų įsipareigojimų apėjimo tikimybė yra maža. (101) Pažymima, kad jei įtariama, kad įsipareigojimas buvo pažeistas, jis buvo pažeistas ar atsiimtas, antidempingo muitas gali būti įvestas vadovaujantis pagrindinio reglamento 8 straipsnio 9 ir 10 dalimis, priėmė šĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis 1. Šviežių, atšaldytų ar užšaldytų, visos žuvies (su galvomis ir žiaunomis, išdorotos, daugiau kaip 1,2 kg masės, arba be galvos, su žiaunomis, išdorotos, daugiau kaip 1 kg masės) arba filė (daugiau kaip 0,4 kg masės) formos didžiųjų vaivorykštinių upėtakių (Oncorhynchus mykiss), kurių kilmės šalys yra Norvegija ir Farerų salos, šiuo metu klasifikuojamų KN kodų pozicijose 03021120, 03032120, 03041015 ir 03042015, importui nustatomas galutinis antidempingo muitas. 2. Galutinio antidempingo muito tarifas, taikomas visų Norvegijos bendrovių gaminamų produktų, aprašytų šio straipsnio 1 dalyje, grynajai kainai Bendrijos pasienyje prieš apmuitinimą yra 19,9 %. Galutinio antidempingo muito tarifas, taikomas toliau išvardytų Farerų salų bendrovių gaminamų produktų, aprašytų šio straipsnio 1 dalyje, grynajai kainai Bendrijos pasienyje prieš apmuitinimą yra toks: Gamintojas | Galutinis antidempingo muitas (%) | Papildomas TARIC kodas | P/F PRG Export kartu su susijusiu gamintoju P/F Luna, FO-510 Gøta | 54,4 % | A474 | P/F Vestsalmon kartu su susijusiu gamintoju P/F Vestlax, P.O. Box 82, FO-410 Kollafjørður | 30,0 % | A475 | P/F Alistødin Á Bakka, Bakkavegur FO-625 Glyvrar | 42,6 % | A476 | P/F Atlantic Seafarm, FO-900 Vágur, | 42,6 % | A477 | East Salmon, Box 177, FO-700 Klaksvík | 42,6 % | A478 | Funningslaks PF, Miðrás 3, FO-100 Tórshavn | 42,6 % | A479 | Gulin PF, Miðrás 3, FO-100 Tórshavn | 42,6 % | A480 | P/F Hellisvað FO-727 Árnafjørður | 42,6 % | A481 | Kalbaks Laksaaling PF, Í Brekkum 1, FO-530 Fuglafjørður | 42,6 % | A482 | Navir, P/F, Argjabodagøta 7, FO-160 Argir | 42,6 % | A483 | Visoms kitoms bendrovėms | 54,4 % | A999 | 3. Jei nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios nuostatos dėl muitų. 2 straipsnis Produktai, importuojami pagal vieną iš toliau nurodytų papildomų TARIC kodų, kuriuos toliau nurodyta bendrovė gamina ir tiesiogiai eksportuoja (t. y., išsiunčia ir išrašo sąskaitą) Bendrijos importuojančiai bendrovei, 1 straipsniu nustatyti antidempingo muitai netaikomi, jei jie importuojami laikantis Reglamento (EB) Nr. 1628/2003 2 straipsnio 2 dalies nuostatų. | Gamintojas | Papildomas TARIC kodas | Farerų salos | P/F PRG Export kartu su susijusiu gamintoju P/F Luna, FO-510 Gøta | A474 | Farerų salos | P/F Vestsalmon kartu su susijusiu gamintoju P/F Vestlax, P.O. Box 82, FO-410 Kollafjørður | A475 | 3 straipsnis Importuojant produktus, aprašytus 1 straipsnio 1 dalyje, kurių kilmės šalys yra Norvegija ir Farerų salos, sumos, užtikrintos Reglamentu (EB) Nr. 1628/2003 nustatytais laikinaisiais antidempingo muitais, galutinai surenkamos pagal toliau nustatytas taisykles. Užtikrintos sumos, kurios viršija galutinius antidempingo muitų tarifus, gražinamos. Jei galutiniai muitai yra didesni už laikinuosius muitus, galutinai surenkamos tik laikinųjų muitų dydžio užtikrintos sumos. 4 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, 2004 m. kovo 8 d. Tarybos vardu Pirmininkas D. Ahern [1] OL L 56, 1996 3 6, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1972/2002 (OL L 305, 2002 11 7, p. 1). [2] OL L 232, 2003 9 18, p. 29. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 117/2004 (OL L 17, 2004 1 24). [3] OL L 133, 2003 5 29, p. 1. [4] European Commission, Directorate General for Trade, Directorate B, J-79 5/17, Rue de la Loi/Wetstraat 200, B-1049 Brussels. --------------------------------------------------