1970 m. kovo 20 d. Tarybos direktyva dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių priemones, kurių būtina imtis oro apsaugai nuo motorinių transporto priemonių išmetamųjų teršalų, suderinimo



Oficialusis leidinys L 076 , 06/04/1970 p. 0001 - 0022

specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 15 tomas 1 p. 0122

specialusis leidimas danų kalba: serija I skyrius 1970(I) p. 0149 - 0169

specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 15 tomas 1 p. 0122

specialusis leidimas anglų kalba: serija I skyrius 1970(I) p. 0171 - 0191

specialusis leidimas graikų k.: skyrius 13 tomas 1 p. 0068

specialusis leidimas ispanų kalba: skyrius 13 tomas 1 p. 0195

specialusis leidimas portugalų kalba skyrius 13 tomas 1 p. 0195

CS.ES skyrius 13 tomas 001 p. 64 - 85

ET.ES skyrius 13 tomas 001 p. 64 - 85

HU.ES skyrius 13 tomas 001 p. 64 - 85

LT.ES skyrius 13 tomas 001 p. 64 - 85

LV.ES skyrius 13 tomas 001 p. 64 - 85

MT.ES skyrius 13 tomas 001 p. 64 - 85

PL.ES skyrius 13 tomas 001 p. 64 - 85

SK.ES skyrius 13 tomas 001 p. 64 - 85

SL.ES skyrius 13 tomas 001 p. 64 - 85



Tarybos direktyva 1970 m. kovo 20 d. dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių priemones, kurių būtina imtis oro apsaugai nuo motorinių transporto priemonių išmetamųjų teršalų, suderinimo (70/220/EEB) EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA, atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ir ypač į jos 100 straipsnį, atsižvelgdama į Komisijos siūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1], atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2], kadangi 1968 m. spalio 14 d. Strafenverkehrs-Zulassungs-Ordnung pataisantis reglamentas buvo paskelbtas Vokietijoje 1968 m. spalio 18 d. Bundesgesetzblatt I dalyje; kadangi tas reglamentas pateikia nuostatas dėl priemonių, kurių reikia imtis kovojant su oro tarša, sukeliama automobilių su tiesioginio uždegimo varikliais; kadangi šios nuostatos įsigalios nuo 1970 m. spalio 1 d.; kadangi 1969 m. kovo 31 d. reglamentas dėl automobilių su benzininiais varikliais išmetamųjų dujų sudėties buvo paskelbtas Prancūzijoje 1969 m. gegužės 17 d. Journal officiel; kadangi šitas reglamentas taikomas: - nuo 1971 m. rugsėjo 1 d. – patvirtinto tipo automobiliams su naujo tipo varikliais, t. y. tokiais varikliais, kurie niekada anksčiau nebuvo įmontuoti patvirtinto tipo automobiliuose, - nuo 1972 m. rugsėjo 1 d. – automobiliams, kurie pradedami eksploatuoti pirmą kartą; kadangi dėl šių nuostatų gali atsirasti kliūčių bendrosios rinkos įkūrimui ir jos tinkamam funkcionavimui; kadangi dėl to būtina, kad visos valstybės narės priimtų tuos pačius reikalavimus pataisydamos arba pakeisdamos esamas taisykles naujomis, kad EEB tipo patvirtinimo procedūra, kuri yra numatyta 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvoje [3] dėl valstybių narių teisės aktų, reguliuojančių automobilių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suvienodinimo, būtų taikoma, kiekvienam automobilio tipui; kadangi vis dėlto ši direktyva bus taikoma anksčiau, negu nurodyta 1970 m. vasario 6 d. direktyvos taikymo data; kadangi tuo metu šios paskutinės direktyvos procedūra vis dar nebus taikoma; kadangi ad hoc turi būti pateikta informacinio pranešimo, patvirtinančio, kad automobilio tipas buvo testuotas ir kad jis atitinka šios direktyvos reikalavimus, forma; kadangi kiekviena valstybė narė, tokiu pranešimu paprašyta suteikti nacionalinį serijinio automobilio tipo patvirtinimą, turi įsitikinti, ar tipas buvo testuotas pagal šios direktyvos testus; kadangi, siekiant šio tikslo, kiekviena valstybė narė turėtų informuoti kitas valstybes nares apie gautus rezultatus, nusiųsdama joms informacinio pranešimo, užpildyto kiekvienam testuotam automobilio tipui, kopiją; kadangi automobilių gamybai turėtų būti taikomas ilgesnis adaptacinis laikotarpis, nustatant reikalavimus dėl vidutinio dujinių teršalų išmetimo po šalto variklio paleidimo tankiai gyvenamoje miesto teritorijoje testavimo negu dėl kitų techninių šios direktyvos reikalavimų; kadangi reikėtų remtis techniniais reikalavimais, kuriuos priėmė JT Europos ekonomikos reikalų komisija reglamentu Nr. 15 [4]"Vieningos nuostatos dėl automobilių, turinčių tiesioginio uždegimo variklį, patvirtinimo atsižvelgiant į variklio dujinių teršalų išmetimą", prijungtu prie 1958 m. kovo 20 d. susitarimo dėl vienodų tipo patvirtinimo sąlygų ir abipusio automobilio įrengimų ir dalių tipo patvirtinimo pripažinimo; kadangi, be to, techniniai reikalavimai turi būti greitai derinami su technikos pažanga; kadangi šiam tikslui pasiekti turėtų būti parengta nuostata dėl 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvoje dėl automobilių ir jų priekabų tipo patvirtinimo išdėstytos tvarkos; PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Šioje direktyvoje automobilis reiškia bet kokią transporto priemonę su kėbulu ar be jo, skirtą važiuoti keliais, turinčią tiesioginio uždegimo arba uždegimo nuo suspaudimo variklį ir mažiausiai keturis ratus, kurios mažiausia maksimali leistinoji masė 400 kg ir kurios maksimalus konstrukcinis greitis didesnis arba lygus 50 km/h, išskyrus žemės ūkio mašinas ir traktorius bei statybos darbų mašinas. 2 straipsnis Nė viena valstybė narė negali atsisakyti pateikti EEB automobilio tipo patvirtinimo ir nacionalinio automobilio tipo patvirtinimo dėl oro teršimo dujomis, išmetamomis tiesioginio uždegimo variklių: - nuo 1970 m. spalio 1 d., jei automobilis atitinka I priede nustatytus reikalavimus, išskyrus tuos, kurie nustatyti 3.2.1.1 ir 3.2.2.1 punktuose, bei reikalavimus, nustatytus II, IV, V ir VI prieduose; - nuo 1971 m. spalio 1 d., jei automobilis, be aukščiau minėtų, atitinka reikalavimus, nustatytus I ir III priedų 3.2.1.1 ir 3.2.2.1 punktuose. 3 straipsnis 1. Gamintojui ar jo įgaliotajam atstovui paprašius, valstybės narės kompetentingos institucijos baigia pildyti VII priede pateiktus pranešimo skyrius. Tokio pranešimo kopija išsiunčiama kitoms valstybėms narėms ir prašytojui. Kitos valstybės narės, kurių prašoma pateikti nacionalinio tipo patvirtinimą to paties tipo automobiliui, priima šį dokumentą kaip įrodymą, kad numatyti testai atlikti. 2. 1 šio straipsnio dalies nuostatos atšaukiamos, kai tik įsigalios 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyva dėl automobilių ir jų priekabų tipo patvirtinimo. 4 straipsnis Valstybė narė, pateikusi tipo patvirtinimą, imasi reikiamų priemonių, kad būtų informuojama apie bet kokius pakeitimus, atliekamus I priedo 1.1 punkto dalyje ar čia išvardytose charakteristikose. Tos valstybės narės kompetentingos institucijos nustato, ar naujuosius testus atlikti pagal modifikuotą prototipą, ar reikalauti naujo pranešimo. Tais atvejais, kai testai neatitinka šios direktyvos reikalavimų, modifikacijos nepatvirtinamos. 5 straipsnis I ir VII priedų pakeitimai, susiję su technikos pažasnga, daromi laikantis 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvoje dėl automobilių ir jų priekabų tipo patvirtinimo nustatytos tvarkos. 6 straipsnis 1. Valstybės narės priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios iki 1970 m. birželio 30 d., įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai. 2. Valstybės narės garantuoja, kad jos praneš Komisijai pagrindinių priimtų nacionalinių teisės aktų nuostatų tekstus, kuriuos jos priima šios direktyvos taikymo srityje. 7 straipsnis Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Briuselyje, 1970 m. kovo 20 d. Tarybos vardu Pirmininkas P. Harmel [1] OL C 160, 1969 12 18, p. 7. [2] OL C 48, 1969 4 16, p. 16. [3] OL L 42, 1970 2 23, p. 1. [4] ECE (Ženeva) dokumentas W/TRANS/WP29/293/Rev. 1, 1969 4 11. -------------------------------------------------- I PRIEDAS APIBRĖŽIMAI, EEB TIPO PATVIRTINIMO PARAIŠKA, BANDYMŲ REIKALAVIMAI 1. APIBRĖŽIMAI 1.1. Transporto priemonių tipas pagal iš variklio išmetamus dujinius teršalus "Transporto priemonių tipas pagal iš variklio išmetamus dujinius teršalus" – tai transporto priemonės, kurios nesiskiria tokiomis esminėmis savybėmis: 1.1.1. Inercijos ekvivalentu, nustatytu pagal santykį su standartine mase, kaip nurodyta III priedo 4.2 poskyryje; 1.1.2. Variklio charakteristikomis, apibrėžtomis II priedo 1–6 ir 8 punktuose. 1.2. Standartinė masė "Standartinė masė" – tai važiuoti parengtos transporto priemonės masė plius 120 kg tolygiai paskirstytosios masės. Važiuoti parengtos transporto priemonės masę sudaro visa nepakrautos transporto priemonės masė su pripildytais visais rezervuarais ir įrankių rinkiniu bei atsarginiu ratu. 1.3. Variklio karteris "Variklio karteris" – tai erdvė variklyje ir už jo, sujungta su alyvos rinktuve išoriniais arba vidiniais kanalais, pro kuriuos gali išeiti dujos ir garai. 1.4. Dujiniai teršalai "Dujiniai teršalai" – tai anglies monoksidas ir angliavandeniliai. 1.5. Didžiausioji masė "Didžiausioji masė" – tai transporto priemonės gamintojo nurodyta didžiausia techniškai leistina masė (ji gali būti didesnė už didžiausią leistiną masę). 2. EEB TIPO PATVIRTINIMO PARAIŠKA 2.1. Gamintojas arba jo įgaliotasis atstovas turi pateikti tokius dokumentus: 2.1.1. Variklio tipą aprašymą, įskaitant visus II priede nurodytus dokumentus; 2.1.2. Degimo kameros ir stūmoklio (taip pat ir stūmoklio žiedų) brėžinius; 2.1.3. Duomenis apie didžiausią vožtuvų pakilimą, atsidarymo ir užsidarymo kampus mirties taško atžvilgiu. 2.2. 3 skyriuje nurodytus bandymus atliekančiai techninei tarnybai pateikiama tvirtinamo tipo pavyzdinė transporto priemonė. 3. BANDYMŲ REIKALAVIMAI 3.1. Bendroji dalis Dalys, galinčios turėti įtakos dujinių teršalų išmetimui, turi būti suprojektuotos, pagamintos ir surinktos taip, kad įprastai naudojant transporto priemonę, nepaisant ją galinčių veikti vibracijų, ji atitiktų šios direktyvos reikalavimus. 3.2. Bandymų aprašymas 3.2.1. Atsižvelgiant į masės kategoriją, su transporto priemone atliekami tokie I, II ir III tipo bandymai: 3.2.1.1. I tipo bandymas (dujinių teršalų vidutinio išmetimo apgyventoje miesto zonoje po šaltojo užvedimo patikrinimas). 3.2.1.1.1. Šis bandymas atliekamas su visomis 1 straipsnyje nurodytomis transporto priemonėmis, kurių didžiausioji masė yra ne didesnė kaip 3,5 tonos. 3.2.1.1.2. Transporto priemonė pastatoma ant dinamometrinio stendo, kuriame įrengti stabdžiai ir smagratis. Be pertraukos atliekamas iš viso trylika minučių trunkantis bandymas, susidedantis iš keturių ciklų. Kiekvieną ciklą sudaro 15 fazių (tuščioji eiga, greitėjimas, pastovus greitis, lėtėjimas ir pan.). Bandymo metu išmetamosios dujos surenkamos į vieną ar kelis maišus. Dujos turi būti išanalizuotos ir jų tūris išmatuotas pabaigus pildyti. 3.2.1.1.3. Bandymas atliekamas III priede aprašyta tvarka. Taikoma aprašyta dujų surinkimo ir analizės metodika. Galima patvirtinti ir kitokią metodiką, jei ją taikant gaunami lygiaverčiai rezultatai. 3.2.1.1.4. Bandymų metu gauto anglies monoksido ir angliavandenilių masė turi būti mažesnė už nurodytą tam tikros standartinės masės transporto priemonei toliau esančioje lentelėje: Standartinė masė (SM), kg | Anglies monoksido, gauto vieno bandymo metu, masė, g | Angliavandenilių, gautų vieno bandymo metu, masė, g | SM ≤ 750 | 100 | 8,0 | 750 < SM ≤ 850 | 109 | 8,4 | 850 < SM ≤ 1020 | 117 | 8,7 | 1020 < SM ≤ 1250 | 134 | 9,4 | 1250 < SM ≤ 1470 | 152 | 10,1 | 1470 < SM ≤ 1700 | 169 | 10,8 | 1700 < SM ≤ 1930 | 186 | 11,4 | 1930 < SM ≤ 2150 | 203 | 12,1 | 2150 < SM | 220 | 12,8 | 3.2.1.2. II tipo bandymas (anglies monoksido išmetimo varikliui veikiant tuščiąja eiga bandymas). 3.2.1.2.1. Šis bandymas atliekamas su visomis 1 straipsnyje nurodytomis transporto priemonėmis. 3.2.1.2.2. Anglies monoksido tūrio dalis išmetamosiose dujose varikliui veikiant tuščiąja eiga turi būti ne didesnė kaip 4,5 %. 3.2.1.2.3. Šis kiekis tikrinamas atliekant bandymą IV priede aprašyta tvarka. 3.2.1.3. III tipo bandymas (karterio dujų išmetimo patikrinimas). 3.2.1.3.1. Šis bandymas atliekamas su visomis 1 straipsnyje nurodytomis transporto priemonėmis, išskyrus turinčias dvitakčius variklius su kompresija karteryje. 3.2.1.3.2. Karterio dujose, kurių variklis pakartotinai nebenaudoja, esančių angliavandenilių masė turi sudaryti mažiau kaip 0,15 % variklio sunaudojamų degalų masės. 3.2.1.3.3. Šis kiekis tikrinamas atliekant bandymą V priede aprašyta tvarka. 3.2.2. Paprastai produkcijos pavyzdžių atitiktis variklių išmetamų dujinių teršalų apribojimams tikrinama remiantis VII priede pateiktame komunikate esančiu aprašymu ir, kai reikia, 3.2 poskyryje nurodytais visais ar kai kuriais iš I, II ir III tipo bandymų. 3.2.2.1. Atliekant I tipo bandymą su serijinėmis transporto priemonėmis gauto anglies monoksido ir angliavandenilių masė turi būti mažesnė už atitinkamai L1 ir L2 vertes, nurodytas toliau esančioje lentelėje: Standartinė masė (SM), kg | Anglies monoksido, gauto vieno bandymo metu, masė L1, g | Angliavandenilių, gautų vieno bandymo metu, masė L1, g | SM ≤ 750 | 120 | 10,4 | 750 < SM ≤ 850 | 131 | 10,9 | 850 < SM ≤ 1020 | 140 | 11,3 | 1020 < SM ≤ 1250 | 161 | 12,2 | 1250 < SM ≤ 1470 | 182 | 13,1 | 1470 < SM ≤ 1700 | 203 | 14,0 | 1700 < SM ≤ 1930 | 223 | 14,8 | 1930 < SM ≤ 2150 | 244 | 15,7 | 2150 < SM | 264 | 16,6 | 3.2.2.1.1. Jei serijinės transporto priemonės išmetamo anglies monoksido arba angliavandenilių masė viršija ribas L1 ir L2, gamintojas gali prašyti atlikti matavimus su keliomis serijinėmis transporto priemonės, įskaitant ir iš pradžių paimtą transporto priemonę. Transporto priemonių imties dydį n nustato gamintojas. Tuomet nustatomas kiekvieno dujinio teršalo imties rezultatų aritmetinis vidurkis x ir standartinis nuokrypis S [1]. Tuomet serijos produkcija laikoma atitinkančia reikalavimus, jei rezultatai atitinka tokias sąlygas: x + k. S ≤ L , čia: L – kiekvieno dujinio teršalo ribinė vertė, nurodyta 3.2.2.1 papunktyje; n | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | k | 0,973 | 0,613 | 0,489 | 0,421 | 0,376 | 0,342 | 0,317 | 0,296 | 0,279 | 0,265 | 0,253 | 0,242 | 0,233 | 0,224 | 0,216 | 0,210 | 0,203 | 0,198 | k – jei n ≥ 20, k = [1] S2 = ∑ x − x-2n − 1; čia: x yra bet kuris iš atskirų n dydžio imties rezultatų. -------------------------------------------------- II PRIEDAS +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ -------------------------------------------------- III PRIEDAS I TIPO BANDYMAS (dujinių teršalų vidutinio išmetimo apgyventoje miesto zonoje po šaltojo užvedimo patikrinimas) I priedo 3.2.1.1 papunktyje nurodyto I tipo bandymo tvarka 1. VEIKIMO CIKLAS ANT DINAMOMETRINIO STENDO 1.1. Ciklo aprašymas Veikimo ciklas ant dinamometrinio stendo turi būti toks, kaip nurodyta toliau esančioje lentelėje ir pavaizduota 1 priedėlyje. Operacijų analizė pateikta 2 priedėlyje. Veikimo ciklas ant dinamometrinio stendo Opera-cijos Nr. | Operacija | Fazė | Pagreitis m/s2 | Greitis km/h | Trukmė | Bendra trukmė, s | Pavara (jei perjungiama rankiniu būdu) | Opera-cija, s | Fazė, s | 1 | Tuščioji eiga | 1 | 11 | 11 | 11 | 6 s PM + 5 s K1 [1] | 2 | Greitėjimas | 2 | 1,04 | 0–15 | 4 | 4 | 15 | 1 | 3 | Pastovus greitis | 3 | | 15 | 8 | 8 | 23 | 1 | 4 | Lėtėjimas | 4 | – 0,69 | 15–10 | 2 | 5 | 25 | 1 | 5 | Lėtėjimas, atleidus sankabą | – 0,92 | 10–0 | 3 | 28 | K1 | 6 | Tuščioji eiga | 5 | | | 21 | 21 | 49 | 16 s PM + 5 s K1 | 7 | Greitėjimas | 6 | 0,83 | 0–15 | 5 | 12 | 54 | 1 | 8 | Pavaros pakeitimas | | | 2 | 56 | | 9 | Greitėjimas | 0,94 | 15–32 | 5 | 61 | 2 | 10 | Pastovus greitis | 7 | | 32 | 24 | 24 | 85 | 2 | 11 | Lėtėjimas | 8 | – 0,75 | 32–10 | 8 | 11 | 93 | 2 | 12 | Lėtėjimas, atleidus sankabą | – 0,92 | 10–0 | 3 | 96 | K2 | 13 | Tuščioji eiga | 9 | | | 21 | 21 | 117 | 16 s PM + 5 s K1 | 14 | Greitėjimas | 10 | 0,83 | 0–15 | 5 | 26 | 122 | 1 | 15 | Pavaros pakeitimas | | | 2 | 124 | | 16 | Greitėjimas | 0,62 | 15–35 | 9 | 133 | 2 | 17 | Pavaros pakeitimas | | | 2 | 135 | | 18 | Greitėjimas | 0,52 | 35–50 | 8 | 143 | 3 | 19 | Pastovus greitis | 11 | | 50 | 12 | 12 | 155 | 3 | 20 | Lėtėjimas | 12 | – 0,52 | 50–35 | 8 | 8 | 163 | 3 | 21 | Pastovus greitis | 13 | | 35 | 13 | 13 | 176 | 3 | 22 | Pavaros pakeitimas | 14 | | | 2 | 12 | 178 | | 23 | Lėtėjimas | – 0,86 | 32–10 | 7 | 185 | 2 | 24 | Lėtėjimas, atleidus sankabą | – 0,92 | 10–0 | 3 | 188 | K2 | 25 | Tuščioji eiga | 15 | | | 7 | 7 | 195 | 7 s PM | 1.2. Pagrindiniai ciklo vykdymo reikalavimai Jei reikia nustatyti, kaip geriau paveikti akceleratoriaus ir stabdžių valdytuvus, kad ciklas nurodytose ribose atitiktų teorinį ciklą, reikia atlikti preliminarių bandymų ciklus. 1.3. Pavarų dėžės naudojimas 1.3.1. Jei pirma pavara negalima pasiekti 15 km/h greičio, naudojama antra, trečia ir ketvirta pavaros. 1.3.2. Transporto priemonės su pusiau automatine pavarų dėže bandomos naudojant įprastai važiuojant naudojamą perdavimo santykį, o pavarų perjungimo svirtis naudojama pagal gamintojo nurodymus. 1.3.3. Transporto priemonės su automatine pavarų dėže bandomos įjungus aukščiausią pavarą ("Drive"). Akceleratorius spaudžiamas taip, kad būtų pasiektas kuo pastovesnis greitėjimas ir įprasta eilės tvarka galėtų įsijungti įvairios pavaros. Be to, netaikomi 1 priedėlyje pavaizduoti pavaros keitimo taškai; greitėjimas tęsiamas ir tais laikotarpiais, kuriuos vaizduoja tiesios linijos, jungiančios kiekvieno tuščiosios eigos laikotarpio pabaigą ir kito pastovaus greičio laikotarpio pradžią. Galioja 1.4 punkte nurodytos leistinos paklaidos. 1.3.4. Transporto priemonės su greitinančiąja pavara, kurią gali įjungti vairuotojas, bandomos jos nenaudojant. 1.4. Leistinos paklaidos 1.4.1. Greitėjimo, pastovaus greičio ir lėtėjimo metu spaudžiant transporto priemonės stabdžius leidžiama ± 1 km/h dydžio teorinio greičio paklaida. Jei transporto priemonė sparčiau lėtėja nespaudžiant stabdžių, galioja tik 5.6.3 punkto reikalavimai. Didesnės greičio paklaidos leistinos keičiant fazes, jei tai kiekvienu atskiru atveju netrunka ilgiau kaip 0,5 s. 1.4.2. Laiko leistinoji paklaida yra ± 0,5 s. Ši paklaida galioja prasidedant ir baigiantis kiekvienam pavaros keitimo laikotarpiui [2]. 1.4.3. Greičio ir laiko paklaidos derinamos kaip nurodyta 1 priedėlyje. 2. TRANSPORTO PRIEMONĖ IR DEGALAI 2.1. Bandomoji transporto priemonė 2.1.1. Transporto priemonė turi būti pateikta geros mechaninės būklės. Prieš bandymą ji turi būti įvažinėta ir nuvažiavusi ne mažiau kaip 3000 km. 2.1.2. Išmetimo įrenginys turi neturėti nuotėkio, kuris galėtų sumažinti surenkamų dujų kiekį, o tas kiekis turi atitikti iš variklio išeinančių dujų kiekį. 2.1.3. Gali būti patikrintas įsiurbimo sistemos sandarumas, kad būtų įsitikinta, jog karbiuratoriui neturi įtakos atsitiktinai įsiurbiamas oras. 2.1.4. Variklio ir transporto priemonės valdytuvų nustatymai turi būti tokie, kokius nurodo gamintojas. 2.1.5. Vakuumetras įrengiamas įleidimo linijoje netoli karbiuratoriaus, už droselinės sklendės. 2.1.6. Laboratorija gali patikrinti, ar transporto priemonės eksploatacinės charakteristikos atitinka nurodytąsias gamintojo, ar ja galima įprastai važiuoti, ir ypač – ar ją galima užvesti esant šaltam ir karštam varikliui. 2.2. Degalai 2.2.1. Naudojami etaloniniai degalai, kurių specifikacijos pateiktos VII priede. Jei variklis yra tepamas mišiniu, į etaloninius degalus pilamas gamintojo rekomenduojamos kategorijos ir jo nurodytas kiekis alyvos. 3. BANDYMŲ ĮRANGA 3.1. Dinamometrinis stabdys Konkretus modelis nenurodomas. Tačiau jo nustatymai laikui bėgant neturi kisti. Jis neturi sukelti jokių žymesnių transporto priemonės vibracijų, kurios galėtų sutrikdyti įprastą jos veikimą. Stabdys turi turėti inercijos adapterį, kuris leistų atkurti transporto priemonės važiavimo keliu sąlygas (inercijos jėgos būtų lygiavertės). 3.2. Dujų surinkimo įranga 3.2.1. Jungiamieji vamzdžiai turi būti plieniniai ir, kiek įmanoma, sujungti standžiomis jungtimis. Tačiau įrenginiui izoliuoti nuo transporto priemonės vibracijų naudojamas visiškai sandarus dujoms lankstus žiedinis elementas. Leidžiama naudoti kitas medžiagas, jei jos nekeičia dujų sudėties. 3.2.2. Jei bandoma transporto priemonė turi išmetamąjį vamzdį, kurį sudaro keletas atšakų, atšakos turi būti sujungtos tarpusavyje kiek galima arčiau transporto priemonės. 3.2.3. Dujų temperatūra surinkimo sistemoje turi būti suderinama su tinkamu variklio veikimu, nepakenkti surinkimo maišų būklei, atitikti 4.5.1 punkte nurodytą angliavandenilių sugėrimo lygį ir būti tokia, kad ant surinkimo maišo ar maišų sienelių susidarytų kuo mažiau kondensato. 3.2.4. Įvairios sklendės, skirtos išmetamosioms dujoms nukreipti į atmosferą arba į bandinių ėmimo įrenginį, turi būti greitai reguliuojamos ir greitai veikti. 3.2.5. Surinkimo įtaisą sudaro vienas ar keli reikiamos talpos maišai. Maišai turi būti pagaminti iš tokių medžiagų, kurios nekenktų matavimo tikslumui ir išlaikytų dujas. 3.3. Analizės įranga 3.3.1. Bandinių ėmimo zondą gali sudaryti bandinių ėmimo vamzdis, einantis į surinkimo įtaisą arba į maišo ištuštinimo vamzdį. Bandinių ėmimo vamzdis gali būti ir atskiras, tačiau jo anga jokiu būdu negali būti maišo apačioje. 3.3.2. Analizatoriai turi būti nedispersinio tipo, o jų sugertis – infraraudonųjų spindulių diapazono. Angliavandenilių analizatorius turi būti nustatytas n-heksano jautrumu. 3.4. Tūrio matavimo įranga 3.4.1. Naudojamas tūrio matuoklis. 3.4.2. Slėgio ir temperatūros matavimai, pagal kuriuos galima nustatyti tūrį standartinėmis sąlygomis, atliekami vietose, pasirinktose atsižvelgiant į naudojamo matuoklio tipą. Jų išdėstymo vietas nustato laboratorija. 3.4.3. Dujų išleidimų įrenginys gali būti siurblys arba bet kokia kita sistema, kuri palaiko pastovią matuoklio matuojamo slėgio vertę. 3.5. Prietaisų tikslumas 3.5.1. Kadangi stabdys kalibruojamas atliekant kiekvieną atskirą bandymą, dinamometro tikslumas nenurodytas. Bendra visų besisukančių masių inercija, įskaitant ritinių ir besisukančios būgno dalies (žr. 4.2 poskyrį) inerciją, nurodoma ± 20 kg tikslumu. 3.5.2. Transporto priemonės greitis matuojamas pagal ritinių, sujungtų su stabdžių smagračiais, sukimosi greitį. Kai greitis yra nuo 0 iki 10 km/h, jį turi būti įmanoma išmatuoti ± 2 km/h tikslumu, o kai jis didesnis kaip 10 km/h – ± 1 km/h tikslumu. 3.5.3. 5.1.1 ir 6.3.3 punktuose nurodytą temperatūrą turi būti įmanoma išmatuoti ± 2 °C tikslumu. 3.5.4. Atmosferos slėgį turi būti įmanoma išmatuoti ± 1 mm gyvsidabrio stulpelio tikslumu. 3.5.5. Vakuuminį slėgį transporto priemonės įleidimo sistemoje turi būti įmanoma išmatuoti ± 5 mm gyvsidabrio stulpelio tikslumu. Kitokį slėgį (priešslėgį bandinių ėmimo įtaise, tūrio koregavimo slėgį ir kt.) turi būti įmanoma išmatuoti ± 5 mm vandenmačio tikslumu. 3.5.6. Matuoklio dydis ir tikslumas turi atitikti matuojamų dujų tūrį taip, kad tūrio matavimo tikslumas būtų ± 2 %. 3.5.7. Analizatorių matavimų diapazonas turi atitikti tikslumą, kurio reikia išmatuoti įvairių sudėtinių dalių kiekį ± 3 % tikslumu, nepaisant standartinių (kalibravimo) dujų tikslumo. Bendra analizavimo linijos reakcijos trukmė turi būti trumpesnė už vieną minutę. 3.5.8. Standartinių dujų kiekis neturi skirtis nuo kiekvienų dujų standartinės vertės daugiau kaip ± 2 %. Skiedikliu turi būti azotas. 4. PASIRENGIMAS BANDYMUI 4.1. Stabdžio nustatymas 4.1.1. Stabdys turi būti sureguliuotas taip, kad atkurtų transporto priemonės veikimą jai važiuojant horizontaliu keliu pastoviu 50 km/h greičiu. 4.1.2. Šiuo tikslu vakuumas turi būti matuojamas prie variklio įleidimo angos, atliekant važiavimo keliu bandymą 50 km/h greičiu trečia pavara arba 1.3 punkte nurodytomis pavaromis, transporto priemonę apkrovus iki jos standartinės masės ir esant gamintojo nurodytam oro slėgiui padangose. Vakuumas matuojamas horizontaliu keliu nuvažiavus pastoviu greičiu ne mažiau kaip 15 s. Siekiant atsižvelgti į vėjo poveikį imamas dviejų matavimų, padarytų kiekviena kryptimi, vidurkis. 4.1.3. Tuomet transporto priemonė pastatoma ant dinamometrinio stendo, o stabdys nustatomas taip, kad vakuumas prie įleidimo angos būtų toks, koks užfiksuotas atliekant 4.1.2 punkte nurodytą važiavimo keliu bandymą. Toks stabdžio nustatymas išlaikomas per visą bandymą. 4.1.4. Toks nustatymas tinka hidraulinio tipo stabdžiams. Kitų tipų stabdžiams jį gali tekti pakoreguoti taip, kad jis atitiktų kitas tarpines būsenas tarp tuščiosios eigos ir didžiausio ciklo greičio. Jei reikia, patvirtinamas vidutinis nustatymas. 4.2. Lygiaverčių inercijos jėgų suderinimas su transporto priemonės tiesioginės eigos inercijos jėgomis Turi būti naudojamas smagratis, kuris bendrą besisukančių masių inercijos jėgą padarytų proporcingą standartinei masei, taikant tokius apribojimus: Standartinė masė (SM), kg | Lygiavertės inercijos jėgos, kg | SM ≤ 750 | 680 | 750 < SM ≤ 850 | 800 | 850 < SM ≤ 1020 | 910 | 1020 < SM ≤ 1250 | 1130 | 1250 < SM ≤ 1470 | 1360 | 1470 < SM ≤ 1700 | 1590 | 1700 < SM ≤ 1930 | 1810 | 1930 < SM ≤ 2150 | 2040 | 2150 < SM | 2270 | 4.3. Transporto priemonės kondicionavimas 4.3.1. Prieš bandymą transporto priemonė ne trumpiau kaip šešias valandas išlaikoma nuo 20 °C iki 30 °C temperatūroje. Prieš bandymą išmatuojama aušinimo vandens ir variklio alyvos temperatūra, kuri turi būti nuo 20° C iki 30 °C. 4.3.2. Oro slėgis padangose kaip ir atliekant parengiamąjį važiavimo keliu bandymą, skirtą stabdžiams sureguliuoti, turi būti toks, kokį rekomenduoja gamintojas. Tačiau jei ritinių skersmuo yra mažesnis kaip 50 cm, slėgis turi būti padidintas 30–50 %, kad padangos nebūtų pažeistos. 4.4. Priešslėgio tikrinimas Atliekant parengiamuosius bandymus tikrinama, ar bandinių ėmimo įrenginio sudaromas priešslėgis neviršija 75 mm vandenmačio; matuojama esant įvairiam nustatytam ciklo pastoviam greičiui. 4.5. Maišų kondicionavimas 4.5.1. Maišai, ypač skirti angliavandeniliams, kondicionuojami taip, kad angliavandenilių nuostoliai per 20 minučių būtų ne didesni kaip 2 % pradinio kiekio. Toks kondicionavimas atliekamas parengiamųjų bandymų metu temperatūroje, kuri yra artima ribinei įvairių bandymų temperatūrai. 4.5.2. Nuostoliai skaičiuojami taip. Varikliui sukantis pastoviu dažniu (min-1) į maišą patenkančiose dujose esančių angliavandenilių kiekis matuojamas ištisai, kol maišas prisipildo. Pildymui pasibaigus esantis kiekis turi būti pildant užregistruoto kiekio vidurkis. Maišas analizatoriaus siurbliais ištuštinamas ir kiekis užregistruojamas matuojant ištisai arba nustatytais intervalais. Jei po 20 minučių kiekis pakinta daugiau kaip 2 %, maišas ištuštinamas ir pripildomas antrajam matavimui atlikti. Šis ciklas kartojamas tiek kartų, kiek reikia sienelėms prisotinti. 4.6. Analizės įrangos kalibravimas 4.6.1. Analizatorių kalibravimas. Į analizatorių naudojant išleidimo matuoklį ir slėgio sumažinimo vožtuvus, sumontuotus ant kiekvieno flakono, nustatytu slėgiu, kuris atitinka reikiamo įrangos veikimo reikalavimus, įleidžiamas tam tikras kiekis dujų. Įranga turi būti sureguliuota taip, kad rodytų stabilizuotą vertę, lygią ant standartinių dujų flakono nurodytą vertę. Pradedant nustatymu pagal didžiausio tūrio flakoną, nubraižoma analizatoriaus nuokrypių funkcijos nuo įvairių panaudotų standartinių dujų flakonų tūrio kreivė. 4.6.2. Bendra įrangos reakcijos trukmė. Dujos iš didžiausio tūrio flakono įleidžiamos į bandinių ėmimo zondo galą. Tikrinama, ar per vieną minutę pasiekiama nurodyta vertė, atitinkanti didžiausią nuokrypį. Jei ši vertė nepasiekiama, patikrinama ar visoje analizavimo linijoje nėra nuotėkio. 4.7. Tūrio matavimo įtaiso reguliavimas Parengiamųjų bandymų metu maišas pripildomas ir patikrinama, ar tūrį galima išmatuoti reikiamu tikslumu. Jei reikia, kiekvienu atveju parenkamas tinkamas (dujų) matuoklis. 5. BANDYMŲ STENDE TVARKA 5.1. Specialūs ciklo atlikimo reikalavimai 5.1.1. Temperatūra ritinių stendo įrengimo vietoje visą bandymo laiką turi būti 20 °C–30°C ir kuo artimesnė tai, kuri buvo transporto priemonės kondicionavimo bandymui vietoje. 5.1.2. Bandymo metu transporto priemonė turi būti daugmaž horizontali, kad būtų išvengta bet kokio neįprasto degalų pasiskirstymo. 5.1.3. Bandymas atliekamas pakėlus variklio dangtį. Jei reikia, įprastai variklio temperatūrai palaikyti galima naudoti papildomą vėdinimo įrenginį, kuris vėdintų radiatorių (aušinimas vandeniu) arba oro įleidimo angą (aušinimas oru). 5.1.4. Atliekant ciklą vertinamas su stabdžių smagračiu sujungtų ritinių greitis. Bandymo metu sudaroma greičio priklausomybės nuo laiko kreivė, kad galima būtų įvertinti atliktų ciklų tikslumą. 5.1.5. Vakuuminį slėgį galima matuoti pasirinktinai; tačiau jei jis registruojamas tuo pačiu metu kaip ir greitis, bus įmanoma patikrinti, ar greitėjimas buvo atliktas teisingai. 5.1.6. Jei norima, galima registruoti ir aušinamojo vandens ir karterio alyvos temperatūrą. 5.2. Variklio užvedimas 5.2.1. Variklis užvedamas tam skirtais įrenginiais, pvz., droseline sklende, starterio sklende ir kt., pagal gamintojo nurodymus. 5.2.2. Užvestas variklis 40 sekundžių išlaikomas veikiantis tuščiąja eiga. Pirmasis ciklas pradedamas nuotėkio regeneravimo sklende pasibaigus 40 s laikotarpiui. 5.3. Rankinio droselio naudojimas Droselis turi būti uždarytas kuo greičiau ir teoriškai prieš greitėjant nuo 0 iki 50 km/h. Jei šio reikalavimo įvykdyti neįmanoma, turi būti nurodytas tikrojo uždarymo momentas. Droselio reguliavimo būdas turi būti toks, kokį nurodo gamintojas. 5.4. Tuščioji eiga 5.4.1. Neautomatinė pavarų dėžė. 5.4.1.1. Tuščiosios eigos metu sankaba turi būti įjungta, o pavara – neutrali. 5.4.1.2. Tam, kad greitėjimas būtų pagal įprastą ciklą, prieš penkias sekundes iki greitėjimo po atitinkamo tuščiosios eigos laikotarpio įjungiama pirmoji transporto priemonės pavara, sankaba išjungiama. 5.4.1.3. Pirmasis tuščiosios eigos laikotarpis ciklo pradžioje susideda iš šešių sekundžių tuščiosios eigos neutrali pavara, įjungus sankabą ir penkių sekundžių pirma pavara, išjungus sankabą. 5.4.1.4. Kiekvieno ciklo tuščiosios eigos laikotarpiais atitinkama trukmė yra šešiolika sekundžių neutralia pavara ir penkios sekundės pirma pavara, išjungus sankabą. 5.4.1.5. Paskutinis ciklo tuščiosios eigos laikotarpis trunka septynias sekundes neutralia pavara, įjungus sankabą. 5.4.2. Pusiau automatinės pavarų dėžės: Laikomasi gamintojo nurodymų, skirtų važiavimui mieste, o jei jų nėra, – neautomatinėms pavarų dėžėms skirtų nurodymų. 5.4.3. Automatinės pavarų dėžės: Bandymų metu selektoriaus svirtis nenaudojama, nebent gamintojas nurodytų kitaip. Pastaruoju atveju galioja neautomatinėms pavarų dėžėms nustatyta tvarka. 5.5. Greitėjimas 5.5.1. Greitėjama turi būti taip, kad greitėjimo sparta visą greitėjimo laiką būtų kuo vienodesnė. 5.5.2. Jei greitėjimo negalima atlikti nustatytu laiku, papildomas reikalingas laikas, jei įmanoma, atimamas iš deriniui pakeisti skirto laiko ir bet kuriuo atveju – iš kito pastovaus greičio laikotarpio. 5.6. Lėtėjimas 5.6.1. Visuomet lėtinama visiškai nukėlus koją nuo akceleratoriaus pedalo, o sankabą paliekant įjungtą. Sankaba neliečiant pavarų perjungimo svirties išjungiama sulėtėjus iki 10 km/h greičio. 5.6.2. Jei lėtėjimo laikotarpis ilgesnis, jam sutrumpinti naudojami transporto priemonės stabdžiai. 5.6.3. Jei lėtėjimo laikotarpis trumpesnis, nei nurodyta atitinkamai fazei, teorinio ciklo laikas kompensuojamas tuščiosios eigos laikotarpį sujungiant su kitu tuščiosios eigos etapu. 5.6.4. Pasibaigus lėtėjimo laikotarpiui (transporto priemonei sustojus ant ritinių) įjungiama neutrali pavara ir įjungiama sankaba. 5.7. Pastovus greitis 5.7.1. Pereinant nuo greitėjimo prie pastovaus greičio laikotarpio turi būti vengiama "pumpuoti" arba uždaryti droselinę sklendę. 5.7.2. Pastovus greitis išlaikomas užfiksavus tam tikrą akceleratoriaus padėtį. 6. BANDINIŲ ĖMIMO IR ANALIZĖS TVARKA 6.1. Bandinių ėmimas 6.1.1. Bandiniai pradedami imti iškart, kai tik atidaroma 5.2.2 punkte nurodyta sklendė. 6.1.2. Jei naudojami keletas maišų, jie keičiami prasidedant pirmajam ciklo tuščiosios eigos laikotarpiui. 6.1.3. Maišas hermetiškai užsandarinamas iškart, kai tik pripildomas. 6.1.4. Pasibaigus paskutiniam ciklui sklendė pasukama taip, kad variklio išmetamos dujos būtų nukreiptos į atmosferą. 6.2. Analizė 6.2.1. Kiekviename maiše esančios dujos išanalizuojamos kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau, kaip praėjus dvidešimt minučių po atitinkamo maišo pildymo pradžios. 6.2.2. Jei bandinių ėmimo zondas nėra nuolatos paliekamas maiše, reikia vengti, kad jį įkišant į maišą nepatektų oras, o ištraukiant – neišeitų dujos. 6.2.3. Analizatorius turi pasiekti stabilią būseną per vieną minutę nuo jo prijungimo prie maišo. 6.2.4. Kiekvienų dujų kiekio kiekvienoje matuojamoje išmetamų dujų porcijoje vertė yra ta, kurią parodo stabilizavęsis matavimo prietaisas. 6.3. Tūrio matavimas 6.3.1. Siekiant išvengti didelių temperatūros svyravimų, maišo ar maišų tūris turi būti išmatuojamas, kai tik dujos atvėsta iki kambario temperatūros. 6.3.2. Maišai ištuštinami praleidžiant dujas pro dujų matuoklį. 6.3.3. Skaičiavimuose naudojama temperatūros vertė (tm) yra ištuštinimo pradžioje ir pabaigoje išmatuotos temperatūros verčių vidurkis, o didžiausias leistinas skirtumas tarp tų verčių yra 5 °C. 6.3.4. Skaičiavimuose naudojama slėgio vertė (Pm) yra ištuštinimo pradžioje ir pabaigoje išmatuoto absoliutaus slėgio verčių vidurkis, o didžiausias leistinas skirtumas tarp tų verčių yra 4 mm gyvsidabrio stulpelio. 6.3.5. Jei analizei paimtų dujų tūris yra didesnis kaip 1 % matuokliu išmatuoto tūrio, tas tūris pridedamas prie išmatuotojo. 7. IŠMETAMŲ DUJINIŲ TERŠALŲ KIEKIO NUSTATYMAS 7.1. Išmatuotų dujų tūrio korekcija Kiekviename maiše esančių dujų tūris turi būti perskaičiuojamas pagal įprastinę temperatūrą ir slėgį taikant tokią formulę: V = Vm × ; Vm – : tūris litrais, užregistruotas, kaip nurodyta 6.3.5 punkte; Tm – : ribinių temperatūros verčių, užregistruotų, kaip nurodyta 6.3.3 punkte, aritmetinis vidurkis Celsijaus laipsniais; Pm – : ribinių absoliutaus slėgio verčių, užregistruotų, kaip nurodyta 6.3.4 punkte, aritmetinis vidurkis gyvsidabrio stulpelio milimetrais; PH – : sočiųjų vandens garų slėgis temperatūroje tm gyvsidabrio stulpelio milimetrais. 7.2. Kiekviename maiše esančių dujinių teršalų masė Kiekviename maiše esančių dujinių teršalų masė nustatoma iš sandaugos dCV, kur C yra atitinkamo dujinio teršalo tūris, o d – tankis: - anglies monoksido d = 1,250; - angliavandenilių d = 3,844 (n-heksano). 7.3. Bendra išmestų dujinių teršalų masė Kiekvieno transporto priemonės bandymo metu išmesto dujinio teršalo masė M nustatoma sudedant kiekviename maiše esančių dujinių teršalų masę, apskaičiuotą kaip nurodyta 7.2 punkte. Pastaba: Laboratorijoms rekomenduojama patikrinti analizę išmatuojant ir susidariusio anglies dioksido masę. [1] PM – Įjungta neutrali pavara, sankaba įjungta.K1, K2 – Įjungta pirma arba antra pavara, sankaba atleista [2] Reikia pažymėti, kad leidžiama dviejų sekundžių trukmė aprėpia pavaros pakeitimo trukmę ir, jei reikia, tam tikrą ciklo įsibėgėjimo tarpsnį. -------------------------------------------------- IV PRIEDAS II TIPO BANDYMAS (Anglies monoksido išmetimo tuščiąja eiga bandymas) I priedo 3.2.1.2 papunktyje nurodyto II tipo bandymo tvarka 1. Matavimo Reikalavimai 1.1. Naudojami etaloniniai degalai, kurių specifikacijos pateiktos VI priede. 1.2. Anglies monoksido tūris, matuojamas iškart po I tipo bandymo ketvirtojo ciklo, varikliui veikiant tuščiąja eiga. 1.3. Jei transporto priemonių pavarų dėžės yra neautomatinės arba pusiau automatinės, bandymas atliekamas pavarų perjungimo svirčiai esant neutralioje padėtyje ir įjungus sankabą. 1.4. Jei transporto priemonių pavarų dėžės yra automatinės, bandymas atliekamas pavarų selektoriui esant nulinėje arba stovėjimo padėtyje. 2. Dujų Bandinių Ėmimas 2.1. Bandinių ėmimo zondas turi būti transporto priemonės išmetimo vamzdį ir bandinių surinkimo maišą jungiančiame vamzdyje, kuo arčiau išmetimo vamzdžio. 2.2. Siekiant atsižvelgti į galimą išmetamųjų dujų atsiskiedimą oru, išmatuojamas anglies monoksido tūris (T1) ir anglies dioksido tūris (T2), o tūris (T), kurį reikia lyginti su nustatyta ribine verte, apskaičiuojamas taikant tokią formulę: T = T × T + T . -------------------------------------------------- V PRIEDAS III TIPO BANDYMAS (Karterio dujų išmetimo patikrinimas) I priedo 3.2.1.3 papunktyje nurodyto III tipo bandymo tvarka 1. BENDROSIOS NUOSTATOS 1.1. III tipo bandymas atliekamas su transporto priemonėmis, su kuriomis daromi I ir II tipo bandymai. 1.2. Bandomi varikliai turi būti hermetiški ir ne tokios konstrukcijos, kad net dėl nedidelio nuotėkio gali pasireikšti nepriimtini funkciniai sutrikimai (pvz., plokštieji poriniai varikliai). 2. BANDYMO REIKALAVIMAI 2.1. Tuščioji eiga reguliuojama pagal gamintojo rekomendacijas; nesant tokių rekomendacijų ji reguliuojama taip, kad įleidimo kolektoriuje būtų sudarytas kuo didesnis vakuumas. 2.2. Matavimai atliekami esant tokioms trims variklio veikimo būsenoms: Būsenos Nr. | Transporto priemonės greitis (km/h) | Vakuumas prie įleidimo angos (mm gyvsidabrio stulpelio) | Svorio koeficientas | 1 | Tuščioji eiga | | 0,25 | 2 | 50 ± 2 | 400 ± 8 | 0,25 | 3 | 50 ± 2 | 250 ± 8 | 0,50 | 2.3. = 0,625 . 2.4. 2.2 punkte nurodytomis 2 ir 3 būsenomis matavimams parenkamas mažiausias variklio sukimosi dažnis, kuriam esant ir atsižvelgiant į pavarų perdavimo skaičius, transporto priemonė įprastomis eksploatacijos sąlygomis gali važiuoti 50 km/h greičiu. 3. BANDYMO METODAS 3.1. Esant kiekvienai iš 2.2 punkte nurodytų 1, 2 ir 3 būsenų išmatuojama: 3.1.1. Įrenginio nerecirkuliuotas tūris Qn per laiko vienetą; 3.1.2. Degalų masės sąnaudos per tą patį laiko vienetą. 3.2. Tūris Qn, išmatuotas kaip nurodyta 4.6 punkte esant kiekvienai būsenai, perskaičiuojamas pagal standartines sąlygas (760 mm gyvsidabrio stulpelio; 0 °C) taikant tokią formulę: Q′ = Q × 273T 3.3. Angliavandenilių tūris t išmatuojamas, kaip nurodyta 4.4 punkte. Jei gamintojas reikalauja, karterio dujos neanalizuojamos, tačiau daroma prielaida, kad jose yra 15000 milijoninių dalių angliavandenilių. 3.4. Angliavandenilių tankis (masė tūrio vienete) laikomas lygiu 3,84 g/l; esant kiekvienai iš pirmiau nurodytų būsenų į atmosferą išleidžiamų angliavandenilių masė apskaičiuojama taikant tokią formulę: P = Q′ × t × 3,84 , čia: Q’n – patikslintosios vertės. 3.5. P C — apskaičiuojamos pagal vertes, gautas esant kiekvienai iš pirmiau nurodytų būsenų ir pritaikius 2.2 poskyryje nurodytus korekcijos koeficientus. Jos išreiškiamos tais pačiais vienetais. 3.6. Rezultatų interpretavimas Transporto priemonė laikoma tinkama, jei: P ≤ × C . 4. ĮRENGINIO NERECIRKULIUOTO TŪRIO Qn MATAVIMO METODAS 4.1. Parengiamieji etapai prieš bandymą Prieš bandymą uždengiamos visos angos, išskyrus tas kurių reikia dujoms regeneruoti. 4.2. Metodo principai 4.2.1. Įrenginio recirkuliavimo linijoje, tiesiai prie sujungimo su varikliu angos įrengiama tinkama atšaka, nesudaranti jokių papildomų slėgio nuostolių. 4.2.2. Prieš atšakos išėjimo angos prijungiamas lankstus maišas, pagamintas iš angliavandenilių nesugeriančios medžiagos. Jis tvirtinamas taip, kad surinktų variklio nerecirkuliuotas dujas (žr. priedėlį). Maišas ištuštinamas kiekvienąsyk matuojant. 4.3. Matavimo metodas Maišas užsandarinamas prieš kiekvieną matavimą. Jis žinomos trukmės laikotarpiui sujungiamas su atšaka, paskui ištuštinamas per tinkamą tūrio matuoklį. Ištuštinant, kaip nurodyta pirmiau, išmatuojamas slėgis H gyvsidabrio stulpelio milimetrais ir temperatūra Celsijaus laipsniais. Šie duomenys reikalingi tūriui patikslinti, kaip nurodyta 3.2 punkte. 4.4. Angliavandenilių kiekio matavimas 4.4.1. Ištuštinant maišą kaip nurodyta pirmiau, angliavandenilių kiekis, jei taikytina, matuojamas nedispersiniu n-heksano jautrumu nustatytu infraraudonųjų spindulių analizatoriumi. Gauta vertė dauginama iš koeficiento 1,24, atsižvelgiant į absoliučią angliavandenilių koncentraciją karterio dujose. 4.4.2. Analizatoriai ir etaloninės dujos turi atitikti III priedo 3.5.7 ir 3.5.8 punktų reikalavimus. 4.5. Degalų sąnaudų matavimas Nustatoma esant kiekvienai iš 2.2 punkte nustatytų būsenų sunaudojamų degalų masė. Masė susiejama su laiko vienetu. 4.6. Matavimo rezultatų išreiškimas Q’n vertės (čia n reiškia kiekvieną iš 2.2 poskyryje nurodytų būsenų) ir sąnaudų vertės Cn susiejamos su tuo pačiu laiko vienetu, kad galima būti pritaikyti svorio koeficientus ir apskaičiuoti svorinę angliavandenilių masę bei svorines degalų sąnaudas. 4.7. Matavimo tikslumas 4.7.1. Matuojant tūrį slėgis maiše matuojamas ± 1 mm gyvsidabrio stulpelio tikslumu. 4.7.2. Vakuumas prie įleidimo angos matuojamas ± 8 mm gyvsidabrio stulpelio tikslumu. 4.7.3. Transporto priemonės greitis matuojamas ritiniais ± 2 km/h tikslumu. 4.7.4. Išleidžiamų dujų kiekis matuojamas ± 5 % tikslumu. 4.7.5. Matuojant tūrį dujų temperatūra matuojama ± 2 °C tikslumu. 4.7.6. Jei reikia, angliavandenilių kiekis matuojamas ± 5 % tikslumu, nelygu etaloninių dujų tikslumas. 4.7.7. Degalų sąnaudos matuojamos ± 4 % tikslumu. -------------------------------------------------- VI PRIEDAS Etaloninių degalų [1] charakteristikos ir joms nustatyti taikoma metodika | Ribos ir vienetai | Metodas | Tyrimų oktaninis skaičius | 99 ± [1] | ASTM [2] D 908-67 | savitasis sunkis 15/4 °C | 0,742 ± 0,007 | ASTM D 1298-67 | Garų spūdis pagal Reidą | 0,6 ± 0,04 bar | ASTM D 323-58 | 8,82 ± 0,89 psi | Distiliavimas Pradinė virimo temperatūra —10 % tūrio | 50 ± 5 °C | ASTM D 86-67 | —50 % tūrio | 100 ± 10 °C | —90 % tūrio | 160 ± 10 °C | Galutinė virimo temperatūra | 195 ± 10 °C | —likučiai | ne daugiau kaip 2 % tūrio | —nuostoliai | ne daugiau kaip 1 % tūrio | Angliavandenilių analizė | | ASTM D 1319-66 T | —olefinai | 18 ± 4 % tūrio | —aromatiniai | 35 ± 5 % tūrio | —sotieji | | Atsparumas oksidacijai | ne mažiau kaip 480 minučių | ASTM D 525-55 | (liekamasis) | ne daugiau kaip 4 mg/100 ml | ASTM D 381-64 | Antioksidantas | ne mažiau kaip 50 milijonųjų dalių | Sieros kiekis | 0,03 ± 0,015 % masės | ASTM D 1266-64 | Švino kiekis | 0,57 ± 0,03 g/l | ASTM D 525-66 | 2,587 ± 0,136 g/IG | —valytuvo rūšis | etilo skystis | —organinis švino junginys | nenustatytas | Kiti priedai | nėra | | [1] Santrumpa, reiškianti Amerikos bandymų ir medžiagų bendriją (American Society for Testing and Materials), 1916 Race St Philadelphia, Pennsylvania 19103, U.S.A. Skaičiai po brūkšnelio žymi metus, kuriais standartas buvo priimtas ar pataisytas. [2] Jei ASTM standartai būtų iš dalies pakeisti, liktų galioti pirmiau nurodytais metais priimti standartai, nebent būtų sutarta pakeisti juos vėlesniais.Sudarant etaloninių degalų mišinį turi būti naudojamos tik įprastos europinės bazinės medžiagos, draudžiama naudoti neįprastas sudėtines dalis, pvz., pirolizės benziną, termiškai krekinguotą medžiagą ir techninį benzolą. -------------------------------------------------- VII PRIEDAS Komunikatas dėl 1970 m. kovo 20 d. Tarybos direktyvos dėl valstybių narių teisės aktų, reglamentuojančių oro apsaugos nuo teršimo transporto priemonių išmetamosiomis dujomis priemones, derinimo +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ --------------------------------------------------