TARYBOS SPRENDIMAS

2004 m. lapkričio 2 d.

dėl Europos bendrijos ir Andoros Kunigaikštystės susitarimo, numatančio priemones, lygiavertes nustatytoms 2003 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvoje 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo, pasirašymo bei dėl prie jo pridedamo Supratimo memorandumo patvirtinimo ir pasirašymo

(2004/828/EB)

EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 94 straipsnį kartu su 300 straipsnio 2 dalies pirmąja pastraipa,

atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,

kadangi:

NUSPRENDĖ:

1 straipsnis

Atsižvelgiant į vėlesnį sprendimo dėl Europos bendrijos ir Andoros Kunigaikštystės susitarimo, numatančio priemones, lygiavertes nustatytoms Tarybos direktyvoje 2003/48/EB (1) dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo, sudarymo priėmimą, Tarybos pirmininkas įgaliojamas paskirti asmenis, įgaliotus Europos bendrijos vardu pasirašyti susitarimą, pridedamą supratimo memorandumą bei Europos bendrijos laiškus, kuriais turi būti pasikeista pagal susitarimo 19 straipsnio 2 dalį ir supratimo memorandumo paskutinę pastraipą.

Taryba patvirtina supratimo memorandumą.

Susitarimo ir supratimo memorandumo tekstai pridedami prie šio sprendimo.

2 straipsnis

Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

(1) OL L 157, 2003 6 26, p. 38.

SUSITARIMAS

tarp Europos bendrijos ir Andoros Kunigaikštystės, numatantis priemones, lygiavertes nustatytoms Direktyvoje 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo

EUROPOS BENDRIJA

ir

ANDOROS KUNIGAIKŠTYSTĖ

toliau – Susitariančioji Šalis arba Susitariančiosios Šalys,

Norėdamos nustatyti priemones, lygiavertes nustatytoms 2003 m. birželio 3 d. Tarybos direktyvoje 2003/48/EB dėl palūkanų, gautų iš taupymo pajamų, apmokestinimo (toliau – direktyva), bendradarbiaudamos ir kartu atsižvelgdamos į kiekvienos Susitariančiosios Šalies teisėtus interesus, numatydamos, kad kitos trečiosios šalys panašioje padėtyje kaip Andoros Kunigaikštystės padėtis taip pat taikys priemones, lygiavertes direktyvoje nustatytoms priemonėms,

SUSITARĖ DĖL ŠIŲ NUOSTATŲ:

1 straipsnis

Tikslas

1. Europos bendrijai ir Andoros Kunigaikštystei bendradarbiaujant tarpusavyje, Andoros Kunigaikštystės teritorijoje įsisteigusiems mokėjimų tarpininkams 7 straipsnyje nustatytomis sąlygomis mokant palūkanas faktiškiesiems savininkams, kurie yra fiziniai asmenys ir Europos bendrijos valstybės narės rezidentai pagal 3 straipsnį, taikomas išskaitymas nuo palūkanų sumos.

Išskaitymas atliekamas vadovaujantis savanoriško informacijos teikimo priemonėmis pagal 9 straipsnyje numatytas taisykles. Taikant 7 ir 9 straipsnius, pajamas, gautas atlikus išskaitymą, Europos bendrijos valstybės narės ir Andoros Kunigaikštystė pasidalija laikydamosi 8 straipsnyje nustatytų taisyklių.

Kad šis susitarimas būtų lygiavertis direktyvai, šios priemonės papildomos 12 straipsnyje nustatytomis taisyklėmis dėl keitimosi informacija pateikus prašymą, ir konsultavimosi bei peržiūros procedūra, numatyta 13 straipsnyje.

2. Susitariančiosios Šalys imasi reikiamų priemonių, kad būtų užtikrintas šio susitarimo taikymas. Konkrečiai, Andoros Kunigaikštystė imasi reikiamų priemonių, kad jos teritorijoje įsisteigę mokėjimų tarpininkai vykdytų šio susitarimo įgyvendinimui reikalingas užduotis, ir priima aiškias procedūrą ir sankcijas apibrėžiančias nuostatas, nepriklausomai nuo skolinių reikalavimų, dėl kurių atsiranda palūkanos, skolininko įsisteigimo vietos.

2 straipsnis

Faktiškojo savininko apibrėžimas

1. Šiame susitarime „faktiškasis savininkas“ – bet koks fizinis asmuo, kuriam mokamos palūkanos, arba kuriam palūkanų mokėjimas yra garantuojamas, nebent jis įrodo, kad mokėjimas nebuvo gautas ar garantuotas jo paties naudai, tai yra:

2. Jei mokėjimų tarpininkas turi informacijos, iš kurios galima spręsti, kad fizinis asmuo, kuriam mokamos palūkanos arba kuriam palūkanų mokėjimas yra garantuojamas, galbūt nėra faktiškasis savininkas, jis imasi pagrįstų žingsnių faktiškojo savininko tapatybei nustatyti pagal 3 straipsnio 1 dalį. Jei mokėjimų tarpininkas negali identifikuoti faktiškojo savininko, jis laikys tą fizinį asmenį faktiškuoju savininku.

3 straipsnis

Faktiškųjų savininkų tapatybė ir gyvenamoji vieta

1. Mokėjimų tarpininkas nustato faktiškojo savininko tapatybę pagal pavardę, vardą ir adresą, remdamasis Andoros Kunigaikštystėje galiojančiomis nuostatomis pinigų plovimo srityje.

2. Mokėjimų tarpininkas nustato faktiškojo savininko gyvenamąją vietą pagal skirtingas taisykles, priklausomai nuo to, kada yra prasidėję mokėjimų tarpininko ir palūkanų gavėjo santykiai. Laikantis toliau nurodytų sąlygų, laikoma, kad gyvenamoji vieta yra šalyje, kurioje faktiškasis savininkas turi nuolatinį adresą:

4 straipsnis

Mokėjimų tarpininko apibrėžimas

Šiame susitarime „mokėjimų tarpininkas“ – bet koks Andoros Kunigaikštystėje įsisteigęs ekonominės veiklos vykdytojas, kuris moka palūkanas arba garantuoja palūkanų mokėjimą tiesioginei faktiškojo savininko naudai, nepriklausomai nuo to, ar tas vykdytojas yra skolinio reikalavimo, už kurį gaunamos palūkanos, skolininkas, ar vykdytojas, skolininko arba faktiškojo savininko įpareigotas mokėti palūkanas arba garantuoti palūkanų mokėjimą.

5 straipsnis

Kompetentingos institucijos apibrėžimas

1. Šiame susitarime Susitariančiųjų Šalių „kompetentingos institucijos“ – tai I priede išvardytos institucijos.

2. Kalbant apie trečiąsias šalis, kompetentinga institucija – tai kompetentinga institucija dvišalių ar daugiašalių konvencijų mokesčių srityje tikslais, arba, jei jų nėra, bet kuri kita institucija, kuri yra kompetentinga išduoti gyvenamosios vietos pažymas apmokestinimo tikslais.

6 straipsnis

Palūkanų mokėjimo apibrėžimas

1. Šiame susitarime „palūkanų mokėjimas“ – tai:

Tačiau Andoros Kunigaikštystė turi teisę įtraukti d punkte minimas pajamas į palūkanų mokėjimo sąvoką tik tuo atveju, jei tokios pajamos atitinka pajamas, tiesiogiai ar netiesiogiai gautas iš palūkanų mokėjimų, kaip apibrėžta a ir b punktuose.

2. Dėl 1 dalies c ir d punktų, jei mokėjimų tarpininkas neturi informacijos apie santykinį pajamų, gautų iš palūkanų mokėjimų, dydį, palūkanų mokėjimu laikoma visa pajamų suma.

3. Dėl 1 dalies d punkto, jei mokėjimų tarpininkas neturi informacijos apie procentinį turto, investuoto į skolinius reikalavimus arba į akcijas ar investicinius vienetus kaip apibrėžta toje dalyje, dydį, laikoma, kad tas procentinis dydis yra didesnis nei 40 %. Jei jis negali nustatyti faktiškojo savininko gautų pajamų sumos, laikoma, kad pajamos atitinka akcijų arba investicinių vienetų pardavimo, padengimo ar išpirkimo įplaukas.

4. Dėl 1 dalies b ir d punktų, Andoros Kunigaikštystė turi teisę reikalauti, kad mokėjimų tarpininkai jos teritorijoje apskaičiuotų metams palūkanas per tam tikrą laikotarpį, kuris negali būti ilgesnis nei vieneri metai, ir taikytų tokias apskaičiuotas metams palūkanas kaip palūkanų mokėjimą, net jei per tą laikotarpį pardavimas, padengimas ar išpirkimas nevyko.

5. Pajamos, gautos iš įmonių ar subjektų, kurie yra investavę į skolinius reikalavimus, kaip apibrėžta 1 dalies a punkte, ne daugiau kaip 15 % savo turto, nelaikomos 1 dalies c ir d punktuose apibrėžtu palūkanų mokėjimu.

6. 1 dalies d punkte ir 3 dalyje minimas procentinis dydis nuo 2011 m. sausio 1 d. bus 25 %.

7. 1 dalies d punkte ir 5 dalyje minimi procentiniai dydžiai nustatomi atsižvelgiant į investicinę politiką, nustatytą tų įmonių ar subjektų fondo taisyklėse arba steigimo dokumentuose, o jei tokių taisyklių nėra – remiantis tų įmonių ar subjektų faktine turto sudėtimi.

7 straipsnis

Išskaitymas

1. Jei faktiškasis savininkas gyvena Europos bendrijos valstybėje narėje, Andoros Kunigaikštystė taiko 15 % dydžio išskaitymą pirmus trejus susitarimo taikymo metus, 20 % vėlesnius trejus metus ir 35 % vėliau.

2. Mokėjimų tarpininkas išskaitymą atlieka taip:

3. Taikant 2 dalies a ir b punktus, išskaitoma proporcingai už laikotarpį, kurį faktiškasis savininkas turėjo skolinį reikalavimą. Jei remdamasis turima informacija mokėjimų tarpininkas negali nustatyti šio laikotarpio, jis laiko, kad faktiškasis savininkas turėjo skolinį reikalavimą visą jo egzistavimo laikotarpį, nebent pastarasis pateikia jo įgijimo datos įrodymą.

4. Nuo palūkanų imami kiti nei šiame susitarime numatyti mokesčiai atimami iš išskaitymo, apskaičiuoto iš to paties palūkanų mokėjimo pagal 1–3 dalis.

5. Atsižvelgiant į 10 straipsnio nuostatas, tai, kad Andoros Kunigaikštystėje įsisteigęs mokėjimų tarpininkas atlieka išskaitymą, nekliudo faktiškojo savininko gyvenamosios vietos mokesčių tikslais Europos bendrijos valstybei narei apmokestinti pajamų pagal jos nacionalinę teisę.

Jei mokesčių mokėtojas praneša, kad Andoros Kunigaikštystėje įsisteigęs mokėjimų tarpininkas sumokėjo palūkanų mokesčius Europos bendrijos valstybės narės, kurioje jis gyvena, mokesčių institucijoms, palūkanų apmokestinimo tarifas yra toks pat kaip ir tos valstybės narės viduje taikomas tarifas.

8 straipsnis

Pajamų pasidalijimas

1. Andoros Kunigaikštystė pasilieka 25 % pajamų, gautų atlikus 7 straipsnyje minimą išskaitymą, o 75 % pajamų perveda faktiškojo savininko gyvenamosios vietos Europos bendrijos valstybei narei.

2. Tokie pervedimai atliekami už kiekvienus kalendorinius metus vienu mokėjimu kiekvienai valstybei narei ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo kalendorinių metų, per kuriuos buvo atliekami išskaitymai, pabaigos.

Andoros Kunigaikštystė imasi reikiamų priemonių, kad užtikrintų tinkamą pajamų pasidalijimo sistemos veikimą.

9 straipsnis

Savanoriškas informacijos teikimas

1. Andoros Kunigaikštystė nustato procedūrą, kuri užtikrina, kad 7 straipsnyje minimas išskaitymas neatliekamas, jei faktiškasis savininkas pateikia savo mokėjimų tarpininkui pažymą, jo vardu pagal šio straipsnio 2 dalį išduotą jo gyvenamosios vietos valstybės narės kompetentingos institucijos.

2. Prašant faktiškajam savininkui, gyvenamosios vietos valstybės narės kompetentinga institucija išduoda pažymą, kurioje nurodoma:

Tokia pažyma galioja ne ilgiau kaip trejus metus. Ji išduodama visiems prašantiems faktiškiesiems savininkams per du mėnesius nuo prašymo pateikimo.

10 straipsnis

Dvigubo apmokestinimo panaikinimas

1. Faktiškojo savininko gyvenamosios vietos mokesčių tikslais valstybė narė užtikrina, kad būtų išvengta bet kokio dvigubo apmokestinimo, galinčio atsirasti dėl 7 straipsnyje minimo išskaitymo, remiantis šio straipsnio 2 ir 3 dalimis.

2. Jei nuo faktiškojo savininko gautų palūkanų 7 straipsnyje minimas išskaitymas buvo atliktas Andoros Kunigaikštystėje, faktiškojo savininko gyvenamosios vietos mokesčių tikslais Europos bendrijos valstybė narė pagal savo nacionalinę teisę suteikia jam mokesčio kreditą, lygų išskaitytai sumai. Jei ši suma yra didesnė nei mokesčio suma, kurią reikia sumokėti pagal jos nacionalinę teisę nuo visos palūkanų, nuo kurių atliekamas išskaitymas, sumos, gyvenamosios vietos mokesčių tikslais valstybė narė grąžina viršijančią mokesčio sumą faktiškajam savininkui.

3. Jei, be 7 straipsnyje nurodyto išskaitymo, nuo faktiškojo savininko gautų palūkanų buvo išskaičiuotas bet koks kitas mokestis ir gyvenamosios vietos mokesčių tikslais Europos bendrijos valstybė narė suteikia mokesčio kreditą tokiam mokesčiui pagal savo nacionalinę teisę arba dvigubo apmokestinimo išvengimo sutartis, toks mokestis kredituojamas prieš taikant 2 dalyje aprašytą procedūrą.

4. Faktiškojo savininko gyvenamosios vietos mokesčių tikslais Europos bendrijos valstybė narė gali pakeisti 2 ir 3 dalyse nurodytą mokesčio kredito mechanizmą 7 straipsnyje minimo išskaitymo grąžinimu.

11 straipsnis

Apyvartiniai skolos vertybiniai popieriai

1. Nuo šio susitarimo taikymo dienos, kol Andoros Kunigaikštystė ims 7 straipsnyje minimą išskaitymą ir kol bent viena Europos bendrijos valstybė narė taikys panašų mokestį, bet ne vėliau kaip iki 2010 m. gruodžio 31 d., vidaus ir tarptautinės obligacijos bei kiti apyvartiniai skolos vertybiniai popieriai, kurie pirmą kartą buvo išleisti iki 2001 m. kovo 1 d. arba kuriems pirminiai emisijos prospektai buvo iki tos datos patvirtinti kompetentingų institucijų, kaip apibrėžta Tarybos direktyvoje 80/390/EEB, atsakingų institucijų Andoros Kunigaikštystėje, arba atsakingų institucijų trečiosiose šalyse, nelaikomi skoliniais reikalavimais, kaip apibrėžta 6 straipsnio 1 dalies a punkte, su sąlyga, kad tolesnių tokių apyvartinių skolos vertybinių popierių emisijų nebuvo atlikta nuo 2002 m. kovo 1 d.

2. Tačiau tol, kol bent viena iš Europos bendrijos valstybių narių taiko panašias nuostatas, šio straipsnio nuostatos po 2010 m. gruodžio 31 d. ir toliau taikomos šiems apyvartiniams skolos vertybiniams popieriams:

Jei ir kai visos Europos bendrijos valstybės narės nebetaiko panašių nuostatų, šio straipsnio nuostatos toliau taikomos tik šiems apyvartiniams skolos vertybiniams popieriams:

Jei 2002 m. kovo 1 d. arba vėliau atliekama pirmiau minėtų apyvartinių skolos vertybinių popierių, išleidžiamų Vyriausybės arba susijusio subjekto, veikiančio kaip valdžios institucija arba kurio vaidmuo yra pripažintas tarptautine sutartimi, emisija, visa tokių vertybinių popierių emisija, kurią sudaro pirminė ir bet kokios vėlesnės emisijos, laikoma skoliniu reikalavimu, kaip apibrėžta 6 straipsnio 1 dalies a punkte.

Jei 2002 m. kovo 1 d. arba vėliau atliekama pirmiau minėtų apyvartinių skolos vertybinių popierių, išleidžiamų bet kokio kito emitento, kuriam netaikoma pirmesnė pastraipa, emisija, tokia emisija laikoma skoliniu reikalavimu, kaip apibrėžta 6 straipsnio 1 dalies a punkte.

3. Šis straipsnis nekliudo Europos bendrijos valstybėms narėms ir Andoros Kunigaikštystei apmokestinti pajamų, gautų iš 1 dalyje nurodytų apyvartinių skolos vertybinių popierių, pagal savo nacionalinę teisę.

12 straipsnis

Keitimasis informacija pagal prašymą

1. Kompetentingos Andoros Kunigaikštystės ir Europos bendrijos valstybių narių institucijos keičiasi informacija, susijusia su šiame susitarime numatytais mokesčiais ir veikla, kurie pagal prašomosios valstybės teisės aktus laikomi sukčiavimu mokesčių srityje ar lygiaverčiu pažeidimu. „Lygiavertis pažeidimas“ – tai pažeidimas, savo sunkumu prilygstantis veiklai, kuri pagal prašomosios valstybės teisės aktus laikoma sukčiavimu mokesčių srityje.

Kol Andoros Kunigaikštystė savo teisės aktuose dar nenumatė sukčiavimo mokesčių srityje sąvokos, ji, kai veikia kaip prašomoji valstybė, pirmosios pastraipos tikslais sukčiavimui mokesčių srityje prilygina veiklą, kuri, panaudojus apgaulę, pažeidžia prašančiosios valstybės mokesčių interesus ir pagal Andoros Kunigaikštystės įstatymus laikoma nusikaltimu dėl sukčiavimo.

Atsakydama į tinkamai pagrįstą prašymą valstybė, kurios prašoma suteikti informaciją, pateikia duomenis apie pirmiau šiame straipsnyje minėtus klausimus, dėl kurių prašančiojoje valstybėje pradėtas ar gali būti pradėtas baudžiamasis ar ne baudžiamasis tyrimas.

2. Nustatydama, ar atsakant į prašymą galima teikti informaciją, prašomoji valstybė taiko pagal prašančiosios valstybės teisės aktus taikytiną senatį, o ne senaties taisykles, taikytinas pagal jos pačios teisę.

3. Prašomoji valstybė suteikia informaciją prašančiajai valstybei, kai ši turi pagrįstą pagrindą įtarti, kad veikla yra sukčiavimas mokesčių srityje ar lygiavertis pažeidimas. Kai informaciją suteikti prašoma Andoros Kunigaikštystės, šios šalies teisminė institucija per du mėnesius turi nuspręsti, ar prašymas yra priimtinas pagal šiame straipsnyje nustatytas prašymo pagrįstumo sąlygas.

4. Prašančioji valstybė gali pagrįsti įtarimą dėl pažeidimo buvimo:

5. Visa tokiu būdu gauta informacija yra konfidenciali ir gali būti atskleista tik Susitariančiosios Šalies kompetentingoms institucijoms ar asmenims, kurie turi žinoti apie 1 straipsnyje minimų taupymo pajamų apmokestinimą arba dėl to, kad vykdo mokesčių išskaitymą ir nustato su tuo susijusias atitinkamai 7 ir 8 straipsniuose minimas pajamas, arba pateikia savanorišką 9 straipsnyje minimą pranešimą. Minėti asmenys ar institucijos su šia informacija gali susipažinti posėdžių ar apmokestinimo svarstymo metu.

Informacija negali būti perduota jokioms kitoms institucijoms ar asmenims, jei tos šalies, kuri perdavė informaciją, kompetentinga institucija neduoda raštiško ir išankstinio sutikimo.

6. Andoros Kunigaikštystė pradeda dvišales derybas su kiekviena to norinčia valstybe nare, siekiant apibrėžti atskiras atvejų, atitinkančių „lygiaverčio pažeidimo“ kriterijus, rūšis pagal atitinkamoje valstybėje taikomą procedūrą.

13 straipsnis

Konsultacijos ir peržiūra

1. Susitariančiosios Šalys ne rečiau kaip kas treji metai arba vienos iš jų prašymu konsultuojasi, siekdamos išanalizuoti ir, jei jos mano esant reikalinga, pagerinti techninį šio susitarimo veikimą bei įvertinti pasikeitimus tarptautiniame lygmenyje. Konsultacijos įvyksta per vieną mėnesį nuo prašymo pateikimo arba, esant skubiems atvejams, kaip įmanoma greičiau.

Remdamosi šiuo įvertinimu Susitariančiosios Šalys gali tartis tarpusavyje siekdamos išanalizuoti, ar reikia dalinių susitarimo pakeitimų atsižvelgiant į pasikeitimus tarptautiniame lygmenyje.

2. Kai tik Susitariančiosios Šalys įgyja pakankamai patirties vykdydamos susitarimo 7 straipsnio 1 dalį, jos tariasi tarpusavyje siekdamos išanalizuoti, ar reikia dalinių susitarimo pakeitimų atsižvelgiant į pasikeitimus tarptautiniame lygmenyje.

3. 1 ir 2 dalyse minėtų konsultacijų tikslais Susitariančiosios Šalys informuoja viena kitą apie įvykius, kurie galėtų pakenkti tinkamam šio susitarimo veikimui. Tai taip pat taikoma bet kuriam susijusiam Susitariančiųjų Šalių ir trečiosios valstybės susitarimui.

4. Jei tarp Andoros Kunigaikštystės kompetentingų institucijų ir vienos ar kelių Europos bendrijos valstybių narių kompetentingų institucijų, numatytų šio susitarimo 5 straipsnyje, kyla nesutarimas dėl šio susitarimo taikymo ar interpretavimo, šios institucijos stengiasi ginčą išspręsti taikiai. Jos nedelsdamos informuoja Europos Bendrijų Komisiją ir kitų Europos bendrijos valstybių narių kompetentingas institucijas apie konsultacijų rezultatus. Komisija bet kurios kompetentingos institucijos prašymu gali dalyvauti šiose konsultacijose, kai sprendžiami klausimai dėl interpretavimo.

14 straipsnis

Taikymas

1. Šio susitarimo taikymas priklauso nuo to, ar valstybių narių priklausomos ar asocijuotos teritorijos, minimos Tarybos (Ekonomikos ir finansiniai klausimai) ataskaitoje 2000 m. birželio 19 d. ir 20 d. Santa Maria da Feira posėdžiavusiai Europos Vadovų Tarybai, taip pat Jungtinės Amerikos Valstijos, Monakas, Lichtenšteinas, Šveicarija ir San Marinas priima ir įgyvendina priemones, kurios atitinka direktyvoje arba šiame susitarime numatytas priemones ar yra joms lygiavertės, numatant tuos pačius įgyvendinimo terminus.

2. Susitariančiosios Šalys ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki 6 dalyje nurodytos datos bendru sutarimu nusprendžia, ar 1 dalyje išdėstyta sąlyga dėl atitinkamų priemonių įsigaliojimo datos trečiosiose šalyse ir atitinkamose priklausomose ar asocijuotose teritorijose yra įgyvendinta. Jei Susitariančiosios Šalys nemano, kad sąlyga yra įgyvendinta, jos bendru sutarimu 6 dalies tikslams nustato naują datą.

3. Nepažeisdama savo institucinių nuostatų, Andoros Kunigaikštystė šį susitarimą taiko nuo 6 dalyje nurodytos datos ir praneša apie tai Europos bendrijai.

4. Šio susitarimo ar kai kurių jo dalių taikymą Susitariančioji Šalis gali sustabdyti nedelsdama, pranešdama apie tai kitai Susitariančiajai Šaliai, jeigu direktyvą ar atitinkamą jos dalį laikinai arba galutinai būtų nustota taikyti pagal Europos bendrijos teisę, arba jeigu Europos bendrijos valstybė narė sustabdytų jos įgyvendinimo priemonių taikymą.

5. Kiekviena Susitariančioji Šalis pranešdama kitai Susitariančiajai Šaliai taip pat gali sustabdyti šio susitarimo taikymą, jeigu viena iš penkių minėtų trečiųjų šalių (Jungtinės Amerikos Valstijos, Monakas, Lichtenšteinas, Šveicarija ir San Marinas) arba viena iš Europos bendrijos valstybių narių priklausomų ar asocijuotų teritorijų, minimų 1 dalyje, nustotų taikyti priemones, kurios atitinka direktyvoje numatytas priemones ar yra joms lygiavertės. Taikymas sustabdomas ne anksčiau kaip praėjus dviems mėnesiams po pranešimo. Vėl pradėjus taikyti priemones, susitarimas taikomas toliau.

6. Susitariančiosios Šalys priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 2005 m. liepos 1d., įgyvendina šį susitarimą.

15 straipsnis

Pasirašymas, įsigaliojimas ir denonsavimas

1. Šį susitarimą Susitariančiosios Šalys ratifikuoja arba patvirtina pagal savo vidaus procedūras. Susitariančiosios Šalys praneša viena kitai apie šių procedūrų užbaigimą. Susitarimas įsigalioja antro mėnesio po to, kai gaunamas paskutinis pranešimas, pirmą dieną.

2. Kiekviena Susitariančioji Šalis gali denonsuoti šį susitarimą pranešdama kitai Susitariančiajai Šaliai. Tokiu atveju susitarimas nustoja galioti po dvylikos mėnesių nuo minėto pranešimo gavimo.

16 straipsnis

Prašymai ir galutinė išskaita

1. Dalinis ar visiškas šio susitarimo denonsavimas ar sustabdymas neturi poveikio fizinių asmenų pateiktiems prašymams.

2. Tokiu atveju Andoros Kunigaikštystė iki šio susitarimo taikymo pabaigos nustato galutinę išskaitą ir Europos bendrijos valstybėms narėms atlieka galutinį mokėjimą.

17 straipsnis

Teritorinė taikymo sritis

Šis susitarimas taikomas teritorijoms, kurioms taikoma Europos bendrijos steigimo sutartis, pagal toje Sutartyje nustatytas sąlygas, ir Andoros Kunigaikštystės teritorijai.

18 straipsnis

Priedai

1. Du priedai yra neatskiriama susitarimo dalis.

2. I priede pateikiamas kompetentingų institucijų sąrašas gali būti iš dalies keičiamas pateikiant pranešimą kitai Susitariančiajai Šaliai: Andoros Kunigaikštystei pranešant apie minėto priedo a punkte nurodytą instituciją, o Europos bendrijai – apie kitas institucijas.

II priede pateikiamų susijusių subjektų sąrašas bendru susitarimu gali būti iš dalies pakeistas.

19 straipsnis

Kalbos

1. Šis susitarimas sudarytas dviem egzemplioriais anglų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų, lietuvių, olandų, portugalų, prancūzų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų, vokiečių ir katalonų kalbomis, visi tekstai yra autentiški.

2. Teksto maltiečių kalba autentiškumą Susitariančiosios Šalys patvirtina pasikeisdamos laiškais. Jis yra autentiškas kaip ir tekstai 1 dalyje nurodytomis kalbomis.

TAI PATVIRTINDAMI, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį susitarimą.

Hecho en Bruselas, el quince de noviembre del dos mil cuatro.

V Bruselu dne patnáctého listopadu dva tisíce čtyři.

Udfærdiget i Bruxelles den femtende november to tusind og fire.

Geschehen zu Brüssel am fünfzehnten November zweitausendundvier.

Kahe tuhande neljanda aasta novembrikuu viieteistkümnendal päeval Brüsselis.

Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δέκα πέντε Νοεμβρίου δύο χιλιάδες τέσσερα.

Done at Brussels on the fifteenth day of November in the year two thousand and four.

Fait à Bruxelles, le quinze novembre deux mille quatre.

Fatto a Bruxelles, addì quindici novembre duemilaquattro.

Briselē, divi tūkstoši ceturtā gada piecpadsmitajā novembrī.

Pasirašyta du tūkstančiai ketvirtų metų lapkričio penkioliktą dieną Briuselyje.

Kelt Brüsszelben, a kétezer-negyedik év november havának tizenötödik napján.

Magħmul fi Brussel fil-ħmistax il-jum ta' Novembru tas-sena elfejn u erbgħa.

Gedaan te Brussel, de vijftiende november tweeduizendvier.

Sporządzono w Brukseli w dniu piętnastego października roku dwutysięcznego czwartego.

Feito em Bruxelas, em quinze de Novembro de dois mil e quatro.

V Bruseli pätnásteho novembra dvetisícštyri.

V Bruslju, petnajstega novembra leta dva tisoč štiri.

Tehty Brysselissä viidentenätoista päivänä marraskuuta vuonna kaksituhattaneljä.

Som skedde i Bryssel den femtonde november tjugohundrafyra.

Fet a Brussel les el dia quinze de novembre de l'any dos mil quatre.