Oficialusis leidinys L 188 , 29/07/1993 p. 0019 - 0027

specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 7 tomas 4 p. 0225

specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 7 tomas 4 p. 0225



Tarybos direktyva 93/31/EEB 1993 m. birželio 14 d. dėl dviračių motorinių transporto priemonių stovų EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA, atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį, atsižvelgdama į 1992 m. birželio 30 d. Tarybos direktyvą 92/61/EEB dėl dviračių arba triračių motorinių transporto priemonių tipo patvirtinimo [1], atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [2], bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [3], atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [4], kadangi vidaus rinką sudaro vidaus sienų neturinti erdvė, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, žmonių, paslaugų ir kapitalo judėjimas; kadangi dėl to turėtų būti patvirtintos būtinos tam tikslui priemonės; kadangi, siekiant užtikrinti galimybę įrengti dviračių motorinių transporto priemonių stovus, kiekvienoje valstybėje narėje dviratės motorinės transporto priemonės turi atitikti tam tikras technines charakteristikas, nustatytas privalomose nuostatose, kurios įvairiose valstybėse narėse yra skirtingos; kadangi dėl jų skirtumų šios nuostatos trukdo prekybai Bendrijoje; kadangi šias vidaus rinkos veikimo kliūtis galima pašalinti, jei visos valstybės narės vietoj nacionalinių taisyklių priims vienodus reikalavimus; kadangi būtina parengti suderintus reikalavimus dviračių motorinių transporto priemonių stovams, siekiant sudaryti galimybę kiekvienai tokių transporto priemonių rūšiai pritaikyti Direktyvoje 92/61/EEB nustatytą tipo patvirtinimo ir tipo komponentų patvirtinimo tvarką; kadangi, atsižvelgiant į minėtame sektoriuje siūlomo veikimo mastą ir poveikį, šioje direktyvoje numatytos Bendrijos priemonės yra būtinos, iš tiesų esminės iškeltam tikslui pasiekti, t. y. nustatant Bendrijos transporto priemonių tipo patvirtinimą; kadangi valstybės narės pačios negali atitinkamai šio tikslo pasiekti, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: 1 straipsnis Ši direktyva ir jos priedas taikomi visų rūšių dviračių transporto priemonių, kurių apibrėžimas pateiktas Direktyvos 92/61/EEB 1 straipsnyje, stovams. 2 straipsnis Dviratės motorinės transporto priemonės stovo komponentų tipo patvirtinimo tvarka bei laisvo tokių transporto priemonių judėjimo sąlygos nustatytos Direktyvos 92/61/EEB II ir III skyriuose. 3 straipsnis Siekiant suderinti priedų reikalavimus su technikos pažanga, visi būtinieji pakeitimai priimami Direktyvos 70/156/EEB [5] 13 straipsnyje nustatyta tvarka. 4 straipsnis 1. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 1994 m. gruodžio 14 d. priima ir paskelbia nuostatas, būtinas šiai direktyvai įgyvendinti. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai. Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės. Nuo pirmojoje pastraipoje nurodytos dienos valstybės narės dėl su stovais susijusių priežasčių negali drausti pradėti eksploatuoti šios direktyvos reikalavimus atitinkančias transporto priemones. Pirmojoje pastraipoje nurodytas nuostatas jos taiko nuo 1995 m. birželio 14 d. 2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų nuostatų tekstus. 5 straipsnis Ši direktyva skirta valstybėms narėms. Priimta Liuksemburge, 1993 m. birželio 14 d. Tarybos vardu Pirmininkas J. Trøjborg [1] OL L 225, 1992 8 10, p. 72. [2] OL C 293, 1992 11 9, p. 23. [3] OL C 337, 1992 12 21, p. 103 ir OL C 150, 1993 5 31. [4] OL C 73, 1993 3 15, p. 22. [5] OL L 42, 1970 2 23, p. 1, su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/53/EEB (OL L 225, 1992 8 10, p. 1). -------------------------------------------------- PRIEDAS 1. APIBRĖŽIMAI Šioje direktyvoje: 1.1. "stovas" — tai tvirtai prie transporto priemonės pritvirtintas įrenginys, kuris gali išlaikyti vertikalią (arba beveik vertikalią) stovinčios transporto priemonės padėtį, kai vairuotojas ją palieka be priežiūros; 1.2. "atraminis stovas" — tai stovas, kuris, jį ištiesus arba atlenkus, transporto priemonę laiko tik iš vienos pusės, o abu ratai liečia pagrindo paviršių; 1.3. "centrinis stovas" — tai stovas, kuris, jį atlenkus, laiko transporto priemonę, jai vienu ar keletu taškų remiantis į pagrindą abiejuose transporto priemonės vidurio išilginės plokštumos šonuose; 1.4. "skersinis pakrypimas" (sp) — tai procentais išreikštas faktinio atramos paviršiaus nuolydis, kai transporto priemonės vidurio išilginės plokštumos ir atramos paviršiaus susikirtimas sudaro statmenį su maksimalaus nuolydžio linija (1 brėžinys); 1.5. "išilginis pakrypimas" (ip) — tai procentais išreikštas faktinio atramos paviršiaus nuolydis, kai transporto priemonės vidurio išilginė plokštuma yra lygiagreti su maksimalaus nuolydžio linija (2 brėžinys); 1.6. "transporto priemonės vidurio išilginė plokštuma" — tai išilginė plokštuma, kuri yra simetriška transporto priemonės užpakaliniam ratui. 2. BENDROJI DALIS 2.1. Visose dviratėse transporto priemonėse turi būti įrengtas bent vienas stovas, kad nejudanti transporto priemonė (pvz., pastačius ją stovėjimo aikštelėje) galėtų tvirtai stovėti be žmogaus ar išorinių priemonių pagalbos. Dvigubus ratus turinčioms transporto priemonėms stovas nebūtinas, tačiau pastatytos jos turi atitikti 6.2.2 skirsnio reikalavimus (naudojamas stovėjimo stabdys). 2.2. Stovas turi būti atraminio, centrinio tipo arba abiejų tipų. 2.3. Jei stovas sukinėjasi ant šarnyrų apatinėje transporto priemonės dalyje arba transporto priemonės apačioje, užlenkiant stovą prieš transporto priemonei pradedant judėti, stovo išorinis kraštas (išoriniai kraštai) turi lenktis link transporto priemonės užpakalinės dalies. 3. BENDRIEJI NURODYMAI 3.1. Atraminiai stovai 3.1.1. Atraminiai stovai turi atitikti šiuos reikalavimus: 3.1.1.1. atraminis stovas turi laikyti transporto priemonę taip, kad teiktų jai šoninį stabilumą nepriklausomai nuo to, ar transporto priemonė stovi ant horizontalaus atramos paviršiaus, ar ant šlaito, ir kad neleistų jai pernelyg lengvai pasvirti dar labiau (ir tai darydamas nesisuka apie atramos tašką, į kurį remiasi atraminis stovas), arba kad nebūtų pernelyg lengva ją pastatyti į vertikalią padėtį bei dar labiau ją paversti (ir tai darydamas nepersisuka į priešingą pusę); 3.1.1.2. atraminis stovas turi laikyti transporto priemonę, kad būtų išlaikytas jos stabilumas, kai transporto priemonė pastatyta ant šlaito, kaip nurodyta 6.2.2 skirsnyje; 3.1.1.3. atraminis stovas turi automatiškai užsilenkti į įtraukto stovo arba į transporto priemonės judėjimo padėtį: 3.1.1.3.1. kai transporto priemonė grįžta į normalią (vertikalią) judėjimo padėtį arba 3.1.1.3.2. kai atraminiui stovui pirmą kartą palietus žemės paviršių, transporto priemonė dėl sąmoningų vairuotojo veiksmų pajuda pirmyn; 3.1.1.4. nepaisant 3.1.1.3 skirsnio reikalavimų, atraminis stovas turi būti suprojektuotas ir sukonstruotas taip, kad automatiškai neužsilenktų netikėtai pasikeitus pasvirimo kampui (pvz., jei transporto priemonę lengvai pastumia trečioji šalis arba pro šalį pravažiuojančios transporto priemonės sukeltas vėjo gūsis): 3.1.1.4.1. kai stovas yra atlenktas; 3.1.1.4.2. kai transporto priemonė yra verčiama, siekiant, kad tolimiausias stovo atsikišimas paliestų žemės paviršių; 3.1.1.4.3. kai pastatyta transporto priemonė paliekama be priežiūros. 3.1.2. Skirsnio 3.1.1.3 reikalavimai netaikomi, jei transporto priemonė suprojektuota taip, kad jos variklis negalėtų jos varyti, kai atraminis stovas yra ištrauktas. 3.2. Centriniai stovai 3.2.1. Centriniai stovai turi atitikti šiuos reikalavimus: 3.2.1.1. laikyti transporto priemonę, kai vienas arba abu jos ratai liečia žemės paviršių arba kai nei vienas ratas neliečia žemės paviršiaus, ir teikti tai transporto priemonei stabilumo: 3.2.1.1.1. kai atraminis paviršius yra horizontalus; 3.2.1.1.2. kai transporto priemonė yra pasvirusi; 3.2.1.1.3. kai transporto priemonė stovi ant šlaito, kaip aprašyta 6.2.2 skirsnyje; 3.2.1.2. centrinis stovas turi automatiškai užsilenkti į padėtį "stovas įtrauktas" arba į transporto priemonės judėjimo padėtį: 3.2.1.2.1. kai transporto priemonė pajuda pirmyn ir pakelia centrinį stovą nuo atraminio paviršiaus. 3.2.2. Skirsnio 3.2.1.2 reikalavimai netaikomi, jei transporto priemonė suprojektuota taip, kad jos variklis negalėtų jos varyti, kai centrinis stovas yra ištrauktas. 4. KITI REIKALAVIMAI 4.1. Be to, transporto priemonėse turi būti įrengta signalinė lemputė, kurią turi aiškiai matyti vairuotojo vietoje sėdintis vairuotojas. Ši signalinė lemputė įsižiebia įjungus degimą ir šviečia tol, kol stovas užlenkiamas į įtraukto stovo arba į transporto priemonės judėjimo padėtį. 4.2. Visi stovai turi turėti laikymo sistemą, kuri laiko juos įtraukto stovo arba transporto priemonės judėjimo padėtyje. Ta sistema gali būti sudaryta: - iš dviejų atskirų įrenginių, pavyzdžiui, iš dviejų atskirų spyruoklių, arba iš vienos spyruoklės ir vieno laikančiojo įrenginio, pavyzdžiui, sąvaržos, arba - iš vieno įrenginio, kuris turi veikti bent jau be sutrikimų - 10000 normalaus eksploatavimo ciklų, jei transporto priemonė turi du stovus, arba - 15000 normalaus eksploatavimo ciklų, jei transporto priemonė turi tik vieną stovą. 5. STABILUMO BANDYMAI 5.1. Siekiant nustatyti, ar stovai gali išlaikyti skirsniuose 3 ir 4 nurodytą stovinčios transporto priemonės stabilumą, būtina atlikti šiuos bandymus: 5.2. Transporto priemonės struktūra 5.2.1. Transporto priemonę privaloma pateikti nurodant paruoštos eksploatacijai transporto priemonės masę. 5.2.2. Padangos turi būti pripūstos iki spaudimo, kurį rekomenduoja gamintojas, atsižvelgdamas į tą transporto priemonės struktūrą. 5.2.3. Transmisijos padėtis turi būti neutrali, o jei transmisija automatinė, reikia nustatyti "stovėjimo" padėtį, jei tokia padėtis yra. 5.2.4. Jei transporto priemonė turi stovėjimo stabdį, jį reikia panaudoti. 5.2.5. Vairo mechanizmas turi būti užrakintas tinkamoje vietoje. Jei vairo mechanizmą galima užrakinti, kai jis yra pasuktas arba į kairę, arba į dešinę, bandymai atliekami abiejose padėtyse. 5.3. Bandymo briaunelė 5.3.1. Skirsnyje 6.1 nurodytiems bandymams atlikti naudojama plokščia, horizontali briaunelė kietu paviršiumi, kuris yra sausas ir neužterštas smiltimis. 5.4. Bandymo įranga 5.4.1. Skirsnyje 6.2 nurodytiems bandymams atlikti naudojama stovėjimo platforma. 5.4.2. Stovėjimo platformos paviršius turi būti standus, plokščias ir stačiakampis, jis turi laikyti transporto priemonę pastebimai neįlinkdamas. 5.4.3. Stovėjimo platformos paviršiaus atsparumo slydimui savybės turi būti pakankamos, kad transporto priemonė neslystų pagrindo paviršiumi, atliekant pakrypimo ir atsirėmimo bandymus. 5.4.4. Platforma turi būti suprojektuota taip, kad galėtų įgauti bent skirsnyje 6.2.2 reikalaujamą skersinį pakrypimą (sp) ir išilginį pakrypimą (ip). 6. BANDYMO PROCEDŪROS 6.1. Stabilumas ant horizontalaus atraminio paviršiaus (skirsniui 3.1.1.4 skirtas bandymas). 6.1.1. Pastačius transporto priemonę ant bandymo briaunelės, atraminis stovas ištraukiamas arba atlenkiamas į stovėjimo padėtį, o transporto priemonė atremiama į stovą. 6.1.2. Transporto priemonė pajudinama taip, kad kampas tarp vidurio išilginės plokštumos ir atraminio paviršiaus padidėtų trimis laipsniais (tai daroma keliant transporto priemonę vertikalia kryptimi). 6.1.3. Dėl šio judesio atraminis stovas neturi automatiškai grįžti į įtraukto stovo arba į transporto priemonės judėjimo padėtį. 6.2. Stabilumas ant nuožulnaus paviršiaus (bandymai, susiję su 3.1.1.1, 3.1.1.2, 3.2.1.1.2, 3.2.1.1.3 skirsniais). 6.2.1. Naudojant atraminį stovą, transporto priemonė pastatoma ant stovėjimo platformos, tada centrinis stovas atlenkiamas į ištraukto stovo arba į transporto priemonės stovėjimo padėtį. Transporto priemonė atremiama į stovą. 6.2.2. Pagal šioje lentelėje pateiktas nuorodas transporto priemonė pakreipiama į jos minimalaus skersinio pakrypimo (sp) padėtį, o tada į jos minimalią išilginio pakrypimo padėtį (ip): Pakrypimas | Atraminis stovas | Motociklas | Centrinis stovas | Mopedas | Mopedas | Motociklas | Sp | 5 % | 6 % | 6 % | 8 % | ip žemyn | 5 % | 6 % | 6 % | 8 % | ip aukštyn | 6 % | 8 % | 12 % | 14 % | Žr. 1a, 1b ir 2 brėžinius apačioje. 6.2.3. Jei ant pakreiptos stovėjimo platformos esanti transporto priemonė stovi ant centrinio stovo ir jei į atraminį paviršių besiremiantis centrinis stovas ir priekinis arba užpakalinis ratas leidžia išlaikyti šią transporto priemonės padėtį, pirmiau aprašytus bandymus reikia atlikti transporto priemonei stovint tik ant centrinio stovo ir užpakalinio rato, jei kiti šio skirsnio reikalavimai yra įvykdyti. 6.2.4. Tinkamai įvykdžius visus pirmiau pateiktus reikalavimus, transporto priemonė turi išlikti stabili, stovėjimo platformą kreipiant visais reikiamais kampais. 6.2.5. Kaip alternatyvą galima naudoti metodą, kai stovėjimo platforma nurodytais kampais pakreipiama prieš statant ant jos transporto priemonę. +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ --------------------------------------------------