Oficialusis leidinys L 195 , 11/07/1989 p. 0014 - 0016

specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 29 p. 0205

specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 29 p. 0205



Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 2054/89 1989 m. liepos 10 d. nustatantis išsamias minimalių importo kainų sistemos taikymo džiovintoms vynuogėms taisykles EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 1986 m. vasario 24 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 426/86 dėl bendro perdirbtų vaisių ir daržovių produktų rinkos organizavimo [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1125/89 [2], ypač į jo 9 straipsnio 6 dalį, atsižvelgdama į 1985 m. birželio 11 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1676/85 dėl apskaitos vieneto vertės ir keitimo kursų, taikomų bendrojoje žemės ūkio politikoje [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1636/87 [4], ypač į jo 10 straipsnio 2 dalį, kadangi Reglamento (EEB) Nr. 426/86 9 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad minimali importo kaina taikoma tam tikriems nurodytojo reglamento I priedo B dalyje išvardytiems produktams; kadangi Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2089/85 [5] nustatytos bendrosios taisyklės, skirtos minimalių importo kainų sistemos taikymui džiovintoms vynuogėms; kadangi turėtų būti nustatytos išsamios šios sistemos taikymo taisyklės; kadangi tokiomis taisyklėmis turi būti siekiama neleisti prekybininkams vengti minimalių kainų taikant apgaulingus metodus, kuriuos sunku išaiškinti ir veiksmingai prieš juos kovoti; kadangi tokie apgaulingi metodai gali turėti rimtų pasekmių minėtųjų produktų Bendrijos rinkai, o dėl jų neapmokestinimo atitinkamais kompensaciniais mokesčiais biudžeto ištekliai patiria didelių nuostolių; kadangi, siekiant užkirsti kelią sukčiavimui ir jo žalingai įtakai atitinkamų džiovintų vynuogių rinkai, reikia ypač sustiprinti muitinės kontrolę; kadangi nacionalinės muitinės turėtų patikrinti, ar kiekvienai importuotai siuntai yra taikoma minimali importo kaina ir, jeigu tokia kaina nėra taikoma, apmokestinti siuntą kompensaciniu mokesčiu, kuris nustatomas pagal importo kainų skirtumą; kadangi, be to, pagrindinis minimalių importo kainų sistemos tikslas yra užtikrinti, kad produktai iš trečiųjų šalių neiškreiptų Bendrijos rinkos, nes kainos, už kurias jie yra siūlomi, yra per mažos; kadangi faktinis minimalios importo kainos taikymas turi būti patvirtintas iki pat pardavimo etapo; kadangi, norint pateikti įrodymus, kad buvo taikoma minimali importo kaina, reikėtų naudoti dokumentus, kuriais nustatyta perpardavimo kaina; kadangi melagingo importo kainų deklaravimo rizika yra didelė; kadangi todėl reikia nustatyti specialią tvarką, taikomą įtariamais melagingo deklaravimo atvejais; kadangi tais atvejais, kai nebuvo faktiškai taikoma minimali importo kaina, būtina užtikrinti kompensacinio mokesčio surinkimą; kadangi todėl produktai gali būti išleidžiami laisvai cirkuliuoti pagal Tarybos direktyvos 79/695/EEB [6] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 81/853/EEB [7], 13 straipsnį ir Komisijos direktyvos 82/857/EEB [8] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 83/371/EEB [9] 20 straipsnį; kadangi importuotojas turi pateikti įrodymus, kad buvo taikoma minimali kaina; kadangi taip pat turėtų būti nurodytas tokių įrodymų pateikimo terminas; kadangi taip pat būtina nustatyti importo a posteriori patikrinimus: kadangi kompetentingos valstybių narių institucijos turi atsitiktine tvarka patikrinti maždaug 10 % importuotų siuntų; kadangi todėl turi būti reikalaujama, kad prekybininkai atitinkamus dokumentus saugotų nurodytą laikotarpį, kad jie būtų prieinami kompetentingoms institucijoms; kadangi šis laikotarpis neturėtų būti ilgesnis kaip treji metai nuo tų metų, kuriais buvo priimta deklaracija išleidimui laisvai cirkuliuoti; kadangi Komisija turi būti informuojama apie patikrinimus, atliktus siekiant patikrinti, ar buvo taikomos minimalios importo kainos; kadangi Iš vaisių ir daržovių pagamintų produktų vadybos komitetas nepareiškė nuomonės per jo pirmininko nustatytą laikotarpį, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: Principai ir sąvokų apibrėžimai 1 straipsnis Laikoma, kad minimali importo kaina džiovintoms vynuogėms yra pritaikyta tada, jeigu importo kaina yra ne mažesnė kaip minimali importo kaina, taikoma deklaracijos išleidimui laisvai cirkuliuoti priėmimo dieną. 2 straipsnis 1. Šiame reglamente importo kainą sudaro nurodytosios dalys: a) FOB kaina kilmės šalyje ir b) transporto ir draudimo išlaidos iki įvežimo į Bendrijos muitų teritoriją vietos. 2. Šio straipsnio pirmoje dalyje nurodyta "FOB kaina" reiškia kainą, sumokėtą arba mokėtiną grynaisiais už siuntoje esančių produktų kiekį, įskaitant siuntos pakrovimo į transporto priemonę išsiuntimo vietoje kilmės šalyje išlaidas ir kitas toje šalyje turėtas išlaidas. Į FOB kainą neįskaičiuojamos jokios pardavėjui tenkančios paslaugos nuo to momento, kai produktai pakraunami į transporto priemonę. 3. Jeigu sužinoma, kad tiesiogiai arba per prekybos tarpininkus perparduodamų prekių kainos yra daugiau kaip 15 % mažesnės už minimalią importuotos siuntos kainą, šių kainų svertinis vidurkis yra laikomas importo kaina. 4. Jeigu šio straipsnio pirmoje dalyje nurodytos dalys yra išreikštos ne valstybės narės, kurioje produktai išleidžiami laisvai cirkuliuoti, valiuta, taikomas Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 1766/85 dėl keitimo kursų, naudojamų nustatant muitinę vertę [10]. 5. Importo kaina turi būti nurodoma deklaracijoje išleidimui laisvai cirkuliuoti. 6. Šiame reglamente galutinis naudotojas yra gamintojas, kuris naudoja atitinkamą produktą, norėdamas jį perdirbti į kitą produktą, klasifikuojamą pagal kitokį KN kodą nei tie, kurie nurodyti deklaracijoje išleidimui laisvai cirkuliuoti, arba mažmenininkas, produktus parduodantis tik vartotojams. 7. Šiame reglamente importuotą siuntą sudaro visi produktai, kurie yra nurodyti toje pačioje deklaracijoje išleidimui laisvai cirkuliuoti. 3 straipsnis Minimali importo kaina perskaičiuojama taikant piniginį koeficientą, kuris nustatomas taip, kad tokia kaina būtų konvertuojama pagal vidutinį keitimo kursą, naudojamą piniginėms kompensacinėms išmokoms nustatyti arba keisti. Importo kontrolė ir apmokestinimas 4 straipsnis Priimdamos kiekvieną deklaraciją išleidimui laisvai cirkuliuoti, kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos palygina deklaruotą importo kainą ir minimalią importo kainą, taikomą prekėms deklaracijos priėmimo dieną. Jeigu sąskaitoje-faktūroje nurodyta kaina yra skirta atidėtajam mokėjimui per ilgesnį kaip trijų mėnesių laikotarpį, sąskaitoje-faktūroje nurodyta kaina mažinama 1 % už kiekvieną atidėjimo mėnesį, suteiktą pasibaigus nurodytiesiems trims mėnesiams. 5 straipsnis Jeigu importo kaina yra mažesnė už minimalią prekėms taikomą importo kainą, kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos prekes apmokestina kompensaciniu mokesčiu, kuris lygus šių kainų skirtumui. Specialioji kontrolės tvarka 6 straipsnis 1. Jeigu muitinės turi pagrįstų abejonių, kad deklaracijoje išleidimui laisvai cirkuliuoti nurodyta kaina neatspindi faktinės importo kainos, jos pareikalauja, kad importuotojas per šešis mėnesius pateiktų įrodymus, kad produktas buvo realizuojamas tokiomis sąlygomis, kurios užtikrina minimalios importo kainos taikymą, nepažeidžiant Direktyvos 79/695/EEB 13 straipsnio ir Direktyvos 82/57/EEB 20 straipsnio taikymo. 2. Kompetentinga institucija pirmoje šio straipsnio dalyje nustatytą terminą gali pratęsti ne ilgiau kaip trims mėnesiams, jeigu ūkio subjektas pateikia tinkamai pagrįstą prašymą. 7 straipsnis 1. Laikoma, kad minimali importo kaina buvo taikoma, jeigu importuotojas dėl ne mažiau kaip 95 % importuotos siuntos pateikia įrodymų, kad produktas tiesiogiai arba per prekybos tarpininkus buvo parduotas galutiniam naudotojui be vėlesnio perdirbimo po supakavimo už tokią kainą, kuri bent jau lygi minimaliai importo kainai. 2. Jeigu, nepaisant visų importuotojo veiksmų, negalima pateikti įrodymų iš galutinio naudotojo, kompetentingos institucijos gali priimti kitus įrodymus, kad produktas buvo parduotas tokiomis sąlygomis, kuriomis buvo taikoma minimali kaina. 3. Specialiosios kontrolės tvarka taikoma nepažeidžiant 8, 9 ir 10 straipsniuose nurodytų a posteriori patikrinimų. A posteriori patikrinimai 8 straipsnis Importuotojas ne trumpiau kaip trejus metus skaičiuojant nuo tų metų, kuriais buvo priimta deklaracija išleidimui laisvai cirkuliuoti, saugo mokėjimo pardavėjui įrodymus ir visus prekybos dokumentus, pavyzdžiui, sąskaitas-faktūras, sutartis ir korespondenciją apie atitinkamų produktų pirkimą ir pardavimą, kad su jais galėtų susipažinti kompetentingos institucijos, siekiančios atlikti a posteriori patikrinimus. 9 straipsnis 1. Kompetentingos institucijos patikrinimus atlieka atsitiktine tvarka. 2. Kiekvienais kalendoriniais metais turi būti patikrinama maždaug 10 % importuotų siuntų. 10 straipsnis Jeigu, atlikdamos patikrinimą, kompetentingos institucijos nustato, kad nebuvo taikyta minimali importo kaina, jos prekes apmokestina kompensaciniu mokesčiu, iš kurio atimama bet kuri suma, jau sumokėta kaip kompensacinis mokestis. Baigiamosios nuostatos 11 straipsnis Valstybės narės vieną kartą per metus iki pirmojo pusmečio pabaigos informuoja Komisiją apie per praėjusius metus atliktus patikrinimus, siekiant nustatyti, ar buvo taikoma minimali importo kaina. 12 straipsnis Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 2237/85 [11] panaikinamas. 13 straipsnis Šis reglamentas įsigalioja aštuntą dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, 1989 m. liepos 10 d. Komisijos vardu Ray Mac Sharry Komisijos narys [1] OL L 49, 1986 2 27, p. 1. [2] OL L 118, 1989 4 29, p. 29. [3] OL L 164, 1985 6 24, p. 1. [4] OL L 153, 1987 6 13, p. 1. [5] OL L 197, 1985 7 27, p. 10. [6] OL L 205, 1979 8 13, p. 19. [7] OL L 319, 1981 11 7, p. 1. [8] OL L 28, 1982 2 5, p. 38. [9] OL L 204, 1983 7 28, p. 63. [10] OL L 168, 1985 6 28, p. 21. [11] OL L 209, 1985 8 6, p. 24. --------------------------------------------------