KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) 2019/244

2019 m. vasario 11 d.

kuriuo importuojamam Argentinos kilmės biodyzelinui nustatomas galutinis kompensacinis muitas

EUROPOS KOMISIJA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

atsižvelgdama į 2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2016/1037 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau – pagrindinis reglamentas), ypač į jo 15 straipsnį,

kadangi:

1. PROCEDŪRA

1.1. Inicijavimas

(1) 2018 m. sausio 31 d. Europos Komisija (toliau – Komisija), remdamasi Reglamento (ES) 2016/1037 10 straipsniu, inicijavo antisubsidijų tyrimą dėl į Europos Sąjungą importuojamo Argentinos (toliau – nagrinėjamoji šalis) kilmės biodyzelino. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (2) paskelbė pranešimą apie inicijavimą (toliau – pranešimas apie inicijavimą).

(2) Šį tyrimą Komisija inicijavo atsižvelgdama į 2017 m. gruodžio 18 d. Europos biodyzelino tarybos (angl. European Biodiesel Board) (toliau – EBB arba skundo pateikėjas) gamintojų vardu pateiktą skundą. Skundas susijęs su apytiksliai 70 % visos Sąjungos biodyzelino produkcijos. Skunde pateikta pakankamai subsidijavimo ir grėsmės, kad dėl jo gali būti daroma žala, įrodymų, pagrindžiančių tyrimo inicijavimą.

(3) Prieš inicijuodama antisubsidijų tyrimą, Komisija pagal pagrindinio reglamento 10 straipsnio 7 dalį Argentinos Vyriausybei (3) pranešė gavusi dokumentais tinkamai pagrįstą skundą ir pakvietė ją dalyvauti konsultacijose. Argentinos Vyriausybė šį kvietimą priėmė ir konsultacijos buvo surengtos 2018 m. sausio 24 d. Per konsultacijas ir tolesnius informacijos mainus su Argentinos Vyriausybe buvo tinkamai atsižvelgta į Argentinos Vyriausybės pateiktas pastabas. Vis dėlto abi šalis tenkinančio sprendimo priimti nepavyko.

(4) Paskelbusi pranešimą apie inicijavimą, Komisija pastabų dėl jo gavo iš Argentinos biodyzelino rūmų (Cámara Argentina de Biocombustibles, toliau – CARBIO). Savo pastabose CARBIO tvirtino, kad Argentinos biodyzelino pramonė nėra subsidijuojama ir kad Argentinos biodyzelino importas materialinės žalos grėsmės Sąjungos pramonei nekelia.

(5) Inicijavimo etapu turėtus subsidijavimo įrodymus Komisija pateikė nekonfidencialioje skundo versijoje, o tuo etapu turėtų įrodymų analizę pateikė memorandume dėl įrodymų pakankamumo, kuriuo remiantis buvo inicijuotas tyrimas.

(6) Dėl įrodymų, kad keliama žalos grėsmė, CARBIO argumentavo, kad skundo pateikėjas nepateikė pakankamai su pagrindinio reglamento 8 straipsnio 8 dalyje išdėstytais kriterijais susijusių įrodymų, ypač dėl didelio importo padidėjimo, laisvai disponuojamų pajėgumų Argentinoje ir Argentinos importo poveikio kainoms. Vis dėlto CARBIO argumentacija buvo daugiausia grindžiama pernelyg pesimistiniais Argentinos eksporto plėtros 2018 m. įverčiais: CARBIO apskaičiavo, kad per visus 2018 m. eksportas į visas pasaulio šalis sudarys 480 000 t, bet šio mažo skaičiaus, kuris buvo 70 % mažesnis už atitinkamus 2016 m. ir 2017 m., skaičius, nepagrindė (4). Tokio žemo lygio Argentinos importas žalos Sąjungos pramonei grėsmės tariamai nekeltų. Komisija atsižvelgė į skunde pateiktus įrodymus (grindžiamus faktiniu importu iki 2017 m. rugpjūčio mėn. ir 2018 m. įverčiais, grindžiamais GAIN ataskaitoje (5) pateiktais gamybos duomenimis), iš kurių buvo matyti daug didesnis apskaičiuotas importo lygis. Dėl gamybos pajėgumų CARBIO patvirtino, kad Argentinos gamybos pajėgumai iš tikrųjų labai – daugiau kaip 3 mln. t – viršija vidaus suvartojimą.

(7) Todėl šie tvirtinimai buvo atmesti.

1.2. Importo registracija

(8) 2018 m. vasario 21 d. skundo pateikėjas pateikė prašymą pagal pagrindinio reglamento 24 straipsnio 5 dalį registruoti importuojamą Argentinos kilmės biodyzeliną. 2018 m. gegužės 24 d. Komisija paskelbė Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2018/756 (toliau – Registracijos reglamentas) (6), kuriuo nustatoma privaloma importuojamo Argentinos kilmės biodyzelino registracija nuo 2018 m. gegužės 25 d.

(9) Atsakydamos į reikalavimą registruoti, suinteresuotosios šalys pateikė pastabų; į šias pastabas Komisija atsižvelgė Registracijos reglamente. Komisija turėjo pakankamai importuojamo produkto registraciją pagrindžiančių įrodymų.

(10) Remiantis pagrindinio reglamento 24 straipsnio 5 dalimi, reikalavimas registruoti importuojamą nagrinėjamąjį produktą nustatomas siekiant užtikrinti, kad, jei atlikus tyrimą būtų nustatyta faktų, dėl kurių būtų nustatyti kompensaciniai muitai, juos, jei tenkinamos būtinos sąlygos, pagal taikytinas teisės nuostatas registruotam importuojamam produktui būtų galima taikyti atgaline data.

(11) Paskelbusi Registracijos reglamentą, Komisija šiuo atžvilgiu iš Argentinos Vyriausybės ir CARBIO gavo pastabų.

(12) Argentinos Vyriausybės pastabos buvo susijusios su teiginiu, kad Komisija nepateikė pakankamai subsidijavimo įrodymų ir neįrodė, kad žalą Sąjungos pramonei padarė per palyginti trumpą laikotarpį dideliais kiekiais vykdytas Argentinos biodyzelino importas.

(13) Kaip paaiškinta 5–7 konstatuojamosiose dalyse, Komisija inicijavimo metu manė turinti pakankamai subsidijavimo ir žalos grėsmės įrodymų. Be to, Registracijos reglamento 14 konstatuojamojoje dalyje Komisija pateikė įrodymų, kad 2017 m. rugpjūčio mėn. – 2018 m. kovo mėn. Argentinos biodyzelino importas labai padidėjo tiek absoliučiaisiais skaičiais, tiek atsižvelgiant į rinkos dalį, o tai galėtų rodyti, kad, besibaigiant tiriamajam laikotarpiui, buvo padaryta materialinė žala. Todėl šie teiginiai buvo atmesti.

1.3. Tiriamasis laikotarpis ir nagrinėjamasis laikotarpis

(14) Atliekant tyrimą dėl subsidijavimo ir žalos nagrinėtas 2017 m. sausio 1 d. – 2017 m. gruodžio 31 d. laikotarpis (toliau – tiriamasis laikotarpis). Tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas nagrinėtas laikotarpis nuo 2014 m. sausio 1 d. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos (toliau – nagrinėjamasis laikotarpis).

1.4. Suinteresuotosios šalys

(15) Pranešime apie inicijavimą suinteresuotosios šalys paragintos susisiekti su Komisija, kad galėtų dalyvauti tyrime. Be to, Komisija apie tyrimo inicijavimą konkrečiai pranešė skundo pateikėjui, kitiems žinomiems Sąjungos gamintojams, žinomiems eksportuojantiems gamintojams ir Argentinos Vyriausybei, žinomiems importuotojams, tiekėjams ir naudotojams, prekiautojams ir žinomoms susijusioms asociacijoms ir paragino juos dalyvauti tyrime.

(16) Suinteresuotosios šalys turėjo galimybę teikti pastabas dėl tyrimo inicijavimo ir pateikti prašymą išklausyti dalyvaujant Komisijai ir (arba) prekybos bylas nagrinėjančiam pareigūnui.

1.5. Atranka

(17) Pranešime apie inicijavimą Komisija nurodė, kad pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnį gali vykdyti suinteresuotųjų šalių atranką.

1.5.1. Sąjungos gamintojų atranka

(18) Pranešime apie inicijavimą Komisija nurodė preliminariai atrinkusi Sąjungos gamintojus. Komisija juos atrinko remdamasi didžiausia tipine gamybos apimtimi, kurią buvo galima pagrįstai ištirti per turimą laiką.

(19) Preliminariai buvo atrinkti trys plačiai geografiškai pasiskirstę Sąjungos gamintojai. Atrinktiems Sąjungos gamintojams teko 19 % visos Sąjungos pramonės gamybos apimties. Komisija paragino suinteresuotąsias šalis teikti pastabas dėl preliminariai atrinktų gamintojų.

(20) Pagrįstas pastabas dėl preliminariai atrinktų gamintojų Komisija gavo iš CARBIO, Greenergy Fuels Limited ir skundo pateikėjo. Šios pastabos išsamiau analizuojamos 310–313 konstatuojamosiose dalyse.

(21) Į jas atsižvelgdama, Komisija vieną iš preliminariai atrinktų Sąjungos gamintojų pakeitė. Galutinai atrinktus gamintojus sudarė trys Sąjungos gamintojai trijose skirtingose valstybėse narėse. Jiems teko daugiau kaip 23 % Sąjungos pagaminamo kiekio.

1.5.2. Importuotojų atranka

(22) Kad galėtų nuspręsti, ar atranka yra būtina (o jei būtina – kad galėtų atrinkti bendroves), Komisija paprašė nesusijusių importuotojų pateikti pranešime apie inicijavimą nurodytą informaciją.

(23) Prašomą informaciją pateikė ir sutiko, kad gali būti atrenkami, du nesusiję importuotojai. Atsižvelgdama į nedidelį nesusijusių importuotojų skaičių, Komisija nusprendė, kad atranka nereikalinga.

1.5.3. Argentinos eksportuojančių gamintojų atranka

(24) Kad galėtų nuspręsti, ar atranka yra būtina (o jei būtina – kad galėtų atrinkti bendroves), Komisija paprašė visų Argentinos eksportuojančių gamintojų pateikti pranešime apie inicijavimą nurodytą informaciją. Be to, Komisija paprašė Argentinos valdžios institucijų nurodyti kitus eksportuojančius gamintojus, jei tokių yra, kurie galbūt norėtų dalyvauti atliekant tyrimą, ir (arba) su jais susisiekti.

(25) Prašomą informaciją pateikė ir sutiko, kad gali būti atrenkami, devyni nagrinėjamosios šalies gamintojai. Į atrinktus gamintojus Komisija neįtraukė vienos bendrovės, nes ji tiriamuoju laikotarpiu biodyzelino į Sąjungą neeksportavo. Likusioms aštuonioms bendrovėms arba bendrovių grupėms tiriamuoju laikotarpiu teko 100 % eksporto į Sąjungą. Remdamasi didžiausia tipine eksporto į Sąjungą apimtimi, kurią būtų galima pagrįstai išnagrinėti per turimą laikotarpį, pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnio 1 dalies b punktą Komisija atrinko tris eksportuojančių gamintojų grupes: — Group Renova (Molinos Agro SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFIyA, Vicentin SAIC), Argentina, — Group T6 (Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA), Argentina, — Louis Dreyfus Commodities Argentina SA (toliau – LDC), Argentina.

(26) Atrinktoms eksportuojančių gamintojų grupėms tiriamuoju laikotarpiu teko 84 % viso nagrinėjamojo produkto eksporto į Sąjungą.

(27) Pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnio 2 dalį Komisija dėl atrinktų bendrovių konsultavosi su visais žinomais susijusiais eksportuojančiais gamintojais ir Argentinos Vyriausybe. Pastabų dėl siūlomų atrinkti bendrovių Komisija negavo.

1.5.4. Individualus nagrinėjimas

(28) Individualaus nagrinėjimo pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnio 3 dalį neprašė nė vienas neatrinktas eksportuojantis gamintojas.

1.6. Klausimyno atsakymai ir tikrinamieji vizitai

(29) Komisija išsiuntė klausimynus Argentinos Vyriausybei, trims atrinktoms eksportuojančių gamintojų grupėms, trims atrinktiems Sąjungos gamintojams ir dviem apie save pranešusiems nesusijusiems importuotojams.

(30) Klausimyno atsakymus Komisijai pateikė Argentinos Vyriausybė, visos atrinktos eksportuojančių gamintojų grupės, visi atrinkti Sąjungos gamintojai, bet tik vienas iš dviejų bendradarbiaujančių nesusijusių importuotojų.

(31) Komisija rinko ir tikrino visą informaciją, kurią manė esant reikalingą išvadoms dėl subsidijavimo, jo daromos žalos grėsmės ir Sąjungos interesų padaryti. Tikrinamieji vizitai buvo surengti Argentinos Žemės ūkio, Užsienio reikalų, Gamybos ir Mokesčių ministerijų patalpose; juose taip pat dalyvavo pareigūnai iš kitų susijusių ministerijų. Tikrinamieji vizitai taip pat buvo surengti bankų Banco de Córdoba, Banco de la Provincia de Buenos Aires, Banco de la Ciudad de Buenos Aires, Banco Central de la República Argentina ir Banco de la Nación Argentina patalpose.

(32) Pagal pagrindinio reglamento 26 straipsnį tikrinamieji vizitai buvo surengti EBB ir šių bendrovių patalpose: Sąjungos gamintojai: — Masol Iberia Biofuel, S.L.U., Kasteljono regionas El Grao ir Barselona (Ispanija), — Saipol, Gran Kuronas (Prancūzija), — Verbio Vereinigte BioEnergie AG, Leipcigas (Vokietija); atrinkti Argentinos eksportuojantys gamintojai: — Group Renova: — Molinos Agro SA, Buenos Airės, — Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFIyA, Buenos Airės, — Vicentin SAIC, Buenos Airės; — Group T6: — Aceitera General Deheza SA, Buenos Airės, — Bunge Argentina SA, Buenos Airės; — LDC Argentina SA, Buenos Airės.

1.7. Laikinųjų priemonių nenustatymas ir tolesnė procedūra

(33) Nustačiusi, kad būtina surinkti daugiau informacijos apie pokyčius po tiriamojo laikotarpio, kuria remiantis būtų galima dar kartą patvirtinti Komisijos preliminariai nustatytus faktus ir sukaupti daugiau žinių apie Sąjungos interesus, Komisija nusprendė laikinųjų priemonių šioje byloje nenustatyti.

(34) 2018 m. rugsėjo 21 d. informaciniu dokumentu, kuriame aprašyti preliminariai nustatyti faktai, Komisija visoms suinteresuotosioms šalims pranešė, kad Argentinos kilmės biodyzelino importui į Sąjungą laikinųjų kompensacinių muitų nenustatoma. 2018 m. spalio 8 d. šešios valstybės narės (Prancūzija, Ispanija, Bulgarija, Lenkija, Portugalija ir Rumunija) paprašė Komisijos šioje byloje nustatyti laikinąsias kompensacines priemones. 2018 m. spalio 10 d. raštu Komisija patvirtino, kad tyrimas vykdomas ir kad bus atsižvelgta į tolesnius faktus (ypač į pokyčius iškart po tiriamojo laikotarpio).

(35) Kelios suinteresuotosios šalys pateikė pastabų raštu dėl šio informacinio dokumento. Šalims, kurios to prašė, buvo suteikta galimybė būti išklausytoms, taip pat dalyvaujant bylas nagrinėjančiam pareigūnui.

(36) Po informacinio dokumento atskleidimo pastabų buvo gauta iš Argentinos Vyriausybės, CARBIO, visų atrinktų eksportuojančių gamintojų grupių ir EBB.

(37) Komisija toliau rinko ir tikrino visą informaciją, kurią manė esant reikalingą galutinėms išvadoms padaryti. Šią informaciją konkrečiai sudarė, be kita ko, papildomi iš EBB ir atrinktų Sąjungos gamintojų gauti klausimyno atsakymai, susiję su pokyčiais po tiriamojo laikotarpio, duomenys apie biodyzelino importą į Sąjungą po tiriamojo laikotarpio ir duomenys, kuriuos po informacinio dokumento atskleidimo pateikė suinteresuotosios šalys.

(38) 2018 m. gruodžio 3 d. Komisija visoms šalims atskleidė esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remdamasi ji ketina nustatyti galutinį kompensacinį muitą į Sąjungą importuojamam nagrinėjamajam produktui. Visoms šalims buvo nustatytas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio galutinio faktų atskleidimo.

(39) Po galutinio faktų atskleidimo EBB, Copa (Žemės ūkio profesinių organizacijų komitetas), Cogeca (Europos Sąjungos žemės ūkio kooperatyvų generalinė konfederacija) ir Europos aliejingųjų sėklų aljansas (angl. European Oilseed Alliance) palankiai įvertino Komisijos ketinimą nustatyti galutinį kompensacinį muitą į Sąjungą importuojamam nagrinėjamajam produktui.

2. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS

2.1. Nagrinėjamasis produktas

(40) Nagrinėjamas produktas – Argentinos kilmės riebalų rūgščių monoalkilesteriai ir (arba) parafininiai gazoliai, gaunami sintetinant ir (arba) apdorojant vandeniu, neiškastinės kilmės, dažniausiai vadinami biodyzelinu, tiek gryni, tiek mišinio pavidalo (toliau – nagrinėjamasis produktas).

(41) Atlikus tyrimą nustatyta, kad Argentinoje pagamintas biodyzelinas yra vien sojų metilesteris (toliau – SME), gaunamas iš sojų aliejaus, o Sąjungoje gaminamas biodyzelinas – daugiausia rapsų metilesteris (toliau – RME), bet gaminamas ir iš kitų žaliavų, įskaitant alyvų atliekas ir grynus aliejus.

(42) SME ir RME priklauso riebalų rūgščių metilesterių (FAME) kategorijai. Sąvoka „esteriai“ susijusi su aliejaus peresterinimu, tiksliau – aliejaus sumaišymu su alkoholiu; taip gaminamas biodyzelinas ir –, kaip šalutinis produktas, – glicerinas. Sąvoka „metil-“ reiškia metanolį – šiame procese dažniausiai naudojamą alkoholį.

(43) SME biodyzeliną galima naudoti gryną, bet paprastai jis Sąjungoje prieš naudojant maišomas, nes grynas SME neatitinka Europos standarto EN 14214 dėl jodo ir cetaninio skaičiaus. SME su RME maišomas, nes SME, palyginti su RME, pasižymi aukštesne ribine filtruojamumo temperatūra (toliau – RFT), todėl grynas SME yra netinkamas naudoti žiemą šaltuosiuose Europos Sąjungos regionuose.

(44) Taigi transporto sektoriuje kaip degalai dyzelinu varomuose kelių transporto priemonių (kaip antai automobilių, sunkvežimių ir autobusų, taip pat traukinių) varikliuose yra naudojami biodyzelino ir mineralinio dyzelino mišiniai. Be to, biodyzeliną (gryną arba sumaišytą su mineraliniu dyzelinu) galima naudoti kaip namų, komercinės paskirties ar pramoninių katilų kurą šildymui ir kaip generatorių kurą elektrai gaminti. Biodyzeliną bandoma pradėti naudoti oro transportui, siekiant sumažinti oro pramonės išmetamą CO2 kiekį.

(45) Nagrinėjamojo produkto KN kodai šiuo metu yra ex 1516 20 98 (TARIC kodai 1516209821, 1516209829 ir 1516209830), ex 1518 00 91 (TARIC kodai 1518009121, 1518009129 ir 1518009130), ex 1518 00 95 (TARIC kodas 1518009510), ex 1518 00 99 (TARIC kodai 1518009921, 1518009929 ir 1518009930), ex 2710 19 43 (TARIC kodai 2710194321, 2710194329 ir 2710194330), ex 2710 19 46 (TARIC kodai 2710194621, 2710194629 ir 2710194630), ex 2710 19 47 (TARIC kodai 2710194721, 2710194729 ir 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 99 92 (TARIC kodai 3824999210, 3824999212 ir 3824999220), 3826 00 10 ir ex 3826 00 90 (TARIC kodai 3826009011, 3826009019 ir 3826009030).

2.2. Panašus produktas

(46) Atlikus tyrimą nustatyta, kad tokias pačias pagrindines fizines, chemines ir technines savybes ir tokią pačią naudojimo paskirtį turi šie produktai: a) nagrinėjamasis produktas; b) Argentinos vidaus rinkoje gaminamas ir parduodamas produktas; c) Sąjungoje Sąjungos pramonės gaminamas ir parduodamas produktas.

(47) Todėl Komisija nusprendė, kad šie produktai yra panašūs produktai, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio c punkte.

2.3. Tvirtinimai dėl produkto apibrėžtosios srities

(48) Tvirtinimų dėl produkto apibrėžtosios srities Komisija negavo.

3. SUBSIDIJAVIMAS

3.1. Subsidijos ir subsidijų programos pagal šio tyrimo aprėptį

(49) Remdamasi turima informacija, įskaitant skunde, pranešime apie inicijavimą ir atsakymuose į Komisijos klausimyną pateiktą informaciją, Komisija tyrė tariamą Argentinos Vyriausybės vykdytą subsidijavimą pagal šias subsidijų programas: 1) Vyriausybės paramą biodyzelino pramonei, įskaitant sojų tiekimą už mažesnį nei tinkamas atlygį; 2) Vyriausybės įgaliojimą pirkti biodyzeliną už didesnį nei tinkamas atlygį (toliau – biodyzelino tiekimo susitarimas); 3) paskolų teikimą ir eksporto finansavimą lengvatinėmis sąlygomis, taip pat Argentinos nacionalinio banko (Banco de la Nación Argentina, toliau – BNA) teikiamas paskolas lengvatinėmis sąlygomis; 4) Vyriausybės negautas arba nesurinktas pajamas, pvz., pagreitintą nusidėvėjimą biodyzelino gamintojams pagal 2006 m. biokuro įstatymą, biodyzelino gamintojų atleidimą nuo tariamo minimalaus pajamų mokesčio arba jo mokėjimo atidėjimą pagal 2006 m. biokuro įstatymą; 5) atleidimą nuo provincijų ir savivaldybių mokesčių: a) Kordobos provincijos nustatytą atleidimą nuo provincijos mokesčių; b) Buenos Airių provincijos nustatytą atleidimą nuo provincijos mokesčių; c) Santjago del Estero provincijos Skatinimo ir pramonės plėtros sistemą (SPSPS), provincijos įstatymas Nr. 6.750; d) Louis Dreyfus Argentina ir Cheneral Lagoso savivaldybės susitarimą dėl savivaldybės mokesčių; e) procentinės mokesčių tarifų dalies sumažinimą pagal Pacto Fiscal (Dekretą 14/1994); f) nekilnojamojo turto atleidimą nuo mokesčio pagal Santos Fė pramonės įstatymą; atleidimą nuo nekilnojamojo turto mokesčio pagal provincijos Pramonės skatinimo įstatymą Nr. 8.478/1979 (4 straipsnį); g) Santos Fė provincijos nustatytą atleidimą nuo provincijos mokesčių; h) pagal 183.29 straipsnį Atleidimas nuo Santos Fė žyminio mokesčio; i) pagal 127 straipsnį Pardavimo eksportui atleidimas nuo Santos Fė apyvartos mokesčio.

3.2. Vyriausybės parama biodyzelino pramonei, įskaitant sojų tiekimą už mažesnį nei tinkamas atlygį

3.2.1. Pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalies nuostatų taikymas

(50) Komisija Argentinos Vyriausybę informavo, kad tiriant, ar, kaip įtariama, biodyzelino pramonei teikta parama, įskaitant sojų tiekimą už mažesnį nei tinkamas atlygį, ir kiek ši parama teikta, pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalį jai gali prireikti remtis turimais faktais.

(51) Inicijuodama tyrimą Komisija Argentinos Vyriausybės paprašė pateikti visų pagrindinę nagrinėjamojo produkto gamybos žaliavą (sojas) tiekiančių bendrovių kontaktinius duomenis (pavadinimus, adresus ir el. pašto adresus). Argentinos Vyriausybė šių kontaktinių duomenų nepateikė.

(52) Negavus atsakymo į šį klausimą, 2018 m. balandžio 17 d. Argentinos Vyriausybei buvo išsiųstas prašymas pateikti papildomos informacijos, kuriame prašyta pateikti su didžiausiais žaliavą Argentinos biodyzelino gamintojams tiekusiais sojų gamintojais ir (arba) tiekėjais susijusios informacijos.

(53) Atsižvelgdama į didelį pagrindinę žaliavą nagrinėjamojo produkto gamybai tiekiančių bendrovių skaičių, vadovaudamasi gero bendradarbiavimo principu ir siekdama surinkti bent kai kuriuos tyrimui svarbius duomenis, Komisija savo prašymą apribojo tik duomenimis iš dešimties didžiausių sojų gamintojų ir (arba) tiekėjų.

(54) Su dauguma šių gamintojų ir (arba) tiekėjų susijusios informacijos apie nagrinėjamojo produkto gamybai tiektą žaliavą Komisija negavo. Iš tikrųjų ji gavo tik informaciją iš biodyzelino gamintojų, kurie sojų aliejų (ne sojas) gamino patys. Prašytos informacijos iš dešimties didžiausių sojų gamintojų negauta. Nesant šios informacijos, Komisija nusprendė, kad negavo svarbios su šiuo tyrimo aspektu susijusios informacijos.

(55) Be to, Komisija prašė visos turimos pirmesnėje konstatuojamojoje dalyje prašytos informacijos, susijusios su tais sojų gamintojais 2014 m., 2015 m., 2016 m. ir tiriamuoju laikotarpiu, kurių akcijų Argentinos Vyriausybė neturi arba kurių ji nėra didžiausia akcininkė. Šios informacijos reikėjo siekiant įvertinti, ar sojų tiekėjas ir biodyzelino gamintojas buvo vienas su kitu nesusiję, susiję arba to paties subjekto dalis. Komisija prašė pateikti įrodymų, kad Argentinos Vyriausybė bandė susisiekti su šiais tiekėjais, arba nurodyti Komisijai, kaip šią informaciją būtų galima gauti (pvz., per atitinkamas asociacijas). Argentinos Vyriausybė prašytos informacijos arba bent įrodymų, kad bandė susisiekti su šiais tiekėjais, nepateikė.

(56) 2018 m. vasario 15 d. atsakyme Argentinos Vyriausybė nurodė, kad Komisijos prašomus duomenis apie sojų augintojus gali pateikti keturios įstaigos, iš kurių dvi yra ACSOJA (asociacija Asociación de la Cadena de la Soja Argentina) ir CARBIO. Komisijos tarnybos susitiko su šiomis dviem įstaigomis per Argentinoje surengtus tikrinamuosius vizitus, bet duomenų apie sojų tiekėjus negavo. Kitos dvi įstaigos (7) dėl turimo laiko apribojimų netikrintos. ACSOJA ir CARBIO buvo pasirinktos tikrinti kaip dvi įstaigos, kurios, kaip labiausiai tikėtina, gali padėti atlikti tyrimą.

(57) Per susitikimą su ACSOJA Komisijos atstovai uždavė kelis klausimus apie sojų rinkos padėtį Argentinoje, apie šios asociacijos tiekimo santykius su biodyzelino gamintojais ir apie eksporto mokesčio poveikį jos veiklai. ACSOJA atstovas pagrįstų atsakymų į šiuos klausimus ir tyrimui naudingų konkrečių duomenų ir įrodymų nepateikė. Buvo aišku, kad ACSOJA vien atstovauja kitoms reprezentatyvioms sojų vertės grandinės įstaigoms, todėl atsakyti į išsamius klausimus arba pateikti Komisijos tarnyboms klausimyne prašomos informacijos apie sojų gamybą negali.

(58) Be to, per tikrinamąjį vizitą ACSOJA įsipareigojo siųsti pranešimus spaudai apie sojoms ir tolesnėje jų gamybos grandyje taikomą eksporto mokestį. Komisija šių pranešimų spaudai niekada negavo.

(59) CARBIO yra biodyzelino gamintojų asociacija ir prašytos informacijos apie sojų gamintojus Komisijai pateikti negalėjo.

(60) Taigi dėl tariamo Vyriausybės sojų tiekimo už mažesnį nei tinkamas atlygį pažymėtina, kad Argentinos Vyriausybė nepateikė būtinos informacijos ir įrodymų, kurių Komisija prašė savo klausimyne, 2018 m. balandžio 17 d. rašte ir per tikrinamąjį vizitą.

(61) Kadangi nebuvo pakankamai bendradarbiaujama, Komisija negalėjo surinkti visos informacijos, kurią ji laiko svarbia šio tyrimo faktams nustatyti. Konkrečiai Komisija negalėjo gauti informacijos ir duomenų apie sojų gamintojų rinką, Vyriausybės priemonių (pvz., sojoms taikyto eksporto mokesčio) poveikį šių gamintojų elgsenai ir sojų tiekimą biodyzelino gamintojams.

(62) Šią informaciją sudaro sojų gamintojų elgsena ir sprendimai prieš pradedant taikyti įvairius eksporto mokesčių ir kitų panašių ribojamųjų priemonių pakeitimus ir pradėjus juos taikyti, jų gamybos strategijos ir galimybė pereiti prie alternatyvių kultūrų, ariamosios žemės turėjimas ir galimybė ja naudotis, rinkos požymiai ir dinamika, susijusi su didelių ir MVĮ diferencijavimu, pardavimo ir rinkodaros kanalai ir strategijos jų vidaus ir eksporto rinkoms, kainos ir kainodaros politika jų vidaus ir eksporto rinkose, tarptautinių kainų poveikis jų kainodaros politikai, konkurencinė padėtis vidaus ir eksporto rinkose, jų pelningumas tais metais, galimų perteklinių pajėgumų poveikis ir atsargų kaupimo strategijos, pagrindinių jų klientų importas ir eksportas vidaus ir eksporto rinkose, įskaitant sojų smulkinimo pramonės vaidmenį ir smulkinimo pramonės sukurtą pridėtinę vertę, taip pat smulkinimo pramonės konkurencinė padėtis Argentinoje ir tarptautinėse rinkose.

(63) Be to, kitaip, nei atsakydama į klausimyną tvirtino Argentinos Vyriausybė, per tikrinamąjį vizitą Komisijos tarnybos nustatė, kad paaiškėjo, jog Argentinos Vyriausybė turėjo vieno sojų tiekėjo biodyzelino pramonei – būtent YPF – nuosavybės teises (8). Vis dėlto, kadangi YPF tėra vienas iš šimtų sojų tiekėjų biodyzelino pramonei, šio tiekėjo pateiktos informacijos nepakako kitų biodyzelino pramonę aprūpinančių sojų tiekėjų elgsenai nustatyti. Pavyzdžiui, YPF sojų neaugina, bet priima jas kaip mokėjimo priemonę už savo trąšas ir kurą, o paskui parduoda Argentinos vidaus rinkoje. Todėl pagal jį negalima spręsti apie biodyzelino pramonės sektorių aprūpinančius sojas auginančius ūkininkus.

(64) Negavusi iš Argentinos Vyriausybės priešingos informacijos, Komisija, nustatydama faktus šiais tyrimo aspektais, pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnį iš dalies rėmėsi turimais faktais.

(65) Po informacinio dokumento atskleidimo Argentinos Vyriausybė dar kartą užginčijo tai, kad esą ji nevisapusiškai bendradarbiavo dėl informacijos, prašytos iš sojas auginančių ūkininkų, ir nurodė savo 2018 m. liepos 20 d. raštą. CARBIO taip pat tvirtino, kad Komisijos teiginys, jog Argentinos Vyriausybė nebendradarbiavo, yra neteisingas.

(66) Komisija pakartojo, kad Argentinos Vyriausybė nepateikė sojų augintojų kontaktinių duomenų, o informaciją apie sojų aliejaus gamintojus pateikė tik iš dalies. ACSOJA ir CARBIO nepateikė Komisijos nei klausimyne, nei per su jomis surengtus susitikimus prašytos informacijos. Be to, per šiuos susitikimus paaiškėjo, kad ACSOJA atstovas negalėjo atsakyti į išsamius techninius klausimus ir kad CARBIO buvo ne sojų gamintojų, bet biodyzelino gamintojų asociacija.

(67) Komisija padarė išvadą, kad dėl tariamos Argentinos Vyriausybės paramos biodyzelino pramonei, pirmiausia įvairiomis priemonėmis, įskaitant sojų tiekimą už mažesnį nei tinkamas atlygį, Argentinos Vyriausybė nepateikė būtinos informacijos ir įrodymų, kurių Komisija prašė savo klausimyne, 2018 m. balandžio 17 d. rašte ir per tikrinamąjį vizitą. Todėl šiuo tyrimo aspektu Komisija turėjo remtis turimais faktais.

(68) Argentinos Vyriausybei nepateikus duomenų apie Argentinos sojų augintojų pardavimą, Komisija rėmėsi atrinktų eksportuojančių gamintojų pateiktais duomenimis apie sojų vidaus rinkos kainą. Be to, Komisija rėmėsi viešai prieinama informacija apie Argentinos Vyriausybės sojų augintojams duotą pavedimą arba nurodymą parduoti sojas vidaus rinkoje už mažesnį nei tinkamas atlygį ir Argentinos Vyriausybės ketinimą remti biodyzelino pramonę šia ir kitomis susijusiomis priemonėmis.

(69) Po galutinio faktų atskleidimo Argentinos Vyriausybė ir CARBIO dar kartą nurodė nesutinkančios su tuo, kad Komisija remiasi esamais faktais pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnį. Jos tvirtino, kad rėmimasis esamais faktais pagrįstas tik jei suinteresuotoji šalis nepateikia „reikiamos informacijos“, kuri yra būtina konkretiems faktams nustatyti. Argentinos Vyriausybės ir CARBIO teigimu, Komisija niekada neįrodė, kodėl prašyta informacija buvo būtina konkretiems faktams šioje byloje nustatyti, ir neatsižvelgė į tai, kad prašytos informacijos Argentinos Vyriausybė negalėjo gauti arba jai buvo griežtai taikomi mokesčių slaptumo teisės aktai.

(70) Bendraudama su Argentinos Vyriausybe Komisija išsamiai paaiškino, kodėl jai reikia išsamesnės informacijos apie sojų augintojus ir sojų aliejaus gamintojus. Argentinos Vyriausybės ir CARBIO tvirtinimas, kad Argentinos Vyriausybė šios informacijos gauti negalėjo, nebuvo pagrįstas jokiais įrodymais, kurie patvirtintų, kad taip ir buvo arba kad Komisija turėjo kitų priemonių šiai informacijai gauti. Atsižvelgdama į prašytos informacijos pobūdį Komisija galėjo daryti prielaidą, kad ją turėjo Argentinos Vyriausybė ir (arba) CARBIO arba bent kad Argentinos Vyriausybė, naudodamasi teisės aktais nustatyta sojų augintojų ir sojų aliejaus gamintojų kontrole, galėjo prašyti šios informacijos. Komisija taip pat tikėjosi, kad sojų augintojai ir sojų aliejaus gamintojai geriau bendradarbiaus, jei su jais tiesiogiai ir (arba) glaudžiai bendradarbiaudama su Komisija susisieks Argentinos Vyriausybė.

3.2.2. Analizė

(71) Skundo pateikėjas įtarė, kad Argentinos Vyriausybė įvairiomis priemonėmis teikia paramą biodyzelino pramonei. Konkrečiai skundo pateikėjas tvirtino, kad Argentinos Vyriausybė įgyvendino didelių importo mokesčių nustatymo politiką ir kitus teisės aktus, susijusius su sojomis ir sojų aliejumi – pagrindine biodyzelino gamybai Argentinoje naudojama žaliava. Tai darydama, skundo pateikėjo teigimu, Argentinos Vyriausybė užtikrino, kad biodyzelino gamybos žaliavų kainos išliktų gerokai mažesnės už pasaulines kainas.

(72) Kaip nurodyta Komisijos memorandume dėl įrodymų pakankamumo (9), Komisija manė, kad eksporto mokesčiai, kaip atrodė, buvo viena iš Argentinos Vyriausybės sukurtų priemonių, kuria sojų augintojams ir sojų aliejaus gamintojams siekta nurodyti remti Argentinos biodyzelino pramonę. Per šį tyrimą Komisija nagrinėjo priemonių, kurias Argentinos Vyriausybė nustatė siekdama dirbtinai remti Argentinos biodyzelino pramonę, rinkinį.

(73) Siekiant nustatyti, ar yra kompensuotina subsidija, turi būti trys elementai: a) finansinis įnašas arba parama pajamoms ir (arba) kainoms palaikyti; b) nauda ir c) konkretumas (pagrindinio reglamento 3 straipsnis) (10).

(74) Kad galėtų padaryti išvadą dėl pirmojo elemento, Komisija analizavo, ar Argentinos Vyriausybės nustatytu priemonių rinkiniu teiktas finansinis įnašas, nes Vyriausybė Argentinos eksportuojantiems biodyzelino gamintojams tiekė sojas už mažesnį nei tinkamas atlygį pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punktą, ir (arba) ar Argentinos Vyriausybės nustatytas priemonių rinkinys patenka į paramos biodyzelino pramonės pajamoms ir (arba) kainoms palaikyti kategoriją pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies b punktą.

3.2.2.1. Finansinis įnašas

(75) Iš pradžių Komisija nustatė, kad visos atrinktos bendrovės sojas, siekdamos perdirbti jas į sojų aliejų, o paskui – į biodyzeliną, pirko vidaus rinkoje iš susijusių arba nesusijusių bendrovių. Atrinkti eksportuojantys gamintojai nepirko sojų aliejaus, kad toliau perdirbtų jį į biodyzeliną, nes patys smulkino sojas į sojų aliejų – šis procesas yra tarpinis gaminant biodyzeliną. Todėl tolesniuose poskirsniuose pateiktoje analizėje pirmiausia siekiama išsiaiškinti, ar Argentinos Vyriausybė tiekė sojas (ne sojų aliejų) už mažesnį nei tinkamas atlygį.

(76) Pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunkčio antroje įtraukoje nurodoma, kad finansinis įnašas yra, jei Vyriausybė: paveda arba nurodo privačiam subjektui atlikti vieną ar kelias i, ii ir iii punktuose nurodytų tipų funkcijas, kurios paprastai suteiktos Vyriausybei ir kurių atlikimo tvarka realiai nesiskiria nuo tvarkos, kurios paprastai laikosi Vyriausybės. Laikoma, kad atitinkamų tipų funkcijos, aprašytos pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktyje, vykdomos tais atvejais, kai Vyriausybė aprūpina prekėmis ar suteikia paslaugų, nebūdingų bendrajai infrastruktūrai, arba perka prekių <…>. Šios nuostatos atspindi Sutarties dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių (toliau – SKP sutartis) 1.1 straipsnio a dalies 1 punkto iii ir iv papunkčius ir turėtų būti aiškinamos bei taikomos atsižvelgiant į atitinkamą Pasaulio prekybos organizacijos (toliau – PPO) teismo praktiką.

(77) PPO kolegija ataskaitoje US – Export Restraints nusprendė, kad pagal įprastą abiejų žodžių „pavesti“ ir „nurodyti“ reikšmę SKP sutarties 1.1 straipsnio a dalies 1 punkto iv papunktyje reikalaujama, kad Vyriausybės veiksmas apimtų delegavimo (pavedimo atveju) arba įsakymo (nurodymo atveju) sąvoką (11). Ji atmetė JAV priežasties ir poveikio argumentą ir paprašė aiškiai ir įtikinamai nurodyti delegavimo arba įsakymo veiksmą (12).

(78) Tačiau vėlesnėje byloje Apeliacinis komitetas nusprendė, kad žodžių „paveda“ ir „nurodo“ pakeitimas žodžiais „delegavimas“ ir „įsakymas“ yra pernelyg griežtas, kad būtų taikomas kaip standartas (13). Apeliacinio komiteto nuomone, „pavedimą“ Vyriausybė duoda tada, kai įpareigoja privatų subjektą, o „nurodymą“ – kai prieš jį pasinaudoja savo galiomis (14).

(79) Abiem atvejais Vyriausybė naudoja privatų subjektą kaip įgaliotinį finansiniam įnašui skirti ir daugeliu atveju tikėtina, kad privačiam subjektui gali būti pavedama ar nurodoma su tam tikra grasinimo arba raginimo forma (15). Be to, pagal SKP sutarties 1.1 straipsnio a dalies 1 punkto iv papunktį narėms neleidžiama nustatyti kompensacinių priemonių produktams, kai Vyriausybė tik vykdo savo bendro reglamentavimo įgaliojimus (16) arba kai Vyriausybės įsikišimas gali arba negali turėti tam tikrų rezultatų pagal esamas aplinkybes ir laisvu rinkos dalyvių pasirinkimu (17). Priešingai, pavedimas ir nurodymas reiškia aktyvesnį Vyriausybės vaidmenį nei vien tik veiksmų skatinimą (18).

(80) Be to, PPO nemanė, kad veikimo laisvės suteikimas privačiam subjektui visada nesuderinamas su pavedimu arba nurodymu jam <…>. Gali būti atvejų, kai privačiam subjektui suteikta tokia plati veikimo laisvė, kad nebeįmanoma tinkamai padaryti išvados, kad šiam privačiam subjektui buvo pavesta arba nurodyta (vykdyti tam tikrą užduotį), bet tai yra faktinis ir (arba) įrodymo klausimas, kurį reikia išnagrinėti kiekvienu konkrečiu atveju (19).

(81) Pagal minėtus PPO sprendimus ne visos Vyriausybės priemonės, kuriomis gali būti suteikiama nauda, prilygsta finansiniam įnašui pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnį ir SKP sutarties 1.1 straipsnio a punktą. Turi būti pateikta įrodymų apie Vyriausybės politiką ar programą, kuria siekiama skatinti tiriamosios pramonės (šiuo konkrečiu atveju biodyzelino ir (arba) biokuro pramonės) plėtrą, pasinaudojant galiomis viešųjų ar privačiųjų subjektų (šiuo atveju sojų augintojų) atžvilgiu arba juos įpareigojant tiekti sojas biodyzelino pramonei už mažesnį nei tinkamas atlygį.

(82) Trumpai tariant, atitinkamose PPO taisyklėse nurodyta, kad: i) nustatant, ar teiktas „finansinis įnašas“ pagal SKP sutarties 1.1 straipsnio a dalies 1 punktą daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama Vyriausybės veiksmų pobūdžiui, o ne jų poveikiui arba rezultatams (20). Kitaip tariant, visuotinai pripažįstama, kad Vyriausybės kišasi į rinkas kaip reguliuotojos ir įsikišdamos daro poveikį rinkai ir jos veiklos vykdytojams. Todėl, pvz., Vyriausybė gali teisėtai nustatyti eksporto mokesčius, siekdama generuoti pajamas, jei tam tikra biržos prekė tarptautinėse rinkose yra labai konkurencinga. Tačiau tokie eksporto apribojimai nėra nustatomi, jei paaiškėja, kad ši priemonė kartu su kitais mechanizmais taikoma siekiant išlaikyti prekes vidaus rinkoje ir priversti tiekėjus parduoti jas už mažesnes nei rinkos kainas, taikant platesnę Vyriausybės sukurtą sistemą, skirtą tam tikrai pramonei arba keliems pramonės sektoriams remti, siekiant padidinti jų konkurencingumą. Todėl, vertinant „finansinio įnašo“ elementą, svarbu įvertinti Vyriausybės veiksmų pobūdį, įskaitant šių veiksmų aplinkybes, tikslą ir paskirtį; ii) „pavedimas“ arba „nurodymas“ yra aiškus ir teigiamas veiksmas, skirtas konkrečiai šaliai konkrečios užduoties arba pareigos atžvilgiu, todėl labai skiriasi nuo padėties, kai Vyriausybė kaip nors įsikiša į rinką, ir šis įsikišimas, atsižvelgiant į faktines aplinkybes ir laisvą tos rinkos dalyvių pasirinkimą, gali turėti tam tikrą rezultatą arba jo neturėti. Galiausiai dėl pavedimo arba nurodymo sąvokų svarbu išsiaiškinti, ar atitinkamą elgesį, t. y. finansinį įnašą teikiant prekes už mažesnį nei tinkamas atlygį, galima susieti su Vyriausybe arba galbūt galima laikyti laisvu privačių veiklos vykdytojų pasirinkimu, atsižvelgiant į rinkos sąlygas, pvz., reguliavimo apribojimus (21); iii) iš esmės SKP sutarties 1.1 straipsnio a dalies 1 punkto iv papunktis yra apsaugos nuo vengimo nuostata, todėl, norint nustatyti faktą, kad buvo duotas pavedimas arba nurodymas, reikia, kad Vyriausybė būtų suteikusi atsakomybę privačiam subjektui arba naudotųsi savo galiomis prieš privatų subjektą, kad galėtų skirti finansinį įnašą. Būtų galima manyti, kad dažniausiai privačiam subjektui pavedama arba nurodoma kaip nors grasinant arba raginant, ir šis grasinimas arba raginimas būtų įrodymas, kad buvo duotas pavedimas arba nurodymas (22). Vis dėlto Vyriausybės gali turėti kitų priemonių pasinaudoti savo galiomis prieš privatų subjektą ir šios priemonės gali būti „subtilesnės“ nei įsakymas arba gali būti mažiau priverstinės (23); iv) Vyriausybės veiksmus ir privataus subjekto elgesį turi sieti „įrodomas ryšys“ (24). Nėra priežasties, kodėl Vyriausybės pavedimo arba nurodymo byla neturėtų būti grindžiama netiesioginiais įrodymais (pvz., numanomais ir neoficialiais įgaliojimais arba įsakymais), jei šie įrodymai yra pagrįsti ir įtikinami (25). Šiuo atžvilgiu įrodymai, kad Vyriausybė ketino remti tolesnės gamybos grandies pramonę (pvz., viešai skelbiama politika, Vyriausybės sprendimais arba kitais Vyriausybės veiksmais) arba kad taikytos kitos Vyriausybės priemonės, kuriomis užtikrinamas tam tikras rezultatas rinkoje (pvz., eksporto apribojimai kartu su Vyriausybės priemone, kuria veiklos vykdytojams, kuriems taikomi šie apribojimai, neleidžiama kaupti savo produktų atsargų), gali būti svarbūs nustatant, ar teiktas „finansinis įnašas“ pagal SKP sutarties 1.1 straipsnio a dalies 1 punkto iv papunktį (pirmiausia kaip netiesioginis Vyriausybės būdas tiekti prekes, kaip nurodyta iii papunktyje). Tam tikromis aplinkybėmis Vyriausybės „gairės“gali būti nurodymas (26). Tam tikras poveikis rinkoje (pvz., kainų mažėjimas) taip pat gali būti veiksnys, į kurį reikia atsižvelgti, kartu vertinant visus kitus turimus įrodymus, įskaitant galimybę tam tikromis aplinkybėmis šį poveikį numatyti. Galiausiai, atsižvelgiant į aplinkybes, privatus subjektas, nepaisant galimų neigiamų tolesnių padarinių, gali nuspręsti nevykdyti jam pavestos arba nurodytos funkcijos. Vis dėlto vien tai nerodo, kad privačiam subjektui nebuvo duotas pavedimas arba nurodymas (27).

(83) Atsižvelgdama į šią teismo praktiką, Komisija labai atidžiai išnagrinėjo Argentinos Vyriausybės įsikišimo pobūdį (ar Argentinos Vyriausybės įsikišimas buvo pavedimas arba nurodymas sojų augintojams?), subjektų, kuriems buvo pavesta vykdyti tam tikras funkcijas, pobūdį (ar sojų augintojai yra pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje nurodyti privatūs subjektai?) ir subjektų, kuriems buvo duotas pavedimas arba nurodymas, veiksmus (ar sojų augintojai, kuriems buvo pavesta arba nurodyta vykdyti tam tikras funkcijas, tiekė sojas Argentinos biodyzelino pramonei už mažesnį nei tinkamas atlygį ir todėl veikė kaip Argentinos Vyriausybės įgaliotiniai?). Be to, Komisija tikrino, ar vykdyta funkcija paprastai būtų suteikta Vyriausybei (ar sojų tiekimas už mažesnį nei tinkamas atlygį sojų aliejų gaminančioms Argentinos bendrovėms yra įprastinė Vyriausybės veikla?) ir ar ši funkcija realiai nesiskiria nuo paprastai Vyriausybių taikomos praktikos (ar faktinis augintojų vykdytas sojų tiekimas realiai skiriasi nuo Vyriausybės veiksmų, kuriuos ji galėjo pati atlikti?).

3.2.2.2. Sojų augintojams duotas Argentinos Vyriausybės pavedimas arba nurodymas

(84) Atsižvelgdama į 77–82 konstatuojamosiose dalyse nurodytą PPO teismo praktiką, Komisija išnagrinėjo, ar Argentinos Vyriausybės parama Argentinos biodyzelino pramonei yra iš esmės Vyriausybės politikos tikslas, o ne tiesiog šalutinis bendro reglamentavimo įgaliojimų vykdymo poveikis. Atliekant tyrimą pirmiausia nagrinėta, ar nustatyti kainų iškraipymai buvo Vyriausybės tikslas, ar mažesnės sojų kainos buvo veikiau „atsitiktinis“ šalutinis bendro Vyriausybės reglamentavimo poveikis. Atsižvelgdama į 64 konstatuojamojoje dalyje padarytas išvadas, Komisija, siekdama nustatyti, ar Argentinos Vyriausybė davė pavedimą arba nurodymą sojų augintojams, nusprendė iš dalies remtis turimais faktais.

(85) Iš kelių dokumentų matyti, kad Argentinos Vyriausybė biodyzelino pramonę aiškiai rėmė ir plėtojo kaip politikos tikslą, nes pirmiausia siekė mažinti žaliavos (sojų) vidaus rinkos kainą ir todėl teikė biodyzelino gamybai finansinį įnašą.

(86) Ši parama užtikrinama keliomis su Argentinos Vyriausybe susietinomis priemonėmis (įskaitant eksporto mokesčius sojoms, subsidijas sojų gamintojams, kad jie toliau gamintų ir parduotų jas vidaus rinkoje biodyzelino gamintojams, atsakomosios priemonės, taikomos kitų grūdų gamybai, pvz., eksporto kvotų nustatymas, ir vieši pareiškimai, kuriais sojų gamintojai raginami ne stabdyti savo gamybą, bet toliau parduoti sojas vidaus rinkoje) (28). Šios priemonės, nors nuo taikymo pradžios 1994 m. buvo keliskart keistos (29), buvo nuolat taikomos siekiant, kaip pati Argentinos Vyriausybė nurodė teisės aktuose (žr. 89–100 konstatuojamąsias dalis), mažinti sojų vidaus rinkos kainą, atsižvelgiant į didėjančias pasaulines kainas, ir sudaryti Argentinoje palankias sąlygas plėtoti pridėtinės vertės grandinę, į kurią, be kita ko, patenka biodyzelino pramonė.

(87) Eksporto mokesčiai sojoms yra svarbi priemonė, kurią Argentinos Vyriausybė taikė siekdama remti biodyzelino pramonę. Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (toliau – EBPO) duomenimis, Argentinos Vyriausybė pirmiausia savo eksporto mokesčių sistemoje nustato didesnius tarifus žaliavų arba sąnaudų gamintojams, o gataviems gaminiams taiko mažesnius tarifus. <…> Vidaus tolesnės gamybos grandies pramonės sektoriams suteiktas kainos pranašumas gali iškraipyti konkurenciją vidaus ir užsienio rinkose (30). Be to, Tarptautinė atsinaujinančiosios energijos agentūra (IRENA) Argentinai skirtoje ataskaitoje nurodė, kad biokurui taikant kitokius eksporto mokesčius nei kitiems iš tos pačios žaliavos gaunamiems produktams, skatintas biokuro, pirmiausia – biodyzelino, eksportas (31). Pasaulio bankas nurodė, kad Argentinos Vyriausybė taiko didelius eksporto mokesčius, dėl kurių vidaus rinkoje mažėja žaliavų sąnaudos ir skatinamas biodyzelino eksportas (32).

(88) Argentinos Vyriausybė tvirtino, kad nė viename iš EBPO, IRENA ir Pasaulio banko leidinių nenurodytas aiškus Argentinos Vyriausybės tikslas remti Argentinos biodyzelino pramonę. Vis dėlto Argentinos Vyriausybė nepateikė prieštaravimų dėl Komisijos rastų citatų teisingumo. Kitaip nei Argentinos Vyriausybė, Komisija manė, kad šiuose leidiniuose atlikta analizė patvirtina jos nustatytą faktą, kad Argentinos Vyriausybė aiškiai remia Argentinos biodyzelino pramonę.

(89) Nuo 1994 m. Argentina sojoms taikė 3,5 % normos eksporto mokestį. Kaip bus matyti iš 91–100 konstatuojamosiose dalyse aprašytų teisės aktų pakeitimų, priemonės, kurios taikytos siekiant pakeisti pirminę eksporto mokesčio normą, rodo aiškų Argentinos Vyriausybės tikslą mažinti vidaus rinkos kainas, atsižvelgiant į didėjančias pasaulines rinkos kainas. Per tyrimą Argentinos Vyriausybė tvirtino, kad eksporto mokestis sojoms ir sojų aliejui taikytas siekiant didinti pajamas. Nepaisydama kelių Komisijos prašymų pateikti dokumentus, kuriais būtų pagrindžiamas šis tvirtinimas, Argentinos Vyriausybė jų nepateikė.

(90) Be to, nė viename iš teisėkūros procedūra nuo 2002 m. priimtų su sojoms, sojų aliejui arba biodyzelinui taikomo eksporto mokesčio keitimu susijusių aktų nenurodyta, kad priežastis, dėl kurios nustatomas tokio dydžio eksporto mokestis, yra pajamų didinimas. Kaip paaiškinta 91–100 konstatuojamosiose dalyse, šiuose teisėkūros procedūra priimtuose aktuose kaip tik nurodyta, kad eksporto mokesčiu siekiama paraginti sojų tiekėjus toliau parduoti sojas vidaus rinkoje už mažesnes nei tarptautinės kainas. Taigi eksporto mokesčius sojoms Argentinos Vyriausybė taiko ne kaip fiskalinę pajamų priemonę, bet kaip priemonę remti vidaus biodyzelino pramonės plėtrą.

(91) Paskelbus nepaprastąją padėtį (33), Rezoliucija 11/2002 (34) eksporto mokestis 2002 m. padidintas nuo 3,5 % iki 13,5 %. Į šią rezoliuciją įtrauktas toks pareiškimas: taip pat reikia atsižvelgti į bet kokio galimo esminio tarptautinių žemės ūkio produkcijos kainų pokyčio poveikį (paryškinta); iš jo matyti, kad šios priemonės imtasi siekiant paveikti sojų vidaus rinkos kainą, palyginti su pasauline rinkos kaina.

(92) Tais pačiais metais ši norma buvo dar kartą padidinta nuo 13,5 % iki 23,5 % pagal Rezoliuciją 35/2002 (35), kurioje nurodyta, kad pagal Įstatymą Nr. 22415 galima nustatyti importo mokesčius vartojimo prekėms, siekiant stabilizuoti vidaus rinkos kainas, kol jos pasieks tinkamą lygį, ir išlaikyti vidaus rinkos poreikius atitinkančią pasiūlą. Teisės akte nurodyta, kad šios priemonės yra pereinamosios ir laikinos, taikomos tol, kol išlieka dabartinės bendrosios ekonominės sąlygos. Vis dėlto šie eksporto mokesčiai vis dar galioja ir yra panašaus dydžio kaip ir nepaprastosios padėties laikotarpiu, o kitiems grūdams nustatytas 0 % eksporto mokestis (36).

(93) 2007 m. veiklą pradėjo pirmieji Argentinos dideliu mastu veikiantys biodyzelino gamintojai. Tais metais Argentinos Vyriausybė paskelbė dvi rezoliucijas, kuriomis eksporto mokestis sojoms padidintas nuo 23,5 % iki 27,5 % (37), o paskui iki 35 % (38). Abiejose šiose rezoliucijose nurodyta, kad priežastis, dėl kurios nustatomas papildomas eksporto mokestis, be šių produktų vidaus ir tarptautinės paklausos padidėjimo, yra ta, kad produktai, kuriems taikomos šios rezoliucijos (pirmiausia su sojomis susiję produktai) taikomi naujiems gamybos būdams ir kaip pavyzdys aiškiai nurodytas biokuras.

(94) Be to, Rezoliucijoje 10/2007 (39) aiškiai nurodyta, kad iš esmės padidėjo tarptautinės grūdų kainos <…>, todėl manoma, kad įvairioms pirmiau nurodytoms prekėms tinkama nustatyti papildomus eksporto muitus (paryškinta).

(95) Be to, Rezoliucijoje 369/2007 (40) aiškiai nurodyta, kad didinti eksporto mokestį reikia siekiant mažinti vidaus rinkos kainas, įtvirtinti pajamų paskirstymo patobulinimus ir skatinti kurti pridėtinę vertę paryškinta).

(96) 2008 m. Rezoliucijoje 125/2008 (41) Argentinos Vyriausybė nustatė formulę fiksuotai eksporto mokesčio sumai apskaičiuoti atsižvelgiant į Vyriausybės (Žemės ūkio verslo ministerijos) kasdien nustatomą oficialią FOB kainą.

(97) Rezoliucijoje 125/2008 nurodytas šis politikos tikslas: Pastaraisiais metais labai padidėjo tarptautinės grūdų ir aliejingųjų sėklų kainos; joms būdingi dideli metiniai svyravimai. Užsitęsęs šis scenarijus gali daryti neigiamą poveikį visai ekonomikai, pvz., gali padidėti vidaus rinkos kainos, sumažėti turto paskirstymo sąžiningumas ir padidėti netikrumas priimant sprendimus dėl investavimo į žemės ūkio ir gyvulininkystės pramonę. Pasiūlytas pagrindiniam grūdų ir aliejingųjų sėklų pogrupiui taikomų eksporto muitų sistemos pakeitimas yra tinkama pirmiau minėtų problemų sprendimo priemonė (paryškinta).

(98) 2008 m. Rezoliucijoje 64/2008 (42) Argentinos Vyriausybė dar kartą pakeitė eksporto mokesčio apskaičiavimo formulę ir dar kartą aiškiai nurodė savo politikos tikslą: Kintamųjų eksporto muitų sistemos tikslas – mažinti grūdų ir aliejingųjų sėklų bei jų šalutinių produktų tarptautinių kainų didėjimo poveikį vidaus rinkos kainoms ir kartu padėti gerinti pajamų paskirstymą (paryškinta).

(99) 2012 m. Argentinos Vyriausybė paskelbė bendrą rezoliuciją, kurioje nurodė, kad Argentina nustatė įvairią viešąją politiką, siekdama sustiprinti nacionalinę biodyzelino pramonę, ypač įsigaliojus Įstatymui Nr. 26.093. Šioje bendroje rezoliucijoje taip pat nurodyta, kad eksporto muitai biodyzelinui ir jo mišiniams dera su kitiems aliejingųjų sėklų sektoriaus šalutiniams produktams taikomais eksporto muitais, atsižvelgiant į skirtingas gamybos sąnaudas ir išlaikant tokį skirtumą, kad faktinis biodyzelinui taikomas tarifas būtų mažesnis už pagrindinei jo žaliavai taikomą tarifą, todėl skatinamas vertės kūrimas Argentinoje ir taip padedama skatinti biodyzelino pramonės plėtrą (43).

(100) 2015 m. pabaigoje naujai išrinkta Argentinos Vyriausybė eksporto mokestį kitiems augalams panaikino, o eksporto mokestis sojoms išliko didelis. Dekrete 133/2015 (44), kuriuo nustatomas eksporto mokesčio kviečiams panaikinimas, o sojoms taikomo eksporto mokesčio procentinė dalis pakeičiama į 30 %, nurodytas šis politikos tikslas: dėl sojų ir jų šalutinių produktų pažymėtina, kad apsodintų plotų didinimas ir rekordinis derlius praėjusį sezoną nesutrukdė mažėti konkurencingumui ir pelningumui visoje susijusioje vertės grandinėje (paryškinta). Šiuo atžvilgiu vertės grandinė susijusi, be kita ko, su biodyzelino pramone.

(101) Po informacinio dokumento atskleidimo Argentinos Vyriausybė ir CARBIO pakartojo savo tvirtinimą, kad bet koks sojoms taikytų eksporto mokesčių poveikis biodyzelino gamybai, jei šio poveikio apskritai esama, geriausiu atveju aiškiai yra šalutinis pajamų rinkimo priemonės poveikis.

(102) Komisija su šiuo tvirtinimu nesutiko. 91–100 konstatuojamosiose dalyse cituotų dekretų negalima laikyti vien „tik politikos skelbimu“. Šiuose teisės aktuose ne kartą išreikštas Argentinos Vyriausybės ketinimas remti biodyzelino pramonę ir, kitaip nei mano Argentinos Vyriausybė, dekretuose nenurodyta, kad sojoms taikomo eksporto mokesčio paskirtis yra pajamų rinkimas. Tai, kad sojoms taikomo eksporto mokesčio funkcija yra pajamų didinimas, nenurodyta nė viename iš Argentinos Vyriausybės pateiktoje informacijoje nurodytų teisės aktų.

(103) Dėl Argentinos Vyriausybės nustatytų eksporto mokesčių sojoms Argentinos sojų augintojai patenka į ekonomiškai nenaudingą padėtį, nes yra raginami parduoti savo prekes vidaus rinkoje už mažesnę kainą, nei galėtų gauti, jei šie eksporto mokesčiai nebūtų taikomi. Todėl jie negali racionaliai rinktis ir yra raginami laikytis šiuo eksporto mokesčiu siekiamo politikos tikslo.

(104) Šią neracionalią padėtį dar labiau paaštrino kiti eksporto apribojimai, pvz., 2006–2015 m. taikytos eksporto kvotos kitiems nei sojos žemės ūkio produktams, kuriomis atgrasyta nuo kitų augalų eksporto ir augintojams nurodyta toliau gaminti sojas (o ne kitus grūdus), todėl vidaus rinkos kaina dar labiau sumažėjo. Sojų augintojai taip pat toliau gamino ir pardavė savo produkciją vietoje, nes kaupti šio žemės ūkio produkto atsargas nėra tinkama, o vidutinės trukmės arba ilguoju laikotarpiu jų kaupti neįmanoma.

(105) Po informacinio dokumento atskleidimo Argentinos Vyriausybė tvirtino, kad eksporto kvotų kukurūzams ir kviečiams netaikyta dešimtmetį. Vis dėlto Komisija padarė išvadą, kad šis teiginys buvo faktiškai neteisingas. Rezoliucijoje 543/2008 (45) aiškiai reguliuotas didžiausio, be kita ko, kviečiams ir kukurūzams taikytino, eksporto kiekio nustatymas. Ši priemonė galiojo iki 2015 m. pabaigos (46).

(106) Be to, 2009 m. Argentinos Vyriausybė nustatė laikiną sojų importo draudimą ir nurodė, kad pirmenybė turėtų būti teikiama ne importuotų, bet vidaus žaliavų naudojimui, taip didinant Argentinos gaminio vertę tarptautinėje rinkoje, ir kad laikinas vietoje gaminamų žaliavų importas iškraipo šį tikslą (47). 2012 m. Argentinos Vyriausybė įsteigė Įgaliotųjų sojų operatorių registrą ir panaikino importo draudimą (48). Vis dėlto iki kitų šio registro pakeitimų 2016 m. (49) importuoti sojas į Argentiną tebebuvo labai sudėtinga. Importo draudimas kartu su sojoms nustatytu eksporto mokesčiu patvirtina Argentinos Vyriausybės politikos tikslą skatinti biodyzelino pramonės plėtrą vien vidaus rinkoje, įskaitant vietinį kiekį tiekimo grandinėje. Juo Argentinoje sukuriama dirbtinė, Vyriausybės skatinama vidaus vartojimui skirta sojų produkcija, kuria užtikrinama, kad būtų patenkinta vietinė sojų paklausa, remiantis vietine pasiūla, kuria siekiama nurodytų politikos tikslų.

(107) Be to, ilgalaikiai kitų augalų eksporto apribojimai lėmė didelį sojų gamybos padidėjimą, vadinamąją Argentinos žemės ūkio „sojización“ (50). NET 2015 m. panaikinus eksporto kvotas (51) sojų gamyba, palyginti su kitais augalais, labai nesumažėjo ir išliko palyginti stabili, žr. toliau pateiktą 1 diagramą: 1 diagrama Argentinos sojų, kukurūzų ir kviečių gamyba pagal derliaus metus Gamyba milijonais metrinių tonų Sojos Kukurūzai Kviečiai 2000/01 2001/02 2002/03 2003/04 2004/05 2005/06 2006/07 2007/08 2008/09 2009/10 2010/11 2011/12 2012/13 2013/14 2014/15 2015/16 2016/17 2017/18 Šaltinis: http://datosestimaciones.magyp.gob.ar/.

(108) Be to, įgyvendindama Plan Belgrano (52), Argentinos Vyriausybė 2017 m. paskelbė rezoliuciją, kuria nustatoma sojas auginančių ūkininkų skatinimo sistema (53). Plan Belgrano buvo parengtas 2016 m. kaip dešimties šiaurinių istoriškai mažiau nei kiti šalies regionai išsivysčiusių Argentinos provincijų infrastruktūros ir pramonės plėtros planas. Šia rezoliucija 2017 m. kovo 1 d. – rugpjūčio 31 d. teiktos finansinės paskatos sojų augintojams dešimtyje labiausiai atsilikusių Argentinos provincijų (54); jas teikiant augintojams toliau nurodyta gaminti sojas ir didinti padidėjusią sojų vidaus pasiūlą, kad būtų galima plėtoti biodyzelino pramonę.

(109) Komisija manė, kad, atsižvelgiant į turimus įrodymus, Argentinos Vyriausybė ėmėsi aktyvesnio vaidmens nei vien tik skatinimas, kaip reikalavo Apeliacinis komitetas (55). Argentinos Vyriausybės taikomomis priemonėmis ribojama sojų augintojų veiksmų laisvė, nes praktiškai ribojami jų verslo sprendimai dėl to, už kokią kainą ir kur parduoti produktus.

(110) Jie negali didinti savo pajamų, kurias galėtų gauti, jei sojoms nebūtų taikomas eksporto mokestis (pvz., eksportuodami savo produkciją, kad galėtų pasinaudoti didesnių kainų pranašumais, arba didindami vidaus rinkos kainas) ir kitos panašios ribojamosios priemonės.

(111) Tai taip pat patvirtina dekretai 133/2015 ir 640/2016, kuriais Argentinos Vyriausybė imasi konkrečių priemonių padėti sojų pramonei ir su ja susijusiai vertės grandinei pakeisti visos susijusios vertės grandinės konkurencingumo ir pelningumo mažėjimo tendenciją. Todėl Argentinos Vyriausybė sojų augintojus ragina arba jiems nurodo išlaikyti gamybą, kad būtų galima aprūpinti vidaus rinką, net jei racionalus tiekėjas pritaikytų savo produkciją ir kainas tais atvejais, kai eksportas neskatinamas.

(112) Todėl šiomis priemonėmis Argentinos Vyriausybė ragina sojų augintojus išlaikyti sojas Argentinoje, nes jie negali parduoti jų didesnėmis kainomis, kurios Argentinoje vyrautų, jei šios priemonės nebūtų taikomos.

(113) Taigi žaliavų gamintojams Argentinos Vyriausybė paveda arba nurodo tiekti prekes vidaus rinkos sojų naudotojams, t. y. biodyzelino gamintojams, už mažesnį nei tinkamas atlygį. Sojų augintojai įpareigojami sukurti Argentinoje dirbtinę, suskaidytą mažų kainų vidaus rinką.

(114) Kitaip tariant, taikydama aprašytas priemones Argentinos Vyriausybė žino, kaip sojų augintojai į jas reaguos ir kokie bus susiję padariniai. Reaguodami į eksporto mokesčius ir kitas ribojamąsias priemones, gamintojai gali šiek tiek sumažinti savo gamybą vidaus rinkoje, bet iš įrodymų matyti, kad gamyba nei sustojo, nei labai sumažėjo (žr. toliau pateiktą ir 139 konstatuojamojoje dalyje išsamiau paaiškintą 1 lentelę). Komisija padarė išvadą, kad taip nutiko dėl Argentinos Vyriausybės pavedimo ir nurodymo sojų augintojams toliau gaminti ir eksportuoti.

(115) Kaip paaiškinta, sojų auginimo sektoriuje jų gamyba pritaikoma nedaug, todėl mažėja vidaus rinkos kainos. Šiuo atžvilgiu poveikis nustatomas ne ex post, bet ex ante, todėl nėra „atsitiktinis“. Šią politiką ir susijusių privačių subjektų, kurie veikia kaip Argentinos Vyriausybės įgaliotiniai vykdyti jos politiką tiekiant sojas biodyzelino pramonei už mažesnį nei tinkamas atlygį, elgesį sieja aiškus „įrodomas ryšys“.

(116) Pati Argentinos Vyriausybė yra pripažinusi, kad, taikant jos priemonių rinkinį, buvo sėkmingai siekta nurodyto politikos tikslo remti biodyzelino pramonę. Argentinos Vyriausybė 2012 m. paskelbtoje toliau nurodytoje savo bendroje rezoliucijoje tvirtino, kad nustatyta viešoji politika apima įvairius biodyzelino pramonės skatinimo mechanizmus. Ji taip pat tvirtino, kad tai paaiškina sėkmingus šio gamybos sektoriaus veiklos rezultatus; pagrindinės jo žaliavos bendrasis pelnas perdirbimo etape viršijo 25 % (56). Šis pelnas, atrodo, buvo gautas daugiausia dėl biodyzelino ir sojų eksporto muitų skirtumų.

(117) Apibendrinant pažymėtina, kad, kaip nustatė Komisija, Argentinos Vyriausybė sojų gamintojams pavedė arba nurodė vykdyti jos politiką, pagal kurią kurta suskaidyta vidaus rinka, o sojos vidaus biodyzelino pramonei tiektos už mažesnį nei tinkamas atlygį.

(118) Po informacinio dokumento atskleidimo Argentinos Vyriausybė tvirtino, kad Komisija išplėtė pavedimo arba nurodymo sąvokų taikymo sritį, pabrėždama raginimo ir gairių sąvokas, nors pagal PPO reikalavimus atsakomybės perdavimas turi būti aiškus ir teigiamas veiksmas, skirtas konkrečiai šaliai, o jo tikslas turi būti konkreti užduotis arba pareiga. Vien Vyriausybės politikos pareiškimai negali būti laikomi užsakymu, o tariamas užsakymas arba pavedimas negali būti atsitiktinis arba vien šalutinis Vyriausybės reglamentavimo poveikis.

(119) Komisija su tuo nesutiko. Kaip nurodyta 117 konstatuojamojoje dalyje, atsižvelgdama į 93 konstatuojamojoje dalyje nurodytą PPO teismo praktiką, Komisija rado esminių įrodymų, kuriais remiantis galima daryti išvadą, kad Argentinos Vyriausybė ėmėsi aiškių ir teigiamų veiksmų pavesti arba nurodyti sojų augintojams parduoti savo sojas biodyzelino pramonei už mažesnį nei tinkamas atlygį. Vyriausybės veiksmus ir sojas auginančių ūkininkų elgesį sieja „įrodomas ryšys“, todėl šių ūkininkų veiksmus galima susieti su Argentinos Vyriausybe. Argentinos Vyriausybė nepagrindė savo tvirtinimo, kad Komisijos rastus įrodymus būtų galima laikyti vien Argentinos Vyriausybės politikos pareiškimais. Pavyzdžiui, Argentinos Vyriausybė neužginčijo, kad buvo nurodyti iš šių pareiškimų kylantys politikos tikslai; Argentinos Vyriausybė taip pat nepaneigė pareiškimų, kuriuose džiaugiamasi tuo, kad ribojamosiomis priemonėmis sėkmingai siekiama politikos tikslų remti Argentinos biodyzelino pramonę. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.

(120) Be to, Argentinos Vyriausybė tvirtino, kad Komisijos išvada, kad tai, jog platesnėje Argentinos Vyriausybės sukurtoje sistemoje esama įvairių mechanizmų, kuriais siekiama remti konkretų pramonės sektorių, yra svarbu siekiant nustatyti veiksmų pobūdį, yra akivaizdžiai neteisinga, nes eksporto mokesčiai nėra įtraukti į pagrindinio reglamento 3 straipsnio i–iii punktus (arba į SKP sutartį) ir nepatenka į pagrindinio reglamento 3 straipsnio iv punkto taikymo sritį.

(121) Vien dėl to, kad eksporto mokesčiai pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkte aiškiai nepaminėti, nereiškia, kad jie negali būti finansinio įnašo pobūdžio ir todėl patektų į subsidijos apibrėžties pagal pagrindinį reglamentą ir SKP sutartį taikymo sritį. Komisija pateikė išsamių įrodymų dėl to, kad sojoms taikytu eksporto mokesčiu kartu su kitomis priemonėmis naudotasi kaip priemone raginti sojų augintojus laikytis nurodytų politikos tikslų taip, kad jis prilygsta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytai kompensuotinai subsidijai. Kadangi Argentinos Vyriausybė nepagrindė tvirtinimo, kodėl eksporto mokesčio sojoms nebūtų galima laikyti kompensuotina subsidija, Komisija šį tvirtinimą atmetė.

(122) Po galutinio faktų atskleidimo Argentinos Vyriausybė nesutiko su Komisijos 121 konstatuojamojoje dalyje nustatytu faktu, kad Argentinos Vyriausybė nepagrindė savo tvirtinimo, kodėl eksporto mokesčio sojoms nebūtų galima laikyti kompensuotina subsidija.

(123) Per visą tyrimą Argentinos Vyriausybė tvirtino, kad eksporto mokesčiai nustatyti siekiant generuoti pajamas, bet nepateikė šį tvirtinimą pagrindžiančių įrodymų nė dėl vieno iš teisėkūros procedūra priimtų aktų, kuriais nustatomas arba keičiamas eksporto mokestis sojoms. Iš tikrųjų, remdamasi esamais įrodymais, Komisija nusprendė, kad eksporto mokesčiai yra viena iš priemonių, kuriomis Argentinos Vyriausybė naudojosi siekdama remti biodyzelino pramonės plėtrą. Todėl Komisija priėjo prie kitokios išvados – ji paaiškinta pirmiau išdėstytose 89–90 konstatuojamosiose dalyse – ir pirminį Argentinos Vyriausybės tvirtinimą atmetė.

(124) CARBIO tvirtino, kad Komisija nesilaikė aukšto standarto, kurio reikia laikytis siekiant įrodyti pavedimą arba nurodymą. Sojų augintojai ir toliau gali laisvai spręsti, ar gaminti, parduoti ir eksportuoti savo sojas. Nė vienu iš sojoms taikomu eksporto mokesčio elementu nepavedama arba nenurodoma sojų augintojams priimti kurį nors iš šių sprendimų.

(125) Komisija nesutiko su tuo, kad šiuo atveju nesilaikyta pavedimo arba nurodymo standarto, kaip išdėstyta 82 konstatuojamojoje dalyje. Be to, CARBIO tvirtinimas, kad sojų augintojai gali laisvai nustatyti sojų kainą, yra neteisingas. Per tikrinamąjį vizitą Argentinos Vyriausybė paaiškino, kaip Vyriausybė nustato sojų eksportui taikomą FOB kainą. Ir sojų eksporto kaina, ir jų vidaus rinkos kaina yra daug mažesnės už pasaulinę rinkos kainą, todėl sojų augintojų laisvė nustatyti savo kainas yra ribota. Galiausiai CARBIO neatsižvelgia į tai, kad eksporto mokestis yra ne vienintelė priemonė, kurią Argentinos Vyriausybė parengė siekdama teikti nurodymus sojų augintojams. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.

(126) CARBIO taip pat užginčijo 112 konstatuojamojoje dalyje nurodytą Komisijos nustatytą faktą, kad sojų augintojai negali parduoti geresnėmis kainomis, kurios Argentinoje vyrautų nesant šių priemonių, ir savo tvirtinimą grindė nurodydama Vidaus prekybos komisijos tyrimo dokumentą, kuriame nurodyta, kad, panaikinus sojoms taikomą eksporto mokestį, sojų vidaus rinkos kainos padidėtų tik 1,2 % (57).

(127) Vis dėlto Komisija atkreipė dėmesį į tai, kad, remiantis žurnale American Journal of Agricultural Economics paskelbtu tyrimu (58), jei nebūtų taikomas eksporto mokestis, sojų vidaus rinkos kaina galėtų būti gerokai – iki 26,0 % – didesnė. Be to, CARBIO nurodytame tyrimo dokumente taip pat nurodyta, kad, panaikinus sojoms taikomą eksporto mokestį, sojų pasaulinė vidaus rinkos kaina sumažėtų 18 %. Taigi, teoriškai panaikinus 23,5 % eksporto mokestį, skirtumo tarp Argentinos kainos ir pasaulinės rinkos kainos beveik nebeliktų.

(128) Todėl Komisija pakartojo išvadą, kad sojų augintojai raginami toliau auginti ir parduoti sojas Argentinoje, nesudarant jiems sąlygų parduoti jas geresnėmis kainomis, kurios Argentinoje vyrautų nesant šių priemonių.

(129) Po galutinio faktų atskleidimo Argentinos Vyriausybė ir CARBIO pakartojo savo tvirtinimus, kad: — priemonių, kuriomis vidaus sojų augintojai būtų raginami parduoti sojas vietoje už mažesnį nei tinkamas atlygį, rinkinio nėra, — sojų augintojai gali laisvai nustatyti savo sojų kainą, — sojoms taikomais eksporto mokesčiais finansinis įnašas neteikiamas ir kad bet koks sojoms taikomo eksporto mokesčių poveikis biodyzelino gamybai geriausiu atveju tėra šalutinis pajamų rinkimo priemonės poveikis, — sojoms taikomų eksporto mokesčių pobūdis ir pajamų rinkimo tikslas neturi nieko bendra su tariamu pavedimu arba nurodymu, — todėl nauda neteikiama.

(130) Argentinos Vyriausybė ir CARBIO taip pat nesutiko su Komisijos teisiniu sąvokų „pavesti“ ir „nurodyti“ aiškinimu. Argentinos Vyriausybė tvirtino, kad tai, kaip Komisija vertina finansinį įnašą, labai primena PPO teismo praktikoje aiškiai kategoriškai atmestą vadinamąjį „poveikiu grindžiamą požiūrį“.

(131) CARBIO taip pat tvirtino, kad dabartinė sojų pasaulinė rinkos kaina neatitinka tos sojų vidaus rinkos kainos Argentinoje, kuri galiotų, jei nebūtų taikomas eksporto mokestis.

(132) Kadangi Argentinos Vyriausybė arba CARBIO vien pakartojo pirmiau pateiktus argumentus, bet nė vieno iš šių tvirtinimų nepagrindė, Komisija juos atmetė.

3.2.2.3. Pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje nurodytas pavedimas arba nurodymas privatiems subjektams

(133) Toliau Komisija vertino, ar Argentinos sojų augintojai yra privatūs subjektai, kuriems Argentinos Vyriausybė davė pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje nurodytą pavedimą arba nurodymą.

(134) Atrinkti Argentinos eksportuojantys gamintojai visas biodyzelino gamybai naudotas sojas pirko iš vidaus šaltinių. Jos buvo perkamos iš privačių sojų ūkių, nepaisant nedidelio sojų kiekio, tiekto iš valstybei priklausančios bendrovės YPF.

(135) Todėl remdamasi turima informacija Komisija nusprendė, kad visi sojų augintojai yra privatūs subjektai, kuriems Argentinos Vyriausybė davė pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje nurodytą pavedimą tiekti sojas už mažesnį nei tinkamas atlygį.

3.2.2.4. Sojų augintojų vykdytas sojų tiekimas už mažesnį nei tinkamas atlygį

(136) Paskui Komisija tikrino, ar sojų augintojai iš tikrųjų vykdė Argentinos Vyriausybės politiką tiekti sojas už mažesnį nei tinkamas atlygį. Reikėjo išsamiai išnagrinėti Argentinos rinkos raidą taikant atitinkamą lyginamąjį rodiklį. Atsižvelgdama į 64 konstatuojamojoje dalyje padarytas išvadas, Komisija, siekdama nustatyti, ar sojų augintojai tiekė sojas už mažesnį nei tinkamas atlygį, nusprendė iš dalies remtis turimais faktais.

(137) 84–116 konstatuojamosiose dalyse aprašytų priemonių rinkiniu Argentinos Vyriausybė sojų augintojus ragino parduoti sojas vietoje už mažesnes kainas, nei jos būtų parduodamos kitomis aplinkybėmis (t. y. jei šios priemonės nebūtų taikytos, sojų augintojai būtų eksportavę sojas už daug didesnę pasaulinę rinkos kainą arba būtų tiesiog pritaikę savo pasiūlą prie rinkos suvaržymų). Tačiau sojų augintojai to nedarė dėl Argentinos Vyriausybės politikos skatinti tolesnės gamybos grandies biodyzelino pramonės plėtrą.

(138) Iš 1 lentelės matyti, kad beveik visos vidaus vartojimui skirtos sojos smulkinant toliau perdirbamos į sojų aliejų. Sojų gamybos, eksporto, importo ir smulkinimo vidaus rinkoje duomenys pagal atitinkamus metus yra šie: 1 lentelė Argentinos sojų, sojų aliejaus ir biodyzelino gamyba Sojų gamyba (metrinėmis tonomis) Sojų eksportas (metrinėmis tonomis) Sojų importas (metrinėmis tonomis) Sojų smulkinimas (metrinėmis tonomis) Sojų aliejaus gamyba (metrinėmis tonomis) Vidaus vartojimui skirtas sojų aliejus (metrinėmis tonomis) Biodyzelino gamyba (metrinėmis tonomis) 2007 m. 47 482 787 11 843 248 2 245 391 36 268 044 6 962 206 474 078 2008 m. 46 238 890 11 733 588 2 891 771 31 709 219 6 024 101 1 078 022 711 864 2009 m. 30 989 474 4 292 321 823 924 30 285 623 5 772 026 1 348 922 1 179 103 2010 m. 52 676 218 13 616 012 189 36 824 921 7 000 075 2 118 336 1 820 385 2011 m. 48 878 774 10 420 216 12 862 37 339 854 7 113 681 2 996 512 2 429 964 2012 m. 40 100 197 6 158 407 1 428 33 333 313 6 353 359 2 841 121 2 456 578 2013 m. 49 306 202 7 784 236 1 615 34 040 869 6 432 942 2 448 560 1 997 809 2014 m. 53 397 720 7 360 901 2 227 37 936 186 7 096 392 3 184 146 2 584 290 2015 m. 61 446 556 11 509 272 566 40 940 319 7 895 905 2 407 954 1 810 659 2016 m. 58 799 258 8 910 323 853 849 44 482 510 8 670 493 3 137 953 2 659 275 2017 m. 54 971 626 7 369 126 1 897 833 41 824 091 8 065 602 3 264 784 2 871 435 Šaltinis: Argentinos Vyriausybės pateikti duomenys iš įvairių viešai prieinamų Argentinos duomenų bazių.

(139) Iš 1 lentelės matyti, kad sojų gamyba padidėjo nuo 26,7 mln. metrinių tonų 2001 m. iki 40,5 mln. metrinių tonų 2006 m. (59) Dėl šio sojoms taikomo eksporto mokesčio padidėjimo sojų gamyba ne sumažėjo, bet ekonominiu požiūriu neracionaliai padidėjo. Iš tikrųjų, nesant raginimo įvairiomis Argentinos Vyriausybės priemonėmis, tiekėjai, kuriems taikomi eksporto apribojimai, prisitaikytų prie rinkos sąlygų. Vis dėlto šiuo atveju, užuot mažinę savo gamybą, sojų augintojai taip pat naudojosi pranašumais, teikiamais siekiant politikos tikslo skatinti ir kurti konkurencingą biodyzelino pramonę, o tam reikėjo, kad biodyzelino gamintojams būtų tiekiamas tam tikras sojų kiekis mažesnėmis nei tarptautinės kainomis.

(140) Ši tendencija (metrinėmis tonomis) matyti iš toliau pateiktos 2 diagramos: 2 diagrama Sojų perdirbimas Argentinoje Sojų smulkinimas Sojų importas Sojų eksportas Sojų gamyba 2017 2016 2015 2014 2013 2012 2011 2010 2009 2008 2007 Šaltinis: 138 konstatuojamosios dalies lentelėje pateikti duomenys.

(141) Iš 1 lentelės ir 2 diagramos matyti, kad beveik visa vidaus vartojimui skirta sojų produkcija buvo smulkinama ir kad ją smulkinant gautas sojų aliejus daugiausia buvo naudojamas biodyzelinui gaminti.

(142) Po galutinio faktų atskleidimo CARBIO tvirtino, kad, Komisijos teigimu, visos vidaus rinkoje parduodamos sojos buvo naudojamos vien biodyzelinui gaminti. Komisija nurodė, kad taip nėra. Kaip nurodyta 141 konstatuojamojoje dalyje, sojos vidaus rinkoje parduodamos, kad jas smulkinant būtų galima gauti sojų aliejų ir sojų miltus. Gautas sojų aliejus naudojamas biodyzelinui gaminti, nes reikšmingos sojų aliejaus vidaus rinkos Argentinoje nėra. Dalis sojų aliejaus ir sojų miltų eksportuojama.

(143) Be to, sojų eksportas vykdomas tik visiškai patenkinus sojų smulkinimo ir biodyzelino gamybos vidaus vartojimo poreikius. Iš 1 lentelės ir 2 diagramos taip pat matyti, kad eksporto apribojimų taikymo metais sojos neimportuotos arba jų importuota labai nedaug. Tai taip pat matyti iš nustatyto atrinktų eksportuojančių gamintojų verslo modelių. Iš tikrųjų nė vienas iš jų neimportavo sojų biodyzelino gamybai. Sojas jie importavo tik siekdami jas naudoti smulkinimo įrenginiuose, o tada visą gautą sojų aliejų ir miltus eksportuodavo iš Argentinos.

(144) Todėl pagrindinis Argentinos Vyriausybės priemonės tikslas buvo pasiektas: viduje pagamintų sojų visiškai pakako, kad būtų galima atsižvelgti į vidaus biodyzelino gamybai skirtų žaliavų paklausą vidaus rinkoje, bet tai buvo nenaudinga sojų augintojams, kurie, nepatirdami eksporto apribojimų, savo pelną būtų optimizavę ir visą savo produkciją būtų eksportavę arba pardavę vidaus rinkoje už didesnes kainas.

(145) Remiantis atitinkama PPO teismo praktika, kaip paaiškinta ypač 78 konstatuojamojoje dalyje, siekiant įrodyti, kad buvo duotas pavedimas ir nurodymas, dažniausiai Vyriausybė žaliavos gamintojams turėtų būti kaip nors grasinusi arba juos raginusi. Paliekant tam tikrą veiksmų laisvę, šis faktas nebūtinai turi būti atmetamas. Ši konkretaus atvejo analizė grindžiama įrodymais. Šiuo atveju svarbu tai, kad eksportas labai tarptautinėje biržos prekės rinkoje yra palyginti ribotas, nors Argentina yra viena iš pagrindinių sojų gamintojų pasaulyje, ypač atsižvelgiant į tai, kad kaina tarptautinėse rinkose yra gerokai didesnė nei vidaus rinkos kaina Argentinoje (žr. 158 konstatuojamojoje dalyje pateiktą 3 diagramą).

(146) Įrodymai Argentinos teisės aktuose (žr. 91–99 konstatuojamąsias dalis) rodo, kad Argentinos Vyriausybės politikos tikslas yra plėtoti didesnės pridėtinės vertės tolesnės gamybos grandies pramonės sektorius, įskaitant biodyzelino pramonę, ir sudaryti jiems palankias sąlygas. Be to, Argentinos Vyriausybė aiškiai nurodė savo tikslą apsaugoti tolesnės gamybos grandies pramonės sektorius nuo didėjančių tarptautinių kainų.

(147) Po informacinio dokumento atskleidimo CARBIO tvirtino, kad Komisija nepateikė įrodymų dėl teiginio, kad sojų augintojai būtų linkę optimizuoti savo pelną.

(148) Negavusi tiesioginės informacijos iš sojų augintojų, kaip paaiškinta 61–64 konstatuojamosiose dalyse, Komisija darė prielaidą, kad sojų augintojai yra rinkos ekonomikoje veikiantys racionalūs ekonominės veiklos vykdytojai, besistengiantys kuo labiau optimizuoti gaunamą naudą. Todėl ji nusprendė, kad sprendimas didinti sojų gamybą, kai dėl padidėjusio eksporto mokesčio mažėja kainos, yra neracionalus. Sojų augintojai toliau tiekia sojas, nepaisydami įvairių Argentinos Vyriausybės priimtų ribojamųjų priemonių, dėl Argentinos Vyriausybės patvirtintų veiksmų, kuriais sojų augintojai raginami kaip subjektai, įgyvendinantys nurodytus politikos tikslus remti biodyzelino pramonę. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.

(149) Argentinos Vyriausybė tvirtino, kad nepateikta jokių įrodymų, iš kurių būtų matyti, kad sojų apdorojimas Argentinoje dėl sojoms taikomo eksporto mokesčių būtų kaip nors pakitęs.

(150) Komisija su tuo nesutiko. Pirmiausia Komisija primena tai, kad Argentinos Vyriausybė nepadėjo Komisijai gauti reikiamos informacijos iš sojų augintojų, kuria remiantis būtų galima geriau įvertinti šių augintojų elgseną. Todėl Komisija manė, kad, remiantis turima informacija, Argentinos Vyriausybės priemonės (įskaitant eksporto mokestį) pakeitė sojų augintojų elgseną, kad būtų pasiektas Argentinos Vyriausybės norimas poveikis. Iš 1 lentelės matyti, kad, nepaisant 2007 m., t. y. prasidėjus biodyzelino gamybai dideliu mastu, padidėjusio eksporto mokesčio sojoms, sojų gamyba labai padidėjo. Be to, didelę dalį sojų aliejaus eksporto per tą patį laikotarpį pakeitė biodyzelino eksportas; iš to matyti, kad Argentinos Vyriausybės priemonės paskatino struktūrinius pokyčius, kuriais siekta didinti biodyzelino pramonės konkurencingumą. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.

(151) Taip pat akivaizdu, kad daugybė (apytiksliai 64 000) smulkiųjų sojas auginančių ūkininkų, net jei jiems Argentinos Vyriausybė oficialiai nesudaro kliūčių eksportuoti savo produktų, šia politika raginami beveik visą savo produkciją parduoti vidaus rinkoje už mažesnes kainas, nei galėtų parduoti tarptautinėse rinkose kitomis aplinkybėmis. Byloje nėra įrodymų, kad Argentinos Vyriausybė būtų kaip nors bandžiusi skatinti ir (arba) aktyviai tiesiogiai arba netiesiogiai padėti didinti eksportą ir taip didinti sojas auginančių ūkininkų pelną, nors buvo žinoma, kad smulkiesiems ūkininkams sunku rasti klientų užsienyje, bendrauti užsienio kalba ir sutvarkyti visus sudėtingus administracinius eksporto formalumus.

(152) Kadangi kitų priešingų įrodymų byloje nėra ir atsižvelgiant į tai, kad Argentinos Vyriausybė nepakankamai bendradarbiavo ir šiuo atžvilgiu nepateikė susijusių įrodymų ir informacijos, Komisija padarė išvadą, kad iš šių įrodymų matyti raginimas, kad sojų augintojai parduotų savo produkciją vidaus rinkoje tolesnės gamybos grandies pramonės sektorių (įskaitant biodyzelino gamintojus) naudai, o ne didintų savo grąžą, be kita ko, ieškodami kitų būdų, pvz., pritaikant savo produkcijos gamybą arba net pereinant prie kitos rūšies gamybos (pvz., kitų grūdų).

(153) Tai, kad sojų augintojai bent formaliai dar tebeturi tam tikrą veiksmų laisvę parduoti savo produkciją užsienyje ir kad labai nedidelis eksportas vykdytas, nepaneigia pagrindinės išvados dėl to, kad jiems buvo duotas pavedimas arba nurodymas, kaip nurodyta PPO teismo praktikoje dėl DRAMS (60).

(154) Komisija taip pat analizavo dėl Argentinos Vyriausybės priemonių vykdyto sojų tiekimo poveikį vidaus rinkos kainai Argentinoje, jei šis poveikis buvo daromas.

(155) Komisija naudojo vidutinę sojų vidaus rinkos kainą Argentinoje, grindžiamą Žemės ūkio verslo ministerijos pateiktais mėnesiniais šalies lygmens duomenimis iš Buenos Airių Rosarijaus, Bahia Blancos ir Keneno grūdų biržos.

(156) Atrinkti eksportuojantys gamintojai importavo šiek tiek sojų. Nors šios bendrovės šių importuotų sojų biodyzelinui gaminti nenaudojo – jos buvo naudojamos sojų aliejui gaminti, o vėliau šis aliejus buvo eksportuojamas, šio importo kainą būtų galima laikyti tipine, nes sojos buvo importuotos siekiant jas smulkinti ir reeksportuoti kaip sojų aliejų, o jų kaina atitiko pasaulinę sojų rinkos kainą.

(157) Vidaus rinkos kaina kas mėnesį buvo lyginta su vidutine atrinktų eksportuojančių gamintojų mokėta sojų FOB importo kaina.

(158) Toliau pateiktoje 3 diagramoje matyti kainos svyravimai nagrinėjamuoju laikotarpiu, Argentinos vidaus rinkos ir pasaulinių rinkos kainų skirtumai procentais. 3 diagrama Argentinos vidaus rinkos kainos, palyginti su pasaulinėmis rinkos kainomis Kainos skirtumas (%) Pasaulinė rinkos kaina (ARS už metrinę toną) Argentinos vidaus rinkos kaina (ARS už metrinę toną) 2017M11 2017M09 2017M07 2017M05 2017M03 2017M01 2016M11 2016M09 2016M07 2016M05 2016M03 2016M01 2015M11 2015M09 2015M07 2015M05 2015M03 2015M01 Šaltinis:„Bloomberg“ ir viešai prieinamais duomenimis grindžiami Argentinos Vyriausybės pateikti duomenys.

(159) 3 diagramoje matyti Argentinos vidaus rinkos ir pasaulinių rinkos kainų skirtumai. Juos galima paaiškinti daugiausia sojoms taikytais eksporto mokesčiais. Nurodomoji Argentinos Vyriausybės politika trukdo sojų augintojams realizuoti pelną remiantis pasaulinėmis rinkos kainomis. Sojų augintojai faktiškai negali racionaliai rinktis parduoti savo produkcijos tarptautinėse rinkose už daug didesnę kainą.

(160) Vietoj to jie gauna panašų pelną tiek vidaus, tiek tarptautinėje rinkose, nes mažina vidaus rinkos kainas eksporto mokesčio suma. Todėl Argentinos Vyriausybė mažina vidaus rinkos kainas vidaus gamybos pramonės naudai.

(161) Argentinos Vyriausybė duoda nurodymus sojų augintojams, nes neleidžia jiems racionaliai rinktis. Be to, kaip matyti iš diagramos, vidaus rinkos ir tarptautinių kainų skirtumai ne tik išliko dideli, bet ir saugojo biodyzelino pramonę ir kitus tolesnės gamybos grandies pramonės sektorius (pvz., smulkintojus, daugiausia susijusius su biodyzelino gamintojais) nuo didžiausių kainų padidėjimų tarptautinėje rinkoje.

(162) Todėl Argentinos Vyriausybės priemonių rinkiniu pasiektas iš anksto nustatytas tikslas: didėjant tarptautinėms kainoms, mažinti vidaus rinkos kainas vidaus pridėtinės vertės pramonės, įskaitant biodyzelino pramonę, naudai.

(163) Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, Komisija padarė išvadą, kad Argentinos sojų augintojams buvo pavesta arba nurodyta tiekti sojas vidaus biodyzelino pramonei už mažesnį nei tinkamas atlygį.

3.2.2.5. Funkcija, kuri paprastai suteikta Vyriausybei ir kurios atlikimo praktika realiai nesiskiria nuo praktikos, kurios paprastai laikosi Vyriausybės

(164) Dėl kriterijaus „paprastai suteikta“, kurio kolegija (61) dar nėra išsamiau paaiškinusi, Komisija laikė, kad šalyje esančių žaliavų tiekimas nacionalinėms bendrovėms yra funkcija, kuri yra paprastai suteikta Vyriausybei. Pagal bendrą tarptautinę teisę valstybės turi suverenią teisę į savo gamtos išteklius. Kadangi jos turi didelę veiksmų laisvę nustatyti, kaip eksploatuoti savo gamtos išteklius, jų suverenumas paprastai išreiškiamas Vyriausybės reglamentavimo įgaliojimais. Šiuo atžvilgiu nesvarbu, ar Vyriausybė paprastai imasi šios funkcijos (62). Todėl Komisija laikė, kad Argentinos teritorijoje esančių sojų tiekimas Argentinos biodyzelino pramonei yra funkcija, kuri yra paprastai suteikta Vyriausybei.

(165) Po informacinio dokumento atskleidimo CARBIO paprieštaravo Komisijos sprendimui, kad valstybė privalo atsakyti už privačių toje valstybėje išaugintų sojų tiekėjų priimtus sprendimus. CARBIO tvirtino, kad, norint įvykdyti kriterijų „paprastai suteikta“, visi su sojomis susiję sprendimai turi būti priimti atsižvelgiant į viešąjį tikslą. Vis dėlto, kaip CARBIO nurodė savo pateiktoje informacijoje, valstybė gali imtis veiksmų dėl savo gamtos išteklių. Tai patvirtina Komisijos poziciją, kad toks suverenumas paprastai reiškiasi Vyriausybės reglamentavimo įgaliojimais organizuoti valstybės gamtos išteklių naudojimą. Todėl, norint įvykdyti kriterijų „paprastai suteikta“, nebūtinai visi sprendimai dėl sojų turi būti priimami atsižvelgiant į viešąjį tikslą. Kitaip šiuos subjektus būtų galima laikyti valstybinėmis institucijomis, o jų veiksmus, kitaip nei pagal pavedimo arba nurodymo scenarijų, būtų galima susieti su valstybe. Pastaruoju atveju su valstybe turi būti galima nebūtinai susieti visus privačių subjektų veiksmus, bet tik konkretų nagrinėjamąjį veiksmą (t. y. žaliavos teikimą už mažesnį nei tinkamas atlygį). Todėl Komisija šį tvirtinimą atmetė ir padarė išvadą, kad žaliavų, pvz., sojų, teikimas siekiant viešųjų tikslų (pvz., plėtoti biodyzelino pramonę) yra funkcija, kuri yra paprastai suteikta Vyriausybei.

(166) Dėl kriterijaus „realiai nesiskiria“ Komisija pažymėjo, kad šis posakis atsirado 1960 m. kolegijos ataskaitoje dėl peržiūros pagal XVI:5 straipsnį, kuriame buvo pavartotas panašus posakis nusakant gamintojo finansuojamus mokesčius, kurie, kaip buvo laikoma, realiai nesiskyrė nuo Vyriausybės apmokestinimo ir subsidijavimo praktikos (63). Atsižvelgiant į šias aplinkybes, norint patenkinti šį kriterijų būtina teigiama išvada, kad privačių subjektų prekių tiekimas (kuriems pavesta tai atlikti) realiai nesiskiria nuo prielaidos, kad Vyriausybė tokias prekes tiekė pati. Komisija mano, kad taip ir buvo. Užuot tiekusi žaliavas tiesiogiai biodyzelino pramonei, kad galėtų įgyvendinti savo viešosios politikos tikslus skatinti biodyzelino pramonės plėtrą, įskaitant jos eksporto galimybių didinimą, Argentinos Vyriausybė priemonių rinkiniu ragina privačius subjektus daryti tai jos vardu.

(167) Po galutinio faktų atskleidimo Argentinos Vyriausybė ir CARBIO tvirtino, kad Komisija nepateikė įrodymų, iš kurių būtų matyti, kad privačių tiekėjų priimti sprendimai dėl privačios nuosavybės žemėje Argentinoje išaugintų sojų gamybos ir pardavimo atitinka paprastai Argentinos Vyriausybei suteiktą funkciją.

(168) Kaip Komisija išdėstė 164 konstatuojamojoje dalyje, šalyje esančių žaliavų tiekimas nacionalinėms bendrovėms yra paprastai Vyriausybei suteikta funkcija. Argentinos Vyriausybė arba CARBIO nepateikė pagrindžiamųjų argumentų arba įrodymų, kuriais ši išvada būtų paneigta, todėl šis tvirtinimas buvo atmestas. Argentinos Vyriausybė naudojasi sojų augintojais, kad pasiektų konkretų politikos tikslą, o tai nesiskiria nuo situacijos, kurioje pati Argentinos Vyriausybė tiesiogiai būtų sojų augintoja.

3.2.2.6. Išvada

(169) Priemonių rinkiniu, įskaitant eksporto mokesčius, kiekybinius apribojimus, subsidijas vietos gamintojams ir viešus politikos pareiškimus, Argentinos Vyriausybė ragino vidaus sojų augintojus parduoti sojas vietoje ir pavedė arba nurodė jiems tiekti šią žaliavą Argentinoje už mažesnį nei tinkamas atlygį. Šiomis priemonėmis buvo pasiektas norimas tikslas – iškraipyti Argentinos sojų vidaus rinką ir mažinti kainą iki dirbtinai mažo lygio tolesnės gamybos grandies biodyzelino pramonės naudai. Funkcija tiekti sojas už mažesnį nei tinkamas atlygį paprastai yra suteikta Vyriausybei, atsižvelgiant į viešąjį tikslą remti biodyzelino pramonę, o sojų augintojų ir gaminančių bendrovių praktika jį vykdyti realiai nesiskiria nuo paprastai Vyriausybių taikomos praktikos siekiant panašių politikos tikslų, teikiant kitokią paramą (pvz., dotacijas arba negaunant pajamų).

(170) Todėl Komisija padarė išvadą, kad, kaip aiškinta ir taikoma atsižvelgiant į atitinkamą PPO standartą pagal SKP sutarties 1.1 straipsnio a punkto iv ir iii papunkčius, Argentinos Vyriausybė teikė pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv ir iii papunkčiuose nurodytą netiesioginį finansinį įnašą.

3.2.2.7. Parama kainoms arba pajamoms palaikyti

(171) Komisija mano, kad finansinio įnašo ir (arba) paramos pajamoms arba kainoms palaikyti kategorijos nėra tarpusavyje nesuderinamos. Iš tikrųjų Apeliacinis komitetas yra patvirtinęs, kad Vyriausybės priemonės, kuriomis galima teikti subsidijas [kaip finansinį įnašą], dar labiau išplečiamos 1.1 straipsnio a dalies 2 punkte nurodyta paramos pajamoms arba kainoms palaikyti sąvoka (64). Šis aiškinimas taip pat dera su SKP sutarties tikslu ir paskirtimi, t. y. didinti ir gerinti su naudojimusi subsidijomis ir kompensacinėmis priemonėmis susijusias GATT drausmines priemones (65).

(172) GATT 1994 XVI straipsnis taikomas bet kokiai subsidijai, įskaitant bet kokios formos paramą pajamoms arba kainoms palaikyti, kuria tiesiogiai arba netiesiogiai siekiama didinti bet kurio gaminio eksportą iš jos teritorijos arba mažinti bet kurio gaminio importą į ją.

(173) Sąvoka „bet kokia forma“ rodo šios kategorijos platumą, nes apima visų formų tiesiogiai arba netiesiogiai teikiamą paramą pajamoms arba kainoms palaikyti. Žodyne „forma“ apibrėžiama kaip vienas iš įvairių buvimo arba reiškimosi būdų; rūšis, tipas arba veislė, taip pat būdas, metodas (66). Taigi „bet kokia forma“ apima bet kokį būdą, kuriuo Vyriausybė kam nors teikia paramą pajamoms arba kainoms palaikyti.

(174) „Parama“ reiškia veiksmus, kuriais padedama užtikrinti sėkmę arba išlaikyti kieno nors vertę (67). Sąvoka „parama“ žemės ūkio srityje dažnai vartojama kalbant apie Vyriausybės paramos programas (68). Šiuo atveju SKP sutarties 1.1 straipsnio a dalies 2 punkte „parama“ apibrėžiama kaip Vyriausybės veiksmai, kuriais padedama užtikrinti sėkmę arba išlaikyti kainų ar kieno nors gaunamų pajamų vertę.

(175) Galiausiai nuoroda kaip nurodyta GATT 1994 XVI straipsnyje reiškia visų formų paramą pajamoms arba kainoms palaikyti, kuria tiesiogiai arba netiesiogiai didinamas „bet kurio gaminio“ eksportas iš PPO valstybės narės teritorijos arba mažinamas šio gaminio importas į jos teritoriją. Šis galimas arba faktinis poveikis aiškiai nurodytas GATT 1994 XVI:1 straipsnyje: <…> įskaitant bet kokios formos paramą pajamoms arba kainoms palaikyti, kuria tiesiogiai arba netiesiogiai siekiama didinti bet kurio gaminio eksportą iš jos teritorijos arba mažinti bet kurio gaminio importą į ją.

(176) Taigi pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies b punktas apima bet kokios formos Vyriausybės priemones, kuriomis kam nors tiesiogiai arba netiesiogiai teikiama parama pajamoms arba kainoms palaikyti ir kurių galimas arba faktinis poveikis (69) yra kurio nors gaminio eksporto iš PPO narės teritorijos didinimas arba šio gaminio importo į jos teritoriją mažinimas. Šis aiškinimas taip pat dera su SKP sutarties tikslu ir paskirtimi, t. y. didinti ir gerinti su naudojimusi subsidijomis ir kompensacinėmis priemonėmis susijusias GATT drausmines priemones (70).

(177) Atsižvelgdama į šį aiškinimą, Komisija nagrinėjo ne tik tai, ar Argentinos Vyriausybės nustatytų priemonių rinkinį būtų galima apibūdinti kaip „finansinį įnašą“ tiekiant prekes už mažesnį nei tinkamas atlygį, bet ir tai, ar Argentinos Vyriausybės priemonių rinkinį taip pat būtų galima apibūdinti kaip į pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies b punkto taikymo sritį patenkančią paramą pajamoms arba kainoms palaikyti. Šiuo atžvilgiu Komisija, pirma, nagrinėjo, ar Argentinos Vyriausybė ketina remti biodyzelino pramonės kūrimą ir plėtrą; antra, kokias priemones Argentinos Vyriausybė nustatė siekdama remti biodyzelino pramonę, ir trečia, ar šios priemonės priskiriamos prie GATT 1994 XVI straipsnyje nurodytos bet kokios formos paramos pajamoms ir (arba) kainoms palaikyti.

(178) Po informacinio dokumento atskleidimo Argentinos Vyriausybė ir CARBIO tvirtino, kad Komisija savo argumentus grindė nepriimtinai plačiu pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 punkto b papunktyje vartojamų sąvokos „bet kokios formos pajamų ar kainų palaikymas“ aiškinimu, nes argumentavo, kad ji apima visų formų tiesiogiai arba netiesiogiai teikiamą paramą pajamoms arba kainoms palaikyti ir bet kokį būdą, kuriuo Vyriausybė kam nors teikia paramą pajamoms arba kainoms palaikyti.

(179) Komisija šį tvirtinimą atmetė. Šias sąvokas ji nustatė laikydamasi PPO teismo praktikos ir atsižvelgdama į „paramos pajamoms arba kainoms palaikyti“ aiškinimą. Kaip išsamiai paaiškinta toliau 186–195 konstatuojamosiose dalyse, Komisija ne tik atsižvelgė į Argentinos Vyriausybės taikytų priemonių poveikį, bet ir atidžiai analizavo Argentinos Vyriausybės taikytų priemonių politikos tikslus, šių priemonių pobūdį ir struktūrą, ir padarė išvadą, kad biodyzelino ir sojų kaina Argentinos vidaus rinkoje apima tiesioginį Vyriausybės įsikišimą į rinką taikant struktūrą, kuria nustatoma tam tikro dydžio prekės kaina (71). Dėl Argentinos Vyriausybės siekiamų politikos tikslų biodyzelino vidaus rinkos kainos, palyginti su eksportuojamo biodyzelino kaina, nustatomos dirbtinai didelės, todėl remia vidaus biodyzelino pramonę (žr. 189 ir 195 konstatuojamąsias dalis). Kartu, sojoms taikant eksporto mokestį, nustatoma dirbtinai maža sojų kaina, o ji taip pat remia vidaus biodyzelino pramonę.

(180) Po galutinio faktų atskleidimo Argentinos Vyriausybė dėl SKP sutarties 1.1 straipsnio a dalies 2 punkte vartojamo jungtuko „arba“ nesutiko su Komisijos aiškinimu, kad finansinio įnašo ir paramos pajamoms arba kainoms palaikyti kategorijos nėra tarpusavyje nesuderinamos.

(181) 171 konstatuojamojoje dalyje Komisija paaiškino, kodėl šių kategorijų nelaiko tarpusavyje nesuderinamomis. Vien lingvistinis SKP sutarties tekste vartojamo žodžio „arba“ paaiškinimas Komisijos argumentacijos nekeičia, todėl tvirtinimas buvo atmestas.

(182) Argentinos Vyriausybė pakartojo savo tvirtinimą, kad Komisijos nustatyti faktai netinkamai grindžiami neleistinai plačiu SKP sutarties 1.1 straipsnio a dalies 2 punkte vartojamos sąvokos „bet kokios formos paramos pajamoms arba kainoms palaikyti“ aiškinimu ir kad priskirdama eksporto mokesčių sistemą 1.1 straipsnio a dalies 2 punkto nuostatų taikymo sričiai Komisija taiko su PPO teismo praktika nesuderinamą poveikiu grindžiamą požiūrį.

(183) Kadangi naujų Komisijos išvadas paneigiančių įrodymų Argentinos Vyriausybė nepateikė, Komisija šiuos tvirtinimus atmetė.

(184) Po galutinio faktų atskleidimo CARBIO, savo naudai cituodama kitą Kolegijos ataskaitos China – GOES (72) dalį, taip pat užginčijo Komisijos nustatytus faktus dėl paramos pajamoms ir kainoms palaikyti. CARBIO teigimu, parama pajamoms ir kainoms palaikyti neteikiama tokiomis aplinkybėmis, kai kainų kitimas yra netiesioginis kitos formos Vyriausybės įsikišimo poveikis (73).

(185) Komisija nusprendė, kad CARBIO nuoroda į ataskaita China – GOES grindžiamą teismo praktiką nėra tinkama šiuo atveju, kuriuo išvados dėl paramos pajamoms ir (arba) kainoms palaikyti yra grindžiamos ne netiesioginiu kainų poveikiu, bet su Argentinos Vyriausybe susietinais parengtais veiksmais, kurių tikslas yra padaryti tokį poveikį kainoms, kad būtų remiama biodyzelino pramonė. Todėl šis tvirtinimas atmestas.

3.2.2.8. Argentinos Vyriausybės ketinimas remti vidaus biodyzelino pramonę

(186) Iš 89–100 konstatuojamosiose dalyse nurodytų teisėkūros procedūra priimtų aktų matyti, kad Argentinos Vyriausybė taiko aiškią vidaus biodyzelino pramonės kūrimo ir plėtros rėmimo politiką. Konkrečiai 2006 m. gegužės 12 d. Įstatymu Nr. 26.093 (74) Argentinos Vyriausybė nustatė biokuro, įskaitant biodyzeliną, gamybos ir naudojimo vidaus rinkoje rėmimo sistemą. Šiuo įstatymu įsteigta vykdymo užtikrinimo institucija, kuriai pavesta skatinti ir kontroliuoti tvarią biokuro gamybą ir naudojimą (75). Be to, šiame įstatyme nustatyta, kad Žemės ūkio, gyvulininkystės, žuvininkystės ir maisto departamentas turi skatinti auginti augalus, skirtus biokuro gamybai, kuri skatina gamybos įvairinimą žemės ūkio sektoriuje, Mažųjų ir vidutinių įmonių departamentas turi skatinti, kad mažosios ir vidutinės įmonės įsigytų biokuro gamybai skirto ilgalaikio turto, o Mokslo, technologijų ir gamybos inovacijų departamentas turi skatinti mokslinius tyrimus, bendradarbiavimą ir technologijų perdavimą tarp, viena vertus, mažųjų ir vidutinių įmonių ir, kita vertus, atitinkamų viešosios nacionalinės mokslo, technologijų ir inovacijų sistemos įstaigų (76).

(187) Argentinos Vyriausybė teikė aiškią paramą nuo 2001 m., kai įsigaliojo Dekretas 1396 (77). Šiuo dekretu nustatytas Biodyzelino konkurencingumo planas ir gamintojai atleidžiami nuo mokesčių, siekiant skatinti biodyzelino plėtrą, ir nurodyta, kad skystojo kuro ir gamtinių dujų mokesčių komponentas yra svarbi ekonominių signalų siuntimo priemonė (paryškinta). Šiam planui 2001 m. pritarė Kuro sekretorius; jis biodyzelino gamybos projektų rėmėjus patikino, kad biodyzelinui kuro mokestis ir toliau nebus taikomas, ir patvirtino Argentinos Vyriausybės vaidmenį, pažadėdamas, kad bus sukurta stabili reguliavimo sistema, ir pranešdamas, kad biodyzelino projektams bus taikomos pramonės skatinimo sistemos lengvatos ir kreditai. Jis taip pat skelbė, kad biodyzelino plėtros protagonistai turi būti žemės ūkio produktų gamintojai (78).

(188) 2004 m. vidaus biodyzelino skatinimas buvo įtvirtintas Rezoliucija 1156, kuria sukurta nacionalinė biokuro programa (79); šia programa Ekonomikos ir gamybos ministerija skatino vidaus biodyzelino pramonės technologinę plėtrą (80). Vidaus biodyzelino pramonės skatinimą Argentinos Vyriausybė aiškiai laikė Argentinos makroekonominio modelio dalimi (81).

(189) 2011 m. Centro de Economía Internacional nurodė (82), kad vidaus biodyzelino pramonės plėtros tikslas buvo ne mažinti iškastinio kuro naudojimą, bet didinti pridėtinę sojų vertę. Kaip biodyzelino pramonės plėtros priežastis ši mokslinių tyrimų institucija nurodė, be kita ko, didėjančią galimybę atsižvelgti į išorės rinkų poreikius ir eksporto muitų skirtumus, kuriais skatinama ne pagrindinių produktų, pvz., sojų, bet didesnės pridėtinės vertės gamyba (83).

(190) Be to, 2011 m. atlikęs tyrimą Vyriausybės subjektas – Nacionalinis žemės ūkio technologijų institutas (Instituto Nacional de Tecnología Agropecuaria, INTA) (84) padarė išvadą, kad įprasta, kad dėl įvairių priežasčių įvairia politika valstybė skatina biodyzelino rinką, [k]itaip tariant, tikėtinas dirbtinis rinkos skatinimas ir tai, kad be valstybės rinka praranda ekonominę svarbą ir kad akivaizdi išvada yra ta, kad biodyzelinas, atrodo, neskatina sojų gamybos ir kad priežastinis ryšys yra priešingos krypties.

(191) Ši parama toliau teikta po tiriamojo laikotarpio, nes 2018 m. vasario mėn. energetikos ministras, Santos Fė gubernatorius ir CARBIO susitarė įsteigti bendrą darbo grupę, kuri galėtų geriau kurti ir tobulinti nacionalinę biodyzelino strategiją (85).

(192) 2010 m. Argentinos Vyriausybė vidaus rinkai nustatė maišymo įgaliojimą, pagal kurį iš Argentinos kuro bendrovių buvo reikalaujama pirkti biodyzeliną ir, prieš parduodant, sumaišyti jį su mineraliniu dyzelinu (86). Šis maišymo įgaliojimas buvo nustatytas kartu su 2010–2015 m. Argentinos Vyriausybės ir biodyzelino gamintojų sudarytais biodyzelino tiekimo susitarimais. Šie tiekimo susitarimai buvo sudaryti todėl, kad biokurą svarbu įtraukti į šalies energetikos sistemą, todėl buvo būtina nustatyti aiškias gaires, kuriomis užtikrinamas efektyvus ir veiksmingas nacionalinės vykdomosios valdžios pasiūlytų tikslų įgyvendinimas (87), taip pat atsižvelgiant į nacionalinės valstybės tikslus skatinti žemės ūkio pramonės veiklą, kuria kuriama pridėtinė nacionalinėje teritorijoje gaminamų žaliavų vertė (88).

(193) Kaip aprašyta 265–267 konstatuojamosiose dalyse, po 2015 m. Argentinos Vyriausybė biodyzelino tiekimo susitarimų nepasirašė, bet toliau skyrė kvotas ir nustatė kainą, už kurią maišančiosios bendrovės turi pirkti biodyzeliną. Kvota buvo grindžiama tikėtinu kiekiu, kurio vidaus rinkai reikia siekiant įvykdyti maišymo įgaliojimą. Eksportuoti buvo galima tik likusią Argentinos produkciją.

(194) Biodyzelino kaina vidaus rinkoje tiriamuoju laikotarpiu buvo nustatoma kas mėnesį; didelėms įmonėms, didelėms nesusijusioms įmonėms bei mažosioms ir vidutinėms įmonėms taikytos skirtingos kainos. Biodyzelino vidaus rinkos kaina buvo grindžiama šia formule: sojų aliejaus sąnaudos (paskelbtos Žemės ūkio ministerijos) + metanolio sąnaudos + darbo sąnaudos + kitos sąnaudos + kapitalo grąža (nustatyta kaip 3 %) (89)

(195) Kvotos nebuvo paskirtos nė vienai iš atrinktų eksportuojančių gamintojų grupių ir nė viena iš jų tiriamuoju laikotarpiu netiekė produkcijos vidaus rinkai. Vis dėlto atrodo, kad vidutinės nustatytos kainos vidaus rinkoje yra didesnės už vidutinę eksporto kainą, ypač taikomą mažiesiems, vidutiniams ir dideliems nesusijusiems biodyzelino gamintojams. Todėl dirbtinai nustatydama didelę vidaus biodyzelino kainą Argentinos Vyriausybė vykdė politiką, kuria vidaus rinkoje parduodančioms mažosioms ir vidutinėms biodyzelino pramonės įmonėms teikta parama kainoms palaikyti.

(196) Po informacinio dokumento atskleidimo Argentinos Vyriausybė užginčijo nustatytą faktą, kad nustatyta dirbtinai didelė biodyzelino vidaus rinkos kaina.

(197) Komisija su tuo nesutiko. Siekdama įvertinti biodyzelino vidaus rinkos kainų lygį, Komisija rėmėsi Argentinos Vyriausybės pateiktais viešaisiais duomenimis. Iš šių viešųjų duomenų buvo matyti, kad vidaus rinkos kainą nustato Argentinos Vyriausybė, todėl jos nepaliekamos rinkos jėgoms. Argentinos Vyriausybė neginčijo to, kad ji nustato biodyzelino vidaus rinkos kainas. Be to, iš viešųjų duomenų buvo matyti, kad kaina, kurią mokėjo į šią rinką galinčios patekti bendrovės (t. y. mažosios ir vidutinės įmonės) faktiškai buvo didesnės už eksporto kainą. Šio kainų skirtumo Argentinos Vyriausybė taip pat nenuginčijo. Į tai atsižvelgdama, Komisija padarė išvadą, kad nustatyta dirbtinai didelė biodyzelino vidaus rinkos kaina. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.

(198) Po informacinio dokumento atskleidimo Argentinos Vyriausybė teigė, kad nėra patvirtinta, jog tariamą paramą pajamoms arba kainoms palaikyti ir tolesnį poveikį eksporto didėjimui arba importo mažėjimui sieja priežastinis ryšys ir kad didžiausiems gamintojams trukdoma parduoti vidaus rinkoje.

(199) Komisija šį tvirtinimą atmetė. Reguliuodama vidaus biodyzelino rinką ir paskirdama kvotą tik mažesnėms biodyzelino bendrovėms, Argentinos Vyriausybė sukūrė pramonę, kurioje didžiausiems gamintojams trukdoma parduoti vidaus rinkoje, todėl jie yra visiškai orientuoti į eksportą, ir taip skatino biodyzelino pramonės eksporto konkurencingumą. Be to, į 209 konstatuojamąją dalį įtrauktoje 2 lentelėje pateikti duomenys apie Argentinos biodyzelino gamybą nuo 2008 m. (kai Argentina pradėjo gaminti dideliu mastu) ir biodyzelino eksportą. Iš šios lentelės matyti, kad biodyzelino pramonei teikiama parama pajamoms palaikyti turėjo teigiamą poveikį eksportui, nes ši pramonė buvo sukurta kaip į eksportą orientuota pramonė ir tokia yra išlikusi iki šiol.

(200) Kaip paaiškinta 186–191 konstatuojamosiose dalyse, Argentinos Vyriausybė aiškiai ketino remti visą biodyzelino vietos pramonę, kad ir kokia ji bebūtų: orientuota į vidaus rinką ar į eksportą. Vis dėlto nė vieno iš atrinktų eksportuojančių gamintojų pardavimas vidaus rinkoje tiriamuoju laikotarpiu nebuvo reikšmingas. Visi atrinkti eksportuojantys gamintojai aiškino, kad vidaus paklausą patenkino mažųjų ir vidutinių įmonių, kurioms Argentinos Vyriausybė buvo skyrusi kvotas, pasiūla. Tai, kad didelėms bendrovėms buvo nustatyta speciali kaina, nekeičia to, kad nė viena iš didelių įmonių tiriamuoju laikotarpiu nepardavė vidaus rinkoje. Taigi, trukdydama biodyzelino pramonei parduoti produkciją vidaus rinkoje, Argentinos Vyriausybė skatino Argentinos biodyzelino pramonės eksportą.

(201) Todėl Komisija padarė išvadą, kad Argentinos Vyriausybė akivaizdžiai ketino remti biodyzelino pramonės kūrimą ir plėtrą.

3.2.2.9. Biodyzelino pramonės rėmimo priemonės

(202) Kaip aprašyta 186–201 konstatuojamosiose dalyse, Argentinos Vyriausybė siekė remti biodyzelino pramonę, nustatydama tam tikrą priemonių rinkinį, įskaitant eksporto mokesčius sojoms, eksporto kvotas kitų nei sojos grūdų gamybai, sojų importo draudimą laikotarpiu iki tiriamojo laikotarpio ir subsidijų teikimą sojų augintojams labiausiai atsilikusiose Argentinos provincijose. Šiomis priemonėmis Argentinoje vidaus biodyzelino pramonės naudai sukurta dirbtinė suskaidyta mažų kainų sojų vidaus rinka. Be to, 2006 m. Biokuro įstatymu (90) Argentinos Vyriausybė nustatė biodyzelino gamybos skatinimo sistemą. Kaip nurodyta taip pat 191 konstatuojamojoje dalyje, ši parama toliau teikta net po tiriamojo la