LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 225/10

KOMISIJOS DIREKTYVA 2010/59/ES

2010 m. rugpjūčio 26 d.

kuria iš dalies keičiama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/32/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje naudojamus ekstrahentus, suderinimo

(Tekstas svarbus EEE)

EUROPOS KOMISIJA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

atsižvelgdama į 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/32/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ir maisto ingredientų gamyboje naudojamus ekstrahentus (1), ypač į jos 4 straipsnį,

kadangi:

(1) Direktyva 2009/32/EB yra taikoma maisto produktų ar maisto ingredientų gamyboje naudojamiems ar numatytiems naudoti ekstrahentams. Ši direktyva netaikoma maisto priedų, vitaminų ir kitų maistinių priedų gamyboje naudojamiems ekstrahentams, jei tokie maisto priedai, vitaminai ar maistiniai priedai nėra išvardyti I priede. Europos maisto saugos tarnyba (toliau – Tarnyba) įvertino dimetileterio kaip ekstrahento, skirto pašalinti riebalus iš gyvūninių baltyminių žaliavų, saugą ir 2009 m. sausio 29 d. pareiškė savo nuomononę (2). Tarnyba padarė išvadą, kad sveikatai pavojaus nekyla, jei dimetileterio likučio koncentracija neviršija 9 μg/kg. Todėl dimetileterį kaip ekstrahentą, skirtą pašalinti riebalus iš gyvūninių baltyminių žaliavų, turėtų būti leidžiama naudoti, su sąlyga, kad baltyminiuose produktuose, iš kurių pašalinti riebalai, dimetileterio likučio koncentracija neviršytų 9 μg/kg.

(2) Direktyvos 2009/32/EB I priedo III dalyje nėra nustatyta konkrečios metanolio ir 2-propanolio, gaunamų ruošiant kvapiąsias medžiagas, didžiausios leidžiamos koncentracijos maisto produktuose. Valstybės narės ir Komisija pažymėjo, kad bendra leidžiamoji koncentracija, kuri metanoliui ir 2-propanoliui siekia 10 mg/kg, yra pernelyg griežta, jei ji tiesiogiai taikoma kvapiosioms medžiagoms.

(3) Todėl turėtų būti nustatyta konkreti metanolio ir 2-propanolio, gaunamų ruošiant kvapiąsias medžiagas, didžiausia leidžiamoji koncentracija maisto produktuose. Ši koncentracija, kad nekeltų pavojaus sveikatai, turėtų būti žemesnė nei 10 mg/kg, kurią Maisto mokslinis komitetas (3) įvertino kaip nekeliančią pavojaus sveikatai.

(4) Šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę, dėl jų neprieštarauja nei Europos Parlamentas, nei Taryba.

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

1 straipsnis

Direktyvos 2009/32/EB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.

2 straipsnis

1. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2011 m. rugsėjo 15 d. turi priimti įstatymus ir kitus teisės aktus, kad užtikrintų atitiktį šiai direktyvai. Jos nedelsdamos Komisijai pateikia tų nuostatų tekstus.

Priimdamos tas nuostatas, valstybės narės pateikia nuorodą į šią direktyvą arba ši nuoroda pateikiama jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato šios nuorodos pateikimo tvarką.

2. Valstybės narės Komisijai pateikia šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.

3 straipsnis

Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

4 straipsnis

Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

Priimta Briuselyje 2010 m. rugpjūčio 26 d. Komisijos vardu Pirmininkas José Manuel BARROSO

(1) OL L 141, 2009 6 6, p. 3.

(2) Medžiagų, kurios liečiasi su maistu, fermentų, kvapiųjų medžiagų ir perdirbimo priemonių specialistų grupės mokslinė nuomonė dėl dimetileterio kaip ekstrahento vartojimo saugos, pateikta Europos Komisijos prašymu. EMST leidinys (2009) 983, p. 1–13.

(3) Maisto produktų mokslinis komitetas. 1991 m. birželio 21 d. paskelbta antra nuomonė dėl ekstrahentų. Maisto produktų mokslinio komiteto ataskaitos dėl mokslo apie maistą ir technologijas, 29-as numeris (angl. Food Science and Techniques Reports of the Scientific Committee for Food, 29th series), p. 1–11.