KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) 2022/433

2022 m. kovo 15 d.

kuriuo importuojamiems Indijos ir Indonezijos kilmės plokštiems šaltai valcuotiems nerūdijančiojo plieno produktams nustatomi galutiniai kompensaciniai muitai ir iš dalies keičiamas Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2021/2012, kuriuo importuojamiems Indijos ir Indonezijos kilmės plokštiems šaltai valcuotiems nerūdijančiojo plieno produktams nustatomas galutinis antidempingo muitas ir galutinai surenkamas laikinasis muitas

EUROPOS KOMISIJA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

atsižvelgdama į 2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2016/1037 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau – pagrindinis reglamentas), ypač į jo 15 straipsnį ir 24 straipsnio 1 dalį,

kadangi:

1. PROCEDŪRA

1.1. Inicijavimas

(1) 2021 m. vasario 17 d. Europos Komisija (toliau – Komisija) inicijavo antisubsidijų tyrimą dėl importuojamų Indijos ir Indonezijos (toliau – nagrinėjamosios šalys) kilmės plokščių šaltai valcuotų nerūdijančiojo plieno produktų (toliau – tiriamasis produktas). Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (2) paskelbė pranešimą apie inicijavimą (toliau – pranešimas apie inicijavimą).

(2) Komisija tyrimą inicijavo gavusi skundą, kurį Sąjungos plokščių šaltai valcuotų nerūdijančiojo plieno produktų pramonės vardu, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 10 straipsnio 6 dalyje, 2021 m. sausio 4 d. pateikė Europos plieno asociacija (toliau – „Eurofer“ arba skundo pateikėjas). Skunde pateikta pakankamai subsidijavimo ir jo daromos žalos įrodymų, pagrindžiančių tyrimo inicijavimą.

(3) Komisija, prieš inicijuodama antisubsidijų tyrimą, pagal pagrindinio reglamento 10 straipsnio 7 dalį Indijos Vyriausybei (3) ir Indonezijos Vyriausybei (4) pranešė gavusi tinkamai pagrįstą skundą ir pakvietė Indijos ir Indonezijos vyriausybes dalyvauti konsultacijose. 2021 m. vasario 10 d. buvo surengtos konsultacijos su Indijos Vyriausybe, o 2021 m. vasario 15 d. – su Indonezijos Vyriausybe. Vis dėlto abipusiškai sutarto sprendimo priimti nepavyko su nė viena iš šių Vyriausybių.

(4) 2021 m. lapkričio 18 d. Komisija, atlikusi tyrimą, kuris buvo inicijuotas 2020 m. rugsėjo 30 d. paskelbtu pranešimu apie inicijavimą (toliau – atskiras antidempingo tyrimas) (5) nustatė galutinius antidempingo muitus ir galutinai surinko laikinuosius muitus, nustatytus importuojamam tam pačiam Indijos ir Indonezijos kilmės produktui (6) (toliau – antidempingo reglamentas).

(5) Per šį antisubsidijų tyrimą ir atskirą antidempingo tyrimą atlikta žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų analizė yra mutatis mutandis tokia pati, nes Sąjungos pramonės apibrėžtis, atrinkti Sąjungos gamintojai, nagrinėjamasis laikotarpis ir tiriamasis laikotarpis abiejuose tyrimuose buvo tokie patys.

1.2. Registracija

(6) 2021 m. balandžio 7 d. skundo pateikėjas pateikė prašymą registruoti importą. Komisija išnagrinėjo prašymą, tačiau nustatė, kad per palyginti trumpą laiką iš nagrinėjamųjų šalių nebuvo produkto, kuriam naudą teikia kompensuotinos subsidijos, didelio importo. Per septynis mėnesius po inicijavimo tiriamojo produkto importas iš Indijos ir Indonezijos sumažėjo 46 %, palyginti su importu per tiriamąjį laikotarpį. Todėl importo registravimo sąlygos pagal pagrindinio reglamento 24 straipsnio 5 dalį nebuvo įvykdytos ir Komisija nenustatė reikalavimo registruoti nagrinėjamojo produkto importą.

1.3. Tiriamasis laikotarpis ir nagrinėjamasis laikotarpis

(7) Atliekant subsidijų ir žalos tyrimą buvo nagrinėjamas 2019 m. liepos 1 d. – 2020 m. birželio 30 d. laikotarpis (toliau – tiriamasis laikotarpis arba TL). Tiriant žalai svarbias tendencijas buvo nagrinėjamas laikotarpis nuo 2017 m. sausio 1 d. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos (toliau – nagrinėjamasis laikotarpis). Abu laikotarpiai yra tokie patys kaip ir atskiro antidempingo tyrimo laikotarpiai.

1.4. Suinteresuotosios šalys

(8) Pranešime apie inicijavimą suinteresuotosios šalys paragintos susisiekti su Komisija, kad galėtų dalyvauti tyrime. Be to, Komisija apie tyrimo inicijavimą konkrečiai pranešė skundo pateikėjui, Indijos Vyriausybei, Indonezijos Vyriausybei, žinomiems nagrinėjamųjų šalių eksportuojantiems gamintojams, žinomiems Sąjungos importuotojams ir naudotojams ir paragino juos dalyvauti tyrime.

(9) Suinteresuotosios šalys turėjo galimybę teikti pastabas dėl tyrimo inicijavimo ir pateikti prašymą išklausyti dalyvaujant Komisijai ir (arba) prekybos bylas nagrinėjančiam pareigūnui. Buvo surengti „Eurofer“ ir kitos bendrovės klausymai.

(10) Pranešime apie inicijavimą Komisija taip pat pakvietė Kinijos Liaudies Respublikos valdžios institucijas (toliau – Kinijos Vyriausybė) dalyvauti tyrime kaip suinteresuotąją šalį. Be to, Komisija informavo Kinijos Vyriausybę apie tyrimo inicijavimą ir konkrečiai nurodė pranešime apie inicijavimą pateiktą kvietimą dalyvauti kaip suinteresuotąją šalį. Vėliau Kinijos Vyriausybė informavo Komisiją, kad ji užsiregistravo dalyvauti tyrime kaip suinteresuotoji šalis.

(11) 2021 m. spalio 11 d. Komisija išsiuntė Kinijos Vyriausybei prašymą pateikti informaciją.

(12) Kinijos Vyriausybė neatsakė į Komisijos prašymą pateikti informaciją, o 2021 m. spalio 21 d. pati pateikė pastabas dėl prašymo pateikti informaciją.

(13) Pateiktose pastabose, viena vertus, Kinijos Vyriausybė teigė, kad Komisijos procedūromis gali būti pažeistos PPO taisyklės ir ES teisė.

(14) Pirma, Kinijos Vyriausybė nurodė, kad Komisija neinformavo Kinijos Vyriausybės apie skundo pateikimą, nesikonsultavo su Kinijos Vyriausybe prieš inicijuojant tyrimą, neinformavo jos apie inicijavimą ir tiesiogiai nepakvietė jos dalyvauti tyrime kaip suinteresuotosios šalies. Kadangi Kinijos Vyriausybė nėra eksportuojanti šalis, ji nėra suinteresuotoji valstybė arba suinteresuotoji šalis, kaip apibrėžta PPO taisyklėse, o kvietimas neturi teisinio pagrindo ir nėra pagrįstas pagrindiniais procedūriniais reikalavimais.

(15) Komisija pažymėjo, kad šie kaltinimai yra faktiškai neteisingi. Iš tiesų, vos tik kvietimas tapti suinteresuotąja šalimi buvo įtrauktas į pranešimą apie inicijavimą, kuris buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje2021 m. vasario 17 d., Komisija tą pačią dieną išsiuntė Kinijos Vyriausybei pranešimą apie inicijavimą ir aiškiai atkreipė jos dėmesį į šį kvietimą. Iš pradžių Kinijos Vyriausybė 2021 m. vasario 19 d. el. paštu paprašė leisti susipažinti su nekonfidencialia byla. Tą pačią dieną Komisija, atsakydama į minėtąjį elektroninį laišką, dar kartą aiškiai paklausė Kinijos Vyriausybės, ar, prašydama leisti susipažinti su nekonfidencialia byla, ji ketina užsiregistruoti kaip suinteresuotoji šalis. Tą pačią dieną Kinijos Vyriausybė patvirtino, kad ji užsiregistravo kaip suinteresuotoji šalis. Visą susirašinėjimą el. paštu galima rasti nekonfidencialioje byloje. Todėl Komisija tiesiogiai informavo Kinijos Vyriausybę apie pranešimą apie inicijavimą ir net du kartus pakvietė ją tapti suinteresuotąja šalimi. Be to, Komisija nepakvietė Kinijos Vyriausybės dalyvauti konsultacijose prieš inicijuojant tyrimą, nes tikėjosi, kad Indonezijos Vyriausybė paaiškins Kinijos Vyriausybės dalyvavimą netiesiogiai teikiant finansinę paramą Indonezijos eksportuojantiems gamintojams. Taigi, kadangi Komisija neketino tirti galimų kompensuotinų subsidijų, kurias suteikė Kinijos Liaudies Respublika, o ketino tirti tik subsidijas, kurias teikė Indonezijos Vyriausybė, naudodamasi Kinijos Vyriausybės finansine parama, nebuvo teisinio reikalavimo rengti konsultacijas su Kinijos Vyriausybe prieš inicijuojant tyrimą.

(16) Antra, Kinijos Vyriausybė pareiškė, kad ji paprašė sekti bylos eigą baimindamasi, kad Komisija gali pažeisti PPO taisykles ir ES teisę, tačiau Kinijos Vyriausybė nėra šio tyrimo subjektas ir neprivalo teikti jokios su tyrimu susijusios informacijos. Iš tiesų, pasak Kinijos Vyriausybės, Komisija jau pažeidė PPO sutartį dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių (toliau – SKP sutartis) ir pagrindinį reglamentą, atlikdama 2019 m. gegužės 16 d. inicijuotą antisubsidijų tyrimą dėl tam tikrų Kinijos Liaudies Respublikos (toliau – KLR arba Kinija) ir Egipto kilmės austų ir (arba) siūtų stiklo pluošto medžiagų importo (7), po kurio buvo nustatyti galutiniai kompensaciniai muitai, paskelbti 2020 m. birželio 15 d. (8) (toliau – SPM antisubsidijų tyrimas), įtraukdama įprastą dvišalį Kinijos ir Egipto ekonominį ir prekybinį bendradarbiavimą į vadinamųjų tarpvalstybinių subsidijų taikymo sritį.

(17) Komisija priminė, kad ne Kinijos Vyriausybė paprašė stebėti bylos eigą, o pati Komisija pranešime apie inicijavimą pakvietė Kinijos Vyriausybę užsiregistruoti suinteresuotąja šalimi. Kaltinimus, susijusius su SPM antisubsidijų tyrimu, Komisija laikė bendro pobūdžio ir nepagrįstais. Be to, jie nėra šio tyrimo objektas. Bet kuriuo atveju Komisija pažymėjo, kad į šio tyrimo taikymo sritį patenka Kinijos Vyriausybės suteikta finansinė parama, jei tokia parama priskiriama Indonezijos Vyriausybei. Todėl šiomis aplinkybėmis būtina informacija apie Kinijos Vyriausybės suteiktą finansinę paramą.

(18) Trečia, Kinijos Vyriausybė pažymėjo, kad per pirmuosius aštuonis mėnesius nuo tyrimo inicijavimo Komisija jai neatsiuntė jokio prašymo pateikti informaciją, o tai prieštarauja PPO reikalavimui, kad tyrimą atliekančios institucijos kuo greičiau pateiktų informaciją, kurios reikalaujama iš suinteresuotųjų šalių, ir kad atsakymui pateikti buvo nustatytas 10 dienų, o ne 37 dienų terminas, kaip numatyta SKP sutarties 12 straipsnio 12.1 dalies 12.1.1 punkte ir pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalyje.

(19) Komisija pažymėjo, kad prašymo pateikti informaciją Kinijos Vyriausybei išsiuntimo laikas priklausė nuo tyrimo eigos. Tyrimo pradžioje nebuvo visiškai aišku, kokių elementų prašoma Kinijos Vyriausybės, o prašoma informacija buvo grindžiama aspektais, kuriuos reikėjo papildomai ištirti po pirmosios nuotolinio patikrinimo sesijos su Indonezijos šalimis. Be to, Komisija atsakė, kad ji Kinijos Vyriausybei išsiuntė „prašymą pateikti informaciją“, o ne „klausimyną“. Kinijos Vyriausybės nurodyti terminų reikalavimai yra susiję tik su klausimynais. Prašyme pateikti informaciją numatytas terminas buvo pakankamas prašomai informacijai pateikti. Bet kokiu atveju, jei Kinijos Vyriausybei pateikimo terminas būtų pasirodęs per trumpas, ji būtų galėjusi paprašyti jį pratęsti, tačiau to nepadarė.

1.5. Pastabos dėl inicijavimo

1.5.1. Indijos Vyriausybės pastabos dėl inicijavimo

(20) Indijos Vyriausybė nepateikė rašytinių pastabų nei iki konsultacijų prieš inicijuojant tyrimą, nei po jų. Tačiau konsultacijų metu Indijos Vyriausybė teigė, kad apskritai skunde nepateikta pakankamai įrodymų apie tariamų subsidijų programų egzistavimą.

(21) Komisija atsižvelgė į Indijos Vyriausybės pastabas. Tačiau, kaip išsamiai išdėstyta Memorandume dėl įrodymų pakankamumo (toliau – Memorandumas) (9), išnagrinėjusi įtarimus dėl subsidijavimo, Komisija padarė išvadą, kad skunde, kartu su Komisijos turimais ir Memorandume išvardytais įrodymais, pateikta pakankamai įrodymų, iš kurių matyti, kad Indijos kilmės nagrinėjamasis produktas buvo subsidijuojamas.

1.5.2. Indonezijos Vyriausybės pastabos dėl inicijavimo

(22) 2021 m. vasario 15 d. Indonezijos Vyriausybė pateikė rašytinę savo pareiškimų, pateiktų per tą pačią dieną vykusias konsultacijas prieš inicijuojant tyrimą, versiją. Pateiktame dokumente buvo teigiama, kad apskritai skunde nepateikta pakankamai įrodymų apie tariamų subsidijų programų egzistavimą.

(23) Komisija atsižvelgė į šią pastabą rengdama Memorandumą dėl įrodymų pakankamumo ir pagarbiai nesutiko su Indonezijos Vyriausybės pastabomis. Iš tiesų Komisija padarė išvadą, kad skunde, kartu su Komisijos turimais ir Memorandume dėl įrodymų pakankamumo išvardytais įrodymais, pateikta pakankamai įrodymų, iš kurių matyti, kad subsidijavimas buvo vykdomas. Bet kuriuo atveju ypatingas dėmesys buvo skiriamas tiems elementams, kuriuos tyrimo metu pabrėžė Indonezijos Vyriausybė.

1.6. Atranka

(24) Pranešime apie inicijavimą Komisija nurodė, kad pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnį gali vykdyti suinteresuotųjų šalių atranką.

1.6.1. Sąjungos gamintojų atranka

(25) Pranešime apie inicijavimą Komisija nurodė, kad nusprendė sumažinti per tyrimą tirtinų Sąjungos gamintojų skaičių iki pagrįsto skaičiaus taikydama atranką ir preliminariai atrinko Sąjungos gamintojus. Komisija preliminariai atrinko bendroves remdamasi Sąjungos gamybos ir pardavimo apimtimi, kurią Sąjungos gamintojai nurodė vykdant padėties vertinimo prieš inicijavimą analizę, taip pat atsižvelgdama į jų geografinę padėtį. Preliminariai atrinkti trys Sąjungos gamintojai, kuriems tenka daugiau kaip 60 % panašaus produkto gamybos ir apie 70 % jo pardavimo Sąjungoje ir kurie įsikūrę keturiose valstybėse narėse. Išsami informacija apie preliminariai atrinktas bendroves buvo pateikta suinteresuotosioms šalims susipažinti skirtoje byloje, be to, suinteresuotosios šalys paragintos teikti pastabas. Pastabų negauta.

(26) Kadangi per nustatytą laikotarpį pastabų negauta, preliminariai atrinkti Sąjungos gamintojai patvirtinti. Atrinktos bendrovės: „Acciai Speciali Terni S.p.A.“, „Aperam Stainless Europe“ ir „Outokumpu Stainless OY“. Galutinai atrinktos bendrovės yra tipiškos Sąjungos pramonės bendrovės. Šios atrinktos bendrovės sutapo su atrinktais Sąjungos gamintojais atliekant atskirą antidempingo tyrimą.

1.6.2. Importuotojų atranka

(27) Kad galėtų nuspręsti, ar atranka yra būtina, ir, jei būtina, atrinkti bendroves, Komisija paprašė visų žinomų nesusijusių importuotojų pateikti pranešime apie inicijavimą nurodytą informaciją.

(28) Vienas nesusijęs importuotojas pranešė apie save kaip suinteresuotąją šalį ir pateikė prašomą informaciją. Atsižvelgiant į nedidelį gautų atsakymų skaičių atranka buvo nebūtina. Pastabų dėl šio sprendimo nepateikta. Importuotojas buvo paragintas užpildyti klausimyną.

1.6.3. Nagrinėjamųjų šalių eksportuojančių gamintojų atranka

(29) Atsižvelgiant į tai, kad nagrinėjamosiose šalyse gali būti daug eksportuojančių gamintojų, pranešime apie inicijavimą buvo numatyta atlikti atranką Indijoje ir Indonezijoje. Kad galėtų nuspręsti, ar atranka yra būtina, ir, jei būtina, atrinkti bendroves, Komisija paprašė visų žinomų Indijos ir Indonezijos eksportuojančių gamintojų pateikti pranešime apie inicijavimą nurodytą informaciją.

(30) Be to, Komisija Indijos atstovybės Europos Sąjungoje ir Indonezijos Respublikos ambasados Briuselyje paprašė nurodyti kitus eksportuojančius gamintojus, jei tokių yra, kurie galbūt norėtų dalyvauti tyrime, ir (arba) su jais susisiekti.

1.6.3.1. Indija

(31) Dvi Indijos bendrovės (bendrovių grupės) per nustatytą laikotarpį pateikė atrankai aktualius atsakymus. Du aptariami eksportuojantys gamintojai – „Chromeni Steels Private Limited“ (toliau – „Chromeni“) ir „Jindal Group“ – tiriamuoju laikotarpiu iš Indijos į Sąjungą eksportavo 100 % tiriamojo produkto kiekio. Todėl Komisija nusprendė nevykdyti Indijos gamintojų atrankos.

(32) „Jindal Group“ (Indija) dalį, susijusią su tiriamojo produkto gamyba ir pardavimu, sudaro du eksportuojantys gamintojai, du prekiautojai, vienas paslaugų tiekėjas ir vienas žaliavų tiekėjas.

(33) „Jindal Group“ yra vertikaliai integruota, pradedant nuo kokso, dujų ir ferochromo gamybos, skysto nerūdijančiojo plieno, plokščių, karštai valcuotų ritinių iki pat tiriamojo produkto gamybos.

(34) „Chromeni“ nėra vertikaliai integruota. Ji į tiriamojo produkto gamybos procesą įsijungia nuo karštai valcuotų nerūdijančiojo plieno ritinių etapo.

1.6.3.2. Indonezija

(35) Trys Indonezijos eksportuojantys gamintojai arba eksportuojančių gamintojų grupės pateikė prašomą informaciją ir sutiko, kad gali būti atrenkami. Pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnio 1 dalį Komisija atrinko dvi eksportuojančių gamintojų grupes, remdamasi didžiausia tipiška eksporto iš Indonezijos į Sąjungą apimtimi tiriamuoju laikotarpiu, kurią būtų galima pagrįstai išnagrinėti per turimą laiką: „PT. Indonesia Ruipu Nickel and Chrome Alloy“ (toliau – IRNC) ir „PT. Jindal Stainless Indonesia“ (toliau – „Jindal Indonesia“). Atrinktoms eksportuojančių gamintojų grupėms teko 71 % viso apskaičiuoto tiriamojo produkto eksporto iš Indonezijos į Sąjungą tiriamuoju laikotarpiu.

(36) IRNC yra vertikaliai integruota bendrovė. Ji įsijungia į tiriamojo produkto gamybos procesą nuo nikelio rūdos etapo, todėl turi savo lydyklas. Be to, IRNC priklauso bendrovių , gaminančių įvairių rūšių plieno gaminius, grupei, kuri taip pat yra vertikaliai integruota (grupės bendrovės įsijungia į gamybos procesą nuo nikelio rūdos etapo, todėl turi savo lydyklas) ir tiekia IRNC pradinės grandies plieno produktus tiriamojo produkto gamybai. Šios bendrovės (toliau kartu su IRNC vadinamos IRNC grupe) yra: „PT. Indonesia Guang Ching Nickel and Stainless Steel Industry“ (toliau – GCNS), „PT Indonesia Tsingshan Stainless Steel“ (toliau – ITSS), „PT. Sulawesi Mining Investment“ (toliau – SMI) ir „PT. Tsingshan Steel Indonesia“ (toliau – TSI). Visos jos įsikūrusios Morovalio pramoniniame parke Indonezijoje.

(37) „Jindal Indonesia“ nėra vertikaliai integruota. Ji įsijungia į tiriamojo produkto gamybos procesą nuo nerūdijančiojo plieno ritinių etapo.

(38) Pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnio 2 dalį Komisija dėl atrinktų bendrovių konsultavosi su visais žinomais susijusiais eksportuojančiais gamintojais ir Indonezijos Vyriausybe. Pastabų negauta, todėl atrinktos bendrovės patvirtintos.

1.7. Individualus nagrinėjimas

(39) Trečiasis Indonezijos eksportuojantis gamintojas, kuris grąžino atrankos formą, pranešė Komisijai neketinąs prašyti individualaus nagrinėjimo pagal pagrindinio reglamento 27 straipsnio 3 dalį. Vis dėlto Komisija šiam neatrinktam eksportuojančiam gamintojui pranešė, kad, jei jis norėtų individualaus nagrinėjimo, jis turėtų pateikti klausimyno atsakymus. Tačiau gamintojas klausimyno atsakymų nepateikė. Todėl individualaus nagrinėjimo nebuvo įmanoma atlikti.

1.8. Klausimyno atsakymai

(40) Komisija išsiuntė klausimynus trims atrinktiems Sąjungos gamintojams, skundo pateikėjui, vienam nesusijusiam importuotojui, kuris apie save pranešė, ir keturiems nagrinėjamųjų šalių eksportuojantiems gamintojams. Tie patys klausimynai nuo inicijavimo dienos taip pat paskelbti internete (10).

(41) Klausimyno atsakymus pateikė trys atrinkti Sąjungos gamintojai, skundo pateikėjas, vienas nesusijęs importuotojas, du Indijos eksportuojantys gamintojai ir du atrinkti Indonezijos eksportuojantys gamintojai.

(42) Be to, Komisija nusiuntė klausimyną Indijos Vyriausybei ir Indonezijos Vyriausybei.

(43) Į Indijos Vyriausybei skirtą klausimyną buvo įtraukti specialūs klausimynai, skirti: i) visoms finansų įstaigoms, kurios tiriamosioms bendrovėms arba jų pirkėjams (eksporto pirkėjų kreditų atveju) teikė paskolas arba eksporto kreditus, ii) dešimčiai didžiausių žaliavų (chromo rūdos ir geležies rūdos), kurios, kaip įtariama, už mažesnį nei pakankamą atlygį buvo tiekiamos dviem Indijos eksportuojantiems gamintojams tiriamojo produkto gamybai, gamintojų ir platintojų.

(44) Į Indonezijos Vyriausybei skirtą klausimyną buvo įtrauktas specialus klausimynas, skirtas „Lembaga Pembiayaan Ekspor Indonesia“ (toliau – „Indonesia Eximbank“). Skunde ši finansų įstaiga buvo konkrečiai nurodyta kaip valstybinė institucija arba įstaiga, kuriai Indonezijos Vyriausybė pavedė arba nurodė teikti subsidijas. Be to, kad būtų patogiau administraciniu požiūriu, Indonezijos Vyriausybės buvo paprašyta perduoti specialius klausimynus: i) visoms kitoms finansų įstaigoms, kurios tiriamosioms bendrovėms arba jų pirkėjams (eksporto pirkėjų kreditų atveju) teikė paskolas arba eksporto kreditus (11), ii) dešimčiai didžiausių tiriamajam produktui naudojamų žaliavų gamintojų ir platintojų, taip pat visiems kitiems aptariamų žaliavų gamintojams ir platintojams, kurie tiekė žaliavas dviem atrinktoms bendrovėms, ir iii) „PT. Asuransi Asei Indonesia“ (toliau – ASEI), kuri skunde konkrečiai nurodyta kaip eksporto kredito draudimo lengvatinėmis sąlygomis teikėja, ir galimai tiriamojo produkto gamintojams.

(45) Taip pat, į Indonezijos Vyriausybės klausimyną buvo įtrauktas specialus klausimynas, skirtas bendrovei „PT. Indonesia Morowali Industrial Park“ (toliau – IMIP), kuri yra pramoninio parko, kuriame įsikūrusi vienas iš atrinktų eksportuojančių gamintojų – IRNC –, valdytoja. Kadangi IMIP yra su IRNC susijusi bendrovė, IRNC taip pat buvo paprašyta perduoti tą patį klausimyną IMIP.

(46) Indonezijos Vyriausybės buvo paprašyta surinkti visus šių subjektų atsakymus ir išsiųsti juos tiesiogiai Komisijai.

(47) Komisija gavo Indijos Vyriausybės atsakymus į klausimyną, tačiau į juos nebuvo įtraukti atsakymai į 43 konstatuojamojoje dalyje nurodytus konkrečius klausimynus. Taip pat buvo gauti Indonezijos Vyriausybės atsakymai, įskaitant „Indonesia Eximbank“, trijų kitų finansų įstaigų ir vienuolikos žaliavų tiekėjų atsakymus: keturių akmens anglių kasybos bendrovių („PT. Sungai Danau Jaya“, „PT. Tanah Bumbu Resources“, „PT. Wahana Baratama Mining“ ir „PT. Bukit Asam Tbk“), trijų nikelio rūdos kasybos bendrovių („PT. GAG Nikel“, „PT. Ceria Nugraha Indotama“ ir „PT. Tiran Indonesia“), keturių nikelio rūdos ir akmens anglių prekybos bendrovių („PT. Ekasa Yad Resouces“, „PT. Batu Bara Global Energy“, „PT. Rwood Resources Indonesia“ ir „PT. Bumi Nusantara Jaya“), ASEI ir IMIP. Komisija gavo IMIP klausimyno atsakymus ir iš IRNC.

1.9. Tikrinamieji vizitai

(48) Atsižvelgdama į COVID-19 protrūkį ir izoliavimo priemones, kurių ėmėsi įvairios valstybės narės ir trečiosios šalys, pirminiu etapu Komisija negalėjo vykti į tikrinamuosius vizitus pagal pagrindinio reglamento 16 straipsnį. Vietoj to Komisija pagal pranešimą dėl COVID-19 protrūkio poveikio antidempingo ir antisubsidijų tyrimams visą informaciją, kuri, jos nuomone, buvo reikalinga preliminarioms išvadoms, sutikrino nuotoliniu būdu (12).

(49) Nepažeisdama pagrindinio reglamento 28 straipsnio taikymo, Komisija per vaizdo konferenciją nuotoliniu būdu sutikrino Indijos Vyriausybės ir Indonezijos Vyriausybės atsakymus į klausimynus. Atliekant nuotolinį duomenų sutikrinimą dalyvavo atitinkamų ministerijų pareigūnai. Į Indonezijos Vyriausybės nuotolinį duomenų sutikrinimą taip pat buvo įtrauktas „Indonesia Eximbank“ ir dviejų žaliavų tiekėjų, t. y. „PT. Gag Nikel“ ir „PT. Sungai Danau Jaya“, pateiktos informacijos nuotolinis sutikrinimas.

(50) Be to, Komisija nuotoliniu būdu sutikrino šių bendrovių ir (šalių) duomenis: (a) Sąjungos asociacijos, atstovaujančios trims atrinktiems Sąjungos gamintojams: — Europos plieno asociacijos („Eurofer“), Briuselis, Belgija; (b) Indijos eksportuojančių gamintojų: — „Chromeni Steels Private Limited“ („Chromeni“), Ahmadabadas, — „Jindal Stainless Limited“ (JSL), Naujasis Delis ir „Jindal Stainless Hisar Limited“ (JSHL), Naujasis Delis, ir su jais susijusių bendrovių, visų pirma susijusių prekiautojų: „Jindal Stainless Steelway Limited“ (JSS), Gurugramas, ir „Jindal Steelitalia Limited“ (JSI), Gurgaunas, paslaugų teikėjo: „Jindal United Steel Limited“ (JUSL), Naujasis Delis, ir žaliavų tiekėjo: „Jindal Coke Limited“ (JCL), Naujasis Delis (toliau kartu vadinamų „Jindal Group“). (c) Indonezijos eksportuojančių gamintojų: — „PT. Indonesia Ruipu Nickel and Chrome Alloy“ (IRNC), Džakarta, ir susijusių bendrovių, visų pirma keturių pagrindinių susijusių Indonezijos žaliavų tiekėjų: „Indonesia Guang Ching Nickel and Stainless Steel Industry“ (GCNS), Džakarta, „PT. Indonesia Tsingshan Stainless Steel“ (ITSS), Džakarta, „PT. Sulawesi Mining Investment“ (SMI), Džakarta, ir „PT. Tsingshan Steel Indonesia“ (TSI), Džakarta (kartu su IRNC toliau vadinamų „IRNC Group“), ir susijusio pramoninio parko „PT. Indonesia Morowali Industrial Park“ (IMIP), Džakarta, kuriame įsikūrusi „IRNC Group“, — „PT. Jindal Stainless Indonesia“ („Jindal Indonesia“), Gresikas.

1.10. Laikinųjų priemonių nenustatymas ir tolesnė procedūra

(51) 2021 m. spalio 20 d. pagal pagrindinio reglamento 29a straipsnio 2 dalį Komisija pranešė suinteresuotosioms šalims, kad ketina nenustatyti laikinųjų priemonių ir tęsti tyrimą.

(52) Komisija toliau rinko ir tikrino visą informaciją, kurią manė esant reikalingą galutinėms išvadoms padaryti.

1.11. Galutinis faktų atskleidimas

(53) 2021 m. gruodžio 17 d. Komisija visoms šalims pranešė apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remdamasi ji ketino nustatyti galutinį antisubsidijų muitą importuojamam nagrinėjamajam produktui (toliau – galutinis faktų atskleidimas). Visoms šalims buvo nustatytas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio faktų atskleidimo. Suinteresuotosios šalys turėjo galimybę teikti pastabas dėl tyrimo inicijavimo ir pateikti prašymą išklausyti dalyvaujant Komisijai ir (arba) prekybos bylas nagrinėjančiam pareigūnui.

(54) Vėliau, 2022 m. sausio 21 d., suinteresuotosioms šalims buvo pateiktas papildomo galutinio faktų atskleidimo dokumentas (toliau – papildomas galutinis faktų atskleidimas) ir nustatytas laikotarpis, per kurį jos galėjo pateikti savo pastabas dėl šio faktų atskleidimo. Suinteresuotosios šalys turėjo galimybę prašyti, kad Komisija ir (arba) prekybos bylas nagrinėjantis pareigūnas jas išklausytų.

(55) Pastabas pateikė skundo pateikėjas, Indijos Vyriausybė, Indonezijos Vyriausybė, Kinijos Vyriausybė, atrinkti eksportuojantys gamintojai, nesusijęs importuotojas LSI ir importuotojų bei platintojų konsorciumas „Euranimi“.

(56) Taip pat šalims, kurios to prašė, buvo suteikta galimybė būti išklausytoms. Klausymai surengti su „IRNC Group“ ir „Euranimi“.

(57) Suinteresuotųjų šalių pateiktos pastabos buvo apsvarstytos ir prireikus į jas atsižvelgta šiame reglamente.

(58) „IRNC Group“ teigė, kad buvo pažeistos jos teisės į gynybą, nes jai nebuvo suteikta pakankamai laiko pastaboms dėl galutinio faktų atskleidimo parengti. Atsakydama Komisija pabrėžė, kad „IRNC Group“ iš pradžių buvo nustatytas 18 dienų terminas pastaboms pateikti, t. y. gerokai ilgesnis nei teisės aktais nustatytas 10 dienų terminas, kurį Komisija privalo suteikti suinteresuotosioms šalims po galutinio faktų atskleidimo. Be to, Komisija bendrovės prašymu pratęsė terminą trimis dienomis. Todėl Komisija nusprendė, kad „IRNC Group“ buvo suteikta pakankamai laiko pastaboms dėl galutinio faktų atskleidimo pateikti, ir pretenzija buvo atmesta.

(59) „Jindal Group“ ir „Jindal Indonesia“ paprašė Komisijos užtikrinti, kad siūlomi kompensaciniai muitai ir plienui taikomos apsaugos priemonės nebūtų sumuojami, kaip numatyta antidempingo reglamente.

(60) Šis klausimas aptartas 1083 ir 1084 konstatuojamosiose dalyse.

(61) Siekdamos teisinio tikrumo, „Jindal Group“ ir „Jindal Indonesia“ taip pat paprašė Komisijos įtraukti siūlomą reglamentą, kuriuo nustatomi antisubsidijų muitai, į Reglamentą (ES) 2019/1382 (13).

(62) Komisija atkreipė dėmesį, kad 3 straipsnyje jau sprendžiamas pagal šį reglamentą ir Reglamentą (ES) 2019/159 (14) renkamų muitų sąveikos klausimas. Paskutiniame Reglamento (ES) 2019/1382 pakeitime Komisija jau paskelbė, kad ateityje į kiekvieną reglamentą, kuriuo plieno produktams, kuriems taip pat taikoma apsaugos priemonė, nustatomos antidempingo ir (arba) antisubsidinės priemonės, bus įtrauktos konkrečios nuostatos, neleidžiančios tų priemonių taikyti kartu su virškvočio apsaugos muitu (15).

(63) Po galutinio faktų atskleidimo „Euranimi“ ir LSI teigė, kad Komisija turėtų pagal pagrindinio reglamento 24 straipsnio 4 dalį sustabdyti priemonių taikymą.

(64) Komisija patvirtino, kad gavo šių šalių pateiktą informaciją, ir priminė joms, kad, jei Komisija manytų, jog tai tikslinga, ji galėtų nuspręsti sustabdyti priemonių taikymą tuo atveju, jei rinkos sąlygos laikinai pasikeistų tiek, kad nebūtų tikimybės žalai atsinaujinti dėl sustabdymo, ir jei tai atitiktų Sąjungos interesus.

2. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS

2.1. Nagrinėjamasis produktas

(65) Šiame tyrime nagrinėjamas produktas – Indijos ir Indonezijos kilmės plokšti valcavimo produktai iš nerūdijančiojo plieno, po šaltojo valcavimo toliau neapdoroti, kurių KN kodai šiuo metu yra 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7219 90 20, 7219 90 80, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81, 7220 20 89, 7220 90 20 ir 7220 90 80. Šie KN kodai pateikiami tik kaip informacija.

2.2. Panašus produktas

(66) Atlikus tyrimą nustatyta, kad tokias pačias pagrindines fizines, chemines ir technines savybes ir tokią pačią naudojimo paskirtį turi šie produktai: — nagrinėjamasis produktas; — nagrinėjamųjų šalių vidaus rinkose gaminamas ir parduodamas produktas ir — Sąjungoje Sąjungos pramonės gaminamas ir parduodamas produktas.

(67) Todėl Komisija padarė išvadą, kad šie produktai yra panašūs produktai, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio c punkte.

2.3. Tvirtinimai dėl produkto apibrėžtosios srities

(68) Vienas Sąjungos gamintojas, kuris taip pat veikė kaip importuotojas ir galutinis naudotojas, paprašė į produkto apibrėžtąją sritį neįtraukti šaltai valcuotų nerūdijančiojo plieno produktų, kurių plieno markė yra 200 ir 201. Atlikus tyrimą nustatyta, kad tokius produktus galima pakeisti vieni kitais, kiek tai susiję su jų savybėmis. Komisija taip pat priėjo prie išvados, kad patenkinus šį prašymą neįtraukti tam tikrų produktų į produkto apibrėžtąją sritį muitinėms iš tiesų tektų nepagrįsta našta, nes muitinės turėtų atlikti laboratorinį bandymą ir patikrinti kiekvienos siuntos galutinį naudojimą. Be to, iš bendrovės pateiktų duomenų, susijusių su 200 ir 201 markės plieno produktų ir kitų produktų pirkimu iš nagrinėjamųjų šalių, matyti, kad bendrovė iš tų šalių pirko kitus produktus, kurie patenka į šio tyrimo produkto apibrėžtąją sritį, todėl iš esmės kyla kryžminės kainų kompensacijos rizika. Be to, nors bendrovė tvirtina, kad šių plieno markių produktų galutinio naudojimo paskirtis yra tik viena, negalima atmesti galimybės, kad šių plieno markių produktai gali būti naudojami ir kitais tikslais.

(69) Taigi Komisija padarė išvadą, kad patenkinti šį prašymą neįtraukti tam tikrų produktų būtų netikslinga, todėl jis buvo atmestas.

3. SUBSIDIJAVIMAS. INDIJA

3.1. Į tyrimus įtrauktos subsidijos ir subsidijų programos

(70) Remiantis skunde, pranešime apie inicijavimą ir Komisijos klausimynų atsakymuose pateikta informacija nagrinėtas įtariamas subsidijavimas Indijos Vyriausybei teikiant tokias subsidijas: i) tiesioginis ir galimas tiesioginis lėšų pervedimas: — kreditinis finansavimas prieš išsiuntimą ir po išsiuntimo, — eksporto finansavimo palūkanų išlyginimo schema, — eksporto kreditų agentūrų teikiamos paskatos, — Indijos valstybinio banko (angl. State Bank of India, toliau – SBI) ir Plieno plėtros fondo (toliau – SDF) lengvatinės paskolos, — SDF ir Plieno ministerijos dotacijos moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai (toliau – MTTP); ii) Vyriausybės negautos arba nesurinktos pajamos, kurios kitais atvejais būtų gautos: — atleidimo nuo muitų ir atsisakymo juos išieškoti schemos, (a) išankstinių leidimų schemos (ILS), (b) importo be muito leidimų schema (BIL), (c) sąlyginio apmokestinimo muitu schema (SAMS), (d) gamybos priemonių eksportui skatinti schema (GPESS), (e) Indijos eksportuojamų prekių schema (IEPS), (f) eksporto skatinimas atleidžiant nuo muitų ir mokesčių – tariamas eksportas, — lengvatos, taikomos į eksportą orientuotoms įmonėms (EOĮ) ir specialiosioms ekonominėms zonoms (SEZ), — pajamų mokesčio lengvatos; iii) tiekiamos prekės arba teikiamos paslaugos už mažesnį nei pakankamą atlygį: — chromo rūdos tiekimas už mažesnį nei pakankamą atlygį, — geležies rūdos tiekimas už mažesnį nei pakankamą atlygį; iv) prekių pirkimas pagal viešųjų pirkimų politiką; v) „Exim Bank“ teikiamos paskatos pirkėjų kreditų forma; vi) Gudžarato valstijos vietinių subsidijų schemų teikiamos paskatos.

3.2. Schemos, kurių subsidijavimo įrodymų nenustatyta

– Kreditinis finansavimas prieš išsiuntimą ir po išsiuntimo

(71) Skundo pateikėjas teigė, kad Indijos bankai teikia eksporto finansavimą prieš išsiuntimą eksportuotojams, kurie reikalauja apmokėti už parduotas prekes prieš jas išsiunčiant. Panašiai, eksporto finansavimas po išsiuntimo – tai paskola, kurią finansų įstaigos teikia eksportuotojams. Šią schemą valdo Indijos centrinis bankas „Reserve Bank of India“ (toliau – RBI). Be to, buvo teigiama, kad Indijos Vyriausybė per savo centrinį banką paveda arba nurodo privatiems Indijos bankams teikti finansinę paramą tiesioginio lėšų pervedimo forma (pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktis ir 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktis). Norėdamas pasinaudoti šiomis schemomis, eksportuotojas turi tik pateikti eksporto įrodymą, o rizikos vertinimo nereikalaujama. Todėl eksportuotojo gaunama nauda yra lygi skirtumui tarp gautos lengvatinės normos ir panašių paskolų rinkos kurso Indijoje.

(72) Vienas iš Indijos eksportuojančių gamintojų tiriamuoju laikotarpiu ribotai naudojosi kreditais prieš išsiuntimą.

(73) Bendrovė naudojosi kreditais prieš išsiuntimą pagal apyvartinio kapitalo priemones (kredito linijas), kurias suteikė valstybiniai ir privatūs bankai. Taikoma palūkanų norma buvo nustatyta atsižvelgiant į rinkos sąlygas ir į kitų valstybinių ir privačių bankų (įskaitant tarptautinius bankus), kuriuose bendrovė turėjo aktyvių kredito linijų, taikomas palūkanų normas. Palūkanų norma buvo pagrįsta lyginamąja bazine norma eksporto kreditų INR atveju arba LIBOR norma eksporto kreditų, suteikiamų JAV doleriais, atveju. Abiem atvejais, atsižvelgiant į bendrovės kredito reitingo vertinimą, buvo pridėta marža. Tos pačios kredito linijos buvo naudojamos ir vidaus trumpalaikiam finansavimui.

(74) Du Indijos eksportuojantys gamintojai tiriamuoju laikotarpiu nesinaudojo eksporto kreditais po išsiuntimo.

(75) Todėl Komisijai neprireikė toliau tirti šių schemų.

– Eksporto finansavimo palūkanų išlyginimo schema

(76) Skundo pateikėjas teigė, kad pagal palūkanų išlyginimo schemą eksportuotojams suteiktas finansinis indėlis tiesioginio lėšų pervedimo forma, suteikiant kompensaciją šių eksportuotojų skolintojams, kuri sudarė 3–5 % palūkanų, kurios kitu atveju būtų buvusios mokėtinos už tam tikras paskolas, vertės.

(77) Du Indijos eksportuojantys gamintojai tiriamuoju laikotarpiu nesinaudojo palūkanų išlyginimo schema.

(78) Todėl Komisijai neprireikė toliau tirti šios schemos.

– Eksporto kreditų agentūrų teikiamos paskatos

(79) Indijos Vyriausybei visiškai priklauso dvi eksporto kreditų agentūros: „Export Credit Guarantee Corporation of India Ltd“ (toliau – ECGC) ir „Exim Bank of India“. Pagrindinis abiejų agentūrų tikslas – skatinti Indijos eksportą. Skundo pateikėjas teigė, kad šių agentūrų teikiamos paskatos yra naudingos eksportuotojams, nes jos suteikia draudimą, kredito garantijas, kredito linijas ir eksporto kreditus taikydamos sąlygas, kurios nėra tokios griežtos kaip įprastos rinkos sąlygos.

(80) Du Indijos eksportuojantys gamintojai nesinaudojo ECGC ar „Exim Bank“ suteiktomis kredito garantijomis, eksporto kreditais ar kredito linijomis.

(81) Tačiau ECGC draudimo liudijimais buvo apdrausti du „Jindal Group“ gamintojai. Vis dėlto Komisija nenustatė šių draudimo sutarčių nukrypimo nuo įprastų rinkos sąlygų. Įmokų dydis priklausė nuo didžiausios galimos nuostolių sumos, šalių ir pirkėjų, kuriems galiojo liudijimas, ir ankstesnės žalos, t. y. bendrovių rizikos profilio. Komisija patikrino, ar sumokėtos visos draudimo įmokos ir mokesčiai.

(82) Todėl Komisijai neprireikė toliau tirti šios schemos.

– Indijos valstybinio banko (angl. State Bank of India, toliau – SBI) ir Plieno plėtros fondo (toliau – SDF) lengvatinės paskolos

(83) Skundo pateikėjas teigė, kad Indijos Vyriausybė per Indijos valstybinį banką ir Plieno plėtros fondą nerūdijančiojo plieno gamintojams teikia lengvatines paskolas konkrečiam sektoriui.

(84) SBI buvo vienas iš bankų, suteikusių „Jindal Group“ ilgalaikes paskolas, tačiau Komisija nenustatė, kad jos buvo skirtos konkrečiam sektoriui arba lengvatinės. Palūkanų norma buvo nustatyta pagal lyginamąją bazinę normą, pridėjus maržą. Iš tiesų, SBI taikyta palūkanų norma buvo šiek tiek didesnė nei privačių bankų, teikiančių panašios trukmės ilgalaikes paskolas „Jindal Group“, taikytos palūkanų normos.

(85) Du Indijos eksportuojantys gamintojai negavo paskolų iš Plieno sektoriaus plėtros fondo per TL.

(86) Todėl Komisijai neprireikė toliau tirti šios schemos.

– SDF ir Plieno ministerijos dotacijos moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai

(87) Skundo pateikėjas teigė, kad Indijos Vyriausybė plieno gamintojams per SDF teikia dotacijas moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai. Dotacijas moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai taip pat gali tiesiogiai suteikti Plieno ministerija.

(88) Du Indijos eksportuojantys gamintojai negavo dotacijų MTTP tiriamuoju laikotarpiu arba dotacijų, kurias būtų galima priskirti tiriamajam laikotarpiui.

(89) Todėl Komisijai neprireikė toliau tirti šios schemos.

– Atleidimo nuo muitų ir atsisakymo juos išieškoti schemos

(90) Skundo pateikėjas teigė, kad tiriamojo produkto gamintojai naudojasi keliomis sąlyginio apmokestinimo muitu schemomis, kurios taikomos prieš eksportą ir po jo, pagal kurias importuotos žaliavos ar gamybos priemonės gali būti atleistos nuo muitų ir importo mokesčių. Pagal šias schemas eksportuojantiems gamintojams suteikiama nauda, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje, lygi Vyriausybės negautų pajamų sumai, t. y. nesurinktų muitų ir mokesčių sumai.

(91) Kaip paaiškinta 117–205 konstatuojamosiose dalyse, vienas arba abu Indijos eksportuojantys gamintojai pasinaudojo kai kuriomis atleidimo nuo muito ir atsisakymo išieškoti muitus schemomis, būtent: ILS, SAMS, GPESS ir IEPS.

(92) Tačiau tiriamuoju laikotarpius nė vienas iš dviejų eksportuojančių gamintojų negavo naudos iš BIL schemos, be to, vidaus pardavimo sandoriai nebuvo priskirti tariamam eksportui. Todėl Komisijai nereikėjo toliau tirti pastarųjų dviejų schemų.

– Lengvatos, taikomos į eksportą orientuotoms įmonėms (EOĮ) ir specialiosioms ekonominėms zonoms (SEZ)

(93) Skundo pateikėjas teigė, kad tiriamojo produkto gamintojams taikomos kelios mokesčių lengvatos, nes jie yra įregistruoti kaip EOĮ arba yra įsikūrę SEZ.

(94) Tačiau tiriamuoju laikotarpius nė vienas iš dviejų Indijos eksportuojančių gamintojų nebuvo įregistruotas kaip EOĮ ir negavo jokių ankstesnių investicinių prekių subsidijų kaip EOĮ, kurias būtų galima priskirti tiriamajam laikotarpiui. Nė vienas iš dviejų eksportuojančių Indijos gamintojų taip pat nėra įsikūręs SEZ.

(95) Todėl Komisijai neprireikė toliau tirti šių schemų.

– Pajamų mokesčio lengvatos

(96) Skundo pateikėjas teigė, kad tiriamojo produkto gamintojai naudojasi pajamų mokesčio lengvatomis ir atleidimu nuo mokesčio pagal kelias programas, įskaitant: — sumažintą pajamų mokesčio tarifą naujai įsteigtoms bendrovėms; — pajamų mokesčio atskaitymus nuo MTTP sąnaudų; — pajamų mokesčio atskaitymus nuo pelno, gauto vykdant didelius pramoninius projektus (atleidimas nuo pajamų mokesčio); — pajamų mokesčio atskaitymus nuo specialios kategorijos įmonių pelno; — pajamų mokesčio atskaitymus nuo investicijų į naujas gamyklas ir mašinas.

(97) Du Indijos eksportuojantys gamintojai tiriamuoju laikotarpiu nebuvo atleisti nuo pajamų mokesčio, jiems nebuvo taikomos jokios lengvatos ar sumažinti mokesčių tarifai.

(98) Todėl Komisijai neprireikė toliau tirti šios schemos.

– Geležies rūdos tiekimas už mažesnį nei pakankamą atlygį

(99) Skundo pateikėjas teigė, kad Indijos Vyriausybė įgyvendino politiką, pagal kurią geležies rūdai buvo nustatyti dideli eksporto mokesčiai. Taip Vyriausybė užtikrino didesnę šių produktų pasiūlą vidaus rinkoje ir garantavo, kad geležies kainos išliks gerokai mažesnės už tarptautines. Šie eksporto muitai kartu su kitais elementais reiškė, kad Indijos Vyriausybė pavedė arba nurodė žaliavų gamintojams tiekti žaliavas Indijos gamintojams už mažesnį nei deramą atlygį.

(100) Tačiau nė vienas iš dviejų Indijos eksportuojančių gamintojų gamybos procese nenaudoja geležies rūdos. Todėl Komisijai neprireikė toliau tirti šios schemos.

– Prekių pirkimas pagal viešųjų pirkimų politiką

(101) Skundo pateikėjas teigė, kad Indijos Vyriausybė rėmė Indijos šaltai valcuoto nerūdijančiojo plieno pramonę vykdydama viešuosius pirkimus. Buvo teigiama, kad valdžios sektoriaus institucijos vykdydamos pirkimus privalo naudoti mažiausią nustatytą Indijos plieno ir geležies procentinę dalį (15–50 %). Be to, kai viešųjų pirkimų procedūroje dalyvaujantis užsienio tiekėjas pasiūlo mažiausią kainą, jis gali gauti tik iki pusės užsakyto kiekio. Kita dalis turi būti skiriama vietiniam tiekėjui, kurio kaina 20 % viršija užsienio dalyvio kainą. Tik jei nė vienas vietinis tiekėjas negali pasiūlyti kainos, kuri neviršytų 20 % mažiausios kainos (mažai tikėtinas atvejis, atsižvelgiant į didelę maržą), likusią sutarties dalį gali laimėti veiksmingesnis užsienio tiekėjas, dalyvaujantis viešųjų pirkimų procedūroje.

(102) Vienas iš Indijos eksportuojančių gamintojų tiriamuoju laikotarpiu sėkmingai dalyvavo viešųjų pirkimų procedūrose.

(103) Tiriamuoju laikotarpiu Komisija patikrino visas viešųjų pirkimų procedūras ir konkursus, susijusius su nagrinėjama Indijos bendrove. Tačiau konkrečių subsidijavimo požymių nenustatyta.

(104) Viešųjų pirkimų konkursai skelbiami internete, atitinkamų Indijos administracijos padalinių, institucijų ar valstybinių įmonių (pvz., Indijos geležinkelių) interneto svetainėse, o įmonės gali laisvai siųsti savo pasiūlymus. Įprasta, kad viešųjų pirkimų apimtis padalijama dviem bendrovėms. Mažiausią kainą pasiūliusiai bendrovei skiriama 60 % pirkimo sutarties, o antroje vietoje esančiai bendrovei skiriama likusi 40 % sutarties dalis su sąlyga, kad ji pakoreguos savo kainą taip, kad ji atitiktų viešųjų pirkimų konkurso laimėtojo pasiūlytą kainą. Ši taisyklė taip pat taikoma, jei viena arba abi bendrovės yra užsienio tiekėjai, dalyvaujantys viešųjų pirkimų procedūroje.

(105) Tiesa, kai kuriuose viešuosiuose pirkimuose gali dalyvauti tik savo šalies bendrovės. Tačiau, jei viešųjų pirkimų procedūra yra atvira užsienio tiekėjams, nėra jokios kainų diskriminacijos, apie kurią teigia skundo pateikėjas. Lengvatinė kaina (20 %) vietiniams tiekėjams taikoma tik su investicinėmis prekėmis susijusių viešųjų pirkimų atveju (16).

(106) Komisija patikrino ir nustatė, kad visose viešųjų pirkimų procedūrose, kurias tiriamuoju laikotarpiu laimėjo tiriamojo produkto Indijos gamintojas, nepriklausomai nuo to, ar jose galėjo dalyvauti užsienio tiekėjai, laimėjusi bendrovė pasiūlė mažiausią kainą arba jos pasiūlymas buvo antras ir ji turėjo pakoreguoti savo kainą iki mažiausios pasiūlytos kainos.

(107) Po galutinio faktų atskleidimo skundo pateikėjas teigė, kad iš kai kurių viešųjų pirkimų procedūrų pašalinus užsienio tiekėjus sumažėjo konkurencija, todėl bendros kainos buvo didesnės, kas prilygo finansiniam indėliui perkant prekes už didesnį nei pakankamą atlygį.

(108) Be to, skundo pateikėjas pastebėjo, kad Indijos viešųjų pirkimų taisyklėmis, pagal kurias tam tikruose viešųjų pirkimų konkursuose neleidžiami importuojami produktai, Indijos gamintojams užtikrinamas atitinkamas pirkimų kiekis, taip sukuriant jiems naudą.

(109) Komisija sutinka, kad neįtraukus užsienio tiekėjų į viešųjų pirkimų procedūras gali sumažėti konkurencija ir sukuriama rinka tik vietos tiekėjams, dalyvaujantiems viešųjų pirkimų procedūroje. Tačiau „Jindal Group“ per viešųjų pirkimų konkursus parduotas kiekis nebuvo reikšmingas, palyginti su visa bendrovės pardavimo apimtimi vidaus rinkoje tiriamuoju laikotarpiu. Be to, analizuodama viešųjų pirkimų procedūras, kurias tiriamuoju laikotarpiu laimėjo tiriamojo produkto Indijos gamintojas, Komisija nepastebėjo didelių kainų skirtumų tarp laimėjusių pasiūlymų viešųjų pirkimų konkursuose, kuriuose dalyvavo užsienio bendrovės, ir konkursuose, kuriuose jos nedalyvavo. Todėl šiuo konkrečiu atveju Komisija nenustatė jokios materialinės naudos, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies b punkte.

– „Exim Bank“ teikiamos paskatos pirkėjų kreditų forma

(110) Skundo pateikėjas teigė, kad „Exim Bank“ siūlo kredito linijas ir pirkėjo kreditą. Šios paskatos teikiamos ne eksportuotojams, o užsienio vyriausybėms, užsienio plėtros bankams ir finansų įstaigoms, užsienio komerciniams bankams ar kitiems subjektams. Tokiu finansavimu jiems suteikiama galimybė pirkti iš Indijos eksportuotojų atidėto kredito sąlygomis.

(111) „Exim Bank“ kredito linija arba pirkėjo kreditas tiriamuoju laikotarpiu nebuvo suteiktas nė vienu iš tiriamųjų eksportuojančių gamintojų eksporto pardavimo atvejų.

(112) Todėl Komisijai neprireikė toliau tirti šių schemų.

– Gudžarato valstijos vietinių subsidijų schemų teikiamos paskatos

(113) Skundo pateikėjas teigė, kad, be Indijos Vyriausybės skiriamų subsidijų, kai kurie tiriamojo produkto gamintojai gali pasinaudoti Gudžarato Vyriausybės valstijos lygmeniu teikiamomis subsidijų schemomis. Skunde išvardytos keturios vietinės schemos: — 2016–2021 m. pramonės skatinimo schema, pagal kurią naujoms Gudžarato valstijoje besikuriančioms bendrovėms taikomos mokesčių lengvatos; — Gudžarato PVM lengvatos schema, pagal kurią Gudžarato įmonė gali susigrąžinti PVM, sumokėtą už įsigytas žaliavas, kaip pirkimo mokesčio kreditą; — Specialiosios ekonominės zonos įstatymas, pagal kurį taikomas atleidimas nuo žyminio mokesčio ir registravimo mokesčio; — atleidimas nuo pardavimo ir kitų valstybinių mokesčių, taikomų perkant žaliavas SEZ įsikūrusiai įmonei arba įmonės padaliniui.

(114) Tik vienas iš tiriamųjų Indijos eksportuojančių gamintojų yra įsikūręs Gudžarato valstijoje ir galėtų pasinaudoti pirmiau išvardytomis vietinėmis subsidijų schemomis. Tačiau nustatyta, kad tiriamuoju laikotarpiu ši bendrovė negavo naudos pagal jokią iš išvardytų schemų.

(115) Todėl Komisijai neprireikė toliau tirti šių schemų.

– Elektros žyminio mokesčio atskaita (Gudžarato Vyriausybė)

(116) Komisija nustatė, kad tiriamuoju laikotarpiu šia priemone pasinaudojo vienas eksportuojantis gamintojas. Tačiau paaiškėjus, kad šiai bendrovei suteikta nauda buvo nereikšminga (0,02 %), Komisija nusprendė toliau šios priemonės netirti.

3.3. Schemos, kurių subsidijavimo įrodymai nustatyti

3.3.1. Atleidimo nuo muitų ir atsisakymo juos išieškoti schemos

(117) ILS, GPESS ir IEPS schemos grindžiamos 1992 m. Užsienio prekybos (Plėtra ir reguliavimas) įstatymu (1992 m., Nr. 22), kuris įsigaliojo 1992 m. rugpjūčio 7 d. (toliau – Užsienio prekybos įstatymas). Pagal Užsienio prekybos įstatymą Indijos Vyriausybė įgaliojama skelbti su eksporto ir importo politika susijusius pranešimus. Jie apibendrinami užsienio prekybos politikos dokumentuose, kuriuos paprastai kas penkerius metus leidžia ir reguliariai atnaujina Prekybos ministerija.

(118) Su tiriamuoju laikotarpiu susijęs užsienio prekybos politikos dokumentas yra „2015–2020 m. Užsienio prekybos politika“ (toliau – 2015–2020 m. UPP). Indijos Vyriausybė 2015–2020 m. UPP reglamentuojančias procedūras taip pat išdėstė „2015–2020 m. Procedūrų vadove“ (toliau – 2015–2020 m. PV).

(119) Sąlyginio apmokestinimo muitu schema (toliau – SAMS) yra grindžiama 1962 m. Muitinės įstatymo 75 skirsniu, 1944 m. Centrinio akcizų įstatymo 37 skirsniu, 1994 m. Finansų įstatymo 93A ir 94 skirsniais ir 1995 m. Muitų, centrinio akcizų muito ir paslaugų mokesčio sąlyginio apmokestinimo taisyklėmis. Sąlyginio apmokestinimo normos skelbiamos reguliariai.

(120) Bendrai pažymima, kad Komisija negalėjo per pagrįstą laiką užbaigti tam tikrų dokumentų, susijusių su eksporto ir (arba) importo sandoriais pagal šiame poskirsnyje aprašytas sąlyginio apmokestinimo muitu schemas, nuotolinio sutikrinimo, kaip buvo prašoma ir sutarta per nuotolinį duomenų sutikrinimą. Šiuo atžvilgiu Komisija, remdamasi pagrindinio reglamento 28 straipsnio 3 dalimi, nustatydama bendrovių ir Indijos Vyriausybės pateiktų duomenų neatitikimus, rėmėsi geriausiais turimais faktais.

(121) Po galutinio faktų atskleidimo vienas iš Indijos eksportuojančių gamintojų teigė, kad ILS, SAMS ir IEPS tikslas – neutralizuoti muitus, kuriuos bendrovė moka už eksportuojamiems produktams gaminti naudojamų žaliavų importą, todėl bendrovė negauna naudos iš šių trijų schemų.

(122) Tačiau, priešingai šiam teiginiui, pagal SAMS ir IEPS bendrovių gautos lengvatos nėra tiesiogiai susijusios su muitais, mokėtinais už importuojamas žaliavas, kurias bendrovės naudoja eksportuojamiems produktams gaminti.

(123) Pagal SAMS eksportuojanti bendrovė gauna išmokas grynaisiais pinigais, kurios siejamos tik su jos eksporto FOB verte. Ši bendrovė neprivalo importuoti jokių žaliavų.

(124) Taikant IEPS, eksportuojančiam gamintojui suteikiamos laikinosios mokėjimo priemonės, kurios gali būti parduodamos rinkoje arba naudojamos ateityje mokėtiniems importo muitams kompensuoti, tačiau ši kompensacija neapsiriboja žaliavomis, naudojamomis eksportuojamiems produktams, už kuriuos buvo gautos laikinosios mokėjimo priemonės pagal IEPS, gaminti. Taigi, laikinąsias mokėjimo priemones pagal IEPS galima naudoti bet kokiems mokėtiniems importo muitams, įskaitant su gamybos priemonėmis susijusius importo muitus, kompensuoti. Jas taip pat galima gauti, net jei bendrovė nieko neimportuoja.

(125) Tik ILS atveju esama tiesioginio ryšio tarp atleidimo nuo importo muitų už bendrovės importuojamas žaliavas ir eksportuojamus produktus. Todėl Komisija atleidimo nuo muito nelaiko bendrovei suteikta nauda, jei ji gali įrodyti, kad eksportuojamų galutinių produktų gamybai faktiškai sunaudojo pagal ILS importuotas žaliavas.

– Išankstinių leidimų schema (ILS)

(126) Komisija nustatė, kad vienas Indijos eksportuojantis gamintojas tiriamuoju laikotarpiu naudojosi ILS.

(a) Teisinis pagrindas

(127) Išsamus schemos apibūdinimas pateiktas 2015–2020 m. UPP 4.03–4.24 punktuose, taip pat 2015–2020 m. PV ir Atnaujinto 2015–2020 m. PV 4.04–4.52 skyriuose.

(b) Tinkamumas finansuoti

(128) ILS sudaro šešios poschemės, kurios išsamiau aprašytos tolesniame skirsnyje. Šios poschemės skiriasi, be kita ko, pagal tai, kam suteikiama teisė jomis naudotis. Teisę naudotis ILS fiziniam eksportui ir ILS metiniams poreikiams taikomomis poschemėmis turi su finansuojančiais gamintojais susieti gamintojai eksportuotojai ir prekiautojai eksportuotojai. Galutiniam eksportuotojui produktus tiekiantys gamintojai eksportuotojai turi teisę naudotis tarpiniam tiekimui taikoma ILS. Teisę naudotis ILS vadinamojo tariamo eksporto poscheme turi pagrindiniai rangovai, tiekiantys produktus 2015–2020 m. UPP 7.02 punkte nurodytoms vadinamojo tariamo eksporto kategorijų įmonėms, pvz., į eksportą orientuotoms įmonėms (toliau – EOĮ). Galiausiai vadinamojo tariamo eksporto lengvatomis pagal Išankstinio išleidimo įsakymo ir Kompensacinio vidaus akredityvo poschemes teisę naudotis turi tarpiniai gamintojų eksportuotojų tiekėjai.

(c) Praktinis įgyvendinimas

(129) ILS gali būti taikoma toliau aprašytais atvejais.

(130) Fiziniam eksportui: tai pagrindinė poschemė. Pagal ją leidžiama be muito importuoti žaliavas, naudojamas konkrečiam eksportuojamam galutiniam produktui gaminti. Šiuo atveju „fizinis“ reiškia, kad eksportuojamas produktas turi būti išvežtas iš Indijos teritorijos. Licencijoje nurodoma leistina importo apimtis ir eksporto įsipareigojimas, įskaitant eksportuojamo produkto rūšį.

(131) Metiniams poreikiams: toks leidimas susiejamas su platesne produktų grupe (pvz., cheminiais ir susijusiais produktais), o ne su konkrečiu eksportuojamu produktu. Licencijos turėtojas, neviršydamas tam tikros ribinės vertės, nustatytos atsižvelgiant į anksčiau jo vykdytą eksportą, gali be muito importuoti visas žaliavas, kurios turi būti naudojamos bet kuriems tokiai grupei priklausantiems produktams gaminti. Jis gali pasirinkti eksportuoti bet kurį tai produktų grupei priskiriamą produktą, pagamintą naudojant tokią muitu neapmokestinamą medžiagą;

(132) Tarpiniam tiekimui: ši poschemė taikoma tokiais atvejais, kai du gamintojai ketina gaminti vieną eksportuojamą produktą ir pasiskirstyti gamybos procesą. Tarpinį produktą gaminantis gamintojas eksportuotojas gali be muito importuoti žaliavas ir tam gali pasinaudoti ILS tarpiniam tiekimui. Galutinis eksportuotojas baigia gamybą ir privalo eksportuoti galutinį produktą.

(133) Tariamam eksportui: pagal šią poschemę pagrindinis rangovas gali be muito importuoti žaliavas, reikalingas prekėms, kurios bus parduotos kaip vadinamasis tariamas eksportas, gaminti. Kaip teigia Indijos Vyriausybė, tariamas eksportas reiškia tokias operacijas, kai tiekiamos prekės neišvežamos iš šalies. Tam tikros tiekimo kategorijos laikomos tariamu eksportu, jei produktai pagaminti Indijoje, pvz., produktų tiekimas EOĮ arba specialiojoje ekonominėje zonoje (toliau – SEZ) esančiai bendrovei.

(134) Išankstinio išleidimo įsakymui (IIĮ): ILS leidimo turėtojas, ketinantis įsigyti žaliavų iš vietos šaltinių ir nesinaudoti tiesioginiu importu, turi galimybę jų įsigyti pateikdamas IIĮ. Tokiais atvejais išankstiniai leidimai pripažįstami kaip IIĮ ir patvirtinami vietos tiekėjui pristačius jame nurodytus produktus. Patvirtinus IIĮ vietos tiekėjui suteikiama teisė naudotis tariamo eksporto lengvatomis, kaip nurodyta 2015–2020 m. UPP 7.03 punkte (t. y. tarpiniam tiekimui ir (arba) tariamam eksportui, tariamo eksporto sąlyginiam apmokestinimui ir galutinio akcizo grąžinimui taikoma ILS). Pagal IIĮ mechanizmą mokesčiai ir muitai grąžinami tiekėjui, o ne galutiniam eksportuotojui, sąlyginio apmokestinimo muitais ir (arba) muitų grąžinimo forma. Mokesčiai ir (arba) muitai gali būti grąžinami už vietos ir importuotas žaliavas.

(135) Kompensaciniam vidaus akredityvui: ši poschemė taip pat apima vietos tiekimą išankstinio leidimo turėtojui. Išankstinio leidimo turėtojas gali kreiptis į banką dėl vidaus akredityvo atidarymo vietos tiekėjui. Bankas patvirtina tiesioginio importo leidimą tik produktų, kurie ne importuojami, o įsigyjami šalies viduje, vertei ir kiekiui. Vietos tiekėjas turi teisę naudotis tariamo eksporto lengvatomis, nurodytomis 2015–2020 m. UPP 7.03 punkte (t. y. tarpiniam tiekimui ir (arba) tariamam eksportui, tariamo eksporto sąlyginiam apmokestinimui ir galutinio akcizo grąžinimui taikoma ILS).

(136) Komisija nustatė, kad tiriamuoju laikotarpiu vienas eksportuojantis gamintojas, kuris naudojosi schema, gavo nuolaidas pagal pirmąją poschemę, t. y. ILS fiziniam eksportui. Todėl nebūtina nustatyti likusių nepanaudotų poschemių kompensacinio poveikio.

(137) Indijos valdžios institucijų atliekamo tikrinimo tikslais išankstinio leidimo turėtojas teisiškai privalo „teisingai ir tinkamai tvarkyti importuotų ir (arba) šalies viduje be muitų įsigytų produktų suvartojamo ir naudojamo kiekio apskaitą“ bei naudoti specialią formą (2015–2020 m. PV 4.51 skyrius bei 4H priedėlis), t. y. pildyti faktinį vartojimo registrą. Registrą turi tikrinti nepriklausomas atestuotasis apskaitininkas ir (arba) darbo ir sąnaudų apskaitininkas, išduodantis sertifikatą, kuriame patvirtinama, kad nurodyti registrai ir susiję įrašai patikrinti, o pagal 4H priedėlį pateikta informacija visais atžvilgiais teisinga ir tiksli.

(138) Dėl poschemės, kuria per TL naudojosi nagrinėjamoji bendrovė, t. y. fizinio eksporto poschemės: Indijos Vyriausybė nustato leidžiamo importo ir įsipareigojimo eksportuoti kiekį ir vertę bei įrašo ją leidime. Be to, importuojant ir eksportuojant Vyriausybės pareigūnai atitinkamus sandorius turi įrašyti leidime. Pagal ILS leidžiamą importo apimtį nustato Indijos Vyriausybė, remdamasi standartinėmis išeigos normomis (toliau – SIN), kurios nustatytos iš esmės visiems produktams, įskaitant tiriamąjį produktą.

(139) Importuojamos žaliavos negali būti perduodamos ir turi būti naudojamos galutiniam eksportuojamam produktui gaminti. Eksporto prievolė turi būti įvykdyta per nustatytą laikotarpį nuo licencijos išdavimo (per 18 mėnesių su galimybe pratęsti laikotarpį du kartus po 6 mėnesius).

(140) Tarp importuotų žaliavų ir eksportuotų galutinių produktų nėra glaudaus ryšio. Reikalavimus atitinkančios žaliavos taip pat gali būti importuojamos ir naudojamos kitiems produktams nei tiriamasis produktas. Be to, licencijos įvairiems produktams gali būti grupuojamos. Tai reiškia, kad pagal ILS licenciją eksportuojant tam tikrą produktą gali būti suteikta teisė pagal tą pačią licenciją be muito importuoti žaliavas kitam produktui.

(141) Atlikus tyrimą nustatyta, kad nebuvo įformintas nė vienos iš eksportuojančio gamintojo naudojamų ILS licencijų naudojimo užbaigimas. Todėl eksportuojantis gamintojas negalėjo parodyti jokių 4H priedėlių savo ILS licencijose. Be to, eksportuojantis gamintojas pripažino, kad jo vartojimo registre negalima nustatyti faktinio importuotų žaliavų suvartojimo ir susieti jo su pagamintais ir eksportuotais galutiniais produktais. Reikėtų pažymėti, kad šis gamintojas yra vertikaliai integruotas keliais lygmenimis: 1 lygis – kokso ir ferochromo gamyba; 2 lygis – skysto nerūdijančiojo plieno gamyba; 3 lygis – plokščių gamyba; 4 lygis – karštai valcuotų ritinių gamyba; 5 lygis – plokščių šaltai valcuotų produktų gamyba (nagrinėjamasis produktas). Importuotos žaliavos naudojamos antrajame etape, kai jos sumaišomos su pirmajame etape pagamintomis arba šalies viduje įsigytomis žaliavomis.

(d) Išvada dėl ILS

(142) Atleidimas nuo importo muitų yra subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje, t. y. Indijos Vyriausybės finansinis indėlis, nes jį taikant atsisakoma muitų pajamų, kurios kitu atveju būtų surinktos, o tiriamasis eksportuotojas gauna naudos, nes padidinamas jo likvidumas.

(143) Be to, pagal teisės aktus nustatyta, kad ILS fiziniam eksportui priklauso nuo to, ar vykdomas eksportas, todėl laikoma individualia ir kompensuotina priemone pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos a punktą. Neprisiimdama eksporto įsipareigojimo bendrovė negali naudotis šios schemos teikiamomis lengvatomis.

(144) Šiuo atveju naudojamos poschemės negalima laikyti leistina sąlyginio apmokestinimo muitu sistema arba pakaitine sąlyginio apmokestinimo sistema, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje. Ji neatitinka taisyklių, nustatytų pagrindinio reglamento I priedo i punkte, II priede (Sąlyginio apmokestinimo sistemos apibrėžtis ir taisyklės) ir III priede (Pakaitinės sąlyginio apmokestinimo sistemos apibrėžtis ir taisyklės). Indijos Vyriausybė netaikė veiksmingos tikrinimo sistemos arba tvarkos, kad nustatytų, ar žaliavos buvo sunaudotos ir koks jų kiekis buvo sunaudotas eksportuojamam produktui gaminti (pagrindinio reglamento II priedo 4 punktas, o pakaitinių sąlyginio apmokestinimo schemų atveju – pagrindinio reglamento III priedo II dalies 2 punktas). Be to, laikoma, kad tiriamojo produkto SIN buvo nepakankamai tikslios ir negali būti laikomos faktinio naudojimo tikrinimo sistema, nes dėl jų formos Indijos Vyriausybė negali pakankamai tiksliai patikrinti, koks žaliavų kiekis buvo sunaudotas eksportuojamam produktui gaminti. Be to, Indijos Vyriausybė neatliko papildomo patikrinimo, grindžiamo panaudotomis faktinėmis žaliavomis, nors tokį patikrinimą reikia atlikti, kai netaikoma veiksminga tikrinimo sistema (pagrindinio reglamento II priedo 5 punktas ir III priedo II dalies 3 punktas).

(145) Todėl poschemė yra kompensuotina.

(e) Subsidijos sumos apskaičiavimas

(146) Kadangi nėra leidžiamų muitų grąžinimo sistemų ir nėra galimybės patikrinti faktinio atitinkamų žaliavų suvartojimo lygio, visa atsisakytų muitų suma (pagrindinis muitas ir muito mokestis) laikoma pertekliniu atleidimu nuo muitų, kuris pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktį būtų kompensuotina subsidija.

(147) Eksportuojančiam gamintojui apie Komisijos ketinimus taikyti pagrindinio reglamento 28 straipsnį ir geriausius turimus faktus šiuo atžvilgiu raštu pranešta 2021 m. lapkričio 22 d.

(148) Priešingai tolesniems bendrovės teiginiams, kad tokia lengvatos apskaičiavimo pagal ILS metodika nukrypsta nuo ankstesnės Komisijos praktikos ir yra pagrįsta tik prielaidomis ir išvadomis, pakartojama, kad bendrovė nepateikė jokių duomenų, pagal kuriuos būtų galima apskaičiuoti faktiškai grąžinamas per dideles muito sumas.

(149) Remiantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 1 dalies a punktu, mokesčiai, kuriuos bendrovė sumokėjo siekdama gauti subsidiją, buvo išskaičiuoti iš visos prašomos subsidijos sumos.

(150) Vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalimi, grąžinamos per didelės muito sumos turėtų būti paskirstytos visai eksporto apyvartai kaip atitinkamas vardiklis, nes subsidija priklauso nuo to, ar bus vykdomas eksportas.

(151) Tiriamuoju laikotarpiu šiai schemai nustatyta 0,05 % subsidijos norma.

(152) Po galutinio faktų atskleidimo aptariamas Indijos eksportuojantis gamintojas pakartojo savo teiginius dėl nepagrįsto pagrindinio reglamento 28 straipsnio taikymo ir metodikos, kurią Komisija naudojo bendrovės gautai naudai pagal šią schemą apskaičiuoti.

(153) Tačiau naujų argumentų nepateikta. Primenama, kad Komisija neturėjo kitos galimybės, kaip tik remtis geriausiais turimais faktais, nes bendrovė nepateikė jokių duomenų, pagal kuriuos būtų galima standartiniu būdu apskaičiuoti grąžinamas per dideles muitų sumas pagal šią schemą. Bet kuriuo atveju, atsižvelgdama į nustatytą subsidijos normą, kuri nurodyta 151 konstatuojamojoje dalyje, Komisija nusprendė, kad nereikšmingos naudos, kurią „Jindal Group“ gavo pagal ILS, nereikės kompensuoti.

– Sąlyginio apmokestinimo muitu schema (SAMS)

(154) Komisija nustatė, kad vienas Indijos eksportuojantis gamintojas tiriamuoju laikotarpiu naudojosi SAMS.

(a) Teisinis pagrindas

(155) Peržiūros tiriamuoju laikotarpiu taikytas teisinis pagrindas – 1995 m. Muitų ir sąlyginio apmokestinimo pagrindiniais akcizais taisyklės (toliau – 1995 m. SAMS taisyklės) su pakeitimais, padarytais 2006 m. (17), vėliau pakeistos 2017 m. Muitų ir sąlyginio apmokestinimo pagrindiniais akcizais taisyklėmis (18) (toliau – 2017 m. taisyklės), kurios įsigaliojo 2017 m. spalio 1 d. Šios sąlyginio apmokestinimo muitu schemos apskaičiavimo metodą reglamentuoja 1995 m. SAMS taisyklių 3 taisyklės 2 dalis. Minėtų SAMS taisyklių 12 taisyklės 1 dalies a punkto ii papunktis reglamentuoja deklaraciją, kurią eksportuojantys gamintojai turi pateikti, norėdami pasinaudoti šia schema. Šios taisyklės nepasikeitė 2017 m. SAMS taisyklėse ir atitinka 3 taisyklės 2 dalį bei 13 taisyklės 1 dalies a punkto ii papunktį.

(156) Be to, aplinkraštyje Nr. 24/2001 (19) pateikti konkretūs nurodymai, kaip laikytis 3 taisyklės 2 dalies ir reikalavimų, taikomų deklaracijai, kurią eksportuotojai turi pateikti pagal 12 taisyklės 1 dalies a punkto ii papunktį.

(157) 1995 m. SAMS taisyklių 4 taisyklėje nustatyta, kad centrinė valdžia gali patikslinti pagal 3 taisyklę nustatytą sumą arba normas. Vyriausybė atliko keletą pakeitimų, iš kurių paskutiniai, kuriais buvo peržiūrėtos normos, yra Pranešimas Nr. 95/2018 – CUSTOMS ir Pranešimas Nr. 07/2020 – CUSTOMS. Todėl tiriamojo produkto atveju SAMS normos buvo 1,8 % ir 1,6 % eksportuojamų produktų FOB vertės atitinkamai tiriamojo laikotarpio pirmai ir antrai daliai (20). Tos pačios SAMS normos taikomos karštai valcuotiems nerūdijančiojo plieno produktams, kuriuos eksportuoja aptariama Indijos bendrovė.

(b) Tinkamumas finansuoti

(158) Teisę naudotis šia schema turi visi gamintojai eksportuotojai arba prekiautojai eksportuotojai.

(c) Praktinis įgyvendinimas

(159) Pagal šią schemą bet kuri bendrovė, eksportuojanti reikalavimus atitinkančius produktus, turi teisę gauti sumą, atitinkančią deklaruotos eksportuojamo produkto FOB vertės procentinę dalį. Muitų ir sąlyginio apmokestinimo pagrindiniais akcizais taisyklių 3 taisyklės 2 dalyje nurodoma, kaip apskaičiuojama subsidijos suma: „2) Pagal šią taisyklę nustatydama sąlyginio apmokestinimo muitu sumą arba normą centrinė valdžia atsižvelgia į: (a) kiekvienos klasės vidutinį kiekį ar vertę arba medžiagų, iš kurių Indijoje paprastai gaminamos tam tikros klasės prekės, aprašymą; (b) importuotų medžiagų arba akcizais apmokestinamų medžiagų, skirtų tam tikros klasės prekėms gaminti Indijoje, vidutinį kiekį ar vertę; (c) vidutinę sumą muitų, sumokėtų už importuotas medžiagas arba akcizais apmokestinamas medžiagas, skirtas pusgaminiams, komponentams ir tarpiniams produktams, naudojamiems prekių gamyboje, gaminti; (d) vidutinę sumą muitų, sumokėtų už gamybos metu susidariusias atliekas ir katalizatorius: jeigu tokios atliekos ar katalizatoriai yra pakartotinai naudojami bet kuriame gamybos procese arba parduodami, taip pat atimama vidutinė pakartotinai panaudotų ar parduotų atliekų ar katalizatorių muitų suma; (e) vidutinę sumą muitų, sumokėtų už importuotas medžiagas arba akcizais apmokestinamas medžiagas, skirtas eksportuojamoms prekėms laikyti arba pakuoti; (f) visą kitą informaciją, kurią centrinė valdžia gali laikyti svarbia arba tam tikslui reikalinga.“

(160) Kitaip tariant, Indijos Vyriausybė grąžintiną sumą grindė visos pramonės muitų, sumokėtų už importuotas žaliavas, vidutinėmis vertėmis ir vidutine pramonės panaudojimo dalimi, kuri Indijos Vyriausybės manymu yra tipiška reikalavimus atitinkančių eksportuojamų produktų gamintojams. Tuomet Indijos Vyriausybė grąžintiną sumą išreiškia kaip reikalavimus atitinkančių eksportuojamų produktų vidutinės eksporto vertės procentinę dalį.

(161) Indijos Vyriausybė šią procentinę dalį naudoja tam, kad apskaičiuotų sąlyginio apmokestinimo muitu sumą, kurią turi teisę gauti visi reikalavimus atitinkantys eksportuotojai. Šios schemos normą kiekvienam produktui atskirai nustato Indijos Vyriausybė.

(162) Norėdama pasinaudoti šia schema, bendrovė turi eksportuoti. Į muitinės serverį įvedant krovinio duomenis nurodoma, kad eksportas vykdomas pagal SAMS, ir SAMS suma nustatoma neatšaukiamai. Po to, kai vežėjas pateikia bendrąją eksporto deklaraciją ir muitinė įsitikina, kad joje pateikti duomenys atitinka važtaraščio duomenis, laikoma, kad visos sąlygos yra įvykdytos ir sąlyginio apmokestinimo suma turi būti sumokėta tiesioginiu mokėjimu į eksportuotojo banko sąskaitą arba išduodant banko vekselį.

(163) Be to, eksportuotojas turi pateikti eksporto pajamų panaudojimo įrodymą pateikdamas banko pažymą apie eksporto pajamų panaudojimą (BRC). Šį dokumentą galima pateikti po to, kai sumokama sąlyginio apmokestinimo suma, tačiau Indijos Vyriausybė susigrąžina sumokėtą sumą, jei eksportuotojas per nustatytą terminą nepateikia BRC.

(164) Sąlyginio apmokestinimo suma gali būti panaudota bet kokiam tikslui ir pagal Indijos apskaitos standartus sąlyginio apmokestinimo suma komercinėse sąskaitose gali būti kaupiamuoju principu įtraukiama į apskaitą kaip pajamos, kai įvykdomas įsipareigojimas eksportuoti.

(165) Atitinkamuose teisės aktuose ir administracinėse instrukcijose nustatyta, kad Indijos muitinės administracija neturi reikalauti, kad eksportuotojui, prašančiam pasinaudoti sąlyginio apmokestinimo muitu schema, turėjo būti arba bus taikomas mokėtinas muitas už eksportuojamų prekių gamybai reikalingų žaliavų importą. Be to, per nuotolinį duomenų sutikrinimą Indijos Vyriausybė patvirtino, kad bendrovėms, kurios visas žaliavas įsigyja šalies viduje, vis tiek bus taikomas visa norma, apskaičiuota pagal pirmiau minėtą 3 taisyklės 2 dalį.

(d) Išvada dėl SAMS

(166) SAMS yra subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto I papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje. Vadinamoji sąlyginio apmokestinimo suma yra Indijos Vyriausybės finansinis indėlis, nes tai Indijos Vyriausybės tiesioginis lėšų pervedimas. Šios lėšos gali būti naudojamos be apribojimų. Sąlyginio apmokestinimo muitu suma taip pat yra naudinga eksportuotojui, nes padidina jo likvidumą.

(167) Eksportuojamų produktų sąlyginio apmokestinimo muitu normą kiekvienam produktui atskirai nustato Indijos Vyriausybė. Tačiau, nors subsidija vadinama sąlyginiu apmokestinimu muitu, ši schema neturi visų leistinos sąlyginio apmokestinimo muitu sistemos arba pakaitinės sąlyginio apmokestinimo sistemos, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje, savybių. Be to, ji neatitinka taisyklių, nustatytų pagrindinio reglamento I priedo I punkte, II priede (Sąlyginio apmokestinimo sistemos apibrėžtis ir taisyklės) ir III priede (Pakaitinės sąlyginio apmokestinimo sistemos apibrėžtis ir taisyklės). Grynųjų pinigų išmokėjimas eksportuotojui nesiejamas su faktiniu žaliavoms taikomų importo muitų mokėjimu ir nėra muito kreditas buvusio ar būsimo žaliavų importo muitams kompensuoti. Be to, netaikoma jokia sistema arba tvarka, skirta patvirtinti, kokios žaliavos ir kokiais kiekiais yra sunaudojamos gaminant eksportuojamus produktus. Be to, Indijos Vyriausybė neatliko papildomo patikrinimo, grindžiamo panaudotomis faktinėmis žaliavomis, nors tokį patikrinimą reikia atlikti, kai netaikoma veiksminga tikrinimo sistema (pagrindinio reglamento II priedo 5 punktas ir III priedo II dalies 3 punktas).

(168) Indijos Vyriausybės mokėtina suma eksportuotojams už eksportuojamus produktus priklauso nuo to, ar vykdomas eksportas, todėl pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 4 dalies a punktą ši schema laikoma individualia ir kompensuotina.

(169) Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, daroma išvada, kad SAMS yra kompensuotina.

(e) Subsidijos sumos apskaičiavimas

(170) Vadovaudamasi pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalimi ir 5 straipsniu, Komisija apskaičiavo kompensuotinų subsidijų sumą, atsižvelgdama į gavėjui suteiktą naudą, kuri buvo nustatyta tiriamuoju laikotarpiu. Atsižvelgdama į ją, Komisija nustatė, kad nauda gavėjui suteikiama pagal šią schemą įvykdžius eksporto operaciją. Šiuo momentu Indijos vyriausybė privalo sumokėti sąlyginio apmokestinimo sumą, o tai yra finansinis indėlis, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje. Muitinei išdavus eksporto važtaraštį, kuriame, be kita ko, nurodoma konkrečiai eksporto operacijai suteiktina sąlyginio apmokestinimo suma, Indijos Vyriausybė nebeturi teisės priimti sprendimo suteikti subsidiją ar jos nesuteikti.

(171) Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija laikosi nuomonės, kad pagal SAMS gauta subsidija yra lygi sąlyginio apmokestinimo muitu sumų, gautų už eksporto operacijas, atliktas pagal šią schemą per tiriamąjį laikotarpį, sumoms. Komisija atsižvelgė į sąlyginio apmokestinimo muitu sumas, gautas už visas Indijos eksportuojančio gamintojo eksporto operacijas, nes bendrovė eksportuoja tik tiriamąjį produktą ir karštai valcuotus nerūdijančiojo plieno produktus, kurie yra tiriamojo produkto gamybos pusgaminiai, kuriems taikomos tos pačios SAMS normos.

(172) Vadovaudamasi pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 dalimi, Komisija paskirstė šias subsidijų sumas visai bendrovės eksporto apyvartai tiriamuoju laikotarpiu kaip atitinkamą vardiklį, nes subsidija priklauso nuo to, ar vykdomas eksportas, ir ją skiriant nebuvo atsižvelgta į perdirbtą, pagamintą, eksportuotą arba vežtą kiekį.

(173) Tiriamuoju laikotarpiu pagal šią schemą „Jindal Group“ nustatyta 1,65 % subsidijos norma.

– Gamybos priemonių eksportui skatinti schema

(174) Komisija nustatė, kad dviem Indijos eksportuojantiems gamintojams buvo suteiktos nuolaidos pagal GPESS, kurios tiriamuoju laikotarpiu galėjo būti priskirtos nagrinėjamajam produktui.

(a) Teisinis pagrindas

(175) Išsamus GPESS aprašymas pateiktas 2015–2020 m. UPP 5 skyriuje ir 2015–2020 m. PV 5 skyriuje.

(b) Tinkamumas finansuoti

(176) Teisę naudotis šia priemone turi gamintojai eksportuotojai, taip pat su finansuojančiais gamintojais susieti prekiautojai eksportuotojai ir paslaugų teikėjai.

(c) Praktinis įgyvendinimas

(177) Laikydamasi įsipareigojimo eksportuoti sąlygos bendrovė gali importuoti gamybos priemones (naujas gamybos priemones ir naudotas iki 10 metų senumo gamybos priemones), mokėdama už jas sumažintą muito normą. Tuo tikslu, pateikus prašymą ir sumokėjus mokestį, Indijos Vyriausybė išduoda GPESS licenciją. Pagal šią schemą numatyta taikyti sumažintą importo muito normą visoms pagal šią schemą importuojamoms gamybos priemonėms. Vykdant įsipareigojimą eksportuoti importuotos gamybos priemonės turi būti panaudotos tam tikram eksportui skirtų prekių kiekiui pagaminti per tam tikrą laikotarpį. Pagal 2015–2020 m. UPP ir Atnaujintą 2015–2020 m. UPP gamybos priemones pagal GPESS galima importuoti mokant 0 % muito normą. Tačiau iki 2015 m. importuotoms gamybos priemonėms taip pat buvo galima taikyti 3 % muito normą. Tokiu atveju eksporto prievolės įvykdymo laikas buvo ilgesnis. Įsipareigojimas eksportuoti, kuris yra lygus šešis kartus nesumokėtam muitui, turi būti įvykdytas per ne daugiau kaip šešerius metus.

(178) GPESS licencijos turėtojas pagrindines gamybos priemones gali įsigyti ir iš vietos šaltinių. Tokiu atveju gamybos priemonių vietos gamintojas gali pasinaudoti importuojamų komponentų, reikalingų tokioms gamybos priemonėms pagaminti, importu be muitų. Arba toks vietinis gamintojas gali prašyti, kad jam būtų taikomos tariamo eksporto lengvatos už pagrindinių gamybos priemonių tiekimą GPESS licencijos turėtojui.

(d) Išvados dėl GPESS

(179) GPESS yra subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje. Muito sumažinimas laikomas Indijos Vyriausybės finansiniu indėliu, nes ši koncesija sumažina Indijos Vyriausybės pajamas iš muitų, kurias ji turėtų gauti, jeigu minėtoji sistema nebūtų taikoma. Muito sumažinimas taip pat naudingas eksportuotojui, nes importuojant sutaupyti muitai padidina bendrovės likvidumą.

(180) Be to, GPESS pagal teisės aktus priklauso nuo to, ar bus vykdomas eksportas, nes neįsipareigojus eksportuoti negalima gauti šių licencijų. Todėl pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos a punktą ji laikoma individualia ir kompensuotina.

(181) GPESS negalima laikyti leistina sąlyginio apmokestinimo muitu sistema arba pakaitine sąlyginio apmokestinimo sistema, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje. Tokios leistinos sistemos, kaip nustatyta pagrindinio reglamento I priedo i punkte, netaikomos gamybos priemonėms, nes šios nėra sunaudojamos gaminant eksportuojamus produktus.

(e) Subsidijos sumos apskaičiavimas

(182) Kompensuotinų subsidijų suma apskaičiuota pagrindinio reglamento 7 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka remiantis muitu, nesumokėtu už importuotas gamybos priemones, paskirstytu per laikotarpį, kuris atitinka tokių gamybos priemonių įprastinį nusidėvėjimo laikotarpį susijusiame pramonės sektoriuje. Tokiu būdu apskaičiuota suma, priskiriama TL, buvo koreguojama, pridedant šio laikotarpio palūkanas, kad būtų atspindėta visa gautų lėšų vertė per tam tikrą laikotarpį. Buvo nustatyta, kad šiam tikslui tinka tiriamuoju laikotarpiu Indijoje galiojusi komercinių palūkanų norma.

(183) Remiantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 1 dalies a punktu, mokesčiai, kuriuos bendrovės sumokėjo siekdamos gauti subsidiją, buvo išskaičiuoti iš visos prašomos subsidijos sumos.

(184) Vadovaujantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 ir 3 dalimis, ši subsidijos suma buvo paskirstyta tam tikrai eksporto apyvartai tiriamuoju laikotarpiu kaip atitinkamas vardiklis, nes subsidija priklauso nuo to, ar vykdomas eksportas, ir ją skiriant nebuvo atsižvelgta į pagamintą, perdirbtą, eksportuotą arba vežtą kiekį. Vienos iš Indijos bendrovių atveju tiriamojo produkto eksporto apyvarta buvo naudojama kaip vardiklis, nes bendrovė pagal GPESS įsigytas mašinas naudoja tik nagrinėjamojo produkto gamybai.

(185) Vienas iš Indijos eksportuojančių gamintojų prašė pakoreguoti eksporto apyvartą, kuri buvo naudojama kaip vardiklis apskaičiuojant. Bendrovė teigė, kad ji tik pradėjo gamybą tiriamuoju laikotarpiu ir pasiekė tik 15 % savo pajėgumų. Todėl bendrovė paprašė ekstrapoliuoti jos eksporto apyvartą, kad būtų atsižvelgta į visišką jos pajėgumų panaudojimą.

(186) Tačiau subsidijų normos visada apskaičiuojamos remiantis faktine apyvarta. Negalima daryti prielaidos, kad po veiklos pradžios etapo bendrovė visiškai išnaudos savo pajėgumus. Be to, būsimas vidaus ir eksporto apyvartos pasiskirstymo santykis būtų tik spėjimas. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.

(187) Po galutinio faktų atskleidimo bendrovė pakartojo šį tvirtinimą, pabrėždama, kad GPESS yra vienkartinė subsidija, todėl sumą apskaičiavus nekoreguojant vardiklio neteisingai pavaizduojama nauda, suteikta bendrovei, kuri tik pradeda savo veiklą.

(188) GPESS iš tiesų yra vienkartinė subsidija ir Komisija į tai atsižvelgė: naudos suma pagal schemą buvo paskirstyta TL, atsižvelgiant į atitinkamų gamybos priemonių nusidėvėjimo laikotarpį. Tačiau Komisija negali koreguoti vardiklio, darydama prielaidas dėl galimos bendrovės eksporto apyvartos, kaip jau pabrėžta 186 konstatuojamojoje dalyje. Todėl apskaičiavimo metodika patvirtinama.

(189) Tiriamajam laikotarpiui paskirstyta subsidijos norma pagal šią schemą sudarė 5,69 % „Chromeni“ atveju ir 0,36 % „Jindal Group“ atveju.

– Indijos eksportuojamų prekių schema (IEPS)

(190) Komisija nustatė, kad du Indijos eksportuojantys gamintojai tiriamuoju laikotarpiu naudojosi IEPS.

(a) Teisinis pagrindas

(191) Išsamus IEPS apibūdinimas pateiktas 2015–2020 m. UPP ir Atnaujintos 2015–2020 m. UPP 3 skyriuje, taip pat 2015–2020 m. PV ir Atnaujinto 2015–2020 m. PV 3 skyriuje.

(b) Tinkamumas finansuoti

(192) Teisę naudotis šia schema turi visi gamintojai eksportuotojai arba prekiautojai eksportuotojai.

(c) Praktinis įgyvendinimas

(193) Teisę naudotis šia schema turinčios bendrovės gali naudotis IEPS eksportuodamos konkrečius produktus į konkrečias šalis, kurios yra priskirtos A grupei (tradicinės rinkos, įskaitant visas ES valstybes nares), B grupei (besiformuojančios rinkos ir tikslinės rinkos) ir C grupei (kitos rinkos). Kiekvienai grupei priskiriamos šalys ir produktai, kuriems nustatytos atitinkamos lengvatinės normos, yra išvardyti Atnaujinto PV 3B priedėlyje.

(194) Nauda suteikiama muito kredito, kuris atitinka eksportuojamų produktų FOB vertės procentinę dalį, forma. Tiriamuoju laikotarpiu IEPS norma sudarė 2 % (21).

(195) Pagal 2015–2020 m. UPP 3.06 punktą ši schema netaikoma tam tikrų rūšių eksporto veiklai, pvz., importuotų ar persiunčiamų produktų eksportui, tariamam eksportui, paslaugų eksportui ir įmonių, veikiančių specialiosiose ekonominėse zonose, arba eksportuojančių įmonių eksporto apyvartai.

(196) Remiantis Atnaujinto 2015–2020 m. PV 3.13 punktu, muito kreditai pagal IEPS gali būti laisvai perleidžiami ir galioja 18 mėnesių nuo išdavimo, o muito kredito pažymos, išduotos 2016 m. sausio 1 d. arba vėliau, galioja 24 mėnesius nuo išdavimo.

(197) Jie gali būti naudojami: i) muitams už importuojamas žaliavas ar prekes, įskaitant gamybos priemones, sumokėti; ii) akcizams už šalies vidaus rinkoje įsigytas žaliavas ar prekes, įskaitant gamybos priemones, sumokėti ir iii) paslaugų mokesčiui už įsigytas paslaugas sumokėti.

(198) Prašymą lengvatoms pagal IEPS gauti reikia pateikti internetu Užsienio prekybos generalinio direktorato svetainėje. Kartu su prašymu internete reikia pateikti susijusius dokumentus (važtaraščius, banko pažymas apie eksporto pajamų panaudojimą ir pristatymo patvirtinimą). Susijusi Indijos Vyriausybės regioninė institucija patikrinusi dokumentus suteikia muito kreditą. Jei eksportuotojas pateikia susijusius dokumentus, regioninė institucija negali savo nuožiūra nesuteikti muito kreditų.

(d) Išvada dėl IEPS

(199) IEPS yra subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje. IEPS muito kreditas yra Indijos Vyriausybės finansinis indėlis, nes jis galiausiai naudojamas gamybos priemonių importo muitams kompensuoti, taip sumažinant Indijos Vyriausybės muitų pajamas, kurias kitu atveju ji būtų gavusi. Be to, IEPS yra naudinga eksportuotojui, kuris neturi mokėti tų importo muitų.

(200) Be to, pagal teisės aktus IEPS priklauso nuo to, ar bus vykdomas eksportas, todėl pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 4 dalies pirmos pastraipos a punktą ji laikoma individualia ir kompensuotina schema.

(201) Pažymima, kad IEPS nustojo galioti po tiriamojo laikotarpio, nuo 2021 m. sausio 1 d. Tačiau iki 2021 m. pabaigos bendrovės vis dar gali prašyti laikinųjų mokėjimo priemonių pagal IEPS už 2020 m. įvykdytas eksporto operacijas. Be to, bendrovės iki 2023 m. rugsėjo 15 d. vis dar gali naudoti 2021 m. gautas laikinąsias mokėjimo priemones pagal IEPS mokėtiniems importo muitams subalansuoti. Taigi, pagal šią schemą nauda buvo gauta tiriamuoju laikotarpius ir tęsis net ir nustačius priemones.

(e) Subsidijos sumos apskaičiavimas

(202) Vadovaudamasi pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalimi ir 5 straipsniu, Komisija apskaičiavo kompensuotinų subsidijų sumą, atsižvelgdama į gavėjui suteiktą naudą, kuri buvo nustatyta tiriamuoju laikotarpiu. Atsižvelgdama į ją, Komisija nustatė, kad nauda gavėjui suteikiama pagal šią schemą įvykdžius eksporto operaciją. Tuo momentu Indijos Vyriausybė išduoda muito kreditą, kurį eksportuojantis gamintojas įtraukia į apskaitą kaip gautiną sumą, kurią eksportuojantis gamintojas gali bet kuriuo momentu kompensuoti. Tai yra finansinis indėlis, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje. Muitinei išdavus eksporto važtaraštį Indijos Vyriausybė nebeturi teisės priimti sprendimo suteikti subsidiją ar jos nesuteikti. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija laikosi nuomonės, kad pagal IEPS gauta subsidija yra lygi sumų, gautų už eksporto operacijas, atliktas pagal šią schemą per tiriamąjį laikotarpį, sumoms. Komisija atsižvelgė į IEPS sumas, gautas už visas Indijos eksportuojančių gamintojų eksporto operacijas, nes bendrovės eksportuoja tik tiriamąjį produktą ir karštai valcuotus nerūdijančiojo plieno produktus, kurie yra tiriamojo produkto gamybos pusgaminiai, kuriems taikomos tos pačios IEPS normos.

(203) Remiantis pagrindinio reglamento 7 straipsnio 1 dalies a punktu, mokesčiai, kuriuos bendrovės sumokėjo siekdamos gauti subsidiją, buvo išskaičiuoti iš visos prašomos subsidijos sumos.

(204) Vadovaudamasi pagrindinio reglamento 7 straipsnio 2 ir 3 dalimis, Komisija paskirstė šią subsidijos sumą bendrovių eksporto apyvartai tiriamuoju laikotarpiu kaip atitinkamą vardiklį, nes subsidija priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų ir buvo skiriama neatsižvelgiant į pagamintus, eksportuotus arba pervežtus kiekius.

(205) Pagal šią schemą nustatyta subsidijos norma tiriamuoju laikotarpiu sudarė 1,87 % „Chromeni“ atveju ir 1,92 % „Jindal Group“.

3.3.2. Chromo rūdos tiekimas už mažesnį nei pakankamą atlygį

3.3.2.1. Skundas ir subsidijavimo schema

(206) Skundo pateikėjas teigė, kad Indijos Vyriausybė dirbtinai mažina pagrindinių vietos pramonės gamybos išteklių sąnaudas, skatindama chromo rūdos kasybos bendroves Indijoje įvairiomis reguliavimo priemonėmis, įskaitant eksporto apribojimus (pvz., eksporto mokestį, eksporto licencijas ir valstybinių prekybos įmonių dalyvavimą eksporto operacijose), tiekti chromo rūdą Indijos tiriamojo produkto galutinės grandies pramonės sektoriui už mažesnį nei pakankamą atlygį.

(207) Be to, skundo pateikėjas teigė, kad Indijos Vyriausybė visiškai kontroliuoja Indijos chromo rūdos kasybos sektorių. Savo įstatymais ir kitais teisės aktais Indijos Vyriausybė nustato, kas turi išgauti chromą (kasybos bendrovės, kurioms išduodama licencija). Kai kurios kasybos bendrovės taip pat priklauso valstybei ir (arba) jų valdyme dalyvauja valstybė. Taip Indijos Vyriausybė kasybos bendrovėms suteikia įgaliojimus siekti Indijos Vyriausybės politikos tikslų.

(208) Kadangi chromo rūda daugiausia naudojama ferochromui gaminti, o šis iš esmės naudojamas nerūdijančiajam plienui gaminti, naudos gavo Indijos tiriamojo produkto gamintojai, kurie gamina ir ferochromą, ir nerūdijantįjį plieną.

3.3.2.2. Teisinis pagrindas

(209) Chromo rūdos kasybos politiką administruoja Kasyklų ministerija. Be to, mineralinių išteklių eksportą administruoja Prekybos ir pramonės ministerija.

(210) Centrinė ir regioninė valdžia atlieka svarbų vaidmenį kasybos pramonėje, įskaitant chromo rūdos kasybą, nustatydamos nacionalinę kasybos politiką, standartus, gaires ir kriterijus, taip pat priimdamos sprendimus dėl kasybos autorizacijos procedūros.

(211) Atitinkamų taisyklių ir reglamentų teisinis pagrindas: — 1957 m. Kasyklų ir mineralinių išteklių (plėtros ir reguliavimo) įstatymas (22); — 2015 m. Mineralinių išteklių (mineralų sudėties įrodymų) taisyklės (23); — 2015 m. Mineralinių išteklių (aukcionų) taisyklės (24); — 2015 m. Mineralinių išteklių (neišskirtinio išžvalgymo leidimų) taisyklės (25); — 2015 m. Nacionalinio mineralinių išteklių žvalgymo fondo taisyklės (26); — 2015 m. Mineralinių išteklių (valstybinės įmonės vykdomos kasybos) taisyklės (27); — 2015 m. Kasyklų ir mineralinių išteklių (indėlio į rajono mineralinių išteklių fondą) taisyklės (28); — 2016 m. Atominių mineralinių išteklių koncesijos taisyklės (29); — 2016 m. Mineralinių išteklių koncesijos (išskyrus branduolinės ir angliavandenilių energetikos mineralinius išteklius) taisyklės (30); — 2017 m. Mineralinių išteklių apsaugos ir plėtros taisyklės (31); — 2019 m. Nacionalinė mineralinių išteklių politika (32).

3.3.2.3. Tyrimo metu nustatyti faktai

(212) Komisija nustatė, kad vienas vertikaliai integruotas Indijos eksportuojantis tiriamojo produkto gamintojas vidaus rinkoje pirko chromo rūdą ferochromui gaminti, kurią šis gamintojas naudojo plokštėms, vėliau – karštai valcuotiems ritiniams ir galiausiai – plokštiems šaltai valcuotiems produktams gaminti.

(213) Didžiąją dalį chromo rūdos tiriamuoju laikotarpiu bendrovė įsigijo iš valstybės valdomos įmonės (toliau – VVĮ) „Odisha Mining Corporation“ (toliau – OMC). Taip pat pranešta apie nedidelius įsigytus kiekius iš dviejų tariamai privačių kasybos bendrovių ir vienos prekybos bendrovės.

(a) Pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalies nuostatų taikymas

(214) Komisija informavo Indijos vyriausybę, kad tiriant, ar, kaip įtariama, tiriamojo produkto pramonei teiktos subsidijos, įskaitant chromo rūdos tiekimą už mažesnį nei pakankamą atlygį, ir kiek šios subsidijos teiktos, pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalį jai gali prireikti remtis turimais faktais.

(215) Komisija savo klausimyne, rašte dėl informacijos neišsamumo ir per nuotolinį duomenų sutikrinimą paprašė Indijos Vyriausybės pateikti tam tikrą informaciją, susijusią su tiekėjais ir Indijos nacionalinės chromo rūdos rinkos veikimu. Be kita ko, buvo prašoma informacijos apie teisinę ir institucinę struktūrą, chromo rūdos rinkos organizavimą, chromo rūdos gamintojus Indijoje, kainų nustatymo mechanizmus ir kainas, taip pat apie bendrovių turimas akcijas.

(216) Pradėdama tyrimą, Komisija paprašė Indijos Vyriausybės perduoti prie antisubsidijų klausimyno (klausimynas chromo rūdos tiekėjams) pridėtą B priedėlį 10 didžiausių chromo rūdos gamintojų ir platintojų, taip pat visiems kitiems chromo rūdos gamintojams ir platintojams, kurie tiekė chromo rūdą eksportuojantiems gamintojams. B priedėlį sudarė word formato dokumentas (Appendix B_Input supplier) ir excel formato dokumentas (Appendix B - Input suppliers tables). Atsakymų į B priedėlio klausimus negauta.

(217) 2021 m. rugpjūčio 25 d. rašte Indijos Vyriausybei dėl informacijos neišsamumo Komisija atkreipė dėmesį į tai, kad ji negavo jokio atsakymo į klausimyno B priedėlio klausimus.

(218) Nuotolinio duomenų sutikrinimo metu ir po jo Komisija informavo Indijos Vyriausybę, kad jai vis dar trūksta informacijos apie bendrą chromo rūdos gamybą ir suvartojimą Indijos rinkoje. Be to, Indijos Vyriausybė nurodė, kad ji negalėjo pateikti statistinių duomenų apie aptariamos žaliavos Indijos vidaus rinkos kainas. Taip pat, liko neatsakyti klausimai dėl rinkos struktūros ir dalyvių, įskaitant klausimus apie tai, ar šie dalyviai priklauso valstybei, ar yra privatūs subjektai. Galiausiai Komisija vis dar nebuvo gavusi tinkamo chromo rūdos eksporto mokesčių teisinio pagrindo.

(219) Todėl 2021 m. gruodžio 8 d. Komisija informavo Indijos Vyriausybę, kad ji ketina pasinaudoti turimais faktais pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalį. Po šio rašto Indijos Vyriausybė pirmiausia pateikė labai nedidelę trūkstamos informacijos dalį, daugiausia susijusią su rinkos struktūra, kai kurių kasybos bendrovių nuosavybės duomenis ir eksporto mokesčio teisinį pagrindą. Šią informaciją sudarė vos keli puslapiai ir jai trūko patvirtinamųjų įrodymų. Tuomet Indijos Vyriausybė atsiuntė papildomą laišką, kuriame apskritai prieštaravo pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalies taikymui ir teigė, kad Komisija turėtų atsižvelgti į pateiktą papildomą informaciją, o nesivadovauti turimais faktais.

(220) Atsakydama Komisija pirmiausia pažymėjo, kad Indijos Vyriausybė nepateikė šios informacijos po kartotinių raginimų atliekant tyrimą, ir kad papildoma informacija buvo gauta tyrimui gerokai pažengus, todėl į ją nebuvo galima atsižvelgti. Trūkstamą informaciją apie kasybos bendrovių nuosavybę ir chromo rūdos eksporto mokesčius Komisija gavo iš viešai prieinamų šaltinių. Todėl Komisija nustatė, kad Indijos Vyriausybė nepateikė būtinos informacijos, kaip numatyta pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje, o informacija, kurią Indijos Vyriausybė pateikė jau gerokai pažengus tyrimui, negalėjo būti naudojama pagal pagrindinio reglamento 28 straipsnio 3 dalies sąlygas. Bet kokiu atveju Komisijai vis tiek teko papildyti labai negausią Indijos Vyriausybės pateiktą informaciją kitais trūkstamais duomenimis, daugiausia apie kainų nustatymą ir Indijos Vyriausybės vaidmenį bei jos įtaką tiekėjams (įskaitant privačius rinkos dalyvius) chromo rūdos rinkoje. Todėl Komisija ir toliau teigė, kad ji turėjo remtis 28 straipsnio 1 dalimi ir pasikliauti turimais faktais.

(221) Po galutinio faktų atskleidimo Indijos Vyriausybė pakartojo savo poziciją, kad pagrindinio reglamento 28 straipsnio taikymas buvo nepagrįstas, nes visa Komisijos prašyta informacija buvo pateikta.

(222) Tačiau, kaip išsamiai paaiškinta 220 konstatuojamojoje dalyje, ši informacija Komisiją pasiekė tyrimui jau gerokai pažengus arba pateikti duomenys buvo neišsamūs. Jie visų pirma buvo susiję su tokiais svarbiais elementais kaip chromo rūdos rinkos struktūra, kainų nustatymo metodika ar chromo rūdos suvartojimas uždarojoje rinkoje. Todėl, nors Komisija kiek įmanoma naudojosi Indijos Vyriausybės pateikta informacija, ji taip pat turėjo remtis papildomais šaltiniais ir geriausiais turimais faktais.

(b) Analizė

(223) Siekiant nustatyti kompensuotinos subsidijos faktą, pagal pagrindinio reglamento 3 ir 4 straipsnius būtini trys elementai: i) finansinis indėlis, ii) nauda ir iii) konkretumas (pagrindinio reglamento 3 straipsnis).

i) Finansinis indėlis

Kasybos bendrovės, veikiančios kaip valstybinė institucija

(224) Atliekant tyrimą pirmiausia buvo vertinama, ar Indijos Vyriausybė tiekė chromo rūdą nerūdijančiojo plieno gamintojams per kasybos bendroves, veikiančias kaip „valstybinė institucija“. Šiam vertinimui pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punktą ir 2 dalies b punktą taikytinas teisinis standartas ir aiškinimas remiasi PPO teismų praktika dėl „valstybinė institucijos“.

(225) Vadovaujantis atitinkama PPO teismų praktika (33), sąvoka „valstybinė institucija“ reiškia subjektą, kuris „turi vyriausybės institucijos įgaliojimus, jais naudojasi arba kuriam vyriausybės institucijos įgaliojimai yra suteikti“. Nustatant, ar subjektas yra valstybinė institucija, kiekvienu konkrečiu atveju turėtų būti išnagrinėtos „atitinkamo subjekto esminės charakteristikos ir funkcijos“, jo „ryšys su vyriausybe“ ir „šalyje, kurioje tiriamasis subjektas veikia, vyraujančios teisinės ir ekonominės sąlygos“. Priklausomai nuo konkrečių kiekvienos bylos aplinkybių, svarbūs įrodymai gali būti: i) įrodymas, kad „subjektas faktiškai vykdo vyriausybės funkcijas“, ypač jei šie įrodymai „patvirtina, kad ši praktika tvari ir sisteminga“; ii) įrodymas, susijęs su „viešosios politikos, taikomos sektoriuje, kuriame tiriamasis subjektas veikia, apimtimi ir turiniu“, ir iii) įrodymas, kad vyriausybė „reikšmingai kontroliuoja subjektą ir jo elgseną“. Nustatant, ar subjektas yra valstybinė institucija, tyrimą atliekanti institucija privalo „įvertinti ir tinkamai atsižvelgti į visas svarbias subjekto charakteristikas“ ir ištirti visų rūšių įrodymus, kurie gali būti susiję su šiuo įvertinimu; tai darydama ji turėtų vengti „išskirtinio ar nepagrįsto dėmesio kuriai nors vienai charakteristikai, tinkamai neatsižvelgdama į kitas, kurios gali būti svarbios“.

(226) Norint konkrečiu atveju tinkamai apibūdinti subjektą kaip valstybinę instituciją, gali būti svarbu atsižvelgti į tai, „ar [subjektui] būdinga elgsena arba funkcijos, kurios paprastai pagal teisinę susijusios valstybės narės sistemą laikomos vyriausybės veiklos dalimi“, taip pat į PPO narių subjektų klasifikaciją ir funkcijas apskritai. Taigi, nustatant, ar konkretus subjektas yra valstybinė institucija, gali būti svarbu atsižvelgti į tai, ar jo funkcijos arba veiksmai yra tokie, kurie atitinkamos narės teisinėje sistemoje paprastai priskiriami valstybinėms institucijoms.

(227) Vyriausybė (siaurąja prasme) gali suteikti subjektams įgaliojimų įvairiais būdais. Todėl norint įrodyti, kad konkrečiam subjektui tokie įgaliojimai suteikti, gali prireikti įvairių įrodymų. Įrodymai, kad subjektas faktiškai vykdo vyriausybės funkcijas, gali būti laikomi įrodymu, kad jie turi arba jam yra pavesti vyriausybės įgaliojimai, ypač jei šie įrodymai patvirtina, kad ši praktika tvari ir sisteminga.

(228) Įrodymai, kad vyriausybė vykdo reikšmingą subjekto arba jo veiklos kontrolę, tam tikromis aplinkybėmis gali būti naudojami kaip įrodymas, kad tas subjektas turi vyriausybės įgaliojimų ir jais naudojasi vyriausybės funkcijoms atlikti. Iš tiesų, nors vyriausybės nuosavybės teisė į subjektą nėra lemiamas kriterijus, kartu su kitais elementais toks faktas gali būti laikomas įrodymu. Tačiau vien formalių ryšių tarp subjekto ir vyriausybės siaurąja prasme nepakanka tam, kad būtų nustatytas vyriausybės įgaliojimų faktas. Todėl, pvz., vien tai, kad vyriausybė yra subjekto didžiausias akcininkas, neįrodo, kad ji vykdo reikšmingą jo veiklos kontrolę, ar kad ji yra suteikusi subjektui vyriausybės įgaliojimų. Vis dėlto kai kuriais atvejais, jei remiantis įrodymais matyti, kad yra daug oficialių vyriausybės kontrolės požymių, ir taip pat yra įrodymų, kad tokia kontrolė reikšmingai taikoma, remiantis tokiais įrodymais galima daryti išvadą, kad atitinkamas subjektas naudojasi vyriausybės įgaliojimais.

(229) Nustatant, ar subjektas yra valstybinė institucija, svarbiausia ne tai, ar elgsena, dėl kurios tariamai atsirado finansinis indėlis, yra logiškai susijusi su nustatytomis „vyriausybės funkcijomis“. Šiuo atžvilgiu teisiniame standarte, taikomame apibrėžiant valstybinę instituciją pagal SKP susitarimo 1straipsnio 1.1 dalies a punkto 1 papunktį, nenustatomas konkretaus laipsnio ar pobūdžio ryšys, kuris būtinai turi būti aptiktas tarp nustatytų vyriausybės funkcijų ir konkretaus finansinio indėlio. Atitinkamas tyrimas veikiau nukreiptas į tokią elgseną praktikuojantį subjektą, jo pagrindines charakteristikas ir ryšį su vyriausybe. Toks dėmesys subjektui, o ne elgsenai, dėl kurios tariamai atsirado finansinis indėlis, atitinka faktą, kad „vyriausybei“ (siaurąja prasme) ir „valstybinei institucijai“ būdingas „bendrumo laipsnis arba sutampa jų esminės charakteristikos“, t. y. jos abi yra „vyriausybinio“ pobūdžio.

(230) Subjekto elgsenos ar praktikos pobūdis neabejotinai gali būti įrodymas, taikytinas nustatant, ar subjektas yra valstybinė institucija. Iš tiesų, subjekto elgsena, ypač kai ji parodo „tvarią ir sistemingą praktiką“, yra vienas iš įvairių rūšių įrodymų, kurie, atsižvelgiant į kiekvieno tyrimo aplinkybes, gali atskleisti pagrindines subjekto charakteristikas ir jo ryšius su vyriausybe siaurąja prasme. Tačiau tokių įrodymų vertinimu siekiama atsakyti į pagrindinį klausimą, ar pačiam subjektui būdingos esminės charakteristikos ir funkcijos, dėl kurių jis galėtų būti laikomas valstybine institucija. Pavyzdžiui, vertinant, ar subjektas yra valstybinė institucija Kinijos valstybės valdomų komercinių bankų tyrime, ataskaitoje DS 379 buvo pateikta informacija, rodanti, kad: i) „[v]alstybės valdomų komercinių bankų pagrindinių buveinių generalinius direktorius skiria vyriausybė, o [KKP] išlaiko reikšmingą įtaką juos parenkant“, ir ii) valstybės valdomiems komerciniams bankams „vis dar trūksta tinkamų rizikos valdymo ir analitinių įgūdžių“. Šie įrodymai neapsiribojo vien valstybės valdomų komercinių bankų skolinimo veikla, bet veikiau buvo susiję su jų organizacinėmis ypatybėmis, sprendimų priėmimo įgaliojimų grandinėmis ir bendrais ryšiais su Kinijos Vyriausybe. Taigi, ataskaitoje DS 379 Apeliacinis komitetas pažymėjo, kad nors JAV komercijos departamentas (USDOC) atsižvelgė į įrodymus, susijusius su valstybės valdomų komercinių bankų elgsena [„paskolų teikimu“], jis tai darė tirdamas pagrindines šių subjektų charakteristikas ir jų ryšius su Kinijos Vyriausybe. Minėtieji valstybės valdomi komerciniai bankai vykdė vyriausybės funkcijas Kinijos Vyriausybės vardu.

(231) Be to, Apeliacinis komitetas taip pat atkreipė dėmesį į tai, kad atitinkama vyriausybė tyrimo metu nebendradarbiavo. Iš tiesų, ataskaitoje DS 379 Apeliacinis komitetas patvirtino USDOC sprendimą, kad dengtų laisvų popieriaus lakštų tyrime dalyvaujantys valstybės valdomi komerciniai bankai yra „valstybinės institucijos“, remdamasi šiais argumentais: i) Kinijos bankų sektorius beveik visiškai priklauso valstybei; ii) Komercinės bankininkystės įstatymo 34 straipsnyje teigiama, kad bankai privalo „paskolas teikti atsižvelgiant į nacionalinės ekonomikos ir socialinės raidos poreikius ir laikantis valstybės pramonės politikos“; iii) užfiksuoti įrodymai, rodantys, kad valstybės valdomiems komerciniams bankams vis dar trūksta tinkamų rizikos valdymo ir analitinių įgūdžių, ir iv) aplinkybės, kad „per [tą] tyrimą [USDOC] negavo įrodymų, kuriais remiantis būtų galima išsamiai dokumentuoti procesą, pagal kurį buvo prašoma paskolų popieriaus pramonei, jos buvo suteiktos ir įvertintos“ (34).

(232) Galiausiai, kad aptariamos VVĮ būtų laikomos valstybinėmis institucijomis, jos nebūtinai turi būti kontroliuojamos Kinijos Vyriausybės, joms kiekvieną kartą parduodant žaliavas galutinės grandies gamintojams.

(233) Apibendrinant galima teigti, kad nustatant, ar Indijos kasybos bendrovės, tiekiančios chromo rūdą, yra „valstybinės institucijos“, reikėtų atsižvelgti į pagrindines šių bendrovių charakteristikas bei funkcijas ir jų ryšius su Indijos Vyriausybe. Valstybės nuosavybės, tiesioginės valstybės kontrolės ir Indijos Vyriausybės kišimosi į rinką siekiant tam tikrų politikos tikslų įrodymai gali rodyti, kad kasybos bendrovės vykdo vyriausybės funkcijas Indijos Vyriausybės vardu, net ir tais atvejais, kai atitinkama vyriausybė nebendradarbiauja.

Pagrindinės kasybos bendrovių charakteristikos ir jų ryšiai su Indijos Vyriausybe

(234) Iš pradžių Komisija rinko informaciją apie valstybės valdomų chromo rūdos kasybos bendrovių akcijas, priklausančias valstybei, ir kitus oficialius vyriausybės kontrolės požymius. Šiuo tikslu Komisija galėjo remtis tik OMC pateikta informacija. OMC buvo vienintelė kasybos bendrovė, kuri bendradarbiavo atliekant tyrimą bent jau nuotolinio duomenų sutikrinimo etapu ir kuri buvo beveik vienintelė Indijos eksportuojančio tiriamojo produkto gamintojo, kuris tiriamuoju laikotarpiu pirko chromo rūdą vidaus rinkoje (kaip minėta 212 konstatuojamojoje dalyje), tiekėja.

(235) Indijos Vyriausybė nurodė, kad tiriamuoju laikotarpiu veikė du valstybės valdomi chromo rūdos gamintojai – OMC ir „Industrial Developme