LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 332/1

KOMISIJOS SPRENDIMAS (ES) 2017/2115

2017 m. liepos 27 d.

dėl pagalbos schemos Nr. SA.38393 (2016/C, ex 2015/E), kurią taikė Belgija. Belgijos uostų apmokestinimas

(pranešta dokumentu Nr. C(2017) 5174)

(Tekstas autentiškas tik prancūzų ir nyderlandų kalbomis)

(Tekstas svarbus EEE)

EUROPOS KOMISIJA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,

atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,

pagal pirmiau nurodytus straipsnius (1) paprašiusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas ir atsižvelgdama į tas pastabas,

kadangi:

1. PROCEDŪRA

1.1. KLAUSIMYNAS APIE UOSTŲ VEIKLĄ BEI APMOKESTINIMĄ IR BENDRADARBIAVIMO PROCEDŪRA

(1) 2013 m. liepos 3 d. Komisijos tarnybos visoms valstybėms narėms išsiuntė klausimyną apie uostų veiklą ir apmokestinimą, kad galėtų susidaryti bendrą vaizdą šioje srityje ir išsiaiškintų uostų situaciją pagal Europos Sąjungos normas dėl valstybės pagalbos, nustatytas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 107 straipsnyje. Belgijos valdžios institucijos atsakė 2013 m. rugsėjo 30 d. ir spalio 9 d. laiškais. 2014 m. sausio 20 d. raštu Komisija paprašė papildomos informacijos apie uostams taikomo apmokestinimo taisykles. Belgijos valdžios institucijos atsakymą pateikė 2014 m. kovo 13 d. raštu, o Briuselio uostas savo pastabas atsiuntė 2014 m. kovo 18 d. gautu raštu.

(2) 2014 m. liepos 9 d. raštu Komisija, atsižvelgdama į Tarybos reglamento (ES) 2015/1589 (2) (toliau – Procedūros reglamentas) 21 straipsnį, pranešė Belgijai apie savo išankstinę nuomonę, pagal kurią tam tikriems Belgijos uostams (toliau – Belgijos uostai) nustatytas atleidimas nuo pelno mokesčio yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba, pagal minėto reglamento 1 straipsnio b punktą laikytina esama pagalba. 2014 m. rugsėjo 23 d. įvyko susitikimas su Belgijos valdžios institucijomis. Valonijos regionas ir Briuselio uostas savo pastabas pateikė 2014 m. rugsėjo 30 d. raštuose, o Flandrijos regionas – 2014 m. spalio 1 d. rašte. 2015 m. birželio 1 d. raštu Komisija pranešė Belgijai, jog atsižvelgė į visus jos pateiktus argumentus, tačiau vis tiek mano, kad tam tikrųuostų atleidimas nuo pelno mokesčio yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba, jeigu arba kadangi šie uostai vykdo ekonominę veiklą. Dėl šio rašto 2015 m. rugpjūčio 3 d. pareikštas ieškinys (3), bet šis Bendrojo Teismo 2016 m. kovo 9 d. nutartimi (4) atmestas kaip nepriimtinas.

1.2. KOMISIJOS PASIŪLYMAS TAIKYTI ATITINKAMAS PRIEMONES IR BELGIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ ATSAKYMAS

(3) 2016 m. sausio 21 d. raštu Komisija pakartojo savo poziciją, kad uostams taikomas atleidimas nuo pelno mokesčio yra su Sutartimi nesuderinama valstybės pagalbos schema ir, atsižvelgdama į SESV 108 straipsnio 1 dalį bei Procedūros reglamento 22 straipsnį, Belgijos valdžios institucijoms kaip atitinkamą priemonę pasiūlė panaikinti Belgijos uostams nustatytą atleidimą nuo pelno mokesčio, nes šie uostai vykdo ekonominę veiklą. Belgijos valdžios institucijos buvo paragintos teisės aktus suderinti per dešimt mėnesių nuo sprendimo priėmimo datos ir nurodyta, kad tokie pakeitimai turėtų būti taikomi iš ekonominės veiklos gautoms pajamoms vėliausiai nuo 2017-ųjų mokestinių metų pradžios. Belgijos valdžios institucijos buvo paragintos per du mėnesius nuo minėto sprendimo gavimo datos raštu pranešti Komisijai, ar Belgija pagal Procedūros reglamento 23 straipsnio 1 dalį besąlygiškai ir aiškiai pritaria visoms pasiūlytoms priemonėms. 2016 m. kovo 18 d. dėl šio pasiūlymo taikyti atitinkamas priemones pareikštas ieškinys (5), bet šis Bendrojo Teismo 2016 m. spalio 27 d. nutartimi (6) atmestas kaip nepriimtinas.

(4) 2016 m. kovo 21 d. raštu Belgijos valdžios institucijos pateikė Komisijai savo pastabas apie siūlomas atitinkamas priemones.

1.3. OFICIALIOS TYRIMO PROCEDŪROS PRADĖJIMAS

(5) 2016 m. liepos 8 d. raštu Komisija nusprendė pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą pagal Procedūros reglamento 23 straipsnio 2 dalį.

(6) Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (7). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas apie aptariamą priemonę. 2016 m. rugpjūčio 24 d. surengtas susitikimas su kai kurių Belgijos uostų, kuriems ši priemonė taikytina, atstovais.

(7) Belgija savo pastabas pateikė 2016 m. rugsėjo 9 d. (federalinis finansų ministras) ir 2016 m. rugsėjo 16 d. (Valonijos regionas ir Valonijos uostai) raštais.

(8) Komisija gavo pastabas iš šių suinteresuotųjų šalių: Antverpeno, Gento ir Zebriugės uostus eksploatuojančios grupės „Sea Invest“ (2016 m. rugsėjo 14 d.), Roterdamo uosto, veikiančio penkių Nyderlandų valstybinių jūrų uostų vardu (2016 m. rugsėjo 16 d.), Briuselio uosto (2016 m. rugsėjo 16 d.), Flandrijos uostų komisijos (Vlaamse Havencommissie) (2016 m. rugsėjo 19 d.), o pratęsus pastabų teikimo terminą – iš Antverpeno ir Zebriugės uostų (2016 m. spalio 4 d.).

(9) Komisija šias pastabas perdavė Belgijai, kad ji galėtų pakomentuoti. Belgijos komentarus Komisija gavo 2016 m. lapkričio 14 d. raštu. 2016 m. gruodžio 19 d. surengtas Belgijos valdžios institucijų ir Komisijos susitikimas; per jį Komisijai pateikta papildomų pastabų. 2017 m. sausio 10 d. surengtas dar vienas susitikimas tarp Belgijos federalinių ir regioninių valdžios institucijų, kai kurių aptariamos priemonės gavėjų ir Komisijos.

2. PRIEMONĖS IR PAGRINDINIŲ FAKTŲ APRAŠYMAS

2.1. BELGIJOS UOSTŲ NUOSAVYBĖ IR VALDYMAS

(10) Belgijoje žemė, kurią užima uostas, priklauso valstybei. XX a. 10-ajame dešimtmetyje pagrindinių Belgijos uostų eksploatavimas buvo perduotas decentralizuotiems subjektams. Vienus uostus (pvz., Gento, Ostendės ir Antverpeno) eksploatuoja autonominės municipalinės uostų direkcijos, o kitus uostus eksploatuoja pagal viešąją teisę veikiantys juridiniai asmenys (pvz., autonominiai Centro ir Vakarų, Lježo, Šarlerua bei Namiūro uostai) arba pagal viešąją teisę veikianti akcinė bendrovė (tokia kaip Zebriugės uostas).

(11) Uostus eksploatuoja viešieji subjektai ir uostų administracija.

2.2. TAISYKLĖS, SUSIJUSIOS SU UOSTAMS TAIKOMU PAJAMŲ MOKESČIU

(12) Pagal 1992 m. konsoliduoto Pajamų mokesčio kodekso (8) (pranc. code des impôts sur les revenus, toliau – CIR) 1 straipsnį šalyje reziduojančios bendrovės moka pajamų mokestį, vadinamą bendrovių pelno mokesčiu (9) (pranc. impôt des sociétés, toliau – ISoc). O kiti šalyje reziduojantys juridiniai asmenys moka pajamų mokestį, vadinamą juridinių asmenų mokesčiu (10) (pranc. impôt des personnes morales, toliau – IPM). CIR 2 straipsnyje bendrovė apibrėžiama kaip bet kuri bendrovė, asociacija, įstaiga ar kita teisėtai įsteigta institucija, turinti juridinio asmens statusą ir užsiimanti eksploatavimo ar kita komercinio pobūdžio veikla.

(13) CIR 180 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad kai kurie Belgijos uostai neapmokestinami bendrovių pelno mokesčiu (11). CIR 220 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad juridiniai asmenys, kurie neapmokestinami ISoc pagal CIR 180 straipsnį, yra apmokestinami juridinių asmenų mokesčiu (12). Juridinių asmenų mokestis mokamas ne nuo visų pajamų ar pelno, o tik nuo tam tikro pobūdžio pajamų. Pagal CIR 221 straipsnio nuostatas apmokestinami juridiniai asmenys juridinių asmenų pajamų mokestį moka tik už kadastrines pajamas, gautas už Belgijoje esantį savo nekilnojamąjį turtą, ir už pajamas, gautas iš kapitalo ir kilnojamojo turto (13). Be to, įvairioms pajamų, kurioms taikomas juridinių asmenų mokestis, rūšims taikomas tarifas paprastai atitinka nekilnojamojo arba kilnojamojo turto mokesčio tarifą (14) ir dažniausiai yra mažesnis negu bendrovių pelno mokesčio tarifas (33,99 %).

3. PAGRINDAS PRADĖTI OFICIALIĄ TYRIMO PROCEDŪRĄ

(14) 2016 m. liepos 8 d. rašte Komisija teigė, kad Belgijos valdžios institucijos nepritarė Komisijos 2016 m. sausio 21 d. rašte nurodytam atitinkamos priemonės įgyvendinimo grafikui ir kad Belgijos Vyriausybė neišreiškė aiškaus nepritarimo pačiam uostų apmokestinimo bendrovių pelno mokesčiu principui ir neįsipareigojo panaikinti Belgijos uostams palankios atleidimo nuo mokesčio sistemos. Todėl Komisija padarė išvadą, kad Belgijos valdžios institucijos neišreiškė besąlygiško, aiškaus nepritarimo visoms atitinkamoms priemonėms, kurias 2016 m. sausio 21 d. pasiūlė Komisija.

(15) Komisija toliau laikėsi nuomonės, kad Belgijos uostams palankus atleidimas nuo bendrovių pelno mokesčio, jei šie vykdo ekonominę veiklą, yra esama valstybės pagalbos schema, be to, abejojo dėl tokios pagalbos schemos suderinamumo su vidaus rinka, todėl nusprendė pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą pagal Procedūros reglamento 23 straipsnio 2 dalį.

4. PO SPRENDIMO PRADĖTI OFICIALIĄ TYRIMO PROCEDŪRĄ GAUTOS PASTABOS

4.1. ĮMONĖS IR EKONOMINĖ VEIKLA

(16) Belgijos uostai ir Belgijos valdžios institucijos mano, kad uostai nėra įmonės pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes jų užduotys, visų pirma viešosios ir privačios srities administracinis valdymas, nėra ekonominio pobūdžio. Belgijos valdžios institucijos pabrėžia, kad uostų užduotys yra visuotinės svarbos ir šias užduotis jiems nustatė arba perdavė valstybės institucijos, kurios gali laisvai apibrėžti neekonominių visuotinės svarbos paslaugų spektrą. Belgijos valdžios institucijos atkreipia dėmesį į tai, kad uostų administracijai suteikti specialūs įgaliojimai įgyvendinti šias užduotis, ji yra kontroliuojama valdžios institucijų ir neturi tikslo gauti pelno, nes papildomos pajamos reinvestuojamos į uostų infrastruktūrą, o kai kuriuose uostuose pervedamos savivaldybei, kuri yra uosto akcininkė.

(17) Antverpeno bei Zebriugės uostai ir Belgijos valdžios institucijos mano, kad Teisingumo Teismo praktika, susijusi su oro uostais (byla Aéroports de Paris (15), C-82/01), netaikytina vandens uostams, nes jie pasižymi kitokia infrastruktūra. Antverpeno bei Zebriugės uostai ir Belgijos valdžios institucijos visų pirma nurodo, kad vandens uostų monopolis atsirado dėl administracinės decentralizacijos, naudingos nesiekiančiam gauti pelno viešosios teisės subjektui, o oro uostų valdymas privatiems asmenims perleidžiamas pagal ekonominės veiklos išimtinės koncesijos susitarimą, kuriuo keliama ekonominio pobūdžio veiklos rizika. Be to, Belgijos valdžios institucijos mano, kad Teisingumo Teismo nagrinėtas ieškinys byloje Aéroports de Paris nebuvo susijęs su infrastruktūros paslaugų teikimu, todėl analogija su Belgijos uostų administracijos leidimu naudotis uostų teritorija yra netinkama.

(18) Dauguma suinteresuotųjų šalių ir Belgijos valdžios institucijos neigia Komisijos sprendime pradėti procedūrą nurodytos ekonominį veiklos, visų pirma leidimo laivams naudotis uostų infrastruktūra ir žemės bei infrastruktūros nuomos įmonėms, pobūdį ir patikslina, kad žemės nuomos, infrastruktūros perleidimo ir prieigos prie uosto infrastruktūros tarifai (uosto mokesčiai) yra vieši, nediskriminaciniai, iš anksto vienašališkai nustatyti uostų administracijos ir nepriklauso nuo pasiūlos santykio su paklausa. Visų pirma minimas 2015 m. lapkričio 19 d. Belgijos Konstitucinio Teismo sprendimas (16), kuriame pripažįstama, kad uosto mokesčiai yra trečiųjų šalių mokamas grynas atlygis už uosto administracijos paslaugas. Taip pat nurodomas 1999 m. kovo 2 d. Flandrijos Vyriausybės nutarimas dėl vandens uostų politikos ir valdymo (17) (toliau – 1999 m. kovo 2 d. Flandrijos Vyriausybės nutarimas dėl uostų), kuriame nustatyta, kad uosto mokesčiai turi būti pagrįstai proporcingi atlygio vertei. Nurodoma, kad kuo didesnė žemės sklypų pridėtinė vertė, tuo mažesnės koncesijos rinkliavos už juos, apskaičiuotos remiantis objektyviais parametrais (susijusiais su atitinkamais žemės sklypais) ir atspindinčios teikiamos paslaugos sukuriamą vidinę vertę. Be to, Valonijos regionas ir Valonijos uostai mano, jog rinkliavų už naudojimąsi infrastruktūra mokėjimas nebūtinai rodo uostų veiklos ekonominį pobūdį, nes tai, kad šios rinkliavos nepadengia investuoto kapitalo atkūrimo, rodo, jog uostų veikla yra visuotinės svarbos paslauga.

(19) Suinteresuotosios šalys ir Belgijos valdžios institucijos teigia, kad pagrindine uostuose vykdoma ekonomine veikla užsiima koncesininkai, kurie užtikrina prekių krovimą (pakrovimą ir iškrovimą), o uostų administracija neturi nieko bendra su komercinėmis sutartimis tarp koncesiją gavusių įmonių ir laivų savininkų. Tai reiškia, kad uostus komerciškai eksploatuoja ne uostų administracija, o bendrovės, kurioms perleista infrastruktūra ir kurios pačios turi statyti prekių krovimo paslaugoms reikalingas antžemines konstrukcijas (kranus, angarus).

(20) Taip pat priduriama, kad uostų administracija vis daugiau turi finansuoti ne tik regionų kompetencijai priklausančią neekonominę veiklą, bet net su uosto eksploatacija nesusijusią veiklą (18). Suinteresuotosios šalys ir Belgijos valdžios institucijos nurodo keletą Komisijos ir Teisingumo Teismo sprendimų, kurie, jų manymu, rodo, kad nei leidimas naudotis infrastruktūra visiems potencialiems naudotojams vienodomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis, nei valdžios institucijoms priklausančios žemės valdymas ir eksploatavimas siekiant plėtoti pramoninę ir komercinę veiklą privačiam sektoriui nėra ekonominė veikla.

(21) Be to, suinteresuotosios šalys ir Belgijos valdžios institucijos mano, kad tokia uostų ekonominė veikla kaip kėlimo (kranų paslaugos) ir tempimo paslaugos yra tik papildoma veikla.

4.2. VALSTYBINIAIS IŠTEKLIAIS SUTEIKTAS EKONOMINIS PRANAŠUMAS

(22) Flandrijos uostų komisija teigia, kad uostų administracija vis daugiau turi finansuoti regionų kompetencijai priklausančią neekonominę infrastruktūrą, todėl atleidimas nuo bendrovių pelno mokesčio nėra pranašumas.

(23) Roterdamo uostas nurodo, kad Antverpeno, Zebriugės ir Gento uostų realus mokesčio tarifas už deklaruotą pelną yra mažesnis už 1 %

(24) Belgijos valdžios institucijų teigimu, uostai moka juridinių asmenų mokestį, todėl sąlyga, pagal kurią pranašumas turi būti suteiktas iš valstybinių išteklių, nėra įvykdyta.

4.3. ATRANKUMAS

(25) Dauguma suinteresuotųjų šalių ir Belgijos valdžios institucijos mano, kad atskaitos sistema juridinių asmenų apmokestinimo srityje yra ne bendrovių pelno mokestis (kaip nurodyta sprendime pradėti procedūrą), bet CIR 1 straipsnis, kuriame lygiagrečiai nustatytos dvi šalyje reziduojančių juridinių asmenų apmokestinimo sistemos (ISoc ir IPM), taikomos atsižvelgiant į CIR 2 straipsnio kriterijus (juridinis asmuo užsiima ar neužsiima eksploatavimo arba komercinio pobūdžio veikla). Minėtos šalys ir institucijos priduria, kad CIR 180 straipsnis, kuriame nustatyta, jog uostai neapmokestinami ISoc, tik patikslina CIR 1 straipsnio taikymą. Kai kurios suinteresuotosios šalys ir Belgijos valdžios institucijos taip pat mano, kad IPM yra atskaitos sistema uostams, kurie nėra „bendrovės“ pagal CIR 2 straipsnio nuostatas, o CIR 180 straipsnio 2 dalimi ne pažeidžiamos bendrųjų juridinių asmenų apmokestinimo taisyklės, bet tik pritaikomos šios bendrosios taisyklės. Todėl minėtos šalys ir institucijos teigia, kad net jei 180 straipsnio 2 dalis būtų panaikinta, uostai nebūtinai būtų apmokestinami ISoc, nes administracija turėtų individualiai išnagrinėti kiekvieno iš jų padėtį pagal CIR 1 ir 2 straipsnių bendruosius kriterijus, o kadangi uostai nėra „bendrovės“ pagal CIR 2 straipsnio nuostatas, jie nebūtų apmokestinami ISoc.

(26) Valonijos regionas ir Valonijos uostai taip pat pažymi, jog toks dvilypumas (dviejų pajamų apmokestinimo sistemų, t. y. ISoc ir IPM, egzistavimas) yra svarbi ir neatskiriama pajamų apmokestinimo dalis ir kyla iš Belgijos Konstitucijos. Be to, pagal Belgijos Konstituciją teisės aktų leidėjas negali būti įpareigotas apmokestinti tam tikros veiklos, o kalbant apie viešąją administraciją (valstybę, bendruomenes, regionus, provincijas ir savivaldybes) viešosioms paslaugoms skirtas viešosios ar privačios srities turtas neapmokestinamas pagal bendrąjį teisės principą. Belgijos valdžios institucijos taip pat nurodo, kad pagal nacionalinių teismų praktiką viešosios paslaugos, užduotys ir turtas nėra apmokestinami, jei tai nėra aiškiai nustatyta įstatyme.

(27) Antverpeno bei Zebriugės uostų administracijos ir Belgijos valdžios institucijų manymu, tokie subjektai kaip uostai, kurie nepaskirsto savo pelno, o jį reinvestuoja, arba kurie siekia ne tik savo individualių interesų, yra apmokestinami IPM, o tai atitinka sistemos logiką.

(28) Jos taip pat mano, kad jų padėtis yra kitokia negu kitų ISoc apmokestintų įmonių. Nepaisant tam tikros turimos autonomijos ir galimos ekonominės veiklos, uostų administracija priklauso valdžios institucijoms ir užtikrina visuotinės svarbos užduočių įgyvendinimą nesiekdama pelno, kaip nurodyta jos įstatuose. Ji nenaudoja pramoninių ir komercinių metodų, o jos veikla nesiekiama investicijų grąžos per trumpą laiką. Koncesijos rinkliavos ir uosto mokesčiai ne visuomet padengia patiriamas išlaidas. Ji vykdo visuotinės svarbos užduotis, kurių grynosios sąnaudos negali būti išskaičiuotos iš bendrovių pelno mokesčio bazės pagal CIR 49 straipsnį, dėl to apmokestinimas ISoc būtų diskriminacinis kitų įmonių atžvilgiu ir sumažintų uostų galimybes investuoti.

(29) Belgijos valdžios institucijos nurodo, kad Belgijos Konstitucinis Teismas 2016 m. gruodžio 1 d. sprendime (19) patvirtino teisės aktų leidėjo pasirinkimą atleisti uostus nuo ISoc.

4.4. KONKURENCIJOS IŠKRAIPYMAS IR POVEIKIS TARPUSAVIO PREKYBAI

(30) Flandrijos uostų komisija teigia, kad kitose valstybėse narėse, visų pirma Nyderlanduose, tokią pačią uostų veiklą taip pat finansuoja valstybės institucijos, todėl konkurencijos sąlygos neiškraipomos.

(31) Antverpeno ir Zebriugės uostų administracija pateikia nuorodą į Komisijos pranešimo dėl valstybės pagalbos sąvokos (20) (toliau – 2016 m. liepos 19 d. pranešimas) 188 straipsnį ir teigia, kad kiekvienas uostas savo teritorijoje naudojasi teisėtu monopoliu ir šiuo monopoliu ne tik panaikinama konkurencija rinkoje, bet ir konkurencija dėl rinkos. Todėl ji daro išvadą, kad priemonė neiškraipo konkurencijos. Ji taip pat pateikia Nyderlandų konkurencijos institucijos nuomonę (21), kurioje teigiama, kad Roterdamo uostas nekonkuruoja su kitų uostų veiklos vykdytojais, nes uosto mokesčiai sudaro tik nedidelę dalį laivų savininkų patiriamų gabenimo sąnaudų, todėl tokių tarifų padidinimas ar sumažinimas neturėtų poveikio laivų eismui.

(32) Ji nurodo, kad pagal 2016 m. liepos 19 d. pranešimą tam tikroje tinklo infrastruktūroje įvairūs tinklo objektai papildo vienas kitą, o ne konkuruoja (211 punktas ir 311 išnaša), todėl konkurencija negali būti iškraipyta. Ji pažymi, kad šiame Komisijos pranešime toks principas taikomas geležinkelių infrastruktūros statybai (219 punktas) ir kelių infrastruktūros, įskaitant mokamus kelius, statybai (220 punktas), bet ji mano, jog šis principas taikytinas ir uostams.

(33) Valonijos regionas ir Valonijos uostai visų pirma nurodo, kad nuo ISoc atleisti vidaus vandenų uostai nekonkuruoja su kitais privačiais vidaus vandenų uostais, kurie leistų naudotis tokia pat visuomenei prieinama infrastruktūra. Federalinės valdžios institucijos taip pat nurodo, kad vidaus vandenų uostai, kurie paprastai yra nedideli, papildo kitus uostus ir gali konkuruoti tik su kelių transportu.

(34) Roterdamo uostas nurodo, kad Nyderlandų valstybiniai uostai konkuruoja visų pirma su Antverpeno, Zebriugės ir Gento uostais.

4.5. SUDERINAMUMAS

(35) Valonijos regionas ir Valonijos uostai teigia, kad SESV 106 straipsnio 2 dalis yra tinkamas pagrindas vertinant priemonės suderinamumą: uostai atlieka aiškią teisėtą užduotį, be to, atitinka visas šiame straipsnyje nustatytas sąlygas. Valonijos regionas ir Valonijos uostai pabrėžia, kad suderinamumas pagal SESV 93 straipsnį, kuriame į taikymo sąlygas neįtraukiamas poveikio prekybai nebuvimas, turi būti vertinamas plačiau.

(36) Antverpeno ir Zebriugės uostų administracija mano, kad Komisija nepakankamai argumentuotai atsakė į pateiktus komentarus dėl priemonės suderinamumo. Ji taip pat nurodo, jog SESV 93 straipsnis galėtų būti taikomas kaip priemonės suderinamumo pagrindas, nes uostai turi finansuoti savo infrastruktūrą, kuri prisideda prie europinių transporto tinklų.

4.6. PEREINAMOJO LAIKOTARPIO POREIKIS

(37) Belgijos valdžios institucijos prašo Komisijos suteikti pereinamąjį laikotarpį uostams ISoc apmokestinti. Jos pabrėžia, kad 2016 m. liepos 8 d. sprendime pradėti procedūrą nustatytas terminas (uostų apmokestinimas bendrovių pelno mokesčiu nuo 2017 m. sausio 1 d.) yra pernelyg trumpas, palyginti su Nyderlandams suteiktu terminu pagalbos priemonės Nr. SA.25338 atveju. Šios institucijos atkreipia dėmesį į tai, kad dėl CIR 180 straipsnio 2 dalies panaikinimo turi būti pradėta teisėkūros procedūra, kuri paprastai trunka mažiausiai nuo trijų iki šešių mėnesių. Jų manymu, reikėtų imtis daug sudėtingesnių nei tik CIR 180 straipsnio 2 dalies panaikinimas įstatymo pakeitimų, nes: i) toks panaikinimas nebūtinai reikš uostų apmokestinimą ISoc, ii) kuriant naują uostų apmokestinimo schemą turi būti atsižvelgta į konstitucinį lygybės principą, be to, iii) perėjimas nuo juridinių asmenų mokamo IPM prie ISoc nėra aiškiai nustatytas Belgijos mokesčių teisėje. Jos taip pat teigia, jog pasibaigus galimai esamos pagalbos schemos laikui Komisija turėtų gerbti valstybės narės teisėtus interesus, kad pagalbos gavėjams būtų užtikrintas teisinis saugumas.

(38) Roterdamo uostas prašo Komisijos atidėti Nyderlandų uostų apmokestinimą bendrovių pelno mokesčiu iki tol, kol bus atliktas sektoriaus tyrimas ir tuo mokesčiu vienu metu bus apmokestinti visi Šiaurinės pakrantės jūrų uostai, arba bent jau greitai ir vienu metu apmokestinti Belgijos ir Prancūzijos uostus bendrovių pelno mokesčiu.

5. PRIEMONIŲ VERTINIMAS

5.1. VALSTYBĖS PAGALBOS BUVIMAS PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 1 DALĮ

(39) Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalies nuostatas valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.

5.1.1. ĮMONĖS IR EKONOMINĖ VEIKLA

5.1.1.1. Bendroji informacija

(40) Pagal Teisingumo Teismo praktiką bet kokia veikla, susijusi su prekių tiekimu ir paslaugų teikimu konkrečioje rinkoje, yra ekonominė veikla (22). Be to, „įmonės“ sąvoka apima bet kurį subjektą, kuris vykdo ekonominę veiklą, kad ir koks būtų jo teisinis statusas ir finansavimo būdas (23).

(41) Be to, remdamasi ES teismų praktika dėl infrastruktūros eksploatavimo ekonominio pobūdžio (24), Komisija daugelyje savo sprendimų nustatė, kad uosto eksploatavimas komerciniais tikslais ir uosto infrastruktūros statyba yra ekonominė veikla (25). Pavyzdžiui, uosto terminalo, kuriuo naudotojams leidžiama naudotis už tam tikrą mokestį, eksploatavimas komerciniais tikslais yra ekonominė veikla (26). Be to, Teisingumo Teismas netiesiogiai, bet aiškiai jau pripažino ekonominį tam tikrų uosto veiksmų, visų pirma prekių ar bet kokių įrenginių pakrovimo, iškrovimo, perkrovimo, sandėliavimo ir apskritai prekių judėjimo uoste (27), pobūdį. Komisija šias taisykles taiko ne tik jūrų, bet ir vidaus vandenų uostams (28).

(42) Šiuo požiūriu, priešingai nei Belgijos valdžios institucijos ir kai kurios suinteresuotosios šalys, Komisija mano, kad su oro uostais susijusi Teisingumo Teismo praktika turi būti taikoma vandens uostams, kurie yra tiesiog kitas infrastruktūros tipas. Kai kurių suinteresuotųjų šalių nurodyti vandens ir oro uostų skirtumai – visų pirma teisinės struktūros skirtumai arba tai, kad vandens uostai yra pelno nesiekiantys viešosios teisės subjektai – nėra esminiai kalbant apie bendrąjį kriterijų dėl prekės ar paslaugos pasiūlos rinkoje, kuriuo grindžiama Teisingumo Teismo praktika. Be to, Komisija nurodo, kad Teisingumo Teismo sprendimo Aéroports de Paris 90 punkte teigiama, jog teismas nustatė, kad aptariami komerciniai mokesčiai yra atlygis už oro uosto įrenginių valdymo paslaugas; taigi būtų neteisinga tvirtinti, kad ši byla nesusijusi su infrastruktūros paslaugų teikimu, kaip tvirtina Belgijos valdžios institucijos ir kai kurios suinteresuotosios šalys.

(43) Siekiant nustatyti, ar Belgijos uostai yra įmonės, nebūtina vertinti ekonominio arba neekonominio kiekvienos jų vykdomos veiklos pobūdžio. Pakanka nustatyti, kad aptariamoje priemonėje nurodyti subjektai iš tiesų vykdo vieną ar kelias ekonomines veiklas, dėl kurių vykdymo jie gali būti laikomi įmone. Šiuo požiūriu dėl to, kad tam tikras subjektas vykdo vieną ar kelias suverenias arba neekonomines veiklas, negalima apskritai atmesti to subjekto vertinimo kaip įmonės.

(44) Belgijos uostai gali vykdyti įvairaus pobūdžio ekonominę veiklą, susijusią su įvairių paslaugų teikimu įvairiose rinkose. Pirma, uostai savo naudotojams (daugiausia laivų savininkams, o apskritai – visiems laivų operatoriams) teikia bendrąją paslaugą, t. y. suteikia laivams galimybę naudotis uosto infrastruktūra mainais už atlygį, paprastai vadinamą „uosto mokesčiu“ (29). Antra, kai kurie uostai laivams teikia išskirtines paslaugas, tokias kaip laivavedyba, kėlimas, prekių krovimas ar švartavimas, taip pat mainais už atlygį (30). Trečia, mainais už atlygį uostai leidžia įmonėms naudotis tam tikra infrastruktūra ar tam tikrus žemės plotus, o šios tas erdves naudoja savo poreikiams arba tam, kad galėtų laivams teikti kai kurias iš pirmiau minėtų išskirtinių paslaugų.

(45) Tai, kad trečiųjų asmenų įmonės naudoja tam tikrus uosto sklypus ir infrastruktūras tam, kad laivų savininkams ir laivams galėtų teikti paslaugas, neleidžia atmesti tikimybės, jog uosto administracijos vykdoma valdymo veikla, visų pirma susijusi su minėtų sklypų ir infrastruktūrų nuoma šioms trečiųjų asmenų įmonėms, taip pat yra ekonominio pobūdžio veikla.

(46) Be to, Komisija teigia, kad pačioje Belgijos nacionalinėje teisėje minimas pramoninis ir (arba) komercinis uostų veiklos pobūdis (31). Visų pirma oficialiame CIR komentare nurodoma, kad uostai būtinai turi eksploatuoti kokią nors pramoninę, komercinę ar žemės ūkio įmonę (32) arba, net jei nesiekia pelno, vykdyti nuolatinę profesinę veiklą, kuri <…> kartojama pakankamai dažnai, kad galėtų būti laikoma „užsiėmimu“, pramoninio, komercinio arba žemės ūkio pobūdžio veiksmus [ir] įgyvendinti pramoninius ar komercinius metodus (33) (34).

(47) Beje, Komisija neprieštarauja, kad tam tikra uostų veikla, visų pirma tam tikros uosto valdymo tarnybų teikiamos paslaugos, pvz., laivų eismo kontrolė ir apsauga (35) arba užterštumo stebėjimas (36), gali būti neekonominio pobūdžio. Tačiau šiuo atveju veikla, kurią Komisija vertina kaip ekonominę, skiriasi nuo ankstesniame sakinyje nurodytų (kitų) veiklų.

(48) Komisija taip pat pabrėžia, kad tai, jog nacionalinės valdžios institucijos turi didelę veiksmų laisvę teikiant, pavedant teikti ar organizuojant kuo labiau vartotojų poreikius atitinkančias bendrus ekonominius interesus tenkinančias paslaugas (37), nereiškia, kad tokia veikla nėra ekonominio pobūdžio. Be to, iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad pati „ekonominės veiklos“ sąvoka priklauso nuo faktinių aplinkybių, visų pirma nuo atitinkamų paslaugų rinkos buvimo (38), ir nepriklauso nuo šalies pasirinkimo ar vertinimo. Todėl Komisija mano, kad tam tikrą uostų veiklą reikėtų vertinti kaip ekonominę veiklą, net jei nacionalinės valdžios institucijos teigia, jog ši veikla yra neekonominio pobūdžio visuotinės svarbos paslaugos.

(49) Be to, ekonominiu ar neekonominiu vykdomos veiklos pobūdžiu neleidžia suabejoti toliau pateikti teiginiai: — Tai, kad uostų vykdomos užduotys yra visuotinės svarbos paslaugos, kurias vykdyti įpareigojo ar pavedė valstybės institucijos: iš tiesų kalbama apie visas visuotinės ekonominės svarbos paslaugas (toliau – VESP), kurios vis dėlto laikomos ekonomine veikla. Apskritai tai, kad institucija konkrečią paslaugą teikia pati, neturi įtakos ekonominiam veiklos pobūdžiui (39). Tačiau į visuotinės svarbos pobūdį gali būti atsižvelgta prireikus siekiant įvertinti valstybės teikiamos pagalbos, skirtos įmonės ekonominei veiklai paremti, suderinamumą. — Tai, kad uosto administracija turi specialius įgaliojimus vykdyti šias užduotis (40): tokie specialūs įgaliojimai nereiškia, jog uosto administracija negali vykdyti ekonominės veiklos tiekdama prekes ar teikdama paslaugas rinkoje. Šiuo atveju tokie įgaliojimai gali būti intervencijos į minėtą rinką priemonė. — Tai, kad uosto administracija vis labiau turi pati finansuoti regionų kompetencijai priklausančią neekonominę veiklą ar net su uosto eksploatavimu nesusijusią veiklą: toks apibūdinimas nereiškia, jog uostų veikla, kurią sudaro prekių ir paslaugų pasiūla rinkoje, negali būti ekonominio pobūdžio. Tai, kad valstybė nekompensuoja ar nepakankamai kompensuoja išlaidas, susijusias su neekonomine veikla, kurią vykdyti įpareigojo valstybė, labiau patvirtina negu paneigia faktą, jog uostai, be tam tikros neekonominės veiklos, vykdo ir ekonominę veiklą. Mokestinis pranašumas, kurį uostas gauna iš aptariamos schemos, proporcingas to uosto gautam pelnui ir niekaip nesusijęs su neekonominės veiklos, kurią vykdyti galimai įpareigojo valstybė, išlaidomis (nekompensuojamomis). Todėl Komisija negali į tai atsižvelgti vertindama schemą. — Faktas, net jei jis įrodytas (41), kad uostai nesiekia pelno ir sistemingai reinvestuoja gautą pelną: iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, jog pelno nesiekimas kalbant apie paslaugos teikimą nerodo, kad ta paslauga yra neekonominio pobūdžio (42). Be to, sistemingas pelno investavimas į veiklą nėra lemiamas veiksnys siekiant atskirti ekonominę veiklą nuo neekonominės. Kiekviena įmonė gali rinktis paskirstyti arba investuoti visą ar dalį gauto pelno.

5.1.1.2. Dėl taikomų tarifų

(50) Kalbant apie įmonės vertinimą nesvarbus ir Belgijos valdžios institucijų bei kai kurių suinteresuotųjų šalių pateikiamas argumentas, kad uosto administracijos teikiamų paslaugų tarifai yra vieši, nediskriminaciniai, iš anksto vienašališkai nustatyti uosto administracijos ir tiesiogiai nepriklauso nuo pasiūlos ir paklausos veiksnių (43).

(51) Komisija visų pirma atkreipia dėmesį į tai, kad uostų taikomų tarifų apibūdinimas (viešumas, nediskriminacinis pobūdis ir pan.) panašus į VESP (44), kurios laikomos ekonomine veikla ir kurioms taikoma valstybės pagalbos teisė, atveju taikomų tarifų apibūdinimą. Be to, kalbant apie daugumą ekonominių veiklų kainos taip pat yra viešos, nediskriminacinės ir iš anksto vienašališkai nustatomos paslaugos teikėjo.

(52) Nors išlaidų, susijusių su veikla, kurios pajamos gaunamos iš naudotojų, proporcija arba, atvirkščiai, išlaidų, susijusių su mokamais mokesčiais, proporcija kai kuriais atvejais gali būti laikoma rinkos buvimo ir ekonominės veiklos rodikliu, tačiau pats kainų nustatymo būdas šiuo požiūriu negali būti lemiamas veiksnys.

(53) Beje, neneigiama, kad uostų naudotojų ir klientų mokama kaina (bendrieji ir išskirtiniai uosto mokesčiai, koncesijos rinkliavos) padengia didžiąją dalį uostų administracijos patiriamų išlaidų, susijusių su paslaugų teikimu rinkoje (45).

(54) Be to, nors Valonijos regionas ir Valonijos uostai nurodo, kad mokesčiai už naudojimąsi infrastruktūra nepadengia investuoto kapitalo atkūrimo, jie nepateikia jokių faktinių duomenų savo argumentui pagrįsti.

(55) Šis argumentas iš esmės pateikiamas siekiant parodyti uostų veiklos visuotinės svarbos pobūdį, tačiau pats savaime nėra svarbus norint nustatyti uostų veiklos ekonominį ar neekonominį pobūdį. Komisija taip pat atkreipia dėmesį, jog iš esmės VESP (kurios laikomos ekonomine veikla) išlaidas paprastai nevisiškai padengia iš naudotojų gautos pajamos, taigi finansavimo nebuvimas nebūtinai reiškia, kad nevykdoma ekonominė veikla pagal SESV 107 straipsnio nuostatas.

(56) Be to, tai, kad kainas nustato uosto administracija, nereiškia, jog neatsižvelgiama į paklausą. Priešingai, nustatydama tarifus, visų pirma uosto mokesčius, uosto administracija tikrai atsižvelgia į rinkos aplinkybes (pasiūlą ir paklausą, visų pirma konkurentų taikomas kainas, ir naudotojų bei klientų paklausos pokyčius) (46). Kalbant apie koncesijos rinkliavas, Antverpeno ir Zebriugės uostai nurodo, kad tarifai nustatomi atsižvelgiant į objektyvius parametrus, susijusius su sklypo pobūdžiu arba atitinkama veikla, ir atspindi sukuriamą „realią vertę“ ir „pridėtinę vertę“. Todėl tarifai yra susiję su uostų teikiamų paslaugų savybėmis ir įmonių ar veiklos, kurias uostas siekia pritraukti, savybėmis. Šiuo požiūriu tarifai iš tiesų yra svarbi komercinės politikos priemonė, kurią uostai įgyvendina siekdami paskatinti laivų savininkus ir krovėjus naudotis uosto infrastruktūra, o įmones – kurtis uoste ir plėtoti savo gamybos ar paslaugų teikimo paslaugas.

(57) Taigi leidimas naudotis tiek uosto infrastruktūra, tiek sklypais už tam tikrą atlygį laikomas rinkoje teikiama paslauga, todėl tai yra ekonominė veikla.

5.1.1.3. Dėl leidimo laivų savininkams naudotis uosto infrastruktūra už tam tikrą atlygį ir uosto administracijos už tam tikrą atlygį laivų savininkams teikiamų išskirtinių paslaugų

(58) Dėl uostų paslaugų, teikiamų mainais už uosto mokesčius (paprastai už prieigą prie uosto infrastruktūros ir galimas išskirtines paslaugas), Komisija pažymi, jog 2015 m. lapkričio 19 d. Belgijos Konstitucinio Teismo sprendimas (Nr. 162/2015), kuriame pripažįstama, kad uosto mokesčiai yra grynas atlygis, kurį tretieji asmenys moka už uosto administracijos paslaugas, ir pastabos 1999 m. kovo 2 d. Flandrijos Vyriausybės nutarimo dėl uostų, kuriame nustatoma, kad uosto mokesčiai turi būtipagrįstai proporcingi atlygio vertei, patvirtina faktą, jog uostai už tam tikrą atlygį teikia paslaugas rinkoje. Prielaida, kad toks atlygis turėtų teisingai padengti pajamų vertę, leidžia a priori atmesti, kad uostų naudotojams teikiamos paslaugos finansuojamos iš mokesčio, o ne iš realaus atlygio už paslaugą, gaunamo iš minėtų naudotojų, o tai dar kartą patvirtina ekonominį požiūrį, kuriuo remiasi Belgija kalbant apie uostų ir jų naudotojų santykius, taip pat ekonominį aptariamos priemonės pobūdį.

(59) Be to, Komisija atkreipia dėmesį, kad Belgijos Konstituciniame Teisme Flandrijos Vyriausybė nurodė, jog bendruosius uosto mokesčius (bendrąsias pajamas už naudojimąsi uosto infrastruktūra) galima palyginti su kelių mokesčiu, kurį reikia mokėti norint važiuoti mokamu keliu arba tuneliu (47). Vis dėlto iš Komisijos sprendimų priėmimo praktikos matyti, kad mokamo kelio ar tunelio eksploatavimas laikomas ekonomine veikla (48). Be to, Komisija atkreipia dėmesį, kad Belgijoje uosto mokesčiai, kaip ir kitų paslaugų teikimas, apmokestinami PVM (49).

(60) Suinteresuotųjų šalių ir Belgijos valdžios institucijų nurodyti Komisijos ir Teisingumo Teismo sprendimai neleidžia suabejoti tokia išvada. Byloje N110/2008 „JadeWeserPort“ (50) Komisija neišsprendė aptariamos veiklos ekonominio ar neekonominio pobūdžio klausimo, o suinteresuotosios šalys ir Belgijos valdžios institucijos savo teiginiams pagrįsti pateikia konstatuojamąsias dalis (sprendimo 52–63 konstatuojamosios dalys), po kurių eina konstatuojamosios dalys, nurodančios, kad veikla gali būti laikoma ekonominio pobūdžio (sprendimo 64–66 konstatuojamosios dalys). Kalbant apie bylą N390/2005 dėl perkrovimo įrangos statybų darbų geležinkelio linijoje Lanakenas– Mastrichtas (51) ir bylą N478/2004 Coras Iompair Eireann (52), Komisija atkreipia dėmesį, kad šios bylos susijusios su geležinkelio infrastruktūros statybų finansavimu, o ne su leidimu naudotis uostų infrastruktūra už atlygį, ir kad bet kuriuo atveju Komisijos pozicija šiose bylose nebeatitinka nei ES teismų praktikos (53), nei dabartinės Komisijos sprendimų priėmimo praktikos, pagal kurią infrastruktūros, skirtos eksploatuoti ekonominiais tikslais, statyba laikoma ekonomine veikla. Be to, Teisingumo Teismo sprendimas Korhonen (54) (C-18/01) susijęs ne su valstybės pagalbos teise, o su Tarybos direktyva 92/50/EEB (55).

5.1.1.4. Dėl leidimo įmonėms naudotis sklypais ir infrastruktūra už atlygį

(61) Komisijos sprendimas byloje SA.36346 (56), susijęs su 2016 m. liepos 19 d. pranešimo 17 punkto f papunkčiu, kurį nurodo suinteresuotosios šalys ir Belgijos valdžios institucijos, nereiškia, kad uosto teritorijos valdymas ar vertės didinimas, visų pirma sklypų ir specifinės infrastruktūros nuoma ar leidimas jais naudotis už atlygį, yra neekonominė veikla. Byla SA.36346 buvo susijusi su valstybei priklausančių teritorijų atgaivinimu, o ne sklypų ar infrastruktūros nuoma už atlygį.

(62) Komisija savo praktikoje jau buvo nusprendusi, kad valstybinės žemės nuoma už atlygį yra ekonominė veikla, ypač jei uosto kontrahentas uosto paslaugas teikia savo klientams (57). Be to, iš uostų administracijos paskelbtų tarifų sąlygų (58) matyti, kad koncesijos rinkliavos apmokestinamos PVM, o tai rodo jų ekonominį pobūdį. Uostų sklypų nuoma taip pat laikoma ekonomine veikla, apmokestinama PVM (59).

(63) Komisija taip pat atkreipia dėmesį, jog Antverpeno ir Zebriugės uostai savo komentaruose pabrėžė, jog koncesininkai pasirenkami skelbiant konkursą, o tai patvirtina, kad šie uostai, suteikdami prieigą prie uosto infrastruktūros, tiekia prekes arba teikia paslaugas rinkoje.

5.1.1.5. Dėl to, ar ekonominė veikla yra papildoma, ar pagrindinė veikla

(64) Faktas, kad subjekto ekonominės veiklos apimtis yra labai maža arba ribota, palyginti su jo neekonomine veikla, iš esmės neleidžia šiai ekonominei veiklai netaikyti valstybės pagalbos taisyklių.

(65) Be to, iš ankstesnių teiginių matyti (tam nereikia vertinti kiekviename uoste vykdomos įvairios ekonominės veiklos proporcijos), kad labai didelė dalis veiklos, kurią suinteresuotosios šalys ir Belgijos valdžios institucijos vadina neekonomine (žemės sklypų nuoma, prieigos prie infrastruktūros teikimas už atlygį), iš tiesų yra ekonominė. Kaip nurodyta pirmiau, neginčijama, kad uosto mokesčiai ir koncesijos rinkliavos sudaro labai didelę Belgijos uostų apyvartos dalį ir šios pajamos Antverpeno uoste yra netgi didesnės už visas bendrąsias sąnaudas.

(66) Be to, nors Komisija ir sutinka, kad jei infrastruktūra beveik išimtinai naudojama neekonominei veiklai, į valstybės pagalbos taisyklių taikymo sritį gali nepatekti visas jos finansavimas, jeigu ekonominis naudojimas lieka grynai pagalbinio pobūdžio (60), bet tai, kad uostai vykdo neekonominę veiklą nereiškia, jog pati uosto infrastruktūra beveik išimtinai naudojama neekonominei veiklai.

Išvada

(67) Komisija mano, kad Belgijos uostų vykdoma veikla, kuriai taikoma priemonė, bent iš dalies yra ekonominė veikla.

5.1.2. EKONOMINIS PRANAŠUMAS

(68) Teisingumo Teismo manymu, pranašumą sudaro ne tik tiesioginės išmokos, bet ir priemonės, kuriomis įvairiais būdais mažinami įmonės mokesčiai, paprastai įtraukiami į įmonės biudžetą (61).

(69) Komisija atkreipia dėmesį, kad pagal Belgijos mokesčių įstatymus Belgijos uostų, nurodytų CIR 180 straipsnio 2 dalyje, pajamos, gautos iš ekonominės veiklos, neapmokestinamos bendrovių pelno mokesčiu. Todėl šie uostai nepatiria tokių išlaidų, kokias paprastai patiria bendrovių pelno mokesčiu apmokestinti subjektai.

(70) Juridinių asmenų mokesčiu neapmokestinamos bendros pelno sumos. Juridinių asmenų mokesčiu apmokestinti subjektai moka mokesčius tik už dalį pajamų, gautų iš uosto veiklos, t. y. už pajamas iš Belgijoje esančio nekilnojamojo turto ir pajamas iš kapitalo bei kilnojamojo turto (62). Taigi juridinių asmenų mokesčiu apmokestinama suma neapima visų uostų gaunamų pajamų, pvz., uosto mokesčių ir rinkliavų, kurias moka klientai už uostų teikiamas paslaugas, ar rinkliavų ir nuomos mokesčių už naudojimąsi uosto infrastruktūra. Be to, šiai juridiniųasmenų mokesčiu apmokestintai pajamų daliai paprastai taikomas mažesnis tarifas (63) nei bendrovių pelno mokesčio srityje (33,99 %). Todėl už ekonominę veiklą sumokėto mokesčio suma yra mažesnė nei suma, mokėtina taikant bendrovių pelno mokesčio taisykles.

(71) Be to, Belgija nepateikė šiai Komisijos išvadai prieštaraujančių duomenų nei per 2014 m. liepos 9 d. pradėtą bendradarbiavimo procedūrą, nei savo komentaruose 2016 m. liepos 8 d. pradėjus oficialią tyrimo procedūrą. Ji taip pat nepaneigė Nyderlandų uostų pateiktų komentarų, kad Antverpeno, Zebriugės ir Gento uostams taikomas realus mokesčio tarifas yra gerokai mažesnis už Belgijos bendrovių pelno mokesčio tarifą (33,99 %).

(72) Be to, negalima pritarti Flandrijos uostų komisijos argumentams, kad pranašumu, įgytu dėl atleidimo nuo bendrovių pelno mokesčio, iš esmės siekiama tik kompensuoti augantį uostų administracijos vykdomą neekonominės infrastruktūros, nepriklausančios jos kompetencijai, finansavimą. Nė viena nacionalinės teisės nuostata neužtikrinama, kad pranašumą teikianti suma bus apribojama tokios neekonominės infrastruktūros grynosiomis sąnaudomis (64). Todėl atleidimas nuo bendrovių pelno mokesčio, kurio suma proporcinga gautam pelnui, sudaro ekonominį pranašumą, kuris yra nesusijęs su galimomis neekonominės infrastruktūros finansavimo sąnaudomis.

(73) Tad Komisija mano, kad pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį aptariamiems uostams suteikiamas ekonominis pranašumas, kurį sudaro skirtumas tarp bendrovių pelno mokesčio, kurį uostai turėtų mokėti už savo ekonominę veiklą, ir juridinių asmenų mokesčio dalies, kuri gali būti taikoma šiai ekonominei veiklai.

5.1.3. VALSTYBINIAI IŠTEKLIAI IR PRISKIRTINUMAS VALSTYBĖS ATSAKOMYBEI

(74) Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį tik valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių suteikta pagalba laikoma valstybės teikiama pagalba. Iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad išteklių, kurie iš esmės turėtų būti grąžinti į valstybės biudžetą, atsisakymas laikomas valstybinių išteklių perdavimu (65).

(75) Priešingai, nei teigia Belgijos valdžios institucijos, jei uostų ekonominės veiklos apmokestinimas juridinių asmenų mokesčiu reiškia mokesčių mokėtojui palankesnį nei bendrovių pelno mokesčio atveju apmokestinimą (žr. 5.1.2 skyrių dėl ekonominio pranašumo), toks apmokestinimas reiškia, kad valstybė surinks mažiau mokesčių.

(76) Todėl Komisija mano, kad ši priemonė yra valstybinių išteklių perdavimas pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.

(77) Be to, aptariama mokesčių sistema yra nustatyta Belgijos teisės aktuose ir nėra privaloma pagal Sąjungos teisės aktus, vadinasi, ji priskirtina valstybei (66).

5.1.4. ATRANKUMAS

(78) Tam, kad priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, ji turi būti atrankinio pobūdžio, t. y. ji turi remti tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį (67).

(79) Pagal nusistovėjusią teismų praktiką (68) priemonės, sumažinančios išlaidas, kurios įprastai apmokamos iš įmonės biudžeto, pvz., atleidimas nuo mokesčių, materialaus atrankinio pobūdžio vertinimas apima tris etapus: pirma, būtina nustatyti atitinkamoje valstybėje narėje galiojančią bendrą arba įprastą mokesčių sistemą (vadinamą atskaitos sistema). Antra, reikia nustatyti, ar aptariama priemone nukrypstama nuo atskaitos sistemos tiek, kad pagal šią priemonę diferencijuojami ūkio subjektai, kurie, atsižvelgiant į minėtos mokesčių sistemos tikslą, yra panašioje faktinėje ir teisinėje padėtyje. Jei tai pasitvirtina, priemonė a priori laikoma atrankinio pobūdžio priemone. Trečia, svarbu nustatyti, ar išimtinę priemonę galima pateisinti atskaitos mokesčių sistemos pobūdžiu arba bendrąja schema, t. y. vidine logika (69). Kalbant apie šį trečią etapą, valstybė narė turi įrodyti, kad skirtingas apmokestinimas atsiranda tiesiogiai iš jos mokesčių sistemos pagrindinių ir svarbiausių principų (70).

(80) Per procedūrą Belgijos valdžios institucijos gynė dvi tezes. Atsakymuose į Komisijos tarnybų 2013 m. liepos 3 d. išsiųstą klausimyną Belgijos valdžios institucijos visų pirma nurodė, kad CIR 180 straipsnio 2 dalis yra teisėtas uostų atleidimo nuo bendrovių pelno mokesčio pagrindas. Bet savo 2016 m. gruodžio 19 d. komentaruose Belgijos valdžios institucijos teigia, kad uostai bendrovių pelno mokesčiu neapmokestinami pagal bendrąsias CIR taisykles, nustatytas CIR 1 ir 2 straipsniuose, nes jie nėra bendrovės pagal CIR 2 straipsnio nuostatas.

(81) Valstybės pagalbos sąvoka yra objektyvi sąvoka ir reikia atsižvelgti tik į priemonės poveikį. Neprieštaraujama, kad Belgijos uostai nemoka ISoc, bet ISoc nemokėjimo pagrindas, Belgijos valdžios institucijų manymu, gali būti arba CIR 180 straipsnio 2 dalis, arba CIR 1 ir 2 straipsniai.

5.1.4.1. Atrankumo vertinimas, jei CIR 1 ir 2 straipsniai sudaro teisinį pagrindą Belgijos uostams nemokėti ISoc

(82) 2016 m. gruodžio 19 d. komentaruose Belgijos valdžios institucijos teigia, kad CIR 180 straipsnio 2 dalis neturi teisinės reikšmės ir yra grynai deklaratyvaus pobūdžio. Panaikinus šį straipsnį uostų padėtis ISoc atžvilgiu niekaip nepasikeistų. Belgijos valdžios institucijų teigimu, uostai būtų atleisti nuo ISoc mokėjimo pagal CIR 1 bei 2 straipsnius ir Belgijos mokesčių sistemos bendruosius kriterijus. Belgijos valdžios institucijos iš tiesų mano, kad uostai nėra „bendrovės“ pagal CIR 1 ir 2 straipsnius.

(83) Tokiu atveju atskaitos sistemą sudaro CIR 1 ir 2 straipsniai, kuriuose nurodyta, kad bendrovės apmokestinamos ISoc, o šalyje įsteigti juridiniai asmenys, išskyrus bendroves, apmokestinami IPM. Belgijos valdžios institucijų teigimu, uostai nėra bendrovės, todėl privalo mokėti IPM. Pasak Belgijos valdžios institucijų, CIR 180 straipsnio 2 dalis tik atspindi 1 ir 2 straipsniuose nustatytas bendrąsias taisykles, todėl negali būti laikoma nukrypstančia nuo atskaitos sistemos, priešingai, ji yra šios sistemos dalis. Kadangi uostai nėra bendrovės, taisyklės, susijusios su IPM, taip pat gali būti laikomos siauresnės apimties atskaitos sistema.

(84) Toks aiškinimas iš esmės grindžiamas prielaida, kad uostų vykdomos veiklos pobūdis neleidžia uostų laikyti bendrovėmis (šalyje įsteigtų juridinių asmenų) pajamų mokesčio reikmėms, tačiau uostai yra įmonės pagal SESV 107 straipsnį, kaip buvo nurodyta pirmiau. Nei Belgijos, nei trečiųjų šalių pastabose nepateikiama įtikinamų duomenų dėl šios prielaidos pagrįstumo.

(85) Tačiau Komisija mano, kad uostai dėl jų vykdomos pagrindinės veiklos iš esmės yra bendrovės pajamų mokesčio tikslais, be to, jie vykdo ekonominę veiklą, kuri leidžia juos laikyti įmonėmis pagal SESV 107 straipsnį. Be to, nė vienoje nacionalinės teisės nuostatoje neabejojama tokiu bendrovių vertinimu.

(86) Komisija atkreipia dėmesį, kad prielaida, kuria grindžiami Belgijos valdžios institucijų argumentai, prieštarauja oficialiam CIR komentarui, kitiems nacionaliniams dokumentams ir oficialiai Belgijos Vyriausybės pozicijai. Oficialiame CIR komentare nurodyta, kad juridiniai asmenys, kurie besąlygiškai neapmokestinami ISoc (visų pirma uostai pagal CIR 180 straipsnio 2 dalį), turėtų būti iš esmės laikomi ISoc apmokestintais mokesčių mokėtojais (71). Dėl savo teisinės formos (ir su ta teisine forma paprastai susijusių savybių) dauguma CIR 180 straipsnio 2 dalyje išvardytų uostų, kurie yra akcinės bendrovės, uždarosios akcinės bendrovės arba autonominės municipalinės direkcijos, taip pat iš esmės turėtų būti apmokestinti ISoc (72). Be to, 1999 m. kovo 2 d. Flandrijos Vyriausybės nutarime dėl uostų pateiktos nuorodos dėl uostų veiklos pramoninio (73) ir (arba) komercinio (74) pobūdžio, vadinasi, ir dėl uostų laikymo bendrovėmis pagal CIR 2 straipsnį, o tai reiškia, kad uostai turi būti apmokestinami ISoc. Be to, Belgijos valdžios institucijos Belgijos Konstituciniame Teisme teigė, kad uostai, kaip ir kitos bendrovės ir juridiniai asmenys, nustatyti CIR 180 straipsnyje ir 220 straipsnio 2 dalyje, iš tiesų yra juridiniai asmenys, vykdantys eksploatavimo veiklą arba komercinio pobūdžio veiklą pagal CIR 2 straipsnį (75). Belgijos Atstovų Rūmuose Ministro Pirmininko pavaduotojas ir finansų bei užsienio prekybos ministras taip pat teigė, kad Belgijos uostai yra viešosios įmonės, kurios, jei nebūtų besąlygiškai atleistos nuo mokesčio pagal CIR 180 straipsnį, būtų apmokestintos ISoc pagal CIR 1, 2 ir 179 straipsnius (76). Be to, uostai nėra natūraliai ir tiesiogiai apmokestinti IPM mokesčiu, jie šiuo mokesčiu apmokestinti todėl, kad yra išskirtinai atleisti nuo ISoc mokėjimo pagal CIR 180 straipsnio 2 dalį ir 220 straipsnio 2 dalies nuostatas, o tai prieštarauja Belgijos valdžios institucijų aiškinimui, jog uostai nemoka ISoc, nes jie natūraliai apmokestinami IPM kaip šalyje reziduojantys juridiniai asmenys, išskyrus bendroves.

(87) Taigi Komisija nemano, kad net ir panaikinus 180 straipsnio 2 dalį uostai nebūtų apmokestinti ISoc pagal CIR 1 ir 2 straipsnių bendruosius kriterijus. Atsižvelgdama į ankstesnėje konstatuojamojoje dalyje pateiktas detales, Komisija mano, kad pagal Belgijos nacionalinės teisės bendrąsias taisykles uostai, kurie yra bendrovės pagal CIR 2 straipsnį, turėtų būti apmokestinti ISoc, jei jie formaliai ir besąlygiškai nėra nuo jo atleisti pagal CIR 180 straipsnio 2 dalį. Dėl tų pačių priežasčių Komisija nepritaria, kad uostų apmokestinimo atskaitos sistema būtų laikomos su IPM susijusios taisyklės.

(88) Savo komentaruose Belgijos valdžios institucijos ir kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad uostų atleidimas nuo ISoc susijęs ne tik su CIR bendrosiomis taisyklėmis (1 ir 2 straipsniais), bet ir su kitomis nacionalinės teisės bendrosiomis taisyklėmis (bendruoju teisės principu, jurisprudencijos taisykle, pagal kurią viešosios paslaugos, užduotys ir turtas neapmokestinami, jei įstatyme ar net Belgijos Konstitucijoje tai nėra aiškiai nustatyta).

(89) Dėl pirmiau nurodytos informacijos Komisija mano, kad Belgijos teisės bendrąsias nuostatas taikant įprastai uostai būtų apmokestinti ISoc pagal jų pajamas iš ekonominės veiklos.

(90) Beje, nors, priešingai, negu įrodė Komisija, aptariamos nacionalinės taisyklės – arba administracijos pateikiamas jų aiškinimas – galėtų būti priežastimi Belgijos uostams nemokėti ISoc, šios taisyklės sukeltų diskriminaciją tarp įmonių, vykdančių veiklą pagal SESV 107 straipsnio nuostatas (žr. ankstesnį 5.1.1 skyrių). Komisija toliau pateiktoje savo analizėje mano, kad šios taisyklės arba Belgijos visų pajamų apmokestinimo sistema, kaip ir CIR 180 straipsnio 2 dalis, tam tikroms įmonėms, visų pirma uostams, suteiktų pranašumą, nors tos įmonės, kalbant apie pajamas iš ekonominės veiklos, yra panašioje padėtyje kaip ir kitos įmonės (šalyje reziduojantys juridiniai asmenys), kurios yra apmokestintos ISoc atsižvelgiant į šalyje reziduojančių juridinių asmenų pajamų mokesčio tikslą, t. y. apmokestinti pajamas. Komisijos manymu, uostams netaikomi „konkretūs veikimo principai, juos aiškiai išskiriantys iš kitų ūkio subjektų“, apmokestintų ISoc (77). Visų pirma tai, kad uostai nesiekia pelno (78) nėra pakankama priežastis manyti, jog jie yra skirtingoje negu kiti ISoc apmokestinti ūkio subjektai padėtyje. Tokiu atveju pati Belgijos sistema yra atrankinio pobūdžio (79).

(91) Todėl net jei CIR 1 ir 2 straipsniai sukuria teisinę bazę Belgijos uostams nemokėti ISoc, toks nemokėjimas yra atrankinio pobūdžio priemonė prima facie kalbant apie uostų ekonominę veiklą.

5.1.4.2. Atrankumo vertinimas, jeigu CIR 180 straipsnio 2 dalis sukuria teisinį pagrindą Belgijos uostams nemokėti ISoc

(92) Kaip matyti iš ankstesnių argumentų, Komisija mano, kad CIR 180 straipsnio 2 dalis yra vienintelis teisinis pagrindas Belgijos uostams nemokėti ISoc ir kad nesant tokios nuostatos uostai mokėtų ISoc kaip visos kitos bendrovės ar įmonės, gaunančios apmokestinamųjų pajamų iš ekonominės veiklos.

5.1.4.2.1. Atskaitos sistema ir nukrypimas nuo jos

(93) Komisija mano, kad atskaitos sistemą šiuo atveju sudaro bendrosios mokesčių taisyklės, nustatytos CIR 1 ir 2 straipsniuose. Pagal CIR 1 straipsnį Belgijoje reziduojantiems juridiniams asmenims nustatyta dvejopa pajamų apmokestinimo sistema: bendrovės apmokestinamos ISoc, o juridiniai asmenys, išskyrus bendroves apmokestinami IPM. CIR 2 straipsnyje nurodyti kriterijai, leidžiantys apibūdinti bendroves ir nustatyti, kurie juridiniai asmenys bus apmokestinti ISoc ir atitinkamai kurių pajamos bus apmokestintos IPM. 179 straipsnyje patvirtinama, kad ISoc apmokestinami mokesčių mokėtojai yra reziduojančios bendrovės.

(94) CIR 180 straipsnio 2 dalis yra nukrypimas nuo šių bendrųjų mokesčių taisyklių. Pagal šią nuostatą uostai besąlygiškai atleidžiami nuo ISoc netaikant bendrųjų ISoc ir IPM atskyrimo kriterijų, nustatytų 1 ir 2 straipsniuose, t. y. neatsižvelgiant į minėtų uostų laikymą (arba nelaikymą) bendrovėmis (80).

(95) Kadangi dėl 86 konstatuojamojoje dalyje pateiktų priežasčių uostai yra bendrovės pagal CIR 1 straipsnį, uostų pajamų apmokestinimo atskaitos sistema gali būti apibūdinama siauriau, visų pirma kaip visuma su bendrovių pelno mokesčiu (ISoc) susijusių taisyklių, t. y. kaip CIR 1 ir 179 straipsniai, kuriuose nustatyta, kad reziduojančios bendrovės apmokestinamos ISoc, kuris apibūdinamas kaip bendras pajamų mokestis.

(96) Pagal šią atskaitos sistemą CIR 180 straipsnio 2 dalis aiškiai yra nukrypti leidžianti nuostata (toks jos tikslas), nes pagal šią sistemą uostai nepatenka į 179 straipsnio ir ISoc taikymo sritį, nors jie ir apmokestinami IPM pagal CIR 220 straipsnio 2 dalį. Be tokio aiškaus ir konkretaus CIR 180 straipsnio 2 dalyje nustatyto atleidimo nuo mokesčio Belgijos uostai – kaip ir kitos reziduojančios bendrovės – būtų teisėtai apmokestinti ISoc.

5.1.4.2.2. Nukrypimas nuo atskaitos sistemos, dėl kurio taikomas skirtingas požiūris į ekonominės veiklos vykdytojus, kurių faktinė ir teisinė padėtis atsižvelgiant į atskaitos mokesčių schema siekiamą tikslą yra panaši

(97) Iš pirmiau pateiktos informacijos matyti, kad CIR 180 straipsnio 2 dalis nukrypsta nuo bendrovių pajamų apmokestinimo bendrųjų taisyklių (tiek CIR 1 ir 2 straipsniuose nustatytų bendrųjų taisyklių, tiek CIR 179 straipsnyje nustatytų mažiau bendrų taisyklių atžvilgiu) ir pagal ją taikomas skirtingas požiūris į ekonominės veiklos vykdytojus, kurių faktinė ir teisinė padėtis atsižvelgiant į atskaitos mokesčių schemos siekiamo tikslo yra panaši. Kad ir kokia būtų pasirinkta sistema (ISoc ar apskritai reziduojančių juridinių asmenų apmokestinimas), pajamų mokesčio tikslas yra apmokestinti pajamas, o šio tikslo atžvilgiu visos įmonės, gaunančios pajamų iš savo ekonominės veiklos, yra tokioje pačioje faktinėje ir teisinėje padėtyje.

(98) Tai, kad uostai nesiekia pelno ar mažiau dėmesio skiria investicijų grąžai per trumpą laiką, negali pakeisti tokio vertinimo. Nustatyta, kad ekonominę veiklą vykdančių pelno nesiekiančių įmonių atleidimas nuo mokesčių apskritai laikomas atrankiniu, nors toks atleidimas ir suteikiamas dėl nacionalinio įstatymų leidėjo noro taikyti lengvatas organizacijoms, kurias jis laiko socialiai nusipelniusiomis (81). Faktas, kad Belgijos uostus išlaiko ir kontroliuoja valdžios institucijos ar kad, be ekonominės veiklos, jie vykdo ir neekonominę veiklą, pvz., viešosios valdžios užduotis, nereiškia, jog jie yra skirtingoje faktinėje ir teisinėje padėtyje kalbant apie bendrovių pajamų mokesčio taikymą jų pajamoms iš ekonominės veiklos.

(99) Todėl aptariama priemonė yra prima facie atrankinio pobūdžio kalbant apie uostų ekonominę veiklą.

5.1.4.3. Pateisinimas mokesčių sistemos pobūdžiu arba bendra struktūra

(100) Kaip nurodyta pirmiau, valstybė narė turi įrodyti, kad toks nukrypimas pateisinamas atskaitos mokesčių sistemos pobūdžiu arba bendra struktūra. Paskutiniame iš trijų analizės etapų matyti, kad skirtingą požiūrį galima pateisinti tik atskaitos mokesčių sistemai būdingomis savybėmis.

(101) Priemonės suderinamumas su nacionaline teise negali pats savaime būti laikomas pateisinimu sistemos struktūra, kol neįrodyta, kad toks pateisinimas kyla iš atskaitos mokesčių sistemai būdingų savybių (82).

(102) Šiuo požiūriu 2016 m. gruodžio 1 d. Belgijos Konstitucinio Teismo sprendimas Nr. 151/2016 bet kuriuo atveju nėra toks svarbus, kaip aiškina Belgijos valdžios institucijos. Šiame sprendime kalbama ne apie uostams naudingą atleidimą nuo ISoc žvelgiant pro valstybės pagalbos teisės prizmę, bet apie savivaldybių grupių, bendradarbiavimo struktūrų ir konkrečiam projektui įsteigtų asociacijų apmokestinimą ISoc remiantis lygybės ir nediskriminavimo principais taip, kad diskriminavimo nebuvimas nacionalinėje teisėje nepažeistų atrankumo nebuvimo kriterijaus pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.

(103) Be to, kriterijus, pagal kurį nustatomas apmokestinimas ISoc arba IPM, yra nagrinėjamo subjekto vykdoma eksploatavimo veikla arba komercinio pobūdžio veikla (žr. CIR 2 straipsnį), todėl pateiktų argumentų, kad uostai turi būti atleisti nuo ISoc, nes jie savo pelno nepaskirsto, o jį reinvestuoja, kad jų siekiamas tikslas didesnis už individualius interesus, kad pelno siekimas nėra nustatytas jų teisės aktuose, kad jie priklauso valdžios institucijoms ir kad jie vykdo visuotinės svarbos užduotis, nepakanka norint, atsižvelgiant į mokesčių sistemos pagrindinius principus, pateisinti palankesnį finansinį požiūrį į uostus negu į kitas reziduojančias bendroves. Kitos įmonės taip patreinvestuoja savo pelną, siekia tikslų ar poveikio ekonomikai, kurie yra didesni už jų individualius interesus (83), bet dėl šių priežasčių jos nėra atleidžiamos nuo ISoc. Be to, valdžios institucijoms nepriklausantys subjektai (pvz., pelno nesiekiančios asociacijos) gali būti apmokestinami IPM, jei jie atitinka CIR 2 straipsnyje nustatytą pagrindinį kriterijų, todėl priklausymas viešajam sektoriui taip pat negali būti svarstytinas nacionalinių taisyklių atžvilgiu. Tokios asociacijos, nepaisant to, kad pagal savo įstatus nesiekia pelno, gali būti apmokestintos ISoc pagal CIR 1 ir 2 straipsnių bendruosius kriterijus, jei jos vykdo eksploatavimo veiklą arba komercinio pobūdžio veiklą.

(104) Pateiktas argumentas, jog uostai ne visada padengia sąnaudas iš savo išteklių, negali būti laikomas atleidimo nuo bendrovių pelno mokesčio pateisinimu dėl to, kad tuo atveju, jei nėra pelno, pagal įprastą pajamų apmokestinimo sistemą neturi būti taikomas joks mokestis, ir dėl to, kad nuostoliai gali būti perkelti ir išskaičiuojami iš būsimo pelno, galimai gauto iš ekonominės veiklos, todėl atleidimas nuo mokesčio yra perteklinė priemonė ir turi pasekmių tik tuo atveju, jei uostai gauna apmokestinamojo pelno. Komisija nustatė, kad 2004–2014 m. (vienuolika finansinių metų) Antverpeno, Gento, Zebriugės ir Ostendės uostų rezultatai beveik visada buvo teigiami (neigiamas rezultatas 2011 m. užregistruotas Antverpene, o 2013 m. – Ostendėje), todėl nurodytas argumentas yra teorinis ir net prieštarauja faktams. Be to, kitoms bendrovėms, kurių sąnaudos nepadengiamos iš nuosavų išteklių, nenumatytas joks į uostams taikomą palankų atleidimą nuo ISoc panašus atleidimas.

(105) Lygiai taip pat pateisinti uostų atleidimo nuo ISoc neleidžia pateisinti argumentas, kad kai kurios su bendrovės tikslu nesusijusios įmonės sąnaudos nebūtų atskaitomos iš ISoc pagal CIR 49 straipsnį. CIR 49 straipsnyje nustatyta, kad atskaitomos išlaidos, kurias mokesčių mokėtojas padarė ar patyrė per mokestinį laikotarpį siekdamas gauti ar išsaugoti apmokestinamąsias pajamas. Visų pirma uostams palankus atleidimas nuo ISoc nereiškia, kad pagal CIR 49 straipsnį uostai būtų finansiškai susilpninti: atleidimas nuo ISoc apima visas gautas pajamas ir neapsiriboja pajamomis, susijusiomis su galimybės atskaityti tam tikras išlaidas pagal CIR 49 straipsnį nebuvimu. Uostų atleidimas nuo ISoc nepateisinamas Belgijos mokesčių sistemos pagrindine taisykle, net jei daroma prielaida, kad CIR 49 straipsnyje nustatyta tokia pagrindinė taisyklė. Be to, nei Belgijos valdžios institucijos, nei suinteresuotosios šalys neparodo, kaip, atsižvelgiant į priemonės tikslą (84) ir jos aprašymą, tokia nuostata iš esmės galėtų sutrukdyti atskaityti uostų visuotinės svarbos neekonominės veiklos sąnaudas. Antverpeno ir Zebriugės uostai šią problemą pateikia tik kaip riziką, o ne kaip patvirtintą faktą.

(106) Teiginys, jog uostų atleidimas nuo ISoc, kaip ir tam tikrų viešųjų asmenų, susijusių su viešąja paslauga, atleidimas nuo viešosios arba privačiosios srities turto mokesčio, kyla iš bendrojo teisės principo ar pačios Belgijos Konstitucijos, darant prielaidą, kad toks atleidimas ten įtvirtintas (85), nebūtinai gali pateisinti tokį atleidimą mokesčių sistemos pobūdžiu arba bendra struktūra, nes steigiamosios valdžios ar nacionalinių teismų priimti sprendimai gali paveikti tinkamą mokesčių sistemos veikimą ar pagrindinius šios sistemos principus.

(107) Be to, Belgijos valdžios institucijų ir suinteresuotųjų šalių argumentai dėl nacionalinių teismų išplėtotų kriterijų, pagal kuriuos vertinama, ar juridinis asmuo yra bendrovė pagal CIR 1 ir 2 straipsnius (visų pirma pramoninių ir komercinių metodų naudojimas arba nenaudojimas), nėra tinkami siekiant pateisinti priemonę mokesčių sistemos vidine logika, nes šiais kriterijais iš tiesų siekiama įrodyti, kad uostai nėra bendrovės – tokiu atveju apmokestinimo ISoc nebuvimas yra atrankinio pobūdžio dėl to, kad pasirinkti kriterijai naudojami atskaitos sistemos riboms nustatyti (žr. pirmiau), o ne dėl nukrypimo nuo atskaitos sistemos, kuris galėtų būti pateisinamas.

5.1.5. KONKURENCIJOS IŠKRAIPYMAS IR POVEIKIS TARPUSAVIO PREKYBAI

(108) Tam, kad priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, ji turi daryti poveikį Sąjungos valstybių narių tarpusavio prekybai ir iškraipyti konkurenciją arba kelti grėsmę ją iškraipyti. Šie du kriterijai glaudžiai susiję.

(109) Pagal ES teismų praktiką konkurencijos iškraipymas paprastai nustatomas tuomet, kai valstybė suteikia įmonei finansinį pranašumą liberalizuotame sektoriuje, kuriame yra arba galėtų būti konkurencija (86). Neginčytina, kad uostų sektoriuje konkurencija yra ir ją didina gabenimo, visų pirma jūros ir vidaus vandens keliais, pobūdis ir savybės. Uostų teikiamos gabenimo paslaugos, bent jau tam tikra prasme, konkuruoja su paslaugomis, kurias teikia kiti Belgijos ar kitų valstybių narių uostai arba gabenimo paslaugų teikėjai.

(110) Antai viešose konsultacijose su suinteresuotosiomis šalimis dėl Uostų reglamento projekto visos suinteresuotosios šalys pabrėžė, kad Europos Sąjungoje būtina užtikrinti stabilias ir sąžiningas konkurencijos tarp uostų <…> sąlygas (87). Be to, uostai, visų pirma vidaus vandenų uostai, ypač gabenimo vandens keliais paslauga, kurios grandis jie yra, konkuruoja su kitomis gabenimo formomis. Konkurencija ypač didelė tarp Belgijos ir Nyderlandų pakrančių uostų (šiuo požiūriu dažnai kalbama apie Amsterdamo, Roterdamo ir Antverpeno zoną).

(111) Sustiprindama priemonės gavėjų padėtį tarptautinėje prekyboje, ši priemonė gali daryti poveikį tarpusavio prekybai Sąjungos viduje ir iškreipti konkurenciją.

(112) Be to, dėl pateikto argumento, kad panašios valstybės pagalbos priemonės egzistuoja ir kitose valstybėse narėse, o Komisijos požiūris į šias galimas priemones nepaveikia atitinkamos priemonės vertinimo kaip valstybės pagalbos, reikia pasakyti, jog Belgijos uostams naudinga priemonė, nustatyta CIR 180 straipsnio 2 dalyje, pagerina šių uostų konkurencinę padėtį atsižvelgiant į atskaitos padėtį, nes šiuo atžvilgiu jie būtų apmokestinti įprastomis bendrovių pelno mokesčio sistemos sąlygomis (88).

(113) Be to, net jei galima manyti, jog uostai naudojasi teisėta monopolija, kad teiktų paslaugas savo eksploatuojamų uostų viduje, jų teikiamos gabenimo paslaugos bent tam tikru mastu konkuruoja su kitų gabenimo paslaugų teikėjų teikiamomis paslaugomis, visų pirma su kitų valstybių narių uostų paslaugomis.

(114) Suinteresuotųjų šalių nurodyta Nyderlandų konkurencijos institucijos nuomonė šios valstybės pagalbos procedūros atveju nesvarstytina. Ši nuomonė nesusijusi su schemos vertinimu pagal SESV 107 straipsnį, kuriam reikalingas konkretus konkurencinės padėties tyrimas. 1999 m. kovo 2 d. Flandrijos Vyriausybės nutarimo dėl uostų 25 straipsnyje nurodyta, kad uostų taikomi tarifai turi poveikį jų konkurencinei padėčiai (89). Konkurencijos tarp Europos uostų buvimą taip pat patvirtina Nyderlandų valstybinių uostų komentarai.

(115) Be to, nuorodos į 2016 m. liepos 19 d. pranešimo 211, 219 ir 220 punktus šiuo atveju nesvarstytinos, nes jos nesusijusios su uosto infrastruktūra, kuri nurodyta 215 punkte. Šiame punkte nurodyta, kad skiriant viešąjį finansavimą uosto infrastruktūrai remiama ekonominė veikla, todėl jam iš principo taikomos valstybės pagalbos taisyklės ir kad uostai gali konkuruoti tarpusavyje, todėl uosto infrastruktūros finansavimas taip pat gali daryti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Be to, minėto pranešimo 219 ir 220 punktuose nurodyta, kad pagalba nagrinėjamosinfrastruktūros statybai gali neturėti poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai ir konkurencijai, tačiau šioje procedūroje aptariama priemonė yra ne pagalba infrastruktūros statybai, o veiklos pagalba, susijusi su pelnu, gaunamu iš tos infrastruktūros eksploatavimo.

5.1.6. IŠVADA

(116) Atsižvelgiant į pirmiau pateiktus argumentus Belgijos uostų atleidimas nuo mokesčių, nustatytas CIR 180 straipsnio 2 dalyje, yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes pajamos, kurioms taikomas atleidimas nuo mokesčių, gaunamos iš uostų vykdomos ekonominės veiklos.

5.2. PRIEMONĖS SUDERINAMUMAS SU VIDAUS RINKA

(117) Atitinkama valstybė narė turi įrodyti, kad valstybės pagalbos priemonės gali būti laikomos suderinamomis su vidaus rinka. Įvairiose savo nuomonėse, atsakymuose ir komentaruose Belgijos valdžios institucijos nepateikė nė vieno argumento dėl priemonės suderinamumo. Valonijos regionai ir Valonijos uostai mano, kad SESV 93 straipsnis ir 106 straipsnio 2 dalis gali būti laikomi tinkamu pagrindu kalbant apie suderinamumą. Antverpeno ir Zebriugės uostų administracija taip mano apie SESV 93 straipsnį.

(118) Visų pirma SESV 106 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad kompensacija už viešąją paslaugą gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka, jei ji atitinka tam tikras sąlygas (90). Vis dėlto Komisija atkreipia dėmesį, jog aptariama priemonė, pagal kurią pagalbos suma susiejama su gaunamu pelnu, nėra susijusi ir neapsiriboja viešųjų paslaugų vykdymo grynosiomis sąnaudomis (91), nors tai būtina sąlyga, kad pagalba būtų pripažinta suderinama pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį. Todėl ši pagalba negali būti laikoma su vidaus rinka suderinama kompensacija už viešąją paslaugą ir nėra suderinama pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį.

(119) Antra, SESV 93 straipsnyje nustatyta, kad pagalba, jei ji skirta transporto koordinavimo reikmėms arba jei ji kompensuoja tam tikrus įsipareigojimus, siejamus su viešosios paslaugos sąvoka, taip pat gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka. Nors uostai atlieka svarbų vaidmenį daugiarūšio transporto plėtros srityje, ne visos uostų investicijos patenka į SESV 93 straipsnio, kuris apsiriboja tik pagalba, skiriama transporto koordinavimo reikmėms, taikymo sritį. Taigi atleidimas nuo bendrovių pelno mokesčio yra ne pagalba investicijoms, o veiklos pagalba, nesusijusi su konkrečiomis investicijomis. Šia priemone skatinamos įmonės, gaunančios daugiausia pelno ir a priori turinčios didesnes vidines galimybes finansuoti investicijas. Ji nėra skirta tam tikriems įsipareigojimams, siejamiems su viešosios paslaugos sąvoka, kaip nurodyta pirmiau, kompensuoti. Be to, ši priemonė, t. y. atleidimas nuo mokesčio, suteikia neribotą privalumą, kad ir kokios būtų sąnaudos. Jos neriboja transporto koordinavimui užtikrinti reikalinga suma nei tam tikrų įsipareigojimų, siejamų su viešosios paslaugos sąvoka, kompensacija, todėl neužtikrinamas proporcingumo principo laikymasis. Ši priemonė taip pat neturi nustatyto skatinamojo poveikio. Todėl SESV 93 straipsnis netaikytinas.

(120) Trečia, nors nei Belgija, nei suinteresuotosios šalys nenurodė SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkto, Komisija nagrinėja, ar aptariama priemonė gali skatinti tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrą netrikdydama prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui. Dėl jau pirmiau nurodytų priežasčių (proporcingumo nebuvimas, skatinamojo poveikio nebuvimas ir ryšio su nustatytu bendruoju tikslu nebuvimas) Komisija mano, kad SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktas netaikytinas.

5.3. ESAMA AR NAUJA PAGALBA

(121) Belgijos valdžios institucijos paaiškino, kad uostai juridinių asmenų mokesčiu apmokestinami nuo XX a. 7-ojo dešimtmečio, o prieš tai jie būdavo apmokestinami pajamų mokesčiu, kuris yra panašus į juridinių asmenų mokestį. Mokestinis požiūris į uostus taip pat buvo susijęs su uostų teisiniu statusu, kuris bėgant laikui kito. Pasak Belgijos valdžios institucijų, juridinių asmenų mokesčio sistema uostams buvo taikoma prieš 1958 m. įsigaliojant Romos sutarčiai. Iš gautos informacijos matyti, kad uostai visada buvo atleisti nuo bendrovių pelno mokesčio.

(122) Pagal Procedūros reglamento 1 straipsnio b punkto i papunktį pagalbos sistemos, įgyvendintos iki Sutarties įsigaliojimo, laikomos esama valstybės pagalba.

(123) Remiantis turima informacija, uostų atleidimas nuo bendrovių pelno mokesčio taikomas iki 1958 m. ir nuo to laiko iš esmės nebuvo keistas. Todėl ši priemonė laikoma esama pagalbos schema.

6. DĖL BELGIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PRAŠYMO BELGIJOS UOSTAMS SUTEIKTI PEREINAMĄJĮ LAIKOTARPĮ

(124) Kalbant apie pereinamąjį laikotarpį, kurio prašo Belgijos valdžios institucijos, Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad šiame procedūros dėl esamos pagalbos etape pereinamasis laikotarpis iš esmės negali būti suteiktas, išskyrus išimtinių aplinkybių atvejus. Galutiniame sprendime Komisija atitinkamai valstybei narei gali suteikti tik reikiamiems pakeitimams įgyvendinti reikalingą protingą terminą.

(125) Komisija taip pat primena, kad nuo 2014 m. liepos 9 d. pradėtos bendradarbiavimo procedūros pradžios Belgijos valdžios institucijoms jau buvo suteiktas tam tikras terminas pradėti diskusijas dėl galimų teisės aktų pakeitimų. Ji taip pat atkreipia dėmesį į tai, kad nekalbama apie uostų apmokestinimą bendrovių pelno mokesčiu nuo 2017 m. sausio 1 d., kaip baiminasi Belgijos valdžios institucijos.

(126) Atsižvelgdama į SESV 107 ir 108 straipsniais jai suteiktą įpareigojantį vaidmenį, Komisija turi tuoj pat nutraukti su vidaus rinka nesuderinamą valstybės pagalbą ir atkurti teisingos konkurencijos sąlygas. Jeigu šiame procedūros etape Komisija mano, kad tam tikroms įmonėms teikiama nesuderinama pagalba, ji iš esmės negali sustabdyti aptariamos valstybės pagalbos procedūros ar suteikti pereinamąjį laikotarpį, nes tai reikštų leidimą ilgesnį laiką teikti pagalbą, nesuderinamą su vidaus rinka, o tai būtų neteisinga ir konkurentų, kurie negauna pagalbos arba gauna mažesnę pagalbą, atžvilgiu. Šiuo klausimu Komisija atkreipia dėmesį, kad Nyderlandų uostai, kurie nuo 2017 m. sausio 1 d. apmokestinami bendrovių pelno mokesčiu, prašo Komisijos skubiai apmokestinti Belgijos uostus bendrovių pelno mokesčiu.

(127) Kaip nurodyta pirmiau, galimos valstybės pagalbos kitų valstybių narių uostuose buvimas nepateisina procedūros sustabdymo ar nacionalinių priemonių, skirtų Komisijos sprendimui įgyvendinti, įsigaliojimo atidėjimo. Dėl tokio atidėjimo prasitęstų tarp Šiaurės Europos uostų, visų pirma Belgijos, jau minėtų Nyderlandų ir Prancūzijos uostų, esami konkurencijos iškraipymai, nes dėl šių uostų priimtas panašus sprendimas, kuriuo panaikinamas šiuo metu jiems taikomas atleidimas nuo mokesčių.

(128) Tai, kad Komisija Nyderlandams galimai suteikė ilgesnį įgyvendinimo laikotarpį byloje SA.25338 (92), šiuo atveju nėra svarstytina norint pagrįsti pereinamojo laikotarpio prašymą. Komisija visas valstybės nares vertina vienodai, o kiekvieną atvejį vertina atsižvelgdama į jam būdingas savybes, tačiau Nyderlandų atvejo negalima lyginti su Belgijos atveju. Galutiniame sprendime Komisija aiškiai atsisakė suteikti Nyderlandams pereinamąjį laikotarpį, nors panašios priemonės vis dar galioja kitose valstybėse narėse. Taip pat reikia atkreipti dėmesį į tai, kad Nyderlandai nagrinėjamas mokesčio lengvatas turėjo nutraukti anksčiau už Belgiją, o tai negalėjo suteikti pranašumo jų uostams.

(129) Be to, šiuo atveju Belgijos valdžios institucijų pateikti argumentai dėl įgyvendinimo nacionalinėje teisėje sunkumų nėra išskirtinės aplinkybės, galinčios pateisinti pereinamąjį laikotarpį. Visų pirma, kaip Komisija nurodė pirmiau, CIR 180 straipsnio 2 dalies panaikinimo iš esmės turėtų pakakti, kad uostai būtų apmokestinti ISoc. Be to, tai, kad juridinio asmens perėjimas nuo IPM prie ISoc nėra aiškiai reglamentuojamas pagal Belgijos mokesčių įstatymus, nėra pakankamas argumentas; Belgijos mokesčių administratorius turi galimybę (ir ja naudojasi) nesantteisinės priemonės organizuoti tokį perėjimą ir perkvalifikuoti IPM apmokestinto subjekto veiklą, kad galėtų jį apmokestinti ISoc. Belgijos valdžios institucijos nepaaiškina, kaip besąlygiško uostų atleidimo nuo ISoc panaikinimas prieštarautų lygybės principui, netgi darant prielaidą, kad ši nacionalinės teisės aplinkybė yra tinkama pereinamajam laikotarpiui suteikti. Priešingai, neseniai įvykdytą reformą, kuria siekiama Belgijos savivaldybių grupes apmokestinti ISoc, nors iki tol jos buvo atleistos nuo ISoc ir apmokestintos IPM (kaip yra ir uostų atveju), Belgijos Vyriausybė pristatė kaip reformą, skirtą vienodam požiūriui skatinti (93).

(130) Be to, Komisija niekada nepatvirtino nagrinėjamos priemonės, apie kurią Belgijos valdžios institucijos niekada nepranešė. Todėl teisinio tikrumo ir teisėtų lūkesčių principai šiuo atveju netaikytini, juo labiau kad ši priemonė yra esama pagalba, todėl Komisija negali priimti sprendimo išieškoti praeityje suteiktą pagalbą.

7. DĖL NYDERLANDŲ UOSTŲ PRAŠYMO

(131) Kalbant apie Nyderlandų uostų prašymą atidėti jų apmokestinimą bendrovių pelno mokesčiu, Komisija primena, kad ši procedūra susijusi ne su Nyderlandų, o su Belgijos uostais. Galutiniame sprendime dėl Nyderlandų uostų SA.25338 atveju (94) Komisija atidėti Nyderlandų uostų apmokestinimą bendrovių pelno mokesčiu atsisakė dėl tokių pat esminių priežasčių, kurios nurodytos šiame sprendime. Beje, Nyderlandų uostų apmokestinimas bendrovių pelno mokesčiu kyla iš Nyderlandų nacionalinės teisės, o Komisija pagal SESV 107 straipsnį bet kuriuo atveju negali priversti valstybės narės pakeisti teisės aktų, kad valstybės pagalba būtų teikiama tam tikriems veiklos vykdytojams.

8. IŠVADA

(132) Belgijos uostų, nurodytų CIR 180 straipsnio 2 dalyje, atleidimas nuo bendrovių pelno mokesčio yra su vidaus rinka nesuderinama esama valstybės pagalbos sistema.

(133) Todėl Belgijos valdžios institucijos turėtų panaikinti aptariamą sprendimą atleisti aptariamus subjektus nuo bendrovių pelno mokesčio ir juos apmokestinti bendrovių pelno mokesčiu. Ši priemonė turi būti priimta iki einamųjų kalendorinių metų pabaigos ir taikoma iš ekonominės veiklos gaunamoms pajamoms vėliausiai nuo po priemonės priėmimo einančių mokestinių metų pradžios,

PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:

1 straipsnis

CIR 180 straipsnio 2 dalyje nurodytų Belgijos uostų atleidimas nuo bendrovių pelno mokesčio yra su vidaus rinka nesuderinama esama valstybės pagalbos schema.

2 straipsnis

1. Belgija turi panaikinti 1 straipsnyje nurodytą sprendimą atleisti aptariamus subjektus nuo bendrovių pelno mokesčio ir tokiu mokesčiu apmokestinti subjektus, kuriems taikomas toks atleidimas.

2. Priemonė, kurią Belgija turi įgyvendinti pagal 1 dalyje nustatytus įpareigojimus, turi būti priimta iki einamųjų kalendorinių metų, kuriais pranešta apie šį sprendimą, pabaigos. Ši priemonė turi būti taikoma iš ekonominės veiklos gaunamoms pajamoms vėliausiai nuo po priemonės priėmimo einančių mokestinių metų pradžios.

3 straipsnis

Belgija per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos informuoja Komisiją apie priemones, kurių ėmėsi šiam sprendimui įvykdyti.

4 straipsnis

Šis sprendimas skirtas Belgijos Karalystei.

Priimta Briuselyje 2017 m. liepos 27 d. Komisijos vardu Margrethe VESTAGER Komisijos narė

(1) OL C 302, 2016 8 19, p. 5.

(2) 2015 m. liepos 13 d. Tarybos reglamentas (ES) 2015/1589, nustatantis išsamias Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio taikymo taisykles (OL L 248, 2015 9 24, p. 9).

(3) OL C 156, 2016 5 2, p. 46.

(4) 2016 m. kovo 9 d. Nutartis Port Autonome du Centre et de l'Ouest SCRL ir kt./Komisija, T-438/15, ECLI:EU:T:2016:142.

(5) OL C 175, 2016 5 17, p. 23.

(6) 2016 m. spalio 27 d. Nutartis Port Autonome du Centre et de l'Ouest SCRL ir kt./Komisija, T-116/16, ECLI:EU:T:2016:656.

(7) OL C 302, 2016 8 19, p. 5.

(8) CIR 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta:Nustatyti tokie pajamų mokesčiai:

1) bendras Belgijos Karalystės gyventojų pajamų mokestis, vadinamas fizinių asmenų mokesčiu;

2) bendras šalyje reziduojančių bendrovių pajamų mokestis, vadinamas bendrovių pelno mokesčiu;

3) Belgijos juridinių asmenų, išskyrus bendroves, pajamų mokestis, vadinamas juridinių asmenų mokesčiu;

4) nerezidentų pajamų mokestis, vadinamas nerezidentų mokesčiu.

(9) Ši CIR 1 straipsnyje nustatyta taisyklė pakartojama jo 179 straipsnyje. Su ISoc susijusios taisyklės nustatytos CIR III antraštinės dalies 179–219bis straipsniuose.

(10) Su IPM susijusios taisyklės nustatytos CIR IV antraštinės dalies 220–226 straipsniuose.

(11) CIR 180 straipsnio 2 dalyje nurodyti šie subjektai: SCRL (ribotos atsakomybės kooperatinė bendrovė) „Port autonome du Centre et de l'Ouest“, „Compagnie des installations maritimes de Bruges“ (Briugės jūros konstrukcijų kompanija), Briuselio uostas, autonominės municipalinės Antverpeno, Ostendės ir Gento uostų direkcijos, autonominiai Lježo, Šarlerua ir Namiūro uostai, akcinės bendrovės „Waterwegen en Zeekanaal“ ir „De Scheepvaart“. 2016 m. gruodžio 18 d. Įstatymo, kuriuo pripažįstamas sutelktinis finansavimas bei nustatoma jo tvarka ir kuriame pateikiamos įvairios finansų srities nuostatos (Moniteur belge, 2016 m. gruodžio 20 d., Numac: 2016003460) 110 straipsnyje dėl CIR 180 straipsnio 2 dalies nustatyta, kad: <…> tekstas „autonominės municipalinės Antverpeno ir Ostendės uostų direkcijos, viešosios teisės akcinė bendrovė „Havenbedrijf Gent““ pakeičiamas taip: „autonominė municipalinė Ostendės uosto direkcija, viešosios teisės akcinė bendrovė „Havenbedrijf Antwerpen en Havenbedrijf Gent“.“

(12) CIR 220 straipsnyje nurodyta: Juridinių asmenų mokesčiu apmokestinami: <…> 2) juridiniai asmenys, kurie pagal 180 straipsnį neapmokestinami bendrovių pelno mokesčiu; <…>

(13) CIR 221 straipsnyje nustatyta: Juridinių asmenų mokesčiu apmokestinami juridiniai asmenys yra apmokestinami tik už:

1) kadastrines pajamas, gautas už Belgijoje esantį savo nekilnojamąjį turtą <…>;

2) pajamas, gautas iš kapitalo ir kilnojamojo turto, įskaitant pirmąją pajamų dalį, nustatytą 21 straipsnio 5, 6 ir 10 dalyse, ir palūkanas, nustatytas 21 straipsnio 13 dalyje, taip pat įvairias pajamas, nustatytas 90 straipsnio 5–7 ir 11 dalyse.

(14) CIR 225 straipsnyje nurodyta: Mokestis, taikomas 221 straipsnyje nustatytoms pajamoms, lygus nekilnojamojo ir kilnojamojo turto mokesčiams. <…>

(15) 2002 m. spalio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimas Aéroports de Paris/Komisija, C-82/01, ECLI:ES:C:2002:617.

(16) Konstitucinis Teismas, 2015 m. lapkričio 19 d., Nr. 162/2015; Moniteur belge, 2016 m. vasario 5 d.; Numac: 2015205632.

(17) Moniteur belge, 1999 m. balandžio 8 d.; Numac: 1999035415. Žr. 13 straipsnio 3 dalį: Uosto mokesčius autonomiškai nustato uostų direkcijos ir jie turi būti pagrįstai proporcingi atlygio vertei <…>.

(18) Tokį argumentą pateikia ir Flandrijos uostų komisija. Ji patikslina, kad jūros prieigos infrastruktūroms (visų pirma kalbant apie šliuzų veikimą ir dugno gilinimą kai kurių uostų laivybos keliuose), pagrindinei uostų infrastruktūrai ir uostų valdymo tarnyboms skiriamas Vyriausybės finansavimas pastaraisiais metais sumažėjo.

(19) Konstitucinis Teismas, 2016 m. gruodžio 1 d., Nr. 151/2016; Moniteur belge, 2017 m. sausio 12 d.; Numac: 2016206080.

(20) OL C 262, 2016 7 19, p. 1.

(21) Nyderlandų konkurencijos institucijos ataskaita apie Roterdamo uosto valdymą, 2005 m., P_600019/255.R261, p. 2.

(22) 1987 m. birželio 16 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija/Italija, 118/85, ECLI:ES:C:1987:283, 7 punktas; 1998 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija/Italija, C-35/96, ECLI:ES:C:1998:303, 36 punktas.

(23) 2000 m. rugsėjo 12 d. Teisingumo Teismo sprendimo Pavlov ir kt., sujungtos bylos C-180/98–C-184/98, ECLI:ES:C:2000:428, 74 punktas.

(24) 2011 m. kovo 24 d. Bendrojo Teismo sprendimas Freistaat Sachsen bei Land Sachsen-Anhalt ir kt./Komisija, sujungtos bylos T-443/08 ir T-455/08, ECLI:ES:T:2011:117, pirmiausia jo 93 ir 94 punktai, po ieškinio pateikimo patvirtintas 2012 m. gruodžio 19 d. Teisingumo Teismo sprendimu Mitteldeutsche Flughafen ir Flughafen Leipzig-Halle/Komisija, C-288/11 P, ECLI:ES:C:2012:821, pirmiausia jo 40–43 ir 47 punktai. 2000 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo sprendimo Aéroports de Paris/Komisija, T-128/98, ECLI:ES:C:2000:290, 125 punktas, po ieškinio pateikimo patvirtintas 2002 m. spalio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimu Aéroports de Paris/Komisija, C-82/01 P, ECLI:ES:C:2002:617.

(25) Žr., pvz., 2009 m. gruodžio 15 d. Komisijos sprendimą valstybės pagalbos byloje N 385/2009 – Ventspilio uosto infrastruktūros viešasis finansavimas (OL C 62, 2010 3 13, p. 7); 2011 m. birželio 15 d. Komisijos sprendimą valstybės pagalbos byloje 44/2010 – Latvijos Respublika – Krievu salos uosto infrastruktūros viešasis finansavimas (OL C 215, 2011 7 21, p. 21); 2012 m. vasario 22 d. Komisijos sprendimą valstybės pagalbos byloje SA.30742 (N/2010) – Lietuva – Klaipėdos keleivių ir krovinių terminalo infrastruktūros statyba (OL C 121, 2012 4 26, p. 1); 2013 m. liepos 2 d. Komisijos sprendimą valstybės pagalbos byloje SA.35418 (2012/N) – Graikija – Pirėjo uosto plėtra (OL C 256, 2013 9 5, p. 2); 2013 m. rugsėjo 18 d. Komisijos sprendimą valstybės pagalbos byloje SA.36953 (2013/N) – Ispanija – Kadiso įlankos uosto administracija (OL C 335, 2013 11 16, p. 1).

(26) Žr., pvz., 2013 m. rugsėjo 18 d. Komisijos sprendimą valstybės pagalbos byloje SA.36953 (2013/N) – Ispanija – Kadiso įlankos uosto administracija (OL C 335, 2013 11 16, p. 1).

(27) 1991 m. gruodžio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimas Merci Convenzionali Porto di Genova, C-179/90, ECLI:ES:C:1991:464, 3 ir 27 punktai; 1997 m. liepos 17 d. Teisingumo Teismo sprendimo GT-Link A/S/de Danske Statsbaner, C-242/95, ECLI:ES:C:1997:376, 52 punktas: Tačiau tai nereiškia, kad bet kurio komercinio uosto eksploatavimas susijęs su visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimu ar juo labiau kad visos tokiame uoste teikiamos paslaugos susijusios su šia užduotimi.

(28) Žr., pvz., 2013 m. gruodžio 18 d. Komisijos sprendimą valstybės pagalbos byloje SA.37402 – Budapešto laisvasis uostas (OL C 141, 2014 5 9, p. 1); 2012 m. spalio 17 d. Komisijos sprendimą valstybės pagalbos byloje SA.34501 – Kėnigs Vusterhauzeno/Vildau vidaus vandenų uosto plėtra (OL C 176, 2013 6 21, p. 1); 2014 m. spalio 1 d. Komisijos sprendimą valstybės pagalbos byloje SA.38478 – Dero-Goniu valstybinio uosto plėtra (OL C 418, 2014 11 21, p. 1).

(29) Žr. 1999 m. kovo 2 d. Flandrijos Vyriausybės nutarimo dėl uostų 15 straipsnio 1 dalį (dėl bendrųjų uosto mokesčių).

(30) Žr. 1999 m. kovo 2 d. Flandrijos Vyriausybės nutarimo dėl uostų 15 straipsnio 2 dalį (dėl išskirtinių uosto mokesčių).

(31) Žr. 1999 m. kovo 2 d. Flandrijos Vyriausybės nutarimo dėl uostų 25 straipsnio 2 dalį (Flandrijos Vyriausybė įgaliota steigti taikinimo komitetą. Nustatomas pramonės ekonomikos modeliu pagrįstas penkmečio skatinimo planas) ir 26 straipsnio 1 dalį (Ginčus tarp uosto įmonių dėl eksploatavimo, visų pirma dėl uostų įmonių komercinės veiklos <…>, sprendžia uosto ginčų sprendimo komisija <…>). Taip pat žr. 1999 m. balandžio 1 d. Dekreto dėl Vidurio ir Vakarų autonominio uosto sukūrimo (pranc.décret relatif à la création du Port autonome du Centre et de l'Ouest) 3 straipsnį (Uosto veikla laikoma veikla, susijusi su Bendrovės funkcijomis, t. y. prekių pakrovimu, iškrovimu, sandėliavimu ir gabenimu, taip pat pramoninė bei komercinė veikla ir paslaugų teikimas.).

(32) CIR komentaras Nr. 179/10 (žr. toliau).

(33) CIR komentaras Nr. 179/11 (žr. toliau).

(34) CIR komentarai Nr. 2/4, 179/10 ir 179/11.

— Nr. 2/4: Bendrove vadinama bet kuri bendrovė, asociacija, įstaiga ar organizacija, kuri: a) yra teisėtai įsteigta; b) turi juridinio asmens statusą; c) vykdo eksploatavimo veiklą arba atlieka komercinio pobūdžio veiksmus (CIR 92 2 straipsnio 2 dalies 1 punkto pirma pastraipa). Dėl platesnio paaiškinimo apie sąvokas, nurodytas a, b ir c punktuose, žr. komentarus Nr. 179/6–179/20.

— Nr. 179/10: Žodžius „vykdo eksploatavimo veiklą“ reikėtų suprasti taip: eksploatuoja bet kurią pramoninę, komercinę ar žemės ūkio įmonę, kurios pelną sudaro fizinių asmenų mokesčiu apmokestinamos šios srities profesinės pajamos, jeigu tokią eksploatavimo veiklą vykdo fizinis asmuo, bendrovė ir pan., neturintys juridinio asmens statuso (CIR 92 23 straipsnio 1 dalies 1 punktas ir 24 straipsnis).

— Nr. 179/11: Kalbant apie žodžius „atlieka komercinio pobūdžio veiksmus“, šie veiksmai apima: 1) komercinio pobūdžio darbą (CIR 92 23 straipsnio 1 dalies 2 punktas ir 27 straipsnis), kuris teismų praktikoje aiškinamas kaip komercinio pobūdžio užsiėmimas; 2) komercinio pobūdžio, bet pelno nesiekiantį darbą, kurį apibūdina nuolatinė profesinė veikla, apimanti: a) veiklą, kuri kartojama pakankamai dažnai, kad galėtų būti laikoma užsiėmimu, pramoninio, komercinio arba žemės ūkio pobūdžio veiksmus; b) pramoninių ar komercinių metodų įgyvendinimą. Taigi 2 dalyje nurodytas toks darbas, už kurį iš esmės dažniausiai gaunamas pelnas arba pajamos, net jei šį darbą atliekantis juridinis asmuo, atsižvelgdamas į savo įstatus ar iš esmės, nesiekia jokio pelno.

(35) 2002 m. spalio 16 d. Komisijos sprendimas byloje N 438/02 – Belgija – Subsidijos uostų valdytojams viešosios valdžios funkcijoms vykdyti (OL C 284, 2002 11 21, p. 2).

(36) 1997 m. kovo 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo Calì & Figli, C-343/95, ECLI:ES:C:1997:160, 22 punktas.

(37) Protokolas (Nr. 26) dėl bendrus interesus tenkinančių paslaugų (pridėtas prie SESV).

(38) 1995 m. lapkričio 16 d. Teisingumo Teismo sprendimo FFSA ir kt., C-244/94, ECLI:ES:C:1995:392, 21 punktas; 2008 m. liepos 1 d. Teisingumo Teismo sprendimo MOTOE, C-49/07, ECLI:ES:C:2008:376, 27 ir 28 punktai.

(39) Žr. 2016 m. liepos 19 d. pranešimo 14 punktą.

(40) 2008 m. liepos 1 d. Teisingumo Teismo sprendimo MOTOE, C-49/07, ECLI:ES:C:2008:376, 25 punktas; 2002 m. spalio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo Aéroports de Paris, C-82/01 P, 74 ir 77 punktai.

(41) Komisija visų pirma pažymi, kad, Belgijos valdžios institucijų teigimu, kai kurie Belgijos uostai dalį pelno perveda savo akcininkams.

(42) 1980 m. spalio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo Van Landewyck, sujungtos bylos 209/78–215/78 ir 218/78, ECLI:ES:C:1980:248, 88 punktas; 1995 m. lapkričio 16 d. Teisingumo Teismo sprendimo FFSA ir kt., C-244/94, ECLI:ES:C:1995:392, 21 punktas; 2008 m. liepos 1 d. Teisingumo Teismo sprendimo MOTOE, C-49/07, ECLI:ES:C:2008:376, 27 ir 28 punktai; 2006 m. sausio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Cassa di Risparmio di Firenze ir kt., C-222/04, ECLI:ES:C:2006:8, 122 ir 123 punktai.

(43) 2002 m. spalio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo Aéroports de Paris/Komisija, C-82/01 P, ECLI:ES:C:2002:617, 78 punktas.

(44) VESP apima paslaugų, kurių įmonė neprisiimtų arba prisiimtų ne tokiu pat mastu ar ne tokiomis pat sąlygomis, jei paisytų savo komercinio intereso, teikimą, o kalbant apie sąlygas visų pirma reikia paminėti kainą ir kokybę (žr. Komisijos komunikato dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo kompensacijai už visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimą 47 ir 48 punktus, OL C 8, 2012 1 11, p. 4).

(45) 2015 m. Antverpeno uoste įvairūs uosto mokesčiai sudarė 290,3 mln. EUR, t. y. maždaug 84 % eksploatavimo pajamų (įskaitant Flandrijos Vyriausybės dotacijas veiklai) ir 113 % eksploatavimo išlaidų (žr. Annual Report 2015, p. 61–62).

(46) 1999 m. kovo 2 d. Flandrijos Vyriausybės nutarimo dėl uostų 25 straipsnio 3 dalyje nustatyta, jog Flandrijos Vyriausybė ir uostų įmonės kuria iniciatyvas, kad galėtų įgyvendinti <…> harmoningą tarifų struktūrą Flandrijos jūrų uostuose ir Flandrijos jūrų uostams užtikrintų sąžiningą konkurencinę padėtį. Iš dokumentų, pridėtų prie Briuselio uosto pateiktų komentarų (p. 102), taip pat matyti, kad kainos (ir nuolaidos) laikomos priemone paveikti paklausos pokyčius: Uostas siekia aktyviai plėtoti judėjimą vandens keliais ir skatinti transporto rūšių keitimą į vandens transportą taikydamas tokias priemones: Uostas vykdo skatinamųjų tarifų, t. y. 0,00025 EUR/tkm dydžio laivybos mokesčio, ir atleidimo nuo švartavimosi mokesčių laivų eismo, naujų maršrutų bei didėjančio eismo srityje politiką. Regionas skirs uostui kompensaciją už su šia priemone susijusių pajamų netekimą. <…> Šioje srityje uostas taiko nuolaidas sklypų perleidimo daugiausiai vandens keliais besinaudojančioms įmonėms mokesčiams. <…>

(47) 2015 m. lapkričio 19 d. Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 162/2015 A.2.2 punktas.

(48) Žr. 2016 m. liepos 19 d. pranešimo 220 punktą.

(49) Su vidaus laivyba susiję uosto mokesčiai apmokestinami PVM. Žr. Antverpeno uosto vidaus laivybos tarifų taisyklių 5 straipsnį (Tariff regulations for inland shipping, p. 11). Tačiau PVM direktyvos (2006 m. lapkričio 28 d. Direktyva 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos, OL L 347, 2006 12 11, p. 1) 139 straipsnyje, kurio nuostatos pakartotos Belgijos PVM kodekso 42 straipsnio 1 dalies 5 punkte dėl nustatyto specialaus neapmokestinimo, uosto mokesčiai, susiję su tarptautiniu gabenimu, neapmokestinami PVM (Antverpeno uosto jūrų laivybos tarifuose nėra nuorodos į PVM). Išskirtinio neapmokestinimo poreikis rodo, kad įprastomis sąlygomis aptariamos paslaugos patektų į PVM taikymo sritį kaip paslaugų teikimas pagal PVM direktyvos 2 straipsnio 1 dalies c punkto nuostatas.

(50) 2008 m. gruodžio 10 d. sprendimas (OL C 137, 2009 6 17).

(51) 2006 m. liepos 4 d. sprendimas (OL C 276, 2006 11 14).

(52) 2006 m. birželio 7 d. sprendimas (OL C 207, 2006 8 31).

(53) Pirmiau minėtas 2011 m. kovo 24 d. Bendrojo Teismo sprendimas Freistaat Sachsen ir kt./Komisija, sujungtos bylos T-443/08 ir T-455/08.

(54) 2003 m. gegužės 22 d. Teisingumo Teismo sprendimas Korhonen, C-18/01, ECLI:ES:C:2003:300.

(55) 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyva 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos koordinavimo (OL L 209, 1992 7 24, p. 1).

(56) 2014 m. kovo 27 d. Sprendimas GRW land development scheme for industrial and commercial use (OL C 141, 2014 5 9, p. 1).

(57) Žr. Komisijos sprendimo valstybės pagalbos byloje SA.36953 (2013/N) – Kadiso įlankos uosto administracija – 29 konstatuojamąją dalį (OL C 335, 2013 11 16, p. 1), Komisijos sprendimo valstybės pagalbos byloje SA.30742 (N/2010) – Klaipėdos keleivių ir krovinių terminalo infrastruktūros statyba – 8 ir 9 konstatuojamąsias dalis (OL C 121, 2012 4 26, p. 1), Komisijos sprendimo valstybės pagalbos byloje N 44/2010 – Krievu salos uosto infrastruktūros viešasis finansavimas – 67 konstatuojamąją dalį (OL C 215, 2011 7 21, p. 21), Komisijos sprendimo valstybės pagalbos byloje C 39/09 (ex N 385/09) – Ventspilio uosto infrastruktūros viešasis finansavimas – 30, 57 ir 58 konstatuojamąsias dalis (OL C 62, 2010 3 13, p. 7).

(58) Žr., pvz., dokumento General terms and conditions for concessions in the Antwerp port area 2.7 punktą. Taip pat žr. Lježo uosto tarifų sąlygas.

(59) Atsakymas į 2013 m. gegužės 7 d. Willem-Frederik Schiltz pateiktą Parlamento klausimą Nr. 397 (Atstovų Rūmai, Klausimai ir atsakymai, 2012–2013 m., QRVA 53/128, 2013 m. rugsėjo 9 d., p. 86); atsakymas į 2011 m. gegužės 11 d. Servais Verherstraeten pateiktą Parlamento klausimą žodžiu Nr. 4288 (Analitinė ataskaita Nr. 53, Finansų ir biudžeto komitetas, Nr. 229, 2011 m. gegužės 11 d., p. 22). Teisingumo Teismas taip pat mano, kad ši veikla yra ekonominė veikla pagal PVM direktyvos nuostatas (žr. 2007 m. spalio 25 d. Teisingumo Teismo sprendimo Ministero delle Finanze – Ufficio IVA di Milano prieš CO.GE.P. Srl, C-174/06, ECLI:ES:C:2007:634, 31–35 punktus).

(60) Žr. 2016 m. liepos 19 d. pranešimo 207 punktą.

(61) 2001 m. lapkričio 8 d. Teisingumo Teismo sprendimas Adria-Wien Pipeline, C-143/99, ECLI:ES:C:2001:598.

(62) Žr. CIR 221 straipsnį.

(63) Žr. CIR 225 straipsnį.

(64) Žr. 2016 m. liepos 19 d. pranešimo 206 punktą, o dėl VESP – 2003 m. liepos 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo Altmark Trans, C-280/00, ECLI:ES:C:2003:415, 87–95 punktus.

(65) 2000 m. gegužės 16 d. Teisingumo Teismo sprendimo Prancūzija/Ladbroke Racing ir Komisija, C-83/98 P, ECLI:ES:C:2000:248, 48–51 punktai.

(66) 2006 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimas Belgija ir Forum 187/Komisija, sujungtos bylos C-182/03 ir C-217/03, ES:C:2006:416, 128 punktas.

(67) 2005 m. gruodžio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo Italija/Komisija, C-66/02, ES:C:2005:768, 94 punktas.

(68) 2006 m. rugsėjo 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo Portugalija/Komisija, C-88/03, ECLI:ES:C:2006:511, 56 punktas; 2011 m. rugsėjo 8 d. Teisingumo Teismo sprendimo Paint Graphos ir kt., sujungtos bylos C-78/08–C-80/08, ECLI:ES:C:2011:550, 49 punktas.

(69) Tai atvejis, kai priemonė tiesiogiai kyla iš vidinių atskaitos sistemos pagrindinių ar svarbiausių principų arba kai ji kyla iš mokesčių sistemai būdingų mechanizmų, kurie yra būtini šios sistemos veikimui ir veiksmingumui užtikrinti (žr. 2011 m. rugsėjo 8 d. Teisingumo Teismo sprendimo Paint Graphos ir kt., sujungtos bylos C-78/08–C-80/08, ECLI:ES:C:2011:550, 69 punktą).

(70) 2006 m. rugsėjo 6 d. Teisingumo Teismo sprendimo Portugalija/Komisija, C-88/03, ECLI:ES:C:2006:511, 81 punktas; 2011 m. rugsėjo 8 d. Teisingumo Teismo sprendimo Paint Graphos ir kt., sujungtos bylos C-78/08–C-80/08, ECLI:ES:C:2011:550, 65 punktas.

(71) Žr. 179/2 komentarą: „Jau dabar galima atkreipti dėmesį į tai, kad, nors iš principo turėtų būti laikomi apmokestinamais ISoc, tačiau pagal CIR 92 180–182 straipsnius nuo ISoc atleidžiami: 1) juridiniai asmenys, kurie besąlygiškai atleidžiami nuo ISoc (žr. CIR 92 180 straipsnio komentarą); <…>“

(72) Žr. komentarą Nr. 179/16: Komercinės Belgijos bendrovės (akcinės bendrovės, ribotos atsakomybės akcinės bendrovės, paprastosios komanditinės ūkinės bendrijos, uždarosios akcinės bendrovės, komanditinės ūkinės bendrijos ir neribotos bei solidarios atsakomybės kooperatinės bendrovės) iš esmės įsteigtos komercinei veiklai vykdyti. Paprastai jos užsiima pramoninio, komercinio ar ūkinio eksploatavimo veikla – tai gali būti viena arba iškart dvi pelningos veiklos, o visas jų įprastai gaunamas pelnas turi būti laikomas iš tos veiklos gautu pelnu. Taip pat žr. 2012 m. gruodžio 6 d. Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 148/2012 A.2.1 ir B3.1 punktus (M. B., 2013 m. sausio 29 d.). Atsakydamas į Parlamento klausimą finansų ministras pareiškė, kad kalbant apie autonomines municipalines direkcijas reikėtų kiekvienu atveju atskirai išnagrinėti, ar jos pagal savo atitinkamos veiklos pobūdį turėtų būti apmokestintos ISoc, ar IPM. Atsižvelgiant į tai, kad pagal 1995 m. balandžio 10 d. Karaliaus dekretą tokia veikla turi būti pramoninio arba komercinio pobūdžio, ministro manymu, galima laikyti, jog autonominės municipalinės direkcijos iš esmės turėtų būti apmokestintos ISoc (Raštiški klausimai ir atsakymai, Atstovų Rūmai, 1996–1997 m., Nr. 86, 1997 m. birželio 16 d., p. 11749–11750; Raštiški klausimai ir atsakymai, Atstovų Rūmai, 2001–2002 m., 2002 m. kovo 26 d., integrali ataskaita Nr. 50, Komisijos posėdis 702, p. 8–9).

(73) Žr. 25 straipsnio 2 dalį: Flandrijos Vyriausybei leidžiama kurti taikinimo komitetą. Nustatomas pramoninės ekonomikos modeliu pagrįstas penkerių metų skatinimo planas.

(74) Žr. 26 straipsnio 1 dalį: Uostų valdytojų ginčai dėl eksploatavimo, visų pirma dėl uostų valdytojų komercinės veiklos <…>, sprendžiami uostų ginčų sprendimų komisijoje <…>.

(75) Žr. 1998 m. gruodžio 16 d. sprendimo Nr. 136/98 (Moniteur belge, 1999 m. sausio 6 d., p. 261) A.7.1 punktą: Ministrų tarybos manymu, bendrovės ir CIR 220 straipsnio 2 dalyje nustatyti juridiniai asmenys yra panašioje padėtyje. Nors pagal CIR 180 straipsnį minėti juridiniai asmenys atleidžiami nuo bendrovių pelno mokesčio, bet tai yra juridiniai asmenys, kurie vykdo eksploatavimo veiklą arba komercinio pobūdžio veiklą pagal CIR 2 straipsnio 2 dalies 1 ir 2 punktus. Taip pat žr. A.7.2 punktą: Tarp juridinių asmenų, nurodytų 220 straipsnio 1 ir 3 dalyse, ir juridinių asmenų, nurodytų 220 straipsnio 2 dalyje [t. y. uostų], yra objektyvus skiriamasis kriterijus, susijęs su tuo, kad tik pastaroji kategorija vykdo komercinio pobūdžio veiklą. <…>

(76) 1997 m. sausio 29 d. (trečiadienio) viešas posėdis, Finansų ir biudžeto komisija, Jacques Simonet Ministro Pirmininko pavaduotojui ir finansų bei užsienio prekybos ministrui pateikta interpeliacija dėl Belgijos uostų apmokestinimo juridinių asmenų mokesčiu (Nr. 1017). Žr. http://www3.dekamer.be/digidocanha/K0112/K01120466/K01120466.PDF, p. 5.

(77) 2011 m. rugsėjo 8 d. Teisingumo Teismas savo sprendime (Sprendimas Paint Graphos ir kt., sujungtos bylos C-78/08–C-80/08, ECLI:ES:C:2011:550, 55 ir paskesni punktai) nurodė, kad konkrečius veikimo principus sudaro asmens pirmumo principas, „vieno žmogaus – vieno balso“ taisyklė, taip pat valdymas siekiant aptariamo subjekto narių naudos, tačiau uostų atveju tokių principų nėra.

(78) 2006 m. sausio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Cassa di Risparmio di Firenze ir kt., C-222/04, ECLI:ES:C:2006:8, 136 ir 137 punktai.

(79) Žr. 2011 m. lapkričio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija ir Ispanija/Government of Gibraltar ir Jungtinė Karalystė, sujungtos bylos C-106/09 P ir C-107/09 P, ECLI:ES:C:2011:732, 101 ir paskesni punktai.

(80) Aiškinimas, jog pagal CIR 180 straipsnio 2 dalį uostams taikomos tik bendrosios taisyklės atsižvelgiant į tai, kad jie nėra bendrovės, pateikiamas toliau.

(81) 2006 m. sausio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Cassa di Risparmio di Firenze ir kt., C-222/04, ECLI:ES:C:2006:8, 136 ir 137 punktai.

(82) Nacionalinėje teisėje gali būti nuspręsta dėl priemonės suderinamumo su viršesnėmis normomis atsižvelgiant į kitus kriterijus negu tinkamas mokesčių sistemos veikimas.

(83) Kai kurie subjektai, pvz., neseniai Belgijoje ISoc apmokestintos savivaldybių grupės, taip pat užtikrina visuotinės svarbos užduočių vykdymą. Žr. 2016 m. gruodžio 1 d. Belgijos Konstitucinio Teismo sprendimo Nr. 151/2016 19.1 punktą, kuriame primenama, kad savivaldybių grupės įsteigtos viešojo intereso tikslais ir vykdo savivaldybei priskiriamas užduotis.

(84) Pagal CIR 49 straipsnio oficialaus komentaro 11 punktą galimybės atskaityti nebuvimas susijęs tik su privačiomis operacijomis, o šioje procedūroje teigiama, kad su visuotinės svarbos paslaugomis susijusios išlaidos nebūtų atskaitomos.

(85) Komisijos gautuose komentaruose kalbama apie CIR 220 straipsnio 1 dalyje nurodytą valdžios institucijų turtą, būtent: valstybę, bendruomenes, regionus, provincijas, aglomeracijas, savivaldybių federacijas, savivaldybes, socialinius savivaldybių centrus, viešąsias kultūros įstaigas, taip pat polderius ir jų statinius, o ne apie uostų turtą: šiame straipsnyje nekalbama nei apie autonomines municipalines direkcijas, nei apie kitus Belgijos uostų tipus, nurodytus 13 konstatuojamojoje dalyje ir 12 puslapio išnašoje.

(86) Žr. 2003 m. liepos 24 d. Teisingumo Teismo sprendimą Altmark Trans, C-280/00, ECLI:ES:C:2003:415.

(87) Žr. Pasiūlymą dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatoma patekimo į uosto paslaugų rinką ir finansinio uostų skaidrumo sistema, COM(2013) 296 final (OL C 327, 2013 11 12, p. 111) 2.1 punktą. Taip pat žr. Komisijos komunikato dėl Europos uostams skirtos politikos {SEC(2007)1339} {SEC(2007)1340}, KOM (2007) 616 galutinis, II.4.2 punktą.

(88) 1969 m. gruodžio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo Komisija/Prancūzija, sujungtos bylos 6/69 ir 11/69, ECLI:ES:C:1969:68, 21 punktas; 1977 m. kovo 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo Steinike & Weinlig, 78/76