Oficialusis leidinys L 145 , 30/04/2004 p. 0001 - 0044



Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2004/39/EB 2004 m. balandžio 21 d. dėl finansinių priemonių rinkų, iš dalies keičianti Tarybos direktyvas 85/611/EEB, 93/6/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/12/EB bei panaikinanti Tarybos direktyvą 93/22/EEB EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 47 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1], atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2], atsižvelgdami į Europos centrinio banko nuomonę [3], laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [4], kadangi: (1) 1993 m. gegužės 10 d. Tarybos direktyva 93/22/EEB dėl investicinių paslaugų vertybinių popierių srityje [5], siekiama sudaryti sąlygas, leidžiančias įgaliotoms investicinėms įmonėms ir bankams, kuriems jų buveinės valstybėse buvo suteiktas leidimas veiklai ir kurie ten prižiūrimi, laisvai teikti paslaugas bei steigti filialus kitose valstybėse narėse. Tuo tikslu, minėta direktyva siekė derinti taisykles dėl leidimo veiklai suteikimo tokioms investicinėms įmonėms ir jų veiklai taikomų reikalavimų, įskaitant verslo etikos taisykles. Ji taip pat numatė kai kurių reguliuojamų rinkų veiklos sąlygų suvienodinimą. (2) Pastaraisiais metais vis daugiau investuotojų tampa aktyvesni finansinėse rinkose, ir jiems yra siūlomas sudėtingesnis ir platesnis paslaugų ir priemonių spektras. Atsižvelgdama į šiuos pokyčius, Bendrijos teisinė sistema turėtų apimti visas investuotojams skirtas veiklos rūšis. Dėl to būtina užtikrinti atitinkamo laipsnio suderinamumą, norint pasiūlyti investuotojams aukšto lygio apsaugą bei leisti investicinėms įmonėms, su jų buveinės valstybių priežiūra, teikti paslaugas visoje Bendrijoje, sudarančioje vieną bendrą rinką. Atsižvelgiant į tai, kas buvo išdėstyta pirmiau, Direktyva 93/22/EEB turėtų būti pakeista nauja direktyva. (3) Dėl augančios investuotojų priklausomybės nuo asmeninių rekomendacijų, tikslinga investicinių rekomendacijų paslaugas įtraukti į investicines paslaugas, kurioms reikia leidimo. (4) Į finansinių priemonių sąrašą tikslinga įtraukti kai kurias biržos prekių išvestines priemones ir kitas sudėtines dalis, kurių sudarymo ir prekybos būdams turėtų būti taikomos tos pačios tradicines finansines priemones reglamentuojančios nuostatos. (5) Būtina nustatyti išsamią priežiūros tvarką, reguliuojančią finansinių priemonių sandorių vykdymą neatsižvelgiant į šiems sandoriams sudaryti naudojamus prekybos būdus, siekiant užtikrinti aukštą investuotojų sandorių vykdymo kokybę bei išlaikyti finansinės sistemos skaidrumą ir bendrą efektyvumą. Turėtų būti numatyta nuosekli sistema, galinti jautriai reaguoti į rizikos veiksnius, kuri reguliuotų pagrindines pavedimų vykdymo sistemų rūšis, šiuo metu naudojamas Europos finansinėse rinkose. Būtina pripažinti, kad greta reguliuojamų rinkų atsirado naujos kartos organizuotos prekybos sistemos, kurioms turėtų būti taikomas reikalavimas užtikrinti efektyvų ir organizuotą finansinių rinkų veikimą. Siekiant nustatyti suderintą reguliavimo sistemą, turėtų būti numatyta nuostata dėl naujos investicinės paslaugos, susijusios su DPS valdymu, įtraukimo. (6) Turėtų būti nustatytos artimai tarpusavyje susijusios reguliuojamos rinkos ir DPS sąvokos, taip įrodant, kad jos reiškia tą patį organizuotos prekybos funkcionalumą. Į sąvokas neturėtų būti įtrauktos dvišalės sistemos, kur investicinė įmonė į visus prekybinius santykius įsitraukia savo sąskaita, o ne kaip rizikos nekelianti sandorio šalis tarp pirkėjo ir pardavėjo. Terminas "sistema" apima visas rinkas, kurias sudaro taisyklių ir prekybos vietų rinkinys, taip pat ir tas rinkas, kurios veikia tik laikantis šių taisyklių. Reguliuojamos rinkos ir DPS nėra įpareigotos naudoti "techninę" pavedimų suderinimo tvarką. Rinka, sudaryta tik iš taisyklių, reglamentuojančių su naryste, leidimu naudoti prekyboje priemones, prekyba tarp narių, ataskaitų pateikimu ir, kai taikoma, su skaidrumo įpareigojimais susijusius dalykus, yra reguliuojama rinka arba DPS, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, o sandoriai, sudaryti vadovaujantis šiomis taisyklėmis, laikomi sudaryti pagal reguliuojamos rinkos sistemos arba DPS reikalavimus. Terminas "pirkimo ir pardavimo interesai" turėtų būti suprantamas plačiąja prasme ir apimti pavedimus, kainos nustatymą ir interesų nurodymus. Reikalavimas, kad sistemoje interesus apjungtų sistemos administratoriaus nustatytos ne savo nuožiūra taisyklės, reiškia, kad juos apjungia sistemos taisyklės arba sistemos protokolai ar vidaus procedūros (įskaitant programinę įrangą sudarančias procedūras). Sąvoka "ne savo nuožiūra nustatytos taisyklės" reiškia, kad šios taisyklės nepalieka DPS administruojančiai investicinei įmonei veiksmų laisvės daryti įtaką interesų sąveikai. Vadovaujantis sąvokomis, interesai turėtų būti apjungti taip, kad po to būtų sudaryta sutartis, kurią vykdant taikomos sistemos taisyklės, sistemos protokolai ar vidaus procedūros. (7) Šios direktyvos tikslas yra apimti tas įmones, kurios įprastai teikia profesionalias investicines paslaugas ir (ar) plėtoja profesionalią investicinę veiklą; kadangi ji neapima įmonių, užsiimančių kitokia profesine veikla. (8) Šios direktyvos taikymo sritis neturėtų apimti įmonių, kurios valdo nuosavą turtą ir vykdo įsipareigojimus, neteikia investicinių paslaugų ir (ar) nevykdo investicinės veiklos, t. y. verslo savo sąskaita, nebent tai yra rinkos formuotojai ar įmonės, organizuotai, dažnai ir sistemingai užsiimančios verslu savo sąskaita už reguliuojamos rinkos arba DPS ribų, taip sudarydamos sąlygas tretiesiems asmenims pasinaudoti siūloma sistema įtraukiant juos į prekybinius santykius. (9) Tekste pateiktos nuorodos į asmenis turėtų būti suprantamos kaip nuorodos tiek į fizinius, tiek į juridinius asmenis. (10) Turėtų būti išskirtos draudimo įmonės, kurių veikla yra tinkamai kontroliuojama kompetentingų riziką ribojančios priežiūros institucijų ir kurioms taikomos 1964 m. vasario 25 d. Tarybos direktyva 64/225/EEB dėl įsisteigimo laisvės ir laisvės teikti paslaugas apribojimų panaikinimo perdraudimo bei retrocesijos srityse [6], 1973 m. liepos 24 d. Pirmoji Tarybos direktyva 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, suderinimo [7] ir 2002 m. lapkričio 5 d. Tarybos direktyva 2002/83/EB dėl gyvybės draudimo [8]. (11) Asmenys, neteikiantys paslaugų trečiosioms šalims, kurių verslas yra teikti investicines paslaugas išimtinai tik jų patronuojančioms įmonėms, savo dukterinėms įmonėms ar kitoms jų patronuojančių įmonių dukterinėms įmonėms, neturėtų būti taikoma ši direktyva. (12) Asmenys, kurie, vykdydami profesinę veiklą, teikia tik atsitiktines investicines paslaugas, neturėtų patekti į šios direktyvos taikymo sritį su sąlyga, kad tokia veikla yra reglamentuota ir atitinkamos taisyklės nedraudžia atsitiktiniais atvejais teikti investicinių paslaugų. (13) Asmenys, teikiantys investicines paslaugas, susijusias išimtinai su darbuotojų dalyvavimo akciniame kapitale programų administravimu, ir dėl to neteikiančioms investicinių paslaugų trečiosioms šalims, neturėtų būti taikoma ši direktyva. (14) Būtina nustatyti, kad į šios direktyvos taikymo sritį nepatenka centriniai bankai ir kitos institucijos, vykdančios panašias funkcijas, taip pat valstybės įstaigos, kurioms pavesta valdyti valstybės skolą ar dalyvauti ją valdant (ši sąvoka apima ir investavimą, susijusį su ja), išskyrus tas įstaigas, kurios yra iš dalies ar visiškai valdomos valstybės, tačiau kurių vaidmuo yra komercinis ar susijęs su akcijų įsigijimu. (15) Būtina nustatyti, kad į šios direktyvos taikymo sritį nepatenka kolektyvinio investavimo subjektai ir pensijų fondai, neatsižvelgiant į tai, ar jų veikla koordinuojama Bendrijos mastu, ar ne, bei depozitoriumai ar tokių įmonių valdytojai, kadangi jie turi laikytis konkrečių taisyklių, tiesiogiai pritaikytų jų veiklai. (16) Norėdamas pasinaudoti šioje direktyvoje nustatytomis išimtimis, suinteresuotas asmuo turėtų nuolat laikytis sąlygų, taikomų kartu tokioms išimtims. Ypač tuomet, kai asmuo teikia investicines paslaugas arba užsiima investicine veikla ir jam taikomos šios direktyvos išimtys, kadangi, vertinant bendrai, jo pagrindiniame versle tokios paslaugos ar veikla yra pagalbinės, jam neturėtų būti taikoma išimtis, susijusi su pagalbinėmis paslaugomis, jeigu jo pagrindiniame versle šios paslaugos ar veikla nustoja būti pagalbinėmis. (17) Asmenys, teikiantys investicines paslaugas ir (ar) vykdantys investicinę veiklą, reglamentuojamą šioje Direktyvoje, turėtų gauti buveinės valstybių narių kompetentingų institucijų leidimus, užtikrinančius investuotojų apsaugą ir finansinės sistemos stabilumą. (18) Kredito įstaigoms, įgaliotoms vadovaujantis 2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/12/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo [9], neturėtų prireikti kito leidimo pagal šią direktyvą, leidžiančio teikti investicines paslaugas arba vykdyti investicinę veiklą. Kredito įstaigai nusprendus pradėti teikti investicines paslaugas arba vykdyti investicinę veiklą, prieš suteikdamos tokią teisę, kompetentingos institucijos turėtų patikrinti, ar ji laikosi atitinkamų šios direktyvos nuostatų. (19) Tuomet, kai investicinė įmonė nereguliariai teikia vieną ar daugiau leidime nenurodytų investicinių paslaugų arba vykdo leidime nenumatytą veiklą, vadovaujantis šia direktyva, ji neturėtų įgyti papildomo leidimo. (20) Šioje direktyvoje pavedimų priėmimas ir perdavimas taip pat turėtų apimti dviejų arba daugiau investuotojų suvedimą, siekiant, kad šie investuotojai sudarytų sandorį. (21) Atsižvelgdamos į būsimą kapitalo pakankamumo sistemos, nurodytos Bazelio II konvencijoje, peržiūrą, valstybės narės pripažįsta, kad reikia iš naujo įvertinti, ar investicinės įmonės, klientų pavedimus vykdančios suderinamumo principu, turėtų būti laikomos pagrindiniais veikėjais, o jų kapitalui nustatomi papildomi norminiai reikalavimai. (22) Abipusio pripažinimo ir buveinės valstybės narės priežiūros principai reikalauja, kad valstybių narių kompetentingos institucijos neturėtų suteikti arba turėtų atšaukti leidimus, jeigu tokie veiksniai, kaip veiklos programos, geografinis pasiskirstymas arba faktiškai atlikta veikla, aiškiai rodo, kad investicinė įmonė pasirinko vienos kurios nors valstybės narės teisinę sistemą, siekdama išvengti kitoje valstybėje narėje, kurios teritorijoje ji ketina vykdyti arba vykdo didesnę savo veiklos dalį, galiojančių griežtesnių normų. Investicinė įmonė, turinti juridinio asmens statusą, turėtų gauti leidimą toje valstybėje narėje, kurioje yra registruota jos būstinė. Investicinė įmonė, neturinti juridinio asmens statuso, turėtų gauti leidimą toje valstybėje narėje, kurioje yra jos pagrindinė buveinė. Be to, valstybės narės turėtų reikalauti, kad pagrindinė investicinės įmonės buveinė visuomet būtų buveinės valstybėje narėje ir vykdytų joje faktinę veiklą. (23) Buveinės valstybėje narėje leidimą gavusiai investicinei įmonei turėtų būti suteikta teisė teikti investicines paslaugas ar vykdyti investicinę veiklą visoje Bendrijoje, nereikalaujant kreiptis į kompetentingas institucijas dėl atskiro leidimo toje valstybėje narėje, kurioje ji pageidauja teikti tokias paslaugas ar vykdyti tokią veiklą. (24) Atsižvelgiant į tai, kad kai kurios investicinės įmonės yra atleistos nuo kai kurių įsipareigojimų, nustatytų 1993 m. kovo 15 d. Tarybos direktyva 93/6/EEB dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo [10], jos turėtų būti įpareigotos turėti arba minimalaus dydžio kapitalą, arba profesinės civilinės atsakomybės draudimą, arba ir viena, ir kita. Tokio draudimo sumos turėtų būti patikslintos atsižvelgiant į patikslinimus, padarytus vadovaujantis 2002 m. gruodžio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/92/EB dėl draudimo tarpininkavimo [11]. Tokia kapitalo pakankamumui taikoma speciali tvarka neturėtų pažeisti sprendimų dėl atitinkamo šių įmonių traktavimo pagal būsimus Bendrijos teisės aktų, reglamentuojančių kapitalo pakankamumą, pakeitimus. (25) Atsižvelgiant į tai, kad rizikos ribojimo reguliavimo sritis turėtų apimti tik įmones, kurios, profesionaliai tvarkydamos prekybos knygą, gali reikšti sandorio šalies riziką kitiems rinkos dalyviams, subjektams, savo sąskaita vykdantiems sandorius su finansinėmis priemonėmis, įskaitant šioje direktyvoje reglamentuojamas biržos prekių išvestines priemones, taip pat tiems, kurie savo pagrindinio verslo klientams visiems bendrai kaip pagalbines paslaugas teikia investicines paslaugas, susijusias su išvestinėmis priekių priemonėmis, neturėtų būti taikoma ši direktyva su sąlyga, kad toks pagrindinis verslas nėra investicinių paslaugų teikimas, kaip apibrėžta šioje direktyvoje. (26) Siekiant apsaugoti investuotojo teises į nuosavybę ir kitas panašias teises į vertybinius popierius ar įmonei patikėtas lėšas, šios teisės turėtų būti atskirtos nuo įmonės teisių. Tačiau šis principas neturėtų drausti įmonei užsiimti verslu savo vardu, tačiau investuotojo naudai, pavyzdžiui, kapitalo skolinimasis atsargoms, kai tai būtina dėl sandorio pobūdžio ir investuotojas tam pritaria. (27) Jeigu klientas, vadovaudamasis Bendrijos teisės aktais ir ypač 2002 m. birželio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/47/EB dėl susitarimų dėl finansinio įkaito [12], perduoda investicinei įmonei visas nuosavybės teises į finansines priemones arba lėšas, siekdamas užtikrinti ar kitaip įvykdyti esamus ar būsimus, faktinius arba galimus ar numatomus įsipareigojimus, tokios finansinės priemonės ar lėšos taip pat neturėtų būti laikomos priklausančiomis klientui. (28) Leidimų išdavimo tvarka, taikoma Bendrijoje investicinių įmonių filialams, įgaliotiems trečiosiose šalyse, turėtų būti ir toliau taikoma tokioms įmonėms. Šie filialai neturėtų naudotis laisve teikti paslaugas, remiantis Sutarties 49 straipsnio antrąja dalimi, arba įsisteigimo teise tose valstybėse narėse, kuriose jie nėra įsisteigę. Atsižvelgiant į tuos atvejus, kai Bendrija nėra prisiėmusi jokių dvišalių ar daugiašalių įsipareigojimų, tikslinga numatyti tvarką, skirtą užtikrinti, kad Bendrijos investicinės įmonės būtų vienodai traktuojamos suinteresuotose trečiosiose šalyse. (29) Dėl augančios investicinių įmonių vykdomos veiklos rūšių įvairovės padidėja konflikto galimybė tarp šių tarpusavyje besiskiriančių veiklos rūšių ir klientų interesų. Dėl to būtina numatyti taisykles, užtikrinančias, kad šie konfliktai negalėtų neigiamai paveikti jų klientų interesų. (30) Paslauga turėtų būti laikoma suteikta kliento iniciatyva, išskyrus tuomet, kai klientas jos pareikalauja atsakydamas į tam klientui pačios įmonės arba jos vardu adresuotą pranešimą, kuriame yra pateiktas pasiūlymas arba kuriuo siekiama paveikti klientą dėl konkrečios finansinės priemonės ar konkretaus sandorio. Paslauga gali būti laikoma suteikta kliento iniciatyva, nepaisant to, kad klientas jos pareikalauja remdamasis reklamuojančiu ar siūlančiu finansines priemones pranešimu, perduotu įprastomis priemonėmis arba adresuotu visuomenei ar didesnei jos grupei arba esamų ar būsimų klientų kategorijai. (31) Vienas iš šios direktyvos uždavinių yra investuotojų apsauga. Investuotojų apsaugos priemonės turėtų būti pritaikytos kiekvienai investuotojų grupei (mažmenininkams, profesionaliems investuotojams ir sandorio šalims). (32) Nukrypstant nuo principo, pagal kurį buveinės valstybės išduoda leidimus veiklai, prižiūri ir kontroliuoja filialų veiklos ir įsipareigojimų laikymąsi, tikslinga, kad buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos prisiimtų atsakomybę už šioje direktyvoje nurodytų, su verslu susijusių tam tikrų įsipareigojimų, vykdomų per filialą to filialo buvimo teritorijoje, laikymosi kontrolę, nes ši institucija yra arčiausiai to filialo ir jos buvimo vieta geriau leidžia nustatyti ir užkirsti kelią taisyklių, reglamentuojančių filialo veiklą, pažeidimams. (33) Būtina nustatyti "optimalaus įvykdymo" reikalavimą, siekiant užtikrinti, kad investicinės įmonės klientų pavedimus įvykdytų klientui palankiausiomis sąlygomis. Šis reikalavimas turėtų būti taikomas įmonei, turinčiai sutartinius ar tarpininkavimo įsipareigojimus klientui. (34) Sąžininga konkurencija reikalauja, kad rinkos dalyviai ir investuotojai sugebėtų palyginti kainas, kurias prekybos vietose turi skelbti reguliuojamos rinkos, DPS ir tarpininkai. Šiuo atveju rekomenduojama, kad valstybės narės pašalintų bet kokias kliūtis, galinčias trukdyti kaupti atitinkamą informacija Europos mastu ir ją skelbti. (35) Pradėdama verslo santykius su klientu, investicinė įmonė gali paprašyti esamo kliento arba būsimo kliento kartu pritarti ir vykdymo politikai, ir tam, kad jo pavedimai galėtų būti įvykdyti už reguliuojamos rinkos arba DPS ribų. (36) Asmenys, teikiantys investicines paslaugas daugiau nei vienos investicinės įmonės naudai, turėtų būti laikomos ne draudimo agentais, o investicinėmis įmonėmis, remiantis šioje direktyvoje pateikta jų sąvoka, išskyrus kai kuriuos asmenis, kuriems gali būti taikomos išimtys. (37) Ši direktyva neturėtų pažeisti draudimo agentų teisės vykdyti veiklos, kuriai taikomos kitos direktyvos ir veiklos, susijusios su finansinėmis paslaugomis ar prekėms, kurioms netaikoma ši direktyva, įskaitant veiklą, vykdomą tos pačios finansinės grupės dalies vardu. (38) Ši direktyva neturėtų būti taikoma už investicinės įmonės patalpų vykdomos veiklos (išnešiojamoji prekyba) sąlygoms. (39) Valstybių narių kompetentingos institucijos neturėtų registruoti arba turėtų atšaukti registraciją, jeigu realiai atlikta veikla aiškiai parodo, kad draudimo agentas pasirinko vienos kurios nors valstybės narės teisinę sistemą, siekdamas išvengti kitoje valstybėje narėje galiojančių griežtesnių normų, kurios teritorijoje jis ketina vykdyti arba vykdo didesnę savo veiklos dalį. (40) Šioje direktyvoje tinkamomis sandorio šalimis laikomi klientai. (41) Siekiant užtikrinti, kad verslo etikos taisyklės, įskaitant optimalaus kliento pavedimų vykdymo ir tvarkymo taisykles, būtų taikomos tiems investuotojams, kuriems tokia apsauga reikalingiausia, ir atspindėti Bendrijoje nusistovėjusią rinkos praktiką, tikslinga išaiškinti, kad verslo etikos taisyklių galima nepaisyti tuomet, kai sandoriai sudaromi tarp tinkamų sandorio šalių. (42) Vykdant tarp tinkamų sandorio šalių sudarytus sandorius, įsipareigojimas atskleisti maksimalius kliento pavedimus turėtų būti taikomas tik tuomet, kai sandorio šalis siunčia vykdyti investicinei įmonei maksimalų pavedimą. (43) Valstybės narės, laikydamosi 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo [13], saugo fizinių asmenų teisę į privatumą tvarkant asmens duomenis. (44) Turint dvigubą tikslą – apsaugoti investuotojus ir užtikrinti sklandų vertybinių popierių rinkos veikimą, būtina užtikrinti sandorių skaidrumą bei tai, kad rinkoje veikiančioms investicinėms įmonėms būtų taikomos šiam tikslui nustatytos taisyklės. Siekiant investuotojams ir rinkos dalyviams suteikti galimybes bet kuriuo metu įvertinti jų sudarinėjamo akcijų sandorio sąlygas ir vėliau įvertinti jo įvykdymo sąlygas, turėtų būti nustatytos bendros taisyklės, reglamentuojančios informacijos apie įvykdytus akcijų sandorius paskelbimą ir esamų prekybos akcijomis galimybių atskleidimą. Šios taisyklės reikalingos siekiant užtikrinti efektyvią valstybių narių akcijų rinkų integraciją, skatinti akcijų priemonių kainodaros procesą bei veiksmingą "optimalaus vykdymo" reikalavimo įgyvendinimą. Šie pasiūlymai reikalauja, kad visiems akcijų sandoriams, neatsižvelgiant į tai, ar investicinė įmonė juos vykdo dvišaliu pagrindu ar per reguliuojamas rinkas ar DPS, turėtų būti taikomi nuoseklaus skaidrumo reikalavimai. Investicinei įmonei taikomi reikalavimai pateikti paraišką ir pasiūlyti kainą bei įvykdyti pavedimą pagal nustatytą kainą, vadovaujantis šia direktyva, neatleidžia investicinės įmonės nuo pareigos nusiųsti pavedimą į kitą vykdymo vietą, jeigu tokia organizacijos vidaus nuostatos gali neleisti įmonei laikytis "optimalaus vykdymo" reikalavimo. (45) Valstybės narės turėtų sugebėti taikyti direktyvoje numatytus pranešimo apie sandorius reikalavimus toms finansinėms priemonėms, kuriomis neleidžiama prekiauti reguliuojamoje rinkoje. (46) Valstybė narė gali nustatyti išankstinius ir vėlesnius prekybos skaidrumo reikalavimus, nustatytus šioje direktyvoje ne akcijoms, bet kitoms finansinėms priemonėms. Tokiu atveju šie reikalavimai turėtų būti taikomi visoms investicinėms įmonėms, kurioms ši valstybė narė yra buveinės valstybė narė ir kurios savo veiklą vykdo šios valstybės narės teritorijoje ir tarptautiniu mastu, naudodamosi laisve teikti paslaugas. Jie taip pat turėtų būti taikomi veiklai, kurią tos valstybės narės teritorijoje vykdo filialai, įsteigti jos teritorijoje kitose valstybėse narėse leidimus gavusių investicinių įmonių. (47) Investicinėms įmonėms turėtų būti suteiktos tos pačios galimybės prisijungti ar patekti į reguliuojamas rinkas visoje Bendrijoje. Nesvarbu, kaip sandoriai šiuo metu administruojami valstybėse narėse; būtina uždrausti bet kokius techninius ar teisinius apribojimus patekti į reguliuojamas rinkas. (48) Siekiant supaprastinti tarptautinių sandorių įvykdymą, tikslinga numatyti investicinių įmonių teisę prisijungti prie Bendrijos kliringo ir atsiskaitymo sistemų, neatsižvelgiant į tai, ar sandoriai buvo sudaryti suinteresuotos valstybės narės reguliuojamoje rinkoje. Investicinės įmonės, pageidaujančios tiesiogiai prisijungti prie kitos valstybės narės atsiskaitymo sistemos, turėtų atitikti veiklos ir komercinius reikalavimus, keliamus tokiai narystei ir riziką ribojančioms priemonėms, skirtoms užtikrinti sklandų ir organizuotą finansinių rinkų veikimą. (49) Leidimas organizuoti reguliuojamą rinką turėtų apimti bet kokią veiklą, tiesiogiai susijusią su pavedimų atskleidimu, apdorojimu, įvykdymu, patvirtinimu ir pranešimu apie juos nuo jų gavimo reguliuojamoje rinkoje iki jų perdavimo galutiniam įvykdymui, bei veiklą, susijusią su leidimo prekiauti finansinėmis priemonėmis išdavimu. Tai taip pat turėtų apimti reguliuojamoje rinkoje paskirtų rinkos formuotojų sudarytus sandorius, vykdomus jos sistemose ir laikantis šias sistemas reguliuojančių taisyklių. Ne visi reguliuojamos rinkos ar DPS narių ar dalyvių sudaryti sandoriai turėtų būti laikomi sudarytais reguliuojamoje rinkoje ar DPS sistemoje. Sandoriai, kuriuos nariai ar dalyviai sudaro dvišaliu pagrindu ir kurie prieštarauja pagal šią direktyvą reguliuojamai rinkai ar DPS nustatytiems reikalavimams turėtų būti laikomi sandoriais, sudarytais ne reguliuojamoje rinkoje ar DPS siekiant pateikti finansinių tarpininkų, nuolatos vykdančių klientų pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto sąvoką. Tokiu atveju, patenkinus šioje direktyvoje nustatytas sąlygas, investicinėms įmonėms turėtų būti nustatyta pareiga viešai skelbti kainas. (50) Finansiniai tarpininkai, nuolatos vykdantys klientų pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto gali nutarti suteikti priėjimą prie jų pastovių kainų ir mažmeniniams, ir profesionaliems klientams, arba ir vieniems, ir kitiems. Jiems neturėtų būti leidžiama taikyti vidinės šių klientų kategorijų diskriminacijos. (51) 27 straipsnis neįpareigoja finansinio tarpininko, nuolatos vykdančio pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto skelbti sandoriams, viršijantiems rinkos įprastą dydį, taikomų pastovių kainų. (52) Jeigu ir pagal akcijas, ir pagal kitas finansines priemones investicinė įmonė yra finansinis tarpininkas, nuolatos vykdantis klientų pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto, nepažeidžiant 46 konstatuojamosios dalies, ji turėtų skelbti tik akcijų kainą. (53) Šios direktyvos tikslas nėra reikalauti, kad sandoriams iki jų sudarymo būtų taikomi skaidrumo reikalavimai, jeigu šie sandoriai buvo įvykdyti nebiržinės rinkos sąlygomis ir pasižymi savybėmis, tarp kurių ad hoc pobūdis ir nereguliarumas bei jie sudaryti su didmenine prekyba užsiimančiomis sandorio šalimis ir laikomi verslo santykių dalimi, susijusia su didesniais sandoriais nei įprasta toje rinkoje, bei tuomet, kai sandoriai vykdomi ne konkrečios įmonės kaip finansinio tarpininko, nuolatos vykdančio klientų pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto dažniausiai naudojamoje sistemoje. (54) Įprastinis rinkos dydis akcijų grupei neturėtų būti ypač neproporcingas bet kurioms į tą grupę įtrauktoms akcijoms. (55) Naujoje direktyvos 93/6/EEB redakcijoje turėtų būti nustatyti minimalūs kapitalo reikalavimai, taikytini reguliuojamai rinkai, kad pastaroji gautų leidimus veiklai ir taip privalančiai atsižvelgti į specifinį su tokiomis rinkomis susijusių rizikos veiksnių pobūdį. (56) Reguliuojamos rinkos dalyviai taip pat turėtų sugebėti administruoti DPS, laikydamiesi atitinkamų šios direktyvos nuostatų. (57) Šios direktyvos nuostatos dėl instrumentų prekybai priimtinumo pagal reguliuojamoje rinkoje taikomas taisykles turėtų nepažeisti 2001 m. gegužės 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/34/EB dėl vertybinių popierių įtraukimo į biržos oficialųjį prekybos sąrašą ir dėl informacijos, kuri turi būti skelbiama apie tuos vertybinius popierius [14]. Reguliuojamai rinkai neturėtų būti kliudoma taikyti didesnius reikalavimus už nustatytus šioje direktyvoje vertybinių popierių ar priemonių, kurios priimtini prekybai, emitentams. (58) Valstybės narės turi turėti teisę paskirti įvairias kompetentingas institucijas, atsakingas už šioje direktyvoje nustatytų įsipareigojimų laikymosi priežiūrą. Tokios institucijos turėtų būti viešos, nepriklausančios nuo ekonominių subjektų ir vengiančios interesų prieštaravimo. Laikantis nacionalinės teisės, valstybės narės turėtų užtikrinti tinkamą kompetentingos institucijos finansavimą. Skiriant valdžios institucijas, kompetentingai institucijai neturėtų būti draudžiama deleguoti savo įgaliojimus. (59) Bet kokia konfidenciali informacija, gauta vienos valstybės narės šaltinio iš kitos valstybės narės šaltinio, neturėtų būti laikoma išimtinai vietinio pobūdžio. (60) Būtina stiprinti kompetentingų institucijų įgaliojimų konvergenciją, siekiant užtikrinti vienodo intensyvumo kontrolę visoje integruotoje finansų rinkoje. Bendri minimalūs įgaliojimai bei atitinkami resursai turėtų užtikrinti priežiūros efektyvumą. (61) Siekiant apsaugoti klientus ir nepažeidžiant jų teisės kreiptis su ieškiniu į teismus, tikslinga, kad valstybės narės, siekdamos išspręsti ginčus neteismine tvarka, skatintų valstybės ir privačių įstaigų bendradarbiavimą sprendžiant tarpvalstybinius ginčus, vadovaujantis 1998 m. kovo 30 d. Komisijos rekomendacija 98/257/EB dėl principų, taikomų institucijoms, atsakingoms už neteisminį vartotojų ginčų sprendimą [15]. Taikydamos nuostatas dėl skundų pateikimo ir žalos atlyginimo procedūros sprendžiant ginčus neteismine tvarka, valstybės narės turėtų būti raginamos taikyti esamus tarpvalstybinio bendradarbiavimo mechanizmus, būtent Skundų dėl finansinių paslaugų tinklą FIN-NET. (62) Bet koks pasikeitimas informacija tarp kompetentingų institucijų, kitų įstaigų, organizacijų ar asmenų arba jos perdavimas turėtų būti vykdomas laikantis Direktyvoje 95/46/EB nustatytų taisyklių dėl asmens duomenų perdavimo trečiosioms šalims. (63) Būtina sustiprinti nuostatas dėl keitimosi informacija tarp nacionalinių kompetentingų institucijų ir jų tarpusavio pareigas teikti pagalbą bei bendradarbiauti. Atsižvelgdamos į besiplečiančią tarpvalstybinę veiklą, ypač tuomet, kai pažeidimai arba tariami pažeidimai yra aktualūs dviejų arba daugiau valstybių narių institucijoms, šios kompetentingos institucijos, siekdamos užtikrinti tinkamą šios direktyvos įgyvendinimą, turėtų teikti viena kitai atitinkamą informaciją, leidžiančią joms vykdyti savo funkcijas. Keičiantis informacija ir siekiant užtikrinti sklandų informacijos perdavimą bei atitinkamų teisių apsaugą, būtina laikytis profesinės paslapties. (64) 2000 m. liepos 17 d. Tarybos posėdžio metu buvo įkurtas Ekspertų komitetas dėl Europos vertybinių popierių rinkų sureguliavimo. Savo baigiamojoje ataskaitoje Ekspertų komitetas pasiūlė naujus teisėkūros metodus, paremtus keturių lygmenų požiūriu – pamatiniais principais, įgyvendinimo priemonėmis, bendradarbiavimu ir vykdymu. Kalbant apie 1 lygmenį, direktyva turėtų apsiriboti bendraisiais pamatiniais principais, o 2 lygmuo turėtų apimti technines įgyvendinimo priemones, kurias, padedant komitetui, turėtų patvirtinti Komisija. (65) 2001 m. kovo 23 d. Stokholme priimta Europos Vadovų Tarybos rezoliucija patvirtino Ekspertų komiteto galutinę ataskaitą ir pasiūlymą dėl keturių lygmenų požiūrio, kaip padidinti Bendrijos teisės aktų, reglamentuojančių vertybinius popierius, parengimo efektyvumą ir skaidrumą. (66) Stokholmo Europos Vadovų Tarybos nuomone, 2 lygmens įgyvendinimo priemonės turėtų būti taikomos dažniau, siekiant užtikrinti, kad techninės nuostatos neatsiliktų nuo rinkos ir priežiūros pokyčių, o visiems 2 lygmens etapams turėtų būti nustatyti terminai. (67) 2002 m. vasario 5 d. Europos Parlamento rezoliucija dėl teisės aktų, reglamentuojančių finansines paslaugas, įgyvendinimo taip pat patvirtino Ekspertų komiteto ataskaitą, atsižvelgiant į tą pačią dieną padarytą oficialų Komisijos pareiškimą Parlamentui ir 2001 m. spalio 2 d. Vidaus rinkos komisaro raštą Parlamento ekonominių ir su pinigais susijusių reikalų komiteto pirmininkui dėl apsaugos priemonių, susijusių su Europos Parlamento vaidmeniu šiame procese. (68) Remiantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [16], būtina patvirtinti šios direktyvos įgyvendinimo priemones. (69) Po pirmojo įgyvendinimo priemonių projekto pateikimo Europos Parlamentui turėtų būti suteiktas trijų mėnesių laikotarpis, siekiant suteikti jam galimybę jas įvertinti ir pateikti savo nuomonę. Tačiau neatidėliotinais ir tinkamai pagrįstais atvejais šis laikotarpis galėtų būti sutrumpintas. Jeigu per šį laikotarpį Europos Parlamentas priims rezoliuciją, Komisija turėtų iš naujo įvertinti priemonių projektą. (70) Siekdama atsižvelgti į tolimesnę finansų rinkos plėtrą, Komisija turėtų pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitas dėl profesinės civilinės atsakomybės draudimą reglamentuojančių nuostatų įgyvendinimo, skaidrumo taisyklių taikymo srities ir galimo leidimo specialiems prekiautojams kaip investicinėms įmonėms, užsiimti biržos prekių išvestinėmis priemonėmis. (71) Kuriant integruotą finansų rinką, kurioje būtų užtikrintas efektyvus investuotojų ir bendros rinkos vientisumas ir veiksmingumas bei siekiant apsaugoti visos Europos finansų sistemos veiklos efektyvumą nuo žalos, kurią kelia vienos rinkos skaidrumo stoka ir neramumai joje, būtina nustatyti bendrus norminius reikalavimus, taikomus investicinėms įmonėms, kurioms buvo suteikti leidimai veiklai Bendrijoje, ir reglamentuojančius reguliuojamų rinkų ir kitų prekybos sistemų veikimą. Atsižvelgiant į tai, kad šį tikslą būtų galima geriau įgyvendinti Bendrijos mastu, laikantis Sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Bendrija gali priimti priemones. Laikantis minėtame straipsnyje nurodyto proporcingumo principą, ši direktyva taikoma tik šiam tikslui pasiekti, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: I ANTRAŠTINĖ DALIS SĄVOKOS IR TAIKYMO SRITIS 1 straipsnis Sritis 1. Ši direktyva taikoma investicinėms įmonėms ir reguliuojamoms rinkoms. 2. Kredito įstaigoms, gavusioms leidimus veikti vadovaujantis Direktyva 2000/12/EB ir teikiančioms vieną ar daugiau investicinių paslaugų, ir (ar) vykdančių investicinę veiklą, taip pat taikomos šios nuostatos: - 2 straipsnio 2 dalis, 11, 13 ir 14 straipsniai, - II antraštinės dalies II skyrius, išskyrus 23 straipsnio 2 dalies antrąjį papunktį, - II antraštinės dalies III skyrius, išskyrus 31 straipsnio 2–4 dalis, 32 straipsnio 2–6 dalis, 32 straipsnio 8 ir 9 dalis, - 48–53, 57, 61 ir 62 straipsnius bei - 71 straipsnio 1 dalį. 2 straipsnis Išimtys 1. Ši direktyva netaikoma: a) draudimo įmonėms, apibūdintoms Direktyvos 73/239/EEB 1 straipsnyje ar apibūdintoms Direktyvos 2002/83/EB 1 straipsnyje, arba įmonėms, vykdančioms Direktyvoje 64/225/EEB nurodytą perdraudimo ir antrinio rizikos perdavimo veiklą; b) asmenims, teikiantiems investicines paslaugas tik jas patronuojančioms įmonėms, savo dukterinėms įmonėms ar kitoms jas patronuojančios įmonės dukterinėms įmonėms; c) asmenims, teikiantiems investicines paslaugas, kai tokios paslaugos vykdant profesinę veiklą teikiamos atsitiktinai, o tų įmonių veiklą reguliuoja įstatymų ar norminių aktų nuostatos, arba šios profesijos veiklą reglamentuoja etikos kodeksas, nedraudžiantys teikti tokių paslaugų; d) asmenims, kurie neteikia investicinių paslaugų ir (ar) nevykdo investicinės veiklos, t. y. verslo savo sąskaita, nebent jie yra rinkos formuotojai ar organizuotai, dažnai ir sistemingai užsiima verslu savo sąskaita už reguliuojamos rinkos arba DPS ribų, sudarydami sąlygas tretiesiems asmenims pasinaudoti siūloma sistema ir įtraukti juos į prekybinius santykius; e) asmenims, kurie teikia investicines paslaugas, susijusias tik su darbuotojų dalyvavimo kapitale programų tvarkymu; f) asmenims, teikiantiems investicines paslaugas, susijusias tik su darbuotojų dalyvavimo kapitale programų tvarkymu ir investicinių paslaugų teikimu jas patronuojančioms įmonėms, savo dukterinėms įmonėms ar kitoms juos jas patronuojančios įmonės dukterinėms įmonėms; g) Europos centrinių bankų sistemos nariams ir kitoms nacionalinėms įstaigoms, atliekančioms panašias funkcijas, bei kitoms valstybės įstaigoms, valdančioms valstybės skolą ar dalyvaujančioms ją valdant; h) kolektyvinio investavimo subjektams ir pensijų fondams, neatsižvelgiant į tai, ar jų veikla koordinuojama Bendrijos mastu, ar ne, ir depozitoriumams bei tokių įmonių vadovams; i) asmenims, užsiimantiems savo sąskaita finansinių priemonių verslu ar teikiančioms savo pagrindinio verslo klientams investicines paslaugas, susijusias su biržos prekių išvestinėmis priemonėmis ar išvestinėmis sutartimis, nurodytomis I priedo C skirsnio 10 dalyje, su sąlyga, kad jų pagrindiniame versle tokios paslaugos ar veikla yra pagalbinės, vertinant bendrai, ir kad pagrindinė veikla nėra investicinių paslaugų, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, arba banko paslaugų, kaip apibrėžta Direktyvoje 2000/12/EB, teikimas; j) asmenims, teikiantiems konsultacijas dėl investicijų kitos profesinės veiklos, kuriai netaikoma ši direktyva, metu su sąlyga, kad tokios konsultacijos neįkainotos atskirai; k) asmenų, kurių pagrindinę veiklą sudaro savo sąskaita vykdomas finansinių priemonių verslas, susijęs su biržos prekėmis ir (ar) biržos prekių išvestinėmis priemonėmis. Ši išimtis netaikoma asmenims, savo sąskaita užsiimantiems su biržos prekėmis ir (ar) biržos prekių išvestinėmis priemonėmis susijusia veikla, kurios sudaro dalį didesnės grupės, kurios pagrindinė veikla yra kitų investicinių paslaugų, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, arba banko paslaugų, kaip apibrėžta Direktyvoje 2000/12/EB, teikimas; l) įmonėms, teikiančioms investicines paslaugas ir/ar vykdančioms investicinę veiklą, kurią sudaro išimtinai prekyba savo sąskaita finansinių būsimųjų sandorių, pasirinktinių sandorių ar kitų išvestinių priemonių rinkose arba grynųjų pinigų rinkose, siekiančioms tik užimti pozicijas išvestinių priemonių rinkose, arba įmonėms, kurios prekiauja kitų tų rinkų narių sąskaita arba nustato jiems kainas, ir kurioms sandorius garantuoja tų pačių rinkų kliringo nariai, kai atsakomybę už sudarytų šios įmonės sandorių vykdymą turi prisiimti tų pačių rinkų kliringo nariai; m) Danijos ir Suomijos pensijų fondų įsteigtoms asociacijoms, kurių vienintelis tikslas – valdyti pensijų fondų, kurie yra tų asociacijų nariai, turtą; n) "agenti di cambio", kurių veikla ir funkcijos reglamentuojamos 1998 m. vasario 24 d. Italijos įstatymo Nr. 58201 straipsniu. 2. Šios direktyvos suteiktos teisės neapima sandorio šalies teisių teikti paslaugas, kurias teikia valstybės įstaigos, įgyvendindamos valstybės skolos valdymo politiką ar Europos centrinių bankų sistemos nariai, vykdantys savo funkcijas, nustatytas Sutartyje bei Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statute, arba atliekantys panašias funkcijas pagal nacionalines nuostatas. 3. Siekdama atsižvelgti į pasikeitimus finansų rinkose ir užtikrinti vienodą šios direktyvos taikymą, Komisija, laikydamasi 64 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos, atsižvelgdama į c, i ir k punktuose nurodytas išimtis, gali nustatyti kriterijus, apibrėžiančius, kada veikla laikoma pagalbine pagrindinei veiklai tos veiklos srities lygmeny ir kada veikla vykdoma atsitiktinai. 3 straipsnis Neprivalomosios išimtys 1. Valstybės narės gali nutarti netaikyti šios direktyvos asmenims, kurių atžvilgiu jos yra buveinės valstybės narės ir kuriems: - nesuteikta teisė saugoti klientų lėšų ar vertybinių popierių ir kurios dėl tos priežasties niekada negali atsidurti debetinėje pozicijoje savo klientų atžvilgiu, - kurios negali teikti jokių investicinių paslaugų, išskyrus pavedimų, susijusių su perleidžiamais vertybiniais popieriais ir kolektyvinio investavimo subjektų investiciniais vienetais, priėmimą ir perdavimą, - kurios, teikdamos šias paslaugas, gali perduoti pavedimus tik: i) investicinėms įmonėms, turinčioms teisę veikti laikantis šios direktyvos; ii) kredito įstaigoms, turinčioms teisę veikti laikantis Direktyvos 2000/12/EB; iii) filialams tų investicinių įmonių ar kredito įstaigų, kurioms suteiktas leidimas trečiojoje šalyje bei kurios turi laikytis ir laikosi veiklos riziką ribojančių taisyklių, kompetentingų institucijų nuomone bent jau tokių pat griežtų kaip ir nustatytos šioje direktyvoje, Direktyvoje 2000/12/EB ar Direktyvoje 93/6/EEB; iv) kolektyvinio investavimo subjektams, kuriems leidžiama pagal valstybės narės teisę viešai pardavinėti investicinius vienetus viešai ir tokių įmonių vadovams; v) investicinėms bendrovėms, turinčioms pagrindinį kapitalą, nurodytą 1976 m. gruodžio 13 d. Direktyvos 77/91/EEB dėl apsaugos priemonių, kurių valstybės narės, siekdamos tokias priemones suvienodinti, reikalauja iš Sutarties 58 straipsnio antroje pastraipoje apibrėžtų akcinių bendrovių, jų narių ir kitų interesų apsaugai, bendroves steigiant, palaikant ir keičiant jų kapitalą, koordinavimo [17] 15 straipsnio 4 dalyje, kurių vertybiniai popieriai yra įtraukti į sąrašą ar platinami valstybės narės reguliuojamoje rinkoje; su sąlyga, kad šių asmenų veikla reglamentuojama šalies mastu. 2. Asmenys, kurie nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį laikantis straipsnio 1 dalies, negali pasinaudoti laisve teikti paslaugas ir (ar) vykdyti veiklą arba steigti filialus, kaip numatyta atitinkamai 31 ir 32 straipsniuose. 4 straipsnis Sąvokos 1. Šioje direktyvoje naudojamos šios sąvokos: 1) "investicinė įmonė" – tai bet kuris juridinis asmuo, kurio nuolatinis darbas ar veikla yra profesionalus vienos ar daugiau investicinių paslaugų teikimas trečiosioms šalims ir (ar) vienos ar daugiau investicinių veiklų atlikimas. Valstybės narės į investicinių įmonių sąvoką gali įtraukti įmones, kurios nėra juridiniai asmenys, su sąlyga, kad: a) jų juridinis statusas garantuoja tokį patį trečiųjų šalių interesų apsaugos lygį, kokį suteikia juridiniai asmenys; ir b) joms taikoma lygiavertė veiklos riziką ribojanti priežiūra, atitinkanti jų teisinį statusą. Tačiau tais atvejais, kai toks fizinis asmuo teikia paslaugas, susijusias su trečiųjų šalių lėšų ar perleidžiamų vertybinių popierių saugojimu, jis pagal šią direktyvą gali būti laikomas investicine įmone tik, jeigu, nepažeisdamas kitų reikalavimų, nustatytų šioje direktyvoje ir Direktyvoje 93/6/EEB, jis atitinka šias sąlygas: a) trečiųjų šalių nuosavybės teisės į priemones ir lėšas turi būti apsaugotos ypač įmonės ar jos savininkų nemokumo atveju, konfiskavimo, prievolės įvykdymo, įskaitant priešpriešinius reikalavimus ar kokio nors kito ieškinio, iškelto įmonės kreditorių ar jos savininkų, atvejais; b) įmonė turi laikytis įmonės ar jos savininkų mokumo kontrolės taisyklių; c) investicinės įmonės metinės finansinės atskaitomybės auditą turi atlikti vienas ar daugiau asmenų, turinčių įgaliojimus pagal nacionalinę teisę atlikti ataskaitų auditą; d) kai įmonės savininkas yra tik vienas asmuo, jis turi užtikrinti investuotojų apsaugą įmonės veiklos nutraukimo savininko mirties, jo neveiksnumo ar panašiais atvejais; 2) "investicinės paslaugos ir veikla" – tai bet kurios I priedo A skirsnyje išvardintos paslaugos ar veikla, susijusios su bet kuriomis I priedo C skirsnyje išvardintomis priemonėmis; 64 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka Komisija nustato: - išvestines sutartis, paminėtas I priedo C skirsnio 7 dalyje, turinčias kitų išvestinių finansinių priemonių požymių, atsižvelgiant į tai, ar joms, inter alia, buvo atliktas kliringas ir jos buvo apmokėtos per pripažintus kliringo namus, ar joms nustatytas reikalavimas reguliariai įmokėti garantinę sumą, - išvestines sutartis, paminėtas I priedo C skirsnio 10 dalyje, turinčias kitų išvestinių finansinių priemonių požymių, atsižvelgiant į tai, ar jos, inter alia, buvo parduotos reguliuojamoje rinkoje arba DPS ir jos buvo apmokėtos per pripažintus kliringo namus, ar joms nustatytas reikalavimas reguliariai įmokėti garantinę sumą; 3) "pagalbinė paslauga" – tai bet kokios paslaugos, išvardintos I priedo B skirsnyje; 4) "konsultacijos dėl investicijų" – tai asmeninių rekomendacijų teikimas klientui jo prašymu arba investicinės įmonės iniciatyva dėl vieno ar daugiau sandorių, susijusių su finansinėmis priemonėmis; 5) "pavedimų vykdymas kliento naudai" – tai veikla, susijusi su sutarčių sudarymu, siekiant kliento naudai parduoti ar nupirkti vieną ar kelias finansines priemones; 6) "sandorių vykdymas savo sąskaita" – tai prekyba už nuosavas lėšas, sudarant sandorius dėl vienos ar daugiau finansinių priemonių; 7) "finansinis tarpininkas, nuolat vykdantis klientų pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto" – tai investicinė įmonė, organizuotai, dažnai ir sistemingai užsiimanti veikla, vykdydama savo sąskaita klientų pavedimus už reguliuojamos rinkos arba DPS ribų; 8) "rinkos formuotojas" – tai bet kuris asmuo, išsilaikantis finansinėse rinkose, savo sąskaita ir už savo nuosavą turtą pirkdamas ir parduodamas finansines priemones paties nustatytomis kainomis; 9) "portfelio valdymas" – tai portfelio valdymas pagal klientų suteiktus įgaliojimus, gautus iš kiekvieno kliento atskirai, jeigu į tokius portfelius įeina vienas ar daugiau finansinių priemonių; 10) "klientas" – tai bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, kuriam investicinė įmonė teikia investicines ir (ar) pagalbines paslaugas; 11) "profesionalus klientas" – tai klientas, atitinkantis II priede nustatytus kriterijus; 12) "mažmeninis klientas" – tai neprofesionalus klientas; 13) "rinkos operatorius" – tai asmuo ar asmenys, užsiimantys reguliuojamos rinkos veikla. Rinkos operatorius gali būti pati reguliuojama rinka; 14) "reguliuojama rinka" – tai rinkos operatoriaus valdoma ir (ar) administruojama daugiašalė sistema, apjungianti arba sudaranti lengvesnes sąlygas sistemingai ir taikant neleidžiančias veikti savo nuožiūra taisykles jungti daugiašalius trečiųjų šalių interesus pirkti ir parduoti finansines priemones, sudarant sandorį dėl finansinių priemonių, kuriomis leista prekiauti taikant šios sistemos taisykles ir (arba) pačioje sistemoje, gavusi leidimą veiklai ir pastoviai veikianti laikantis III antraštinės dalies nuostatų; 15) "daugiašalė prekybos sistema (DPS)" – tai investicinės įmonės ar rinkos operatoriaus valdoma daugiašalė sistema, apjungianti arba sudaranti lengvesnes sąlygas sistemingai ir taikant neleidžiančias veikti savo nuožiūra taisykles jungti daugiašalius trečiųjų šalių interesus pirkti ir parduoti finansines priemones, sudarant sandorį laikantis II antraštinės dalies nuostatų; 16) "ribotas pavedimas" – tai pavedimas pirkti ar parduoti finansinę priemonę neviršijant nurodytos kainos ir dar geriau – nurodyto kiekio; 17) "finansinė priemonė" – tai I priedo C skirsnyje nurodytos priemonės; 18) "perleidžiami vertybiniai popieriai" – tai tokios kapitalo rinkoje apyvarčių vertybinių popierių klasės, išskyrus mokėjimo priemones: a) įmonių akcijos ir kiti vertybiniai popieriai, lygiaverčiai įmonių, ūkinių bendrijų ar kitų subjektų akcijoms bei indėlių pakvitavimai, susiję su akcijomis; b) obligacijos ir kitos formos skolos vertybiniai popieriai, įskaitant indėlių pakvitavimus, susijusius su tokiais vertybiniais popieriais; c) bet kokie kiti vertybiniai popieriai, kuriais suteikiama teisė įsigyti ar parduoti tokius perleidžiamus vertybinius popierius arba kurie sudaro sąlygas piniginiam atsiskaitymui, darant nuorodą į perleidžiamus vertybinius popierius, valiutas, palūkanų normas ar pelną, biržos prekes arba kitus indeksus ar priemones; 19) "pinigų rinkos priemonės" – tai tos priemonės, kuriomis paprastai prekiaujama pinigų rinkoje, kaip, pavyzdžiui, iždo vekseliai, deponavimo sertifikatai ir komerciniai vertybiniai popieriai, išskyrus mokėjimo priemones; 20) "buveinės valstybė narė" – tai: a) tuo atveju, kai tai – investicinė įmonė: i) jei investicinė įmonė yra fizinis asmuo, tai – valstybė narė, kurioje įsikūrusi tos įmonės pagrindinė buveinė; ii) jei investicinė įmonė yra juridinis asmuo, tai – valstybė narė, kurioje yra įsikūrusi tos įmonės registruota buveinė; iii) jeigu pagal nacionalinę teisę investicinė įmonė neturi registruotos buveinės, – valstybė narė, kurioje yra įsikūrusi tos įmonės pagrindinė buveinė; b) reguliuojamos rinkos atveju - tai valstybė narė, kurioje yra įregistruota reguliuojama rinka, arba, jeigu pagal tos valstybės narės teisę toks subjektas neturi registruotos buveinės, valstybė narė, kurioje yra įsikūrusi tos reguliuojamos rinkos pagrindinė buveinė; 21) "priimančioji valstybė narė" – tai valstybė narė, nesanti buveinės valstybe nare, kurioje investicinė įmonė turi filialą ar teikia paslaugas ir (ar) užsiima veikla, arba valstybė narė, kurioje reguliuojama rinka atitinkamai pasirūpina, kad supaprastintų tolimų narių arba toje pačioje valstybėje narėje įsisteigusių dalyvių teisę patekti į prekybos tinklą šioje sistemoje; 22) "kompetentinga institucija" – tai institucija, kurią kiekviena valstybė narė paskiria laikydamasi 48 straipsnio, nebent šioje direktyvoje nurodyta kitaip; 23) "kredito įstaigos" – tai kredito įstaigos, kaip apibūdinta Direktyvoje 2000/12/EB; 24) "KIPVPS valdymo įmonė" – tai valdymo įmonė, apibūdinta 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvoje 85/611/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS), derinimo [18]; 25) "draudimo agentas" – tai fizinis ar juridinis asmuo, kuris, veikdamas vienos investicinės įmonės vardu, tik jos vienos visiška ir besąlygine atsakomybe siūlo esamiems ir būsimiems klientams investicines ir (ar) pagalbines paslaugas, priima iš kliento ir perduoda nurodymus ar pavedimus dėl investicinių paslaugų ar finansinių priemonių, teikia finansines priemones ir (ar) konsultuoja esamus ir būsimus klientus dėl šių finansinių priemonių ar paslaugų; 26) "filialas" – tai pagrindine buveine nesanti verslo vieta, sudaranti investicinės įmonės dalį, bet neturinti juridinio asmens statuso, investicinei įmonei išduoto leidimo pagrindu galinti teikti investicines paslaugas bei pagalbines paslaugas ir (ar) užsiimti veikla; visos verslo vietos, kurias toje pačioje valstybėje narėje įsteigė investicinė įmonė, turinti pagrindinę buveinę kitoje valstybėje narėje, yra laikomos vienu filialu; 27) "akcijų paketas" – tai bet kokia tiesioginė ar netiesioginė kapitalo dalis investicinėje įmonėje, sudaranti 10 % ar daugiau kapitalo ar balsavimo teisių, kaip nustatyta Direktyvos 2001/34/EB 92 straipsnyje, arba leidžianti daryti esminę įtaką investicinės įmonės, kurioje turimas tas akcijų paketas, valdymui; 28) "patronuojanti įmonė" – tai įmonė, apibūdinta 1983 m. birželio 13 d. Septintosios Tarybos direktyvos 83/349/EEB dėl konsoliduotos finansinės atskaitomybės [19] 1 ir 2 straipsniuose; 29) "dukterinė įmonė" – tai dukterinė įmonė, apibūdinta Direktyvos 83/349/EEB 1 ir 2 straipsniuose; kiekviena tokios dukterinės įmonės dukterinė įmonė taip pat laikoma tos pačios patronuojančios įmonės dukterine įmone; 30) "kontrolė" – tai kontrolė, apibūdinta Direktyvos 83/349/EEB 1 straipsnyje; 31) "glaudūs ryšiai" – situacija, kai du arba keli fiziniai arba juridiniai asmenys yra susiję: a) kaip asmenys, dalyvaujantys tiesiogiai ar kontroliuodami kapitalą ir turintys 20 % ar daugiau balsavimo teisių arba įmonės kapitalo; arba b) per kontrolę, t. y. susiję patronuojančios ir dukterinės įmonės ryšiais visais Direktyvos 83/349/EEB 1 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytais atvejais, arba kai panašiais ryšiais yra susiję kiti fiziniai ar juridiniai asmenys ir įmonė; visos dukterinių įmonių dukterinės įmonės taip pat laikomos patronuojančios įmonės, esančios šių įmonių hierarchijos viršūnėje, dukterinėmis įmonėmis. Kai du ar keli fiziniai arba juridiniai asmenys yra nuolat susiję su vienu ir tuo pačiu asmeniu kontrolės ryšiais, tie asmenys taip pat laikomi kaip susiję glaudžiais ryšiais. 2. Siekdama atsižvelgti į finansinių rinkų plėtrą ir užtikrinti vienodą šios direktyvos taikymą, Komisija, 64 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, gali paaiškinti šio straipsnio 1 dalyje nustatytas sąvokas. II ANTRAŠTINĖ DALIS LEIDIMAS VEIKLAI IR INVESTICINIŲ ĮMONIŲ VEIKLOS SĄLYGOS I SKYRIUS LEIDIMO VEIKLAI IŠDAVIMO SĄLYGOS IR TVARKA 5 straipsnis Leidimams veiklai taikomi reikalavimai 1. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad reguliariai ar profesionaliai teikti investicines paslaugas arba imtis veiklos leidžiama tik iš anksto gavus oficialų leidimą, išduotą laikantis šio skyriaus nuostatų. Toks leidimas išduodamas buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos, paskirtos laikantis 48 straipsnio. 2. Nukrypstant nuo 1 dalies, valstybės narės leidžia bet kuriam rinkos operatoriui valdyti DPS tik iš anksto patikrinus, ar jis atitinka šio skyriaus nuostatas, išskyrus 11 ir 15 straipsnius. 3. Valstybės narės įsteigia visų investicinių įmonių registrą. Šis registras turi būti prieinamas viešai, o jame pateikta informacija apie investicinės įmonės paslaugas ir (ar) veiklą, kurioms buvo išduotas leidimas. Jis reguliariai atnaujinamas. 4. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad: - kiekviena investicinė įmonė, turinti juridinio asmens statusą, turėtų savo pagrindinę buveinę toje pačioje valstybėje narėje, kur yra jos registruota buveinė, - kiekviena investicinė įmonė, neturinti juridinio asmens statuso, arba kiekviena investicinė įmonė, turinti juridinio asmens statusą, tačiau neturinti registruotos buveinės, turėtų savo pagrindinę buveinę toje valstybėje narėje, kurioje ji faktiškai vykdo savo veiklą. 5. Jeigu, pagal 3 straipsnyje nustatytas sąlygas, investicinės įmonės teikia tik konsultacijas dėl investicijų ar pavedimų priėmimo ir perdavimo paslaugas, laikydamosi 48 straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų, valstybės narės gali leisti kompetentingoms institucijoms deleguoti administracines, parengiamojo pobūdžio ar pagalbines užduotis, susijusias su leidimų veiklai išdavimu. 6 straipsnis Leidimo veiklai taikymo sritis 1. Buveinės valstybė narė užtikrina, kad leidime būtų nurodytos tos investicinės paslaugos ar veikla, kurias investicinei įmonei leista teikti ar vykdyti. Leidimas gali apimti vieną ar daugiau pagalbinių paslaugų, nustatytų I priedo B skirsnyje. Leidimo negalima suteikti išimtinai dėl pagalbinių paslaugų teikimo. 2. Siekdama praplėsti savo veiklą ir teikti papildomas investicines paslaugas ar užsiimti tokia veikla arba teikti pagalbines paslaugas, nenumatytas pradiniame leidime, investicinė įmonė pateikia prašymą praplėsti jai išduotą leidimą. 3. Leidimas veiklai galioja visoje Bendrijoje ir leidžia investicinei įmonei, arba per įsteigtą filialą, arba laisvai teikiant paslaugas, visoje Bendrijoje teikti paslaugas ar užsiimti veikla, kurias jai buvo leista teikti ar vykdyti. 7 straipsnis Leidimų veiklai išdavimo ir atsisakymo juos išduoti tvarka 1. Kompetentinga institucija neišduoda leidimo tol, kol visiškai neįsitikina, kad pareiškėjas pateikusi įmonė atitinka pagal šios direktyvos nuostatas nustatytus reikalavimus. 2. Investicinė įmonė pateikia visą informaciją, įskaitant veiklos programą, kurioje, inter alia, nustatomos veiklos rūšys ir organizacinė struktūra, leidžianti kompetentingai institucijai įsitikinti, kad investicinė įmonė pradinio leidimo išdavimo metu ėmėsi visų priemonių, siekdama įvykdyti pagal šio skyriaus nuostatas nustatytus įsipareigojimus. 3. Pareiškėjui pranešama per šešis mėnesius nuo galutinės paraiškos pateikimo, ar jai išduodamas leidimas. 8 straipsnis Leidimų veiklai atšaukimas Leidimą veiklai, išduotą investicinei įmonei, kompetentinga institucija gali atšaukti tada, kai tokia investicinė įmonė: a) per 12 mėnesių nepasinaudoja šiuo leidimu, aiškiai atsisako leidimo arba ilgiau kaip šešis mėnesius neteikė jokių investicinių paslaugų arba nesiverčia jokia investicine veikla, ir jeigu suinteresuota valstybė narė nėra numačiusi, kad tokiu atveju šis leidimas netenka galios; b) gauna leidimą pateikusi klaidingą informaciją ar pasinaudojusi kitomis netinkamomis priemonėmis; c) neatitinka tų sąlygų, pagal kurias buvo gautas leidimas, kaip, pavyzdžiui, atitikimas Direktyvoje 93/6/EEB nustatytoms sąlygoms; d) rimtai ir (ar) sistemingai pažeidinėjo pagal šią direktyvą priimtas nuostatas, reglamentuojančias investicinių įmonių veiklos sąlygas; arba e) kai nacionaliniai įstatymai numato leidimo veiklai atšaukimo atvejus, nepatenkančius į šios direktyvos taikymo sritį. 9 straipsnis Asmenys, veiksmingai vadovaujantys veiklai 1. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės veiklai veiksmingai vadovautų labai geros reputacijos asmenys, turintys pakankamai patirties garantuoti patikimą ir riziką ribojantį investicinės įmonės valdymą. Jeigu rinkos operatorius, siekiantis gauti leidimą organizuoti DPS, ir asmenys, veiksmingai vadovaujantys DPS veiklai, yra tie patys asmenys, veiksmingai vadovaujantys reguliuojamos rinkos veiklai, laikoma, kad šie asmenys atitinka pirmojoje dalyje nustatytus reikalavimus. 2. Valstybės narės reikalauja, kad investicinė įmonė praneštų kompetentingai institucijai apie bet kokius jos valdymo pasikeitimus bei kartu pateiktų visą informaciją, reikalingą siekiant įvertinti, ar nauji įmonei vadovauti paskirti asmenys turi gana gerą reputaciją ir pakankamai patirties. 3. Kompetentinga institucija nesuteikia leidimo veiklai, jeigu neįsitikina, kad asmenys, veiksmingai vadovausiantys investicinės įmonės veiklai, turi pakankamai gerą reputaciją ar pakankamai patirties, arba jeigu yra objektyvių ir akivaizdžių priežasčių manyti, kad pasiūlyti įmonės valdymo pakeitimai kels pavojų patikimam ir riziką ribojančiam įmonės valdymui. 4. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės valdymą perimtų mažiausiai du asmenys, atitinkantys straipsnio 1 dalyje nustatytus reikalavimus. Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, valstybės narės gali suteikti leidimą investicinėms įmonėms, kurios yra fiziniai asmenys arba investicinėms įmonėms, kurios yra juridiniai asmenys, valdomi vieno fizinio asmens, laikantis jų pagrindinių taisyklių ir nacionalinės teisės. Nepaisant to, valstybės narės gali reikalauti, kad būtų imtasi alternatyvių priemonių, kurios užtikrintų tokių investicinių firmų patikimą ir riziką ribojantį valdymą. 10 straipsnis Akcininkai ir nariai, turintys akcijų paketą 1. Kompetentingos institucijos išduoda investicinei įmonei leidimą teikti investicines paslaugas ar vykdyti veiklą tik po to, kai gauna informaciją apie akcininkų arba narių, kurie gali būti fiziniai ar juridiniai asmenys ir kurie tiesiogiai arba netiesiogiai turi akcijų paketus, tapatybę ir apie tų paketų dydžius. Kompetentingos institucijos atsisako išduoti leidimus, jeigu, atsižvelgdamos į poreikį užtikrinti patikimą ir riziką ribojantį investicinės įmonės valdymą, jos nėra patenkintos minėtų akcininkų ar narių, turinčių akcijų paketus, tinkamumu. Jeigu investicinė įmonė ir kiti fiziniai ar juridiniai asmenys yra susiję glaudžiais ryšiais, kompetentinga institucija išduoda leidimą tik tuo atveju, kai tokie ryšiai jai netrukdo veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijų. 2. Kompetentinga institucija neišduoda leidimo tuo atveju, kai trečiosios šalies įstatymai ir kiti teisės aktai, taikomi vienam ar keletui fizinių ar juridinių asmenų, su kuriais įmonė susijusi glaudžiais ryšiais, arba sunkumai, atsirandantys juos įgyvendinant, jai trukdo veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijas. 3. Valstybės narės reikalauja, kad kiekvienas fizinis ar juridinis asmuo, kuris pareiškia norą tiesiogiai ar netiesiogiai įsigyti ar nusipirkti investicinės įmonės akcijų paketą, laikantis antrosios dalies, apie tai pirmiausia praneštų kompetentingai institucijai apie planuojamo įsigyti akcijų paketo dydį. Tokie asmenys taip pat privalo pranešti kompetentingai institucijai, jeigu ketina padidinti ar sumažinti savo akcijų paketą tiek, kad jų turimų balsavimo teisių arba kapitalo dalis pasiektų arba viršytų 20 %, 33 % ar 50 % arba tiek, kad ta kredito įstaiga taptų ar nustotų buvusi jų dukterine įmone. Nepažeidžiant straipsnio 4 dalies nuostatų, ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo pranešimo apie įsigijimą, numatytą pirmoje pastraipoje, kompetentinga institucija gali pareikšti prieštaravimą tokiam ketinimui, jeigu, atsižvelgus į poreikį užtikrinti patikimą ir riziką ribojantį investicinės įmonės valdymą, jos netenkina pirmoje pastraipoje nurodytų asmenų tinkamumas. Jei kompetentinga institucija neprieštarauja tokiam ketinimui, ji gali nustatyti galutinį jo įgyvendinimo laiką. 4. Jeigu straipsnio 3 dalyje nurodytą akcijų paketą įsigyja kitoje valstybėje narėje leidimą veiklai gavusi investicinė įmonė, kredito įstaiga, draudimo įmonė arba KIPVPS valdymo įmonė arba investicinės įmonės, kredito įstaigos, draudimo įmonės arba KIPVPS valdymo įmonės patronuojanti įmonė, gavusi leidimą veiklai kitoje valstybėje narėje, ir jeigu po tokio įsigijimo įmonė, kurios akcijas norima įsigyti, taptų tas akcijas įsigijusiojo asmens dukterine įmone arba jo kontroliuojama įmone, sprendimas dėl tokio įsigijimo turi būti priimamas tik iš anksto pasikonsultavus, kaip numatyta 60 straipsnyje. 5. Valstybės narės reikalauja, kad investicinė įmonė, sužinojusi apie kiekvieną jų kapitalo akcijų įsigijimą ar pardavimą, dėl kurio turimos akcijos peržengia arba neviršija straipsnio 3 dalies pirmojoje pastraipoje nurodytų ribų, apie tai nedelsdama praneštų kompetentingai institucijai. Bent kartą per metus investicinės įmonės kompetentingai institucijai praneša akcijų paketus turinčių akcininkų bei narių pavardes ir tokių akcijų paketų dydžius, remdamosi informacija, gaunama, pavyzdžiui, per metinius visuotinius akcininkų ir narių susirinkimus arba vykdant reikalavimus, taikomus bendrovėms, kurių perleidžiamais vertybiniais popieriais leidžiama prekiauti reguliuojamoje rinkoje. 6. Valstybės narės reikalauja, kad kompetentinga institucija imtųsi tinkamų priemonių susidariusiai padėčiai pakeisti, jei manoma, kad 1 dalyje nurodyti asmenys daro neigiamą įtaką riziką ribojančiam ir patikimam investicinės įmonės valdymui. Tokios priemonės gali būti, pavyzdžiui, prašymai dėl teismo nutarčių ir (ar) sankcijų taikymas direktoriams ir už valdymą atsakingiems asmenims arba naudojimosi balsavimo teisėmis, kurias suteikia konkrečių akcininkų ar narių turimos akcijos, sustabdymas. Panašios priemonės taikomos asmenims, nesilaikantiems pareigos iš anksto pateikti informaciją apie akcijų paketo įsigijimą arba padidėjimą. Jeigu akcijų įsigyjama nepaisant kompetentingų institucijų prieštaravimo, valstybės narės (neatsižvelgiant į visas kitas taikytinas sankcijas) numato naudojimosi atitinkamomis balsavimo teisėmis sustabdymą, balsų pripažinimą negaliojančiais arba jų anuliavimą. 11 straipsnis Dalyvavimas sankcionuotoje investuotojų kompensavimo sistemoje Kompetentinga institucija patikrina, kad bet kuris subjektas, siekiantis gauti investicinės įmonės leidimą veiklai, atitiktų reikalavimus, taikomus vadovaujantis 1997 m. kovo 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/9/EB dėl investuotojų kompensavimo sistemų [20]. 12 straipsnis Pradinis kapitalas Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos neišduotų leidimo veiklai tol, kol investicinė įmonė neturės pakankamo dydžio pradinio kapitalo, laikantis Direktyvoje 93/6/EEB nustatytų reikalavimų ir atsižvelgdama į konkrečios investicinės veiklos ar paslaugos pobūdį. Iki Direktyvos 93/6/EEB pakeitimo 67 straipsnyje numatytoms investicinėms įmonėms taikomi tame straipsnyje nustatyti reikalavimai dėl kapitalo. 13 straipsnis Organizaciniai reikalavimai 1. Buveinės valstybė narė reikalauja, kad investicinė įmonė atitiktų 2–8 dalyse nustatytus organizacinius reikalavimus. 2. Investicinė įmonė nustato atitinkamas politikos kryptis ir procedūras, kurios užtikrintų, kad įmonė, įskaitant jos vadovus, darbuotojus ir draudimo agentus, laikytųsi savo įsipareigojimų, nustatytų šios direktyvos nuostatose ir atitinkamose taisyklėse, reglamentuojančiose tokių asmenų sudaromus asmeninius sandorius. 3. Investicinė įmonė išlaiko ir efektyviai taiko organizacines ir administracines priemones, siekdama imtis visų įmanomų žingsnių, galinčių užkirsti kelią interesų prieštaravimams, kaip apibrėžta 18 straipsnyje, darančių žalingą poveikį klientų interesams. 4. Investicinė įmonė imasi visų įmanomų žingsnių, siekdama užtikrinti investicinių paslaugų ir veiklos tęstinumą bei reguliarumą. Šiuo tikslu investicinė įmonė naudoja atitinkamas ir suderintas sistemas, išteklius ir procedūras. 5. Patikėdama trečiajai šaliai, atlikti veiklos funkcijas, ypač svarbias teikiant klientamsar vykdant nuolatines ir tinkamos kokybės paslaugas ir investicinę veiklą, investicinė įmonė turi užtikrinti, kad trečioji šalis imtųsi atitinkamų priemonių, galinčių padėti išvengti papildomos veiklos rizikos. Svarbių veiklos funkcijų patikėjimas trečiajai šaliai negali būti vykdomas taip, kad iš esmės pakenktų jų vidaus kontrolės kokybei ir priežiūros funkciją vykdančio subjekto gebėjimui prižiūrėti, kaip įmonė laikosi visų įsipareigojimų. Investicinė įmonė turi tinkamas administracines bei apskaitos procedūras, vidaus kontrolės mechanizmus, efektyvias rizikos įvertinimo procedūras bei efektyvias informacinių sistemų kontrolės ir apsaugos priemones. 6. Investicinė įmonė imasi priemonių, siekdama išsaugoti apskaitos dokumentus apie visas jos teiktas paslaugas ir sudarytus sandorius, galinčius padėti kompetentingai institucijai prižiūrėti, kaip laikomasi šios direktyvos reikalavimų, ir ypač įsitikinti, kad investicinė įmonė laikosi visų savo įsipareigojimų esamiems ir būsimiems klientams. 7. Saugodama klientams priklausančias finansines priemones, investicinė įmonė imasi atitinkamų priemonių, siekdama apsaugoti klientų nuosavybės teises, ypač investicinės įmonės nemokumo atveju bei užkirsti kelią kliento priemonių panaudojimui savo sąskaita, išskyrus tuomet, kai klientas tam aiškiai pritaria. 8. Saugodama klientams priklausančias lėšas, investicinė įmonė imasi atitinkamų priemonių, siekdama apsaugoti klientų teises ir, išskyrus kredito įstaigas, neleidžia klientų lėšų naudoti savo sąskaita. 9. Investicinių įmonių filialų sudarytiems sandoriams, nepažeisdama investicinės įmonės buveinės valstybės narės galimybės tiesiogiai prieiti prie tokių apskaitos dokumentų, valstybės narės, kurioje įsisteigęs filialas, kompetentinga institucija taiko 6 dalyje nustatytus reikalavimus. 10. Siekdama atsižvelgti į techninę pažangą finansų rinkose ir užtikrinti vienodą 2–9 dalių taikymą, Komisija 64 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka nustato įgyvendinimo priemones, numatančias konkrečius organizacinius reikalavimus, taikomus investicinei įmonei, teikiančiai įvairias investicines paslaugas ir pagalbines paslaugas ir (ar) vykdančiai investicinę veiklą arba siūlančiai jų kombinacijas. 14 straipsnis Prekybos procesas ir sandorių užbaigimas DPS 1. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės ar rinkos operatoriai, administruojantys DPS, ne tik laikytųsi 13 straipsnyje nustatytų reikalavimų, bet ir nustatytų skaidrias ir neleidžiančios veikti savo nuožiūra sąžiningos ir tvarkingos prekybos taisykles ir procedūras bei objektyvius efektyvaus pavedimų vykdymo reikalavimus. 2. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės ar rinkos operatoriai, administruojantys DPS, nustatytų skaidrias taisykles, reglamentuojančias finansinių priemonių, kuriomis galima prekiauti šiose sistemose, nustatymo kriterijus. Valstybės narės reikalauja, kad kai taikoma, investicinės įmonės ar rinkos operatoriai, administruojantys DPS, pateiktų viešai prieinamą informaciją ar įtikinamai įrodytų, kad ji prieinama, suteikiančią jos naudotojams galimybes priimti investicinius sprendimus, atsižvelgiant tiek į naudotojų, tiek į parduodamų priemonių rūšis. 3. Valstybės narės užtikrina, kad 19, 21 ir 22 straipsniai nebūtų taikomi sandoriams tarp jos narių ar dalyvių arba tarp DPS ir jos narių ar dalyvių dėl DPS naudojimo, sudarytų vadovaujantis DPS reglamentuojančiomis taisyklėmis. Tačiau DPS nariai ar dalyviai laikosi 19, 21 ir 22 straipsniuose numatytų įsipareigojimų savo klientams, kai veikdami klientų naudai DPS sistemoje vykdo jų pavedimus. 4. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės ar rinkos operatoriai, administruojantys DPS, nustatytų ir taikytų objektyviais reikalavimais paremtas skaidrias taisykles, reglamentuojančias teisę pasinaudoti jų sistemomis. Šios taisyklės nepažeidžia 42 straipsnio 3 dalyje nustatytų sąlygų. 5. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės ar rinkos operatoriai, administruojantys DPS, aiškiai informuotų naudotojus apie jų atsakomybę už šioje sistemoje įvykdytų sandorių sudarymą. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės ar rinkos subjektai, administruojantys DPS, imtųsi būtinų priemonių, skirtų veiksmingai supaprastinti sandorių sudarymą pagal DPS sistemą. 6. Jeigu be emitento sutikimo DPS taip pat prekiaujama perleidžiamais vertybiniais popieriais, kuriais leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, emitentui netaikomas reikalavimas dėl pirminio, nuolatinio ar specialaus informavimo apie tos DPS finansų būklę. 7. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės ar rinkos operatoriai, administruojantys DPS, vadovaudamiesi 50 straipsnio 1 dalimi, nedelsdami vykdytų kiekvieną šios valstybės kompetentingos institucijos nurodymą suspenduoti ar pašalinti finansinę priemonę iš prekybos. 15 straipsnis Santykiai su trečiosiomis šalimis 1. Valstybės narės informuoja Komisiją apie visus bendro pobūdžio sunkumus, su kuriais susiduria jų investicinės įmonės, įsisteigdamos trečiojoje šalyje arba teikdamos joje investicines paslaugas ir (ar) vykdydamos investicinę veiklą. 2. Jeigu Komisija, remdamasi pagal straipsnio 1 dalį pateiktą informaciją mano, kad trečioji šalis Bendrijos investicinei įmonei nesudaro tinkamų sąlygų veiksmingai patekti į rinką, kokias Bendrija sudaro tos trečiosios šalies investicinėms įmonėms, Komisija gali pateikti Tarybai pasiūlymą suteikti Komisijai įgaliojimus derėtis dėl to, kad Bendrijos investicinėms įmonėms būtų sudarytos panašios galimybės konkuruoti. Taryba sprendimą priima kvalifikuota balsų dauguma. 3. Jeigu Komisija, remdamasi pagal straipsnio 1 dalį pateikta informacija mano, kad trečioji šalis Bendrijos investicinėms įmonėms nesuteikia nacionalinio režimo statuso, suteikiančio tokias pačias galimybes konkuruoti, kokias turi jos investicinės įmonės, taip pat kad toji šalis nevykdo sąlygų, suteikiančių galimybę veiksmingai dalyvauti rinkoje, Komisija gali pradėti derybas, siekdama pagerinti tokią padėtį. Susidarius pirmoje pastraipoje nurodytoms aplinkybėms, bet kuriuo metu Komisija 64 straipsnio 2 dalyje iš nurodyta tvarka taip pat gali nuspręsti ne tik pradėti derybas, bet ir nustatyti, kad valstybių narių kompetentingos institucijos privalo apriboti arba suspenduoti savo sprendimus dėl tuo metu nagrinėjamų arba būsimų prašymų suteikti leidimus ir įsigyti akcijų, kuriuos pateikia tiesiogiai ar netiesiogiai dukterinę įmonę patronuojančios įmonės, kurių veiklą reglamentuoja atitinkamos trečiosios šalies įstatymai. Tokie apribojimai ar suspendavimai negali būti taikomi tinkamai Bendrijoje įgaliotų investicinių įmonių ar jų dukterinių įmonių steigiamoms dukterinėms įmonėms arba tokių įmonių ar dukterinių įmonių įsigyjamam Bendrijos investicinės įmonės akcijų paketui. Tokios priemonės negali būti taikomos ilgiau kaip tris mėnesius. Prieš pasibaigiant antroje pastraipoje nurodytam trijų mėnesių laikotarpiui ir atsižvelgdama į derybų rezultatus, Komisija 64 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarką, gali kvalifikuota balsų dauguma nuspręsti dėl tokių priemonių taikymo pratęsimo. 4. Jeigu Komisija mano, kad susidarė viena iš 2 ir 3 dalyje nurodytų situacijų, jos prašymu valstybės narės ją informuoja: a) apie kiekvieną prašymą išduoti leidimą veiklai patronuojančios įmonės tiesioginei ar netiesioginei dukterinei įmonei, kurią reglamentuoja atitinkamos trečiosios šalies įstatymai; b) apie atvejus, kai valstybėms narėms laikantis 10 straipsnio 3 dalies yra pranešama, kad tokia patronuojanti įmonė pareiškė norinti įsigyti tiek Bendrijos investicinės įmonės akcijų, kad ši taptų jos dukterine įmone. Ši įsipareigojimas teikti informaciją nustoja galioti, kai susitariama su suinteresuota trečiąja šalimi arba kai toliau netaikomos 3 dalies antroje ir trečioje pastraipose nurodytos priemonės. 5. Priemonės, kurių imamasi vadovaujantis šio straipsnio nuostatomis, atitinka Bendrijos įsipareigojimus pagal bet kokius dvišalius ar daugiašalius tarptautinius susitarimus, reglamentuojančius investicinių įmonių steigimosi ir veiklos sąlygas. II SKYRIUS INVESTICINIŲ ĮMONIŲ VEIKLOS SĄLYGOS 1 skirsnis Bendrosios nuostatos 16 straipsnis Reguliarus pirminio leidimo sąlygų peržiūrėjimas 1. Valstybės narės reikalauja, kad jų teritorijoje leidimą gavusi investicinė įmonė nuolat laikytųsi šios antraštinės dalies I skyriuje nustatytų pirminiam leidimui taikomų sąlygų. 2. Valstybės narės reikalauja, kad kompetentingos institucijos nustatytų atinkamus metodus, taikomus prižiūrint, kaip investicinės įmonės laikosi straipsnio 1 dalies įsipareigojimų. Jos reikalauja, kad investicinės įmonės praneštų kompetentingoms institucijoms apie bet kokius pirminiam leidimui taikomų sąlygų esminius pasikeitimus. 3. Jeigu investicinės įmonės teikia tik konsultacijas dėl investicijų, 48 straipsnio 2 dalyje nustatytomis sąlygomis valstybės narės gali leisti kompetentingoms institucijoms deleguoti administracines, parengiamojo pobūdžio ar pagalbines užduotis, susijusias su pirminio leidimo sąlygų peržiūrėjimu. 17 straipsnis Bendra nuolatinės priežiūros pareiga 1. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos institucijos prižiūrėtų investicinių įmonių veiklą, siekdamos įvertinti, ar laikomasi šioje direktyvoje numatytų veiklos sąlygų. Valstybės narės užtikrina, kad būtų patvirtintos atitinkamos priemonės, leidžiančios kompetentingoms institucijoms gauti informaciją, būtiną norint įvertinti, kaip investicinės įmonės laikosi šių įsipareigojimų. 2. Jeigu investicinės įmonės teikia tik konsultacijas dėl investicijų, 48 straipsnio 2 dalyje nustatytomis sąlygomis valstybės narės gali leisti kompetentingoms institucijoms deleguoti administracines, parengiamojo pobūdžio ar pagalbines užduotis, susijusias su nuolatine veiklos sąlygų priežiūra. 18 straipsnis Interesų prieštaravimas 1. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės imtųsi atitinkamų priemonių, siekdamos nustatyti interesų prieštaravimus tarp įmonių, įskaitant jų vadovus, darbuotojus ir draudimo agentus, arba tiesiogiai ar netiesiogiai su jomis kontrolės ryšiais susijusių asmenų ir klientų, arba tarp vieno kliento ir kito kliento, kurie gali kilti teikiant investicines ar pagalbines paslaugas ir (ar) jų kombinacijas. 2. Jeigu pagal 13 straipsnio 3 dalį investicinės įmonės taikytos interesų prieštaravimo išsprendimo organizacinės ar administracinės priemonės yra nepakankamos, siekiant patikimai užkirsti kelią žalai, kuri gali būti padaryta kliento interesams, prieš imdamasi kliento naudai veiklos, investicinė įmonė aiškiai informuoja jį apie interesų prieštaravimo pobūdį ir priežastis. 3. Siekdama atsižvelgti į techninę pažangą finansinėse rinkose ir užtikrinti vienodą straipsnio 1 ir 2 dalių taikymą, Komisija 64 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka patvirtina įgyvendinimo priemones, nustatančias: a) veiksmus, kuriuos investicinė įmonė galėtų pagrįstai atlikti, siekdama nustatyti, užkirsti kelią, išspręsti ir (ar) informuoti apie interesų prieštaravimus, teikdama įvairias investicines ir pagalbines paslaugas ar jų kombinacijas; b) atitinkamus interesų prieštaravimų, galinčių pažeisti esamų ar būsimų investicinės įmonės klientų interesus, grupių nustatymo kriterijus. 2 skirsnis Nuostatos, užtikrinančios investuotojų apsaugą 19 straipsnis Įmonių veiklos taisyklės teikiant paslaugas klientams 1. Valstybės narės reikalauja, kad, teikdama klientams įvairias investicines ir tam tikrais atvejais pagalbines paslaugas ar jų kombinacijas, investicinė įmonė veiktų garbingai, sąžiningai ir profesionaliai, kiek tik įmanoma nepažeisdama savo klientų interesų, ypač laikydamasi 2–8 dalyse nustatytų principų. 2. Visa informacija, įskaitant investicinės įmonės pranešimus apie pardavimus, adresuota esamiems ar būsimiems klientams, turi būti teisinga, aiški ir neklaidinanti. Pranešimai apie pardavimus turi būti lengvai atskiriami. 3. Esamiems ir būsimiems klientams suprantama forma pateikiama atitinkama informacija apie: - investicinę įmonę ir jos paslaugas, - finansines priemones ir siūlomas investavimo strategijas; tai turėtų apimti atitinkamas gaires ir įspėjimus dėl rizikos veiksnių, susijusių su investicijomis į tas priemones arba konkrečiomis investavimo strategijomis, - įvykdymo sistemas bei - išlaidas ir susijusius mokesčius, kad jie galėtų tinkamai suvokti siūlomų investicinių paslaugų ir konkrečios rūšies investicinės priemonės pobūdį ir susijusius rizikos veiksnius bei priimti investicinius sprendimus, remdamiesi turima informacija. Šios informacijos pateikimo forma gali būti standartizuota. 4. Teikdama patarimą dėl investavimo arba valdydama portfelį, investicinė įmonė gauna visą būtiną informaciją apie esamo ar būsimo kliento žinias ir patirtį konkretaus produkto ar paslaugos investicijų srityje, jo finansinę padėtį ir investicinius tikslus, leidžiančią įmonei rekomenduoti esamam ar būsimam klientui jam tinkančias investicines paslaugas ir finansines priemones. 5. Valstybės narės užtikrina, kad teikdama investicines paslaugas, nenurodytas 4 dalyje, investicinė įmonė paprašytų esamo ar būsimo kliento pateikti informaciją apie jo žinias ir patirtį konkretaus siūlomo ar reikalaujamo produkto ar paslaugos investicijų srityje, leidžiančią investicinei įmonei įvertinti, ar klientui yra tinkama investicinė paslauga ar numatytas teikti produktas. Jeigu, remdamasi ankstesne pastraipa gauta informacija, investicinė įmonė mano, kad produktas ar paslauga netinka esamam ar būsimam klientui, investicinė įmonė įspėja esamą ar būsimą klientą. Šio įspėjimo pateikimo forma gali būti standartizuota. Tuomet, kai esamas ar būsimas klientas apsisprendžia nepateikti ankstesnėje pastraipoje nurodytos informacijos arba kai jis pateikia nepakankamą informaciją apie savo žinias ir patirtį, investicinė įmonė įspėja esamą ar būsimą klientą, kad toks sprendimas neleis įmonei įvertinti, ar numatoma teikti paslauga arba produktas jam tinka. Šio įspėjimo pateikimo forma gali būti standartizuota. 6. Valstybės narės leidžia, kad investicinės įmonės, teikdamos investicines paslaugas, susidedančias tik iš kliento pavedimų vykdymo ir (ar) priėmimo ir perdavimo, teikiant ar neteikiant pagalbinių paslaugų, vadovaudamosi 5 dalimi, šias investicines paslaugas klientams teiktų nereikalaudamos pateikti informaciją arba priimti sprendimą, jeigu laikomasi šių sąlygų: - pirmiau paminėtos paslaugos yra susijusios su akcijomis, kuriomis leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje ar lygiavertėje trečiosios šalies rinkoje, pinigų rinkos priemonėmis, obligacijomis ar kitų formų investiciniais įsipareigojimais (išskyrus tas obligacijas ar investicinius įsipareigojimus, kurios apima išvestines priemones), KIPVPS ir kitomis nekompleksinėmis finansinėmis priemonėmis. Trečiosios šalies rinka laikoma lygiaverte reguliuojamai rinkai, jeigu ji atitinka reikalavimus, lygiaverčius numatytiems III antraštinėje dalyje. Komisija paskelbia rinkų, kurias galima laikyti lygiavertėmis, sąrašą. Šis sąrašas periodiškai atnaujinamas, - paslauga teikiama esamo ar būsimo kliento iniciatyva, - esamas ar būsimas klientas buvo aiškiai informuotas, kad teikdama šią paslaugą investicinė įmonė neprivalo įvertinti teikiamos ar siūlomos priemonės ar paslaugos tinkamumą, ir dėl to jis negali pasinaudoti teise į apsaugą pagal atitinkamas veiklos taisykles; šio įspėjimo pateikimo forma gali būti standartizuota, - investicinė įmonė laikosi 18 straipsnyje numatytų įsipareigojimų. 7. Investicinė įmonė veda apskaitą, į kurią įtraukiamas dokumentas ar dokumentai, nustatantys šalių teises ir pareigas, dėl kurių susitarė įmonė ir klientas, bei kitos sąlygos, pagal kurias įmonė teiks paslaugas klientui. Sutarties šalių teisės ir pareigos gali būti įtrauktos pateikiant nuorodą į kitus dokumentus ar teisės aktus. 8. Iš investicinės įmonės klientas privalo gauti atitinkamas ataskaitas apie klientams suteiktą paslaugą. Kai taikoma, šiose ataskaitose turi būti nurodytos išlaidos, susijusios su kliento naudai sudarytais sandoriais ir suteiktomis paslaugomis. 9. Jeigu investicinė paslauga siūloma kaip finansinio produkto dalis, kuriam taikomos kitos Bendrijos teisės aktų, reglamentuojančių kredito įstaigas ir vartojimo kreditą, nuostatos arba bendrieji Europos standartai, susiję su klientų rizikos įvertinimu ir (ar) informacijai taikomais reikalavimais, šiai paslaugai papildomai netaikomi šiame straipsnyje nustatyti reikalavimai. 10. Siekdama užtikrinti investuotojų apsaugą ir vienodą 1–8 dalių taikymą, Komisija 64 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka gali patvirtinti įgyvendinimo priemones, užtikrinančias, kad investicinės įmonės, teikdamos investicines ar papildomas paslaugas savo klientams, laikytųsi jose nustatytų principų. Šiose įgyvendinimo priemonėse atsižvelgiama į: a) esamam ar būsimam klientui siūlomos ar suteiktos paslaugos (-ų) pobūdį, sandorių rūšį, objektą, dydį ir dažnumą; b) siūlomų ar aptariamų finansinių priemonių pobūdį; c) tai, ar esamas arba būsimas klientas yra mažmeninis klientas ar profesionalus klientas. 20 straipsnis Paslaugų teikimas per kitą investicinę įmonę Valstybės narės leidžia nurodymą gavusiai investicinei įmonei, teikiančiai kliento naudai per kitą investicinę įmonę investicines ar pagalbines paslaugas, pasitikėti pirmosios įmonės perduota informacija. Nurodymą perduodanti investicinė įmonė atsakys už perduotos informacijos išsamumą ir tikslumą. Investicinei įmonei, gavusiai tokį nurodymą kliento naudai teikti paslaugas, taip pat suteikiama galimybė pasiremti kitos investicinės įmonės klientui suteikta bet kokia rekomendacija dėl paslaugos ar sandorio. Nurodymą perduodanti investicinė įmonė atsakys už klientui suteiktos rekomendacijos ar patarimo tikslingumą. Investicinė įmonė, gaunanti kliento nurodymus ar pavedimus per kitą investicinę įmonę, atsako už suteiktą paslaugą arba sandorio sudarymą, remdamasi suteikta informacija ar rekomendacijomis ir vadovaudamasi atitinkamomis šios antraštinės dalies nuostatomis. 21 straipsnis Pareiga vykdyti pavedimus palankiausiomis klientui sąlygomis 1. Valstybės narės reikalauja, kad, vykdydamos pavedimus, investicinės įmonės imtųsi visų reikalingų veiksmų, klientų naudai siekdamos kiek įmanoma geriausių rezultatų, atsižvelgdamos į kainą, išlaidas, greitumą, įvykdymo ir apmokėjimo galimybes, dydį, pobūdį ar bet kokį kitą veiksnį, susijusį su pavedimo įvykdymu. Nepaisant to, gavusi konkretų kliento nurodymą, investicinė įmonė vykdo nurodymą, atsižvelgdama į tą konkretų nurodymą. 2. Valstybės narės reikalauja, kad, siekdamos įvykdyti 1 dalies reikalavimus, investicinės įmonės patvirtintų ir įgyvendintų veiksmingas priemones. Visų pirma valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės nustatytų ir įgyvendintų pavedimų vykdymo politiką, leidžiančią joms, laikantis straipsnio 1 dalies reikalavimų, pasiekti geriausių rezultatų atliekant klientų pavedimus. 3. Pavedimų vykdymo politika apima su kiekviena priemonių rūšimi susijusią informaciją apie įvairias vietas, kuriose investicinė įmonė atlieka savo klientų pavedimus, ir veiksnius, darančius įtaką vykdymo vietų pasirinkimui. Ji turi apimti bent jau tas vietas, kurios investicinei įmonei leidžia nuolat pasiekti geriausių rezultatų vykdant klientų pavedimus. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės savo klientams suteiktų atitinkamą informaciją apie savo pavedimų vykdymo politiką. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės iš savo klientų gautų išankstinį pritarimą vykdymo politikai. Valstybės narės reikalauja, kad kai pavedimų vykdymo politikoje numatyta galimybė įvykdyti klientų pavedimus už reguliuojamos rinkos ar DPS ribų, visų pirma investicinė įmonė praneštų savo klientams apie tokią galimybę. Valstybės narės reikalauja, kad prieš vykdydamos savo klientų pavedimus už reguliuojamos rinkos ar DPS ribų, investicinės įmonės gautų aiškų išankstinį jų sutikimą. Šį sutikimą investicinės įmonės gali gauti kaip bendrąjį susitarimą arba kaip susitarimą dėl konkretaus sandorio. 4. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės atliktų savo pavedimų vykdymo sistemos ir vykdymo politikos veiksmingumo priežiūrą, siekdamos nustatyti ir tam tikrais atvejais ištaisyti trūkumus. Visų pirma, jos reguliariai vertina, ar vykdymo vietos, įtrauktos į pavedimų vykdymo politiką, numato galimybę kliento naudai pasiekti geriausių rezultatų ir ar reikalingi vykdymo sistemos pakeitimai. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės praneštų klientams apie kiekvieną esminį pavedimų vykdymo sistemos ar investicinės vykdymo politikos pokytį. 5. Valstybės narės reikalauja, kad, klientams prašant, investicinės įmonės galėtų įrodyti, jog jos įvykdė jų pavedimus, vadovaudamosi įmonės vykdymo politika. 6. Siekdama užtikrinti investuotojams būtiną apsaugą, sąžiningą ir organizuotą rinkų veikimą ir vienodą 1, 3 ir 4 dalių taikymą, Komisija 64 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka gali patvirtinti įgyvendinimo priemones, reglamentuojančias: a) įvairių veiksnių sąlyginės svarbos nustatymo kriterijus, į kuriuos, vadovaujantis straipsnio 1 dalimi, gali būti atsižvelgta siekiant nustatyti geriausius galimus rezultatus, atsižvelgus į pavedimo dydį ir rūšį bei tai, ar esamas arba būsimas klientas yra mažmeninis klientas ar profesionalus klientas; b) veiksnius, į kuriuos investicinė įmonė gali atsižvelgti peržiūrėdama savo vykdymo sistemą bei sąlygas, kurioms esant būtų tikslinga atlikti tokios sistemos pakeitimus; ypač veiksnius, padedančius nustatyti vietas, leidžiančias investicinei įmonei vykdant klientų pavedimus nuolat pasiekti geriausių galimų rezultatų; c) klientams teiktinos informacijos apie jų vykdymo politiką pobūdį ir mastą, remiantis straipsnio 3 dalimi. 22 straipsnis Klientų pavedimų tvarkymo taisyklės 1. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės, įgaliotos kliento naudai vykdyti pavedimus, įgyvendintų procedūras ir priemones, numatančias neatidėliojant, sąžiningai ir operatyviai atlikti klientų pavedimus, susijusius su kitų klientų pavedimais ar atsižvelgiant į investicinės įmonės prekybinius interesus. Šios procedūros ir priemonės leidžia kitaip palyginamus klientų pavedimus atlikti laikantis jų gavimo laiko investicinėje įmonėje. 2. Valstybės narės reikalauja, kad, jeigu vykdant klientų ribotus pavedimus, susijusius su akcijomis, kuriomis leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, šie pavedimai įprastomis rinkos sąlygomis nevykdomi nedelsiant, investicinės įmonės imtųsi priemonių, siekdamos supaprastinti ir, kiek įmanoma, paspartinti to pavedimo įvykdymą, taip užtikrindamos, kad to kliento ribotas pavedimas būtų nedelsiant viešai paskelbtas kitiems rinkos dalyviams priimtinu būdu, nebent klientas aiškiai nurodo kitaip. Valstybės narės gali nuspręsti, kad investicinės įmonės šį reikalavimą įvykdytų kliento ribotus pavedimus perduodamos reguliuojamai rinkai ir (arba) DPS. Valstybės narės nustato, kad kompetentingos institucijos gali atšaukti reikalavimą viešai paskelbti ribotą pavedimą, kurio apimtis, lyginant su įprasto dydžio sandoriais toje rinkoje, yra didelė, kaip nustatyta 44 straipsnio 2 dalyje. 3. Siekdama užtikrinti, kad taikant investuotojų apsaugos priemones ir siekiant sąžiningo bei organizuoto rinkų veikimo būtų atsižvelgta į techninę pažangą finansų rinkose bei vienodą 1 ir 2 dalių taikymą, Komisija 64 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka gali patvirtinti įgyvendinimo priemones, reglamentuojančias: a) procedūrų ir priemonių, leidžiančių neatidėliojant, sąžiningai ir operatyviai įvykdyti klientų pavedimus, sąlygas ir pobūdį bei situacijas arba sandorių rūšis, kurių atveju investicinės įmonės gali pagrįstai nukrypti nuo neatidėliotino vykdymo, siekdamos palankesnių sąlygų klientui; b) įvairius metodus, leidžiančius nustatyti, kad investicinė įmonė laikėsi reikalavimo atskleisti rinkai kliento ribotus pavedimus, kurių neįmanoma nedelsiant įvykdyti. 23 straipsnis Investicinių įmonių pareigos skiriant draudimo agentus 1. Valstybės narės gali nuspręsti, kad investicinėms įmonėms leidžiama paskirti draudimo agentus, siekiant reklamuoti investicinės įmonės paslaugas, prekiauti per tarpininkus ar priimti ir perduoti esamų ar būsimų klientų pavedimus, parduodant finansines priemones ir teikiant konsultacijas dėl tokių investicinės įmonės siūlomų finansinių priemonių ir paslaugų. 2. Valstybės narės reikalauja, kad investicinei įmonei nutarus paskirti draudimo agentą, ji lieka visiškai ir besąlygiškai atsakinga už kiekvieną draudimo agento veiksmą ar neveikimą, šiam veikiant įmonės vardu. Valstybės narės reikalauja, kad investicinė įmonė užtikrintų, kad draudimo agentas praneštų savo pareigas ir įmonę, kuriai atstovauja, prieš susisiekdamas su esamu ar būsimu klientu arba sudarinėdamas su juo sandorį. Laikantis 13 straipsnio 6, 7 ir 8 dalių, valstybės narės leidžia jų teritorijoje įregistruotiems draudimo agentams investicinių įmonių vardu ir atsakomybe tvarkyti klientų pinigus ir (ar) finansines priemones savo teritorijoje ar valstybės narės, leidžiančios draudimo agentui tvarkyti kliento pinigus, teritorijoje, jei tai – tarpvalstybinė operacija. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės vykdytų savo draudimo agentų veiklos priežiūrą, siekdamos užtikrinti, kad, veikdamos per draudimo agentus, jos laikosi šios direktyvos. 3. Valstybės narės, nusprendusios leisti investicinėms įmonėms paskirti draudimo agentus, įsteigia valstybės registrą. Draudimo agentai registruojami valstybės narės, kurioje jie įsisteigė, valstybės registre. Jeigu, laikantis straipsnio 1 dalimi, valstybė narė, kurioje draudimo agentas įsisteigė, nusprendė investicinėms įmonėms, gavusioms šių šalių kompetentingų institucijų išduotus leidimus veiklai, neleisti paskirti draudimo agentų, šiuos draudimo agentus registruoja investicinės įmonės, kurios vardu jie veikia, buveinės valstybės narės kompetentinga institucija. Valstybės narės užtikrina, kad draudimo agentus būtų galima įtraukti į valstybės registrą tik nustačius, kad jie turi labai gerą reputaciją ir tinkamų bendro, komercinio ar profesinio pobūdžio žinių, leidžiančių jiems esamam ar būsimam klientui tinkamai perduoti informaciją apie siūlomą paslaugą. Valstybės narės gali nuspręsti, kad investicinės įmonės gali patikrinti, ar jų paskirti draudimo agentai turi gana gerą reputaciją ir žinias, kaip nurodyta trečiojoje pastraipoje. Registras reguliariai atnaujinamas. Juo galima naudotis viešai, siekiant gauti informacijos. 4. Valstybės narės reikalauja, kad draudimo agentus skiriančios investicinės įmonės imtųsi atitinkamų priemonių, siekdamos išvengti draudimo agentų veiklos, nepatenkančios į šios direktyvos taikymo sritį, neigiamo poveikio investicinės įmonės vardu veikiančio draudimo agento veiklai. Valstybės narės gali leisti kompetentingoms institucijoms bendradarbiauti su investicinėmis įmonėmis ir kredito įstaigomis, jų asociacijomis ir kitais subjektais, vykdant draudimo agentų registraciją ir prižiūrint, kaip draudimo agentai laikosi straipsnio 3 dalies reikalavimų. Visų pirma, draudimo agentus gali įregistruoti investicinės įmonės, kredito įstaigos, jų asociacijos ir kiti subjektai, prižiūrint kompetentingai institucijai. 5. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės skirtų tik tuos draudimo agentus, kurie įtraukti į straipsnio 3 dalyje nurodytus valstybės registrus. 6. Valstybės narės gali sugriežtinti šiame straipsnyje nustatytus reikalavimus arba papildyti juos kitais reikalavimais, taikomais draudimo agentams, už kurių registraciją jos yra atsakingos. 24 straipsnis Sandoriai, sudaryti su tinkamomis sandorio šalimis 1. Valstybės narės užtikrina, kad investicinės įmonės, įgaliotos klientų naudai vykdyti pavedimus ir (ar) vykdyti sandorius savo sąskaita, ir (ar) priimti ir perduoti pavedimus, gali suvesti tinkamas sandorio šalis, kad šios sudarytų sandorius, arba gali sudaryti sandorius su jomis, nesilaikydamos 19, 21 ir 22 straipsnio 1 dalyje nurodytų reikalavimų, taikomų šiems sandoriams ar bet kuriai pagalbinei paslaugai, tiesiogiai susijusiai su šiais sandoriais. 2. Šiame straipsnyje tinkamomis sandorio šalimis valstybės narės pripažįsta investicines įmones, kredito įstaigas, draudimo bendroves, KIPVPS ir jų valdymo įmones, pensijų fondus ir jų valdymo įmones, kitas finansų įstaigas, įgaliotas ar reglamentuotas kituose Bendrijos teisės aktuose ar valstybės narės nacionaline teise, įmones, atleistas nuo šios direktyvos taikymo vadovaujantis 2 straipsnio 1 dalies k ir l punktais, šalių Vyriausybes ir atitinkamas jų įstaigas, įskaitant valstybės skolą valdančias valstybės įstaigas, centrinius bankus ir viršvalstybines organizacijas. Skirstymas į tinkamas sandorio šalis pagal pirmąją pastraipą nepažeidžia tokių subjektų teisės reikalauti, kad bendrai arba konkrečiame sandoryje jie būtų laikomi klientais, kurių ir investicinės įmonės bendrai veiklai būtų taikomi 19, 21 ir 22 straipsniai. 3. Tinkamomis sandorio šalimis valstybės narės gali pripažinti kitas įmones, atitinkančias iš anksto nustatytus atitinkamus reikalavimus, įskaitant kiekybinius apribojimus. Jeigu sandoris sudaromas tarp būsimų sandorio šalių, patenkančių į skirtingas jurisdikcijas, investicinė įmonė pripažįstą tokį kitos įmonės statusą, kokį pripažįsta valstybės narės, kurioje ši įmonė įsisteigusi, įstatymai ir kitos nuostatos. Valstybės narės užtikrina, kad investicinė įmonė, sudaranti sandorius su tokiomis įmonėmis laikydamasi straipsnio 1 dalies, iš būsimos sandorio šalies gauna aiškų patvirtinimą, kad ši sutinka būti laikoma tinkama sandorio šalimi. Valstybės narės leidžia, kad šis sutikimas investicinėms įmonėms gali būti perduodamas arba kaip bendrasis susitarimas, arba kaip susitarimas dėl konkretaus sandorio. 4. Tinkamomis sandorio šalimis valstybės narės gali pripažinti trečiųjų šalių subjektus, lygiaverčius straipsnio 2 dalyje paminėtų subjektų rūšims. Be to, tinkamomis sandorio šalimis valstybės narės gali pripažinti trečiųjų šalių įmones kaip ir paminėtos straipsnio 3 dalyje, jeigu laikomasi tokių pačių sąlygų ir reikalavimų, kokie nustatyti straipsnio 3 dalyje. 5. Atsižvelgdama į rinkos praktikos pokyčius, siekdama užtikrinti vienodą straipsnio 2, 3 ir 4 dalių taikymą bei palengvinti vienos bendros rinkos veiksmingą veikimą, Komisija 64 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka gali patvirtinti įgyvendinimo priemones, reglamentuojančias: a) procedūrą dėl reikalavimo laikyti klientais pagal 2 dalį; b) procedūrą dėl aiškaus būsimos sandorio šalies pritarimo gavimo pagal 3 dalį; c) iš anksto nustatytus atitinkamus reikalavimus, įskaitant kiekybinius apribojimus, leidžiančius įmonę laikyti tinkama sandorio šalimi pagal 3 dalį. 3 skirsnis Rinkos skaidrumas ir vientisumas 25 straipsnis Pareiga skatinti rinkų vientisumą, pranešti apie sandorius ir saugoti apskaitos dokumentus 1. Nepažeisdamos atsakomybės paskirstymo pagal 2003 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/6/EB dėl prekybos vertybiniais popieriais pasinaudojant viešai neatskleista informacija ir manipuliavimo rinka (piktnaudžiavimo rinka) [21] nuostatas, valstybės narės patvirtina atitinkamas priemones, leidžiančias kompetentingai institucijai vykdyti investicinių įmonių veiklos priežiūrą, siekiant užtikrinti, kad veikdamos garbingai, sąžiningai ir profesionaliai, jos skatintų rinkos vientisumą. 2. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės mažiausiai penkerius metus saugotų duomenis apie visus sandorius, susijusius su finansinėmis priemonėmis, kuriuos jos vykdė savo sąskaita arba klientų naudai, ir prireikus pateiktų juos kompetentingai institucijai. Jeigu sandoriai buvo vykdyti klientų naudai, apskaitos dokumentuose turi būti visi duomenys ir informacija apie kliento tapatybę, įskaitant informaciją, nurodytą 1991 m. birželio 10 d. Tarybos direktyvoje 91/308/EEB dėl finansų sistemos apsaugos nuo jos naudojimo pinigų plovimui [22]. 3. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės, vykdančios sandorius, susijusius su finansinėmis priemonėmis, kuriomis leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, kompetentingai institucijai nedelsdamos ir ne vėliau kaip iki kitos darbo dienos pabaigos praneštų su tokiais sandoriais susijusias detales. Šis reikalavimas taikomas ir tuomet, kai tokie sandoriai reguliuojamoje rinkoje nebuvo įvykdyti. Laikydamosi 58 straipsnio, kompetentingos institucijos patvirtina reikalingas priemones, siekdamos, kad finansinių priemonių likvidumo prasme labiausiai susijusios rinkos kompetentinga institucija taip pat gautų šią informaciją. 4. Visų pirma, ataskaitose taip pat pateikiami nupirktų ar parduotų priemonių pavadinimai ir numeriai, kiekiai, įvykdymo datos ir laikas, sandorio vertė ir suinteresuotų investicinių įmonių atpažinimo būdai. 5. Valstybės narės numato, kad kompetentingai institucijai ataskaitas pateikia pati investicinė įmonė, jos vardu veikianti trečioji šalis, kompetentingos institucijos patvirtinta prekybos suderinamumo ar informacijos sistema arba reguliuojama rinka ar DPS, per kurių sistemas buvo įvykdytas šis sandoris. Tuomet, kai apie sandorius kompetentingai institucijai tiesiogiai praneša reguliuojama rinka, DPS ar kompetentingos institucijos patvirtinta prekybos suderinamumo ar informacijos sistema, investicinę įmonę galima atleisti nuo straipsnio 3 dalyje nustatyto reikalavimo taikymo. 6. Jeigu, laikantis 32 straipsnio 7 dalies, šiame straipsnyje numatytos ataskaitos perduodamos priimančiosios valstybės narės kompetentingai institucijai, ji persiunčia šią informaciją investicinės įmonės buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms, nebent šios nuspręstų, kad ši informacija joms yra nereikalinga. 7. Siekdama užtikrinti, kad rinkos vientisumo apsaugos priemonės būtų pakeistos, atsižvelgiant į techninę pažangą finansų rinkose, bei užtikrinti vienodą straipsnio 1–5 dalių taikymą, Komisija 64 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka gali patvirtinti įgyvendinimo priemones, reglamentuojančias ataskaitų apie finansinius sandorius pateikimo metodus ir sistemą, šių ataskaitų formą ir turinį bei atitinkamos rinkos nustatymo kriterijus laikantis straipsnio 3 dalies. 26 straipsnis DPS taikomų taisyklių ir kitų teisinių įsipareigojimų laikymosi priežiūra 1. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės ir rinkos operatoriai, administruojantys DPS, patvirtintų ir išlaikytų su DPS tiesiogiai susijusias veiksmingas priemones ir procedūras, leidžiančias nuolat prižiūrėti, kaip jų naudotojai laikosi taisyklių. Investicinės įmonės ir rinkos operatoriai, administruojantys DPS, atlieka jų administruojamose sistemose naudotojų vykdomų sandorių priežiūrą, siekdamos nustatyti šių taisyklių pažeidimus, tvarką pažeidžiančias prekybos sąlygas ar elgesį, galintį sukelti piktnaudžiavimo rinka atvejus. 2. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės ir rinkos operatoriai, administruojantys DPS, praneštų kompetentingai institucijai apie rimtus taisyklių pažeidimus, tvarką pažeidžiančias prekybos sąlygas ar elgesį, galintį sukelti piktnaudžiavimo rinka atvejus. Be to, valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės ir rinkos operatoriai, administruojantys DPS, nedelsdami pateiktų atitinkamą informaciją institucijai, atsakingai už piktnaudžiavimo rinka atvejų tyrimą ir persekiojimą, ir suteiktų jai visą būtiną pagalbą atliekant šiose sistemose pasitaikiusių piktnaudžiavimo rinka atvejų tyrimą ir persekiojimą. 27 straipsnis Investicinių įmonių pareiga skelbti tvirtas kainas 1. Valstybės narės reikalauja, kad akcijų finansinis tarpininkas, nuolatos vykdantis kliento pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto, viešai skelbtų tų akcijų tvirtą kainą, kuriomis leidžiama prekiauti reguliuojamoje rinkoje, kurioje jie veikia kaip finansiniai tarpininkai, nuolatos vykdantys kliento pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto ir kurių rinka yra likvidi. Jeigu akcijų rinka nėra likvidi, klientų prašymu finansiniai tarpininkai, nuolatos vykdantys kliento pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto, jiems paskelbia kainas. Šio straipsnio nuostatos taikomos, finansiniams tarpininkams, nuolatos vykdantiems kliento pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto, kai šie vykdo ne didesnius kaip vidutinio dydžio sandorius toje rinkoje. Šio straipsnio nuostatos netaikomos tokiems finansiniams tarpininkams, kurie vykdo tik didesnius nei vidutinio dydžio sandorius toje rinkoje. Finansiniai tarpininkai, nuolatos vykdantis kliento pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto, gali nuspręsti, kokio dydžio kainą jie skelbs. Kalbant apie kiekvieną konkrečią akciją, nurodoma tvirta kaina už kiekvieną akcijų paketą ir (ar) siūloma kaina ar kainos, kurios gali siekti vidutinę rinkos akcijų, priklausančių šios rūšies akcijoms, vertę. Kaina ar kainos taip pat atspindi vyraujančias tų akcijų rinkos sąlygas. Akcijos skirstomos į rūšis atsižvelgiant į tų akcijų rinkoje įvykdytų pavedimų vertės aritmetinį vidurkį. Kiekvienos akcijų klasės vidutinį rinkos dydį parodo visų rinkoje vykdytų operacijų kiekvienai (atitinkamai) akcijų grupei aritmetinis vidurkis. Konkrečių akcijų rinka susideda iš visų Europos Sąjungoje įvykdytų pavedimų dėl tų akcijų, neskaitant pavedimų, kurie yra didesni už įprastą tų akcijų rinkos dydį. 2. Likvidumo prasme labiausiai susijusios rinkos kompetentinga institucija, kaip nustatyta 25 straipsnyje, ne rečiau kaip kartą į metus, atsižvelgdama į tų akcijų rinkoje įvykdytų pavedimų aritmetinį vertės vidurkį, nustato, kurioms akcijų rūšims priklauso akcija. Ši informacija viešai skelbiama visiems rinkos dalyviams. 3. Finansiniai tarpininkai, nuolatos vykdantys klientų pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto, viešai, reguliariai ir nuolat įprastomis darbo valandomis skelbia informaciją apie kainas. Jos turi teisę bet kada atnaujinti informaciją apie kainas. Be to, susiklosčius išimtinėms sąlygoms rinkoje, joms leidžiama atšaukti informaciją apie kainas. Informacija apie kainas viešai skelbiama taip, kad kitiems rinkos dalyviams ji būtų lengvai prieinama esant tinkamoms prekybos sąlygoms. Laikydamiesi 21 straipsnyje nustatytų nuostatų, finansiniai tarpininkai, nuolatos vykdantys klientų pavedimus iš savo nuosavo finansinio turto, vykdo iš klientų mažmenininkų gautus pavedimus, susijusius su akcijomis, kuriuos jie vykdo kaip tokie finansiniai tarpininkai, remdamiesi pavedimo gavimo metu pasiūlyta kaina. Tokie finansiniai tarpininkai vykdo iš profesionalių klientų gautus pavedimus, susijusius su akcijomis, kuriuos jie vykdo kaip tokie finansiniai tarpininkai, remdamiesi pavedimo gavimo metu pasiūlyta kaina. Tačiau pag