KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 283/2013

2013 m. kovo 1 d.

kuriuo, remiantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką, nustatomi duomenų apie veikliąsias medžiagas pateikimo reikalavimai

(Tekstas svarbus EEE)

EUROPOS KOMISIJA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

atsižvelgdama į 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką ir panaikinantį Tarybos direktyvas 79/117/EEB ir 91/414/EEB (1), ypač į jo 78 straipsnio 1 dalies b punktą,

kadangi:

PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:

1 straipsnis

Duomenų apie veikliąsias medžiagas pateikimo reikalavimai

Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkte nustatyti duomenų apie veikliąją medžiagą pateikimo reikalavimai yra tokie, kaip nurodyta šio reglamento priede.

2 straipsnis

Panaikinimas

Reglamentas (ES) Nr. 544/2011 panaikinamas.

Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą.

3 straipsnis

Pereinamojo laikotarpio priemonės, taikomos su veikliosiomis medžiagomis susijusioms procedūroms

Veikliųjų medžiagų atžvilgiu Reglamentas (ES) Nr. 544/2011 toliau taikomas dėl:

procedūrų, susijusių su veikliosios medžiagos patvirtinimu arba tokios medžiagos patvirtinimo daliniu pakeitimu pagal Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 13 straipsnį, kai su medžiaga susiję to reglamento 8 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyti dokumentų rinkiniai pateikiami iki 2013 m. sausio 31 d.;

4 straipsnis

Pereinamojo laikotarpio priemonės, taikomos su augalų apsaugos produktais susijusioms procedūroms

1. Reglamentas (ES) Nr. 544/2011 toliau taikomas, kiek tai susiję su augalų apsaugos produkto patvirtinimo procedūromis, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 28 straipsnyje, jei atitinkamas prašymas pateikiamas iki 2015 m. gruodžio 31 d. ir augalų apsaugos produkto sudėtyje yra bent viena veiklioji medžiaga, dėl kurios laikantis 3 straipsnio pateiktas dokumentų rinkinys arba papildomi dokumentų rinkiniai.

2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies nuostatų, nuo 2014 m. sausio 1 d. pareiškėjai gali pasirinkti taikyti šio reglamento priede išdėstytus reikalavimus duomenims. Pasirinkimas nurodomas raštu pateikiant prašymą ir yra neatšaukiamas.

5 straipsnis

Įsigaliojimas ir taikymo data

1. Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

2. Su veikliųjų medžiagų patvirtinimo, kuris baigiasi ne anksčiau kaip 2016 m. sausio 1 d., atnaujinimu susijusioms procedūroms šis reglamentas taikomas nuo įsigaliojimo.

Kitoms procedūroms jis taikomas nuo 2014 m. sausio 1 d.

(1) OL L 309, 2009 11 24, p. 1

(2) OL L 155, 2011 6 11, p. 1

(3) OL L 230, 1991 8 19, p. 1.

(4) OL L 322, 2010 12 8, p. 10.

PRIEDAS

ĮŽANGA

Pateiktina informacija, jos rengimas ir pateikimas

1. Pateikiama informacija atitinka šiuos reikalavimus.

1.1. Informacija yra pakankama numatomam pavojui (atsirandančiam nedelsiant ar vėliau), kurį veiklioji medžiaga gali sukelti žmonėms, įskaitant pažeidžiamas grupes, gyvūnams ir aplinkai, įvertinti, ir turėtų apimti bent informaciją apie šiame priede nurodytus tyrimus ir jų rezultatus.

1.2. Įtraukiama bet kokia informacija apie veikliosios medžiagos, jos metabolitų ir priemaišų galimai žalingą poveikį žmonių ir gyvūnų sveikatai arba požeminiam vandeniui.

1.3. Įtraukiama bet kokia informacija apie veikliosios medžiagos, jos metabolitų ir priemaišų nepageidaujamą poveikį aplinkai, augalams ir augaliniams produktams.

1.4. Į informaciją įtraukiami visi susiję duomenys, gauti iš viešai pateikiamos apžvalginės mokslinės literatūros apie veikliąją medžiagą, metabolitus ir skilimo arba reakcijos produktus bei augalų apsaugos produktus, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos, ir susiję su pašaliniu poveikiu sveikatai, aplinkai ir atsitiktinai paveiktoms rūšims. Pateikiama šių duomenų santrauka.

1.5. Į informaciją įtraukiama išsami nešališka atliktų tyrimų ataskaita, taip pat išsamus jų aprašymas. Tokios informacija nereikalaujama tais atvejais, kai išpildoma viena iš sąlygų: a) informacija nebūtina dėl produkto pobūdžio ar siūlomų jo naudojimo paskirčių, arba moksliškai nebūtina; b) techniškai neįmanoma pateikti informacijos. Tokiu atveju pateikiamas pagrindimas.

1.6. Nurodoma, jei veiklioji medžiaga naudojama kaip biocidas arba veterinariniuose vaistuose. Jei dėl veikliosios medžiagos augalų apsaugos produkto besikreipiantis pareiškėjas atitinka tą, kuris atsakingas už pranešimą apie veikliąją medžiagą kaip biocidą arba kaip veterinarinį vaistą, pateikiama visų pateiktų susijusių duomenų, pateiktų tvirtinant biocidą arba veterinarinį vaistą, santrauka. Į šią santrauką įtraukiamos toksikologinės pamatinės vertės ir siūlomos DLK, atsižvelgiant į galimą bendrą poveikį dėl skirtingų tos pačios medžiagos paskirčių, remiantis Europos kompetentingų institucijų pripažįstamais moksliniais metodais, kartu su likučių ir toksikologinių duomenų santrauka ir informacija apie produkto naudojimą. Jei dėl veikliosios medžiagos augalų apsaugos produkto besikreipiantis pareiškėjas neatitinka to, kuris atsakingas už pranešimą apie veikliąją medžiagą kaip biocidą arba kaip veterinarinį vaistą, pateikiama visų turimų susijusių duomenų santrauka.

1.7. Jei taikytina, informacija gaunama taikant bandymo metodus, kurie įtraukti į 6 punkte nurodytą sąrašą. Nesant tinkamų tarptautinių ir nacionalinių patvirtintų bandymų gairių, taikomos Europos kompetentingos institucijos pripažįstamos bandymų gairės. Nurodomi ir pagrindžiami visi nuokrypiai.

1.8. Į informaciją įtraukiamas išsamus taikytų bandymo metodų aprašas.

1.9. Į informaciją įtraukiamas veikliosios medžiagos įverčių sąrašą.

1.10. Jei taikoma, informacija renkama pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2010/63/ES (1).

1.11. Informacija apie veikliąją medžiagą, drauge su informacija apie vieną ar daugiau augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos, ir drauge, jei taikytina, su informacija apie apsaugines medžiagas ir sinergiklius bei kitus augalų apsaugos produkto komponentus, yra pakankama tam, kad: a) įvertinti pavojų žmonėms, susijusį su augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos, tvarkymu ir naudojimu; b) įvertinti pavojų žmonių ir gyvūnų sveikatai, kylantį dėl veikliosios medžiagos ir jos metabolitų, priemaišų, skilimo ir reakcijos produktų likučių vandenyje, ore, maiste ir pašare; c) numatyti veikliosios medžiagos ir metabolitų, skilimo bei reakcijos produktų, tais atvejais, kai jie yra reikšmingi toksikologiniu arba aplinkos požiūriu, pasiskirstymą, išlikimą ir veikimą aplinkoje, taip pat numatyti susijusius laikotarpius; d) įvertinti galimą veikliosios medžiagos, jos metabolitų, skilimo ir reakcijos produktų, jei jų kiekis yra reikšmingas toksikologiniu arba aplinkos požiūriu, poveikį atsitiktinai paveiktoms rūšims (florai ir faunai), įskaitant poveikį jų elgsenai. Poveikis gali būti dėl vienkartinio, užsitęsusio arba pasikartojančio sąlyčio ir gali būti tiesioginis arba netiesioginis, grįžtamasis arba negrįžtamasis; e) įvertinti poveikį biologinei įvairovei ir ekosistemai; f) identifikuoti atsitiktinai paveiktas rūšis ir populiacijas, kurioms kyla pavojus dėl galimo sąlyčio; g) įvertinti trumpalaikį ir ilgalaikį pavojų atsitiktinai paveiktoms rūšims, populiacijoms, bendrijoms ir procesams; h) suklasifikuoti veikliąsias medžiagas pagal pavojingumą vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1272/2008 (2); i) nustatyti žmonių, atsitiktinai paveiktų rūšių ir aplinkos apsaugai skirtas piktogramas, signalinius žodžius ir atitinkamas pavojingumo ir atsargumo frazes, kurios turi būti naudojamos ženklinant; j) nustatyti, jei taikytina, žmonėms leistiną paros dozę (LPD); k) nustatyti leistinus operatoriaus sąlyčio lygius (LOSL); l) nustatyti, jei taikytina, ūmaus poveikio etaloninę dozę žmonėms (ŪPED); m) nustatyti atitinkamas pirmosios pagalbos priemones ir tinkamas diagnostikos bei terapijos priemones, kurių būtina imtis apsinuodijus žmonėms; n) jei taikytina, nustatyti izomerų sudėtį ir galimą izomerų dalyvavimą medžiagų apykaitoje; o) nustatyti rizikos vertinimui taikytinas likučių apibrėžtis; p) nustatyti stebėsenai ir įgyvendinimui taikytinas likučių apibrėžtis; q) atlikti vartotojų sąlyčio rizikos vertinimą, įskaitant, jei taikytina, bendrą rizikos, kylančios dėl sąlyčio su daugiau nei viena veikliąja medžiaga, vertinimą; r) atlikti operatorių, darbuotojų, rezidentų ir pašalinių asmenų sąlyčio vertinimą, jei taikytina, bendrą rizikos, kylančios dėl sąlyčio su daugiau nei viena veikliąja medžiaga, vertinimą; s) nustatyti didžiausias leidžiamąsias koncentracijos vertes ir koncentracijos arba praskiedimo veiksnius pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 396/2005 (3); t) įvertinti numatomo pavojaus žmonėms, gyvūnams (gyvulių rūšims, kurias paprastai laiko ir šeria arba kurių produktus vartoja žmonės) pobūdį ir apimtį, taip pat numatomus pavojus kitoms atsitiktinai paveiktoms stuburinių gyvūnų rūšims; u) nustatyti priemones, būtinas aplinkos užterštumui ir poveikiui atsitiktinai paveiktoms rūšims mažinti; v) nuspręsti, ar veiklioji medžiaga turi būti priskirta patvariems organiniams teršalams (toliau – POP), patvarioms, bioakumuliacinėms ir toksiškoms (toliau – PBT) arba labai patvarioms ir didelės bioakumuliacijos (toliau – vPvB) medžiagoms pagal Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 II priede išdėstytus kriterijus; w) nuspręsti, ar veiklioji medžiaga turi būti laikoma keistina pagal Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 II priede išdėstytus kriterijus; x) nuspręsti, ar veiklioji medžiaga turi būti laikoma nedidelės rizikos veikliąja medžiaga pagal Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 II priede išdėstytus kriterijus; y) nuspręsti, ar veikliąją medžiagą reikia patvirtinti; z) tiksliai apibrėžti sąlygas ar apribojimus, susijusius su patvirtinimu.

1.12. Jei taikytina, bandymai planuojami ir duomenys analizuojami naudojant tinkamus statistikos metodus.

1.13. Sąlyčio skaičiavimai, jei taikytina, susiję su Europos maisto saugos tarnybos (toliau – Tarnyba) pripažįstamais moksliniais metodais. Papildomi metodai, jei taikomi, turi būti pagrįsti.

1.14. Kiekviename duomenų reikalavimų skyriuje pateikiama visų duomenų, informacijos ir atlikto vertinimo santrauka. Kartu atliekamas išsamus ir kritinis vertinimas pagal Reglamento (EB) Nr. 1107/2009 4 straipsnio nuostatas.

2. Šiame reglamente išdėstyti reikalavimai atspindi būtinus pateikti duomenis. Konkrečiomis aplinkybėmis gali reikėti papildomų nacionalinio lygmens reikalavimų, t. y. konkrečiais atvejais, kai naudojama kitais tikslais nei numatyta patvirtinant. Atliekant bandymus ir kompetentingoms institucijoms juos patvirtinant reikėtų atidžiai įvertinti aplinkos, klimato ir žemės ūkio sąlygas.

3. Geroji laboratorinė praktika (GLP)

3.1. Kai bandymai atliekami siekiant gauti duomenų apie savybes arba saugą žmonių arba gyvūnų sveikatai arba aplinkai, bandymai ir tyrimai atliekami laikantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/10/EB (4) nustatytų principų.

3.2. Nukrypstant nuo 3.1 punkto: 3.2.1. Veikliųjų medžiagų, kurias sudaro mikroorganizmai arba virusai, bandymus ir tyrimus, atliekamus siekiant gauti duomenų apie jų savybes ir saugą, atsižvelgiant į kitus nei žmonių sveikata aspektus, gali atlikti oficialios arba oficialiai pripažintos bandymų laboratorijos ar organizacijos, atitinkančios bent tuos reikalavimus, kurie išdėstyti Komisijos reglamento (ES) Nr. 284/2013 (5) priedo įžangos 3.2 ir 3.3 punktuose. 3.2.2. Kai bandymai ir tyrimai atliekami siekiant gauti duomenų apie mažesnės svarbos kultūrinius augalus, kurių reikalaujama pagal A dalies 6.3 ir 6.5.2 punktus: — vertinimą lauke gali atlikti oficialios arba oficialiai pripažintos bandymų laboratorijos ar organizacijos, atitinkančios bent tuos reikalavimus, kurie išdėstyti Reglamento (ES) Nr. 284/2013 priedo įžangos 3.2 ir 3.3 punktuose, — tyrimą, jei jis neatliekamas pagal GLP reikalavimus, atlieka pagal Europos standartą EN ISO/IEC 17025 „Tyrimų, bandymų ir kalibravimo laboratorijų kompetencijai keliami bendrieji reikalavimai“ susijusiam akredituotos taikyti metodą laboratorijos. 3.2.3. Prieš taikant šį reglamentą atlikti tyrimai, nors ir ne visiškai atitinkantys GLP reikalavimus arba dabartinius bandymų metodus, gali būti įtraukiami į vertinimą, jei kompetentingos institucijos juos pripažįsta moksliškai pagrįstais, taip išvengiant būtinybės kartoti bandymus su gyvūnais, ypač kancerogeniškumo ir toksiškumo reprodukcijai tyrimus. Ši nukrypti leidžianti nuostata taikoma visų stuburinių rūšių gyvūnų tyrimams.

4. Bandymo medžiaga

4.1. Pateikiamas išsamus naudotos medžiagos aprašymas (specifikacija). Jeigu bandymai atliekami naudojant veikliąją medžiagą, ji turėtų būti tokios specifikacijos, kokia bus naudojama gaminant registruotinus augalų apsaugos produktus, išskyrus tuos atvejus, kai naudojami radioaktyvieji indikatoriai arba išgrynintoji veiklioji medžiaga.

4.2. Jeigu tyrimai atliekami naudojant laboratorijoje arba eksperimentinėje gamyklos gamybos sistemoje gautą veikliąją medžiagą, tyrimai pakartojami naudojant pramoniniu būdu pagamintą veikliąją medžiagą, nebent pareiškėjas pagrindžia, kad atliekant toksikologinius, ekotoksikologinius, aplinkos ir likučių bandymus ir vertinimą naudojama bandomoji medžiaga iš esmės nesiskiria nuo pagamintos pramoniniu būdu. Kilus abejonėms, pateikiami bendrieji tyrimai, kuriais remiantis būtų galima spręsti, ar reikia tyrimus pakartoti.

4.3. Kai tyrimai atliekami naudojant skirtingo grynumo veikliąją medžiagą arba medžiagą, kurioje yra skirtingų priemaišų, arba priemaišų lygis skiriasi nuo techninės specifikacijos, arba veiklioji medžiaga yra komponentų mišinys, į skirtumų svarbą atsižvelgiama duomenyse arba moksliniame tyrime. Kilus abejonėms, atliekami atitinkami tyrimai, kuriems naudojama komerciniais tikslais pagaminta veiklioji medžiaga ir kuriais remiantis galima priimti sprendimą.

4.4. Jei atliekant tyrimus dozavimas trunka tam tikrą laikotarpį (pvz., atliekamas pakartotinės dozės tyrimas), naudojama viena veikliosios medžiagos partija, jeigu stabilumas yra pakankamas. Jeigu tyrimams reikia naudoti skirtingas dozes, nurodomas dozės ir neigiamo poveikio santykis.

4.5. Kai bandymai atliekami naudojant nurodytos specifikacijos išgrynintąją veikliąją medžiagą (≥ 980 g/kg), tokios bandymų medžiagos grynumas, kurį galima išgauti naudojant turimą technologiją, turi būti didžiausias ir jis turi būti nurodytas. Tais atvejais, kai grynumo laipsnis yra žemesnis negu 980 g/kg, pateikiamas pagrindimas. Tokiame pagrindime parodoma, kad buvo išnaudotos visos techniškai galimos ir pagrįstos išgrynintosios veikliosios medžiagos gamybos galimybės.

4.6. Jeigu naudojama žymėtoji bandomoji medžiaga, radioaktyvieji indikatoriai padedami vietoje (vienoje ar daugiau, jeigu būtina), siekiant lengviau išaiškinti metabolinius ir virsmo kelius, taip pat lengviau ištirti veikliosios medžiagos ir jos metabolitų, reakcijos bei skilimo produktų pasiskirstymą aplinkoje.

5. Bandymai su stuburiniais gyvūnais

5.1. Bandymai su stuburiniais gyvūnais atliekami tik tais atvejais, kai nėra kitų patvirtintų metodų. Alternatyvūs metodai, kuriuos reikėtų svarstyti, apima in vitro ir in silico metodus. Taip pat skatinama taikyti in vivo bandymų patobulinimo ir jų skaičiaus sumažinimo metodus, siekiant kuo labiau sumažinti bandymams naudojamų gyvūnų skaičių.

5.2. Kuriant bandymų metodus atsižvelgiama į bandymų su gyvūnais pakeitimo, patobulinimo ir jų skaičiaus sumažinimo principus, visų pirma tais atvejais, kai tinkamais patvirtintais metodais galima pakeisti, patobulinti bandymus su gyvūnais arba sumažinti jų skaičių.

5.3. Bandymai, susiję su apgalvotu veikliosios medžiagos arba augalų apsaugos produkto patekimo į žmonių arba kitų primatų organizmus administravimu, taikant šį reglamentą neatliekami.

5.4. Dėl etikos priežasčių kuriant tyrimus labai atidžiai atsižvelgiama į bandymų su gyvūnais pakeitimo, patobulinimo ir jų skaičiaus sumažinimo galimybes. Pavyzdžiui, įtraukiant vieną arba daugiau papildomų dozių grupių arba nustatant papildomus laikotarpius atliekant vieno tyrimo kraujo bandymus, galima išvengti kito tyrimo būtinybės.

6. Informacijos tikslais ir siekiant suderinamumo, Oficialiajame Europos Sąjungos leidinyje skelbiamas bandymo metodų ir gairių dokumentų, susijusių su šio reglamento įgyvendinimu, sąrašas. Šis sąrašas reguliariai atnaujinamas.

A DALIS

CHEMINĖS VEIKLIOSIOS MEDŽIAGOS

TURINYS

1 SKYRIUS Veikliosios medžiagos tapatumas

1.1. Pareiškėjas

1.2. Gamintojas

1.3. Siūlomas bendras pavadinimas arba ISO priimtas ir sinonimai

1.4. Cheminis pavadinimas (IUPAC ir CA nomenklatūra)

1.5. Gamintojo kodo numeriai

1.6. CAS, EB ir CIPAC numeriai

1.7. Molekulinė ir struktūrinė formulės, molinė masė

1.8. Veikliosios medžiagos gamybos (sintezės) metodas

1.9. Veikliosios medžiagos grynumo specifikacija g/kg

1.10. Priedų (pvz., stabilizatorių) tapatybė ir koncentracija

1.10.1. Priedai

1.10.2. Svarbios priemaišos

1.10.3. Susijusios priemaišos

1.11. Partijų analizė

2 SKYRIUS Veikliosios medžiagos fizinės ir cheminės savybės

2.1. Lydymosi temperatūra ir virimo temperatūra

2.2. Garų slėgis, lakumas

2.3. Pavidalas (fizinis būvis, spalva)

2.4. Spektras (UV/VIS, IR, NMR, MS), molinė ekstinkcija tam tikrame bangos ilgio diapazone, optinis grynumas

2.5. Tirpumas vandenyje

2.6. Tirpumas organiniuose tirpikliuose

2.7. N-oktanolio / vandens pasiskirstymo koeficientas

2.8. Disociacija vandenyje

2.9. Degumas ir savaiminis kaitimas

2.10. Pliūpsnio temperatūra

2.11. Sprogumo savybės

2.12. Paviršiaus įtemptis

2.13. Oksidacijos savybės

2.14. Kiti tyrimai

3 SKYRIUS Kita informacija apie veikliąją medžiagą

3.1. Veikliosios medžiagos naudojimo būdas

3.2. Funkcija

3.3. Poveikis kenksmingiesiems organizmams

3.4. Numatoma naudojimo sritis

3.5. Kontroliuojami kenksmingieji organizmai ir apsaugoti arba apdorojami kultūriniai augalai arba produktai

3.6. Veikimo būdas

3.7. Informacija apie atsparumo atsiradimą arba galimą atsparumo išsiugdymą bei atitinkamas valdymo strategijas

3.8. Metodai ir atsargumo priemonės, susiję su tvarkymu, laikymu, vežimu arba gaisru

3.9. Naikinimo ar nukenksminimo tvarka

3.10. Priemonės nelaimingo atsitikimo atveju

4 SKYRIUS Analizės metodai

Įžanga

4.1. Prieš patvirtinimą naudojamų duomenų gavimo metodai

4.1.1. Pagamintos veikliosios medžiagos analizės metodai

4.1.2. Rizikos vertinimo metodai

4.2. Po patvirtinimo atliekamos kontrolės ir stebėsenos metodai

5 SKYRIUS Toksikologiniai ir metabolizmo tyrimai

Įžanga

5.1. Absorbcijos, pasiskirstymo, metabolizmo ir ekskrecijos žinduolių organizmuose tyrimai

5.1.1. Absorbcija, pasiskirstymas, metabolizmas ir ekskrecija po sąlyčio oraliniu būdu

5.1.2. Absorbcija, pasiskirstymas, metabolizmas ir ekskrecija po sąlyčio kitu būdu

5.2. Ūmus toksiškumas

5.2.1. Oralinis toksiškumas

5.2.2. Toksiškumas susilietus su oda

5.2.3. Inhaliacinis toksiškumas

5.2.4. Odos dirginimas

5.2.5. Akių dirginimas

5.2.6. Odos jautrinimas

5.2.7. Fototoksiškumas

5.3. Trumpalaikis toksiškumas

5.3.1. 28 dienų trukmės oralinis tyrimas

5.3.2. 90 dienų trukmės oralinis tyrimas

5.3.3. Kiti poveikio būdai

5.4. Genotoksiškumo bandymai

5.4.1. In vitro tyrimai

5.4.2. Somatinių ląstelių in vivo tyrimai

5.4.3. Embrioninių ląstelių in vivo tyrimai

5.5. Ilgalaikis toksiškumas ir kancerogeniškumas

5.6. Reprodukcinis toksiškumas

5.6.1. Kartų tyrimai

5.6.2. Vystymosi toksiškumo tyrimai

5.7. Neurotoksiškumo tyrimai

5.7.1. Neurotoksiško poveikio graužikams tyrimas

5.7.2. Uždelstos polineuropatijos tyrimai

5.8. Kiti toksikologiniai tyrimai

5.8.1. Metabolitų toksiškumo tyrimai

5.8.2. Papildomi veikliosios medžiagos tyrimai

5.8.3. Poveikis, galintis sutrikdyti endokrininės sistemos veiklą

5.9. Medicininiai duomenys

5.9.1. Gamyklos personalo medicininė priežiūra ir stebėsenos tyrimai

5.9.2. Su žmonėmis susiję duomenys

5.9.3. Tiesioginės apžiūros

5.9.4. Epidemiologiniai tyrimai

5.9.5. Apsinuodijimo diagnozė (veikliosios medžiagos ir metabolitų nustatymas), konkretūs apsinuodijimo požymiai, klinikiniai bandymai

5.9.6. Siūlomas gydymas: pirmosios pagalbos priemonės, priešnuodžiai, medicininis gydymas

5.9.7. Numatomas apsinuodijimo poveikis

6 SKYRIUS Likučiai apdorotuose produktuose, maisto produktuose ir pašaruose arba ant jų

6.1. Likučių laikymo trukmė

6.2. Likučių metabolizmas, pasiskirstymas ir išraiška

6.2.1. Augalai

6.2.2. Naminiai paukščiai

6.2.3. Laktuojantys atrajotojai

6.2.4. Kiaulės

6.2.5. Žuvys

6.3. Likučių masto augaluose bandymai

6.4. Pašarų tyrimai

6.4.1. Naminiai paukščiai

6.4.2. Atrajotojai

6.4.3. Kiaulės

6.4.4. Žuvys

6.5. Apdorojimo poveikis

6.5.1. Likučių pobūdis

6.5.2. Likučių pasiskirstymas nevalgomoje žievėje ir minkštime

6.5.3. Likučių mastas apdorotuose produktuose

6.6. Likučiai sėjomainos būdu auginamuose kultūriniuose augaluose

6.6.1. Metabolizmas sėjomainos būdu auginamuose kultūriniuose augaluose

6.6.2. Likučių mastas sėjomainos būdu auginamuose kultūriniuose augaluose

6.7. Siūlomos likučių apibrėžtys ir didžiausios leidžiamosios likučių koncentracijos

6.7.1. Siūlomos likučių apibrėžtys

6.7.2. Siūlomos didžiausios leidžiamosios koncentracijos (DLK) ir šių koncentracijų priimtinumo pagrindimas

6.7.3. Siūlomos didžiausios leidžiamosios koncentracijos (DLK) ir importuojamiems produktams siūlomų šių koncentracijų priimtinumo pagrindimas (toleruojamos importuojamų produktų vertės)

6.8. Siūlomi saugos laikotarpiai

6.9. Galimo ir faktinio sąlyčio per maistą ir kitų šaltinių poveikio apskaičiavimas

6.10. Kiti tyrimai

6.10.1. Poveikis likučių koncentracijai žiedadulkėse ir bičių produktuose

7 SKYRIUS Išlikimas ir veikimas aplinkoje

7.1. Išlikimas ir veikimas dirvožemyje

7.1.1. Skilimo dirvožemyje kelias

7.1.1.1. Aerobinis skilimas

7.1.1.2. Anaerobinis skilimas

7.1.1.3. Dirvožemio fotolizė

7.1.2. Skilimo dirvožemyje greitis

7.1.2.1. Laboratoriniai tyrimai

7.1.2.1.1. Veikliosios medžiagos aerobinis skilimas

7.1.2.1.2. Metabolitų, skilimo ir reakcijos produktų aerobinis skilimas

7.1.2.1.3. Veikliosios medžiagos anaerobinis skilimas

7.1.2.1.4. Metabolitų, skilimo ir reakcijos produktų anaerobinis skilimas

7.1.2.2. Lauko tyrimai

7.1.2.2.1. Sklaidos dirvožemyje tyrimai

7.1.2.2.2. Kaupimosi dirvožemyje tyrimai

7.1.3. Adsorbcija ir desorbcija dirvožemyje

7.1.3.1. Adsorbcija ir desorbcija

7.1.3.1.1. Veikliosios medžiagos adsorbcija ir desorbcija

7.1.3.1.2. Metabolitų, skilimo ir reakcijos produktų adsorbcija ir desorbcija

7.1.3.2. Ilgalaikė sorbcija

7.1.4. Judumas dirvožemyje

7.1.4.1. Išplovimo tyrimai

7.1.4.1.1. Veikliosios medžiagos išplovimas

7.1.4.1.2. Metabolitų, skilimo ir reakcijos produktų išplovimas

7.1.4.2. Lizimetriniai tyrimai

7.1.4.3. Išplovimo lauke tyrimai

7.2. Išlikimas ir veikimas vandenyje ir nuosėdose

7.2.1. Skilimo kelias ir greitis vandens sistemose (cheminis ir fotocheminis skilimas)

7.2.1.1. Hidrolitinis skilimas

7.2.1.2. Tiesioginis fotocheminis skilimas

7.2.1.3. Netiesioginis fotocheminis skilimas

7.2.2. Biologinio skilimo kelias ir greitis vandens sistemose

7.2.2.1. Greitasis biologinis skaidumas

7.2.2.2. Aerobinė paviršinio vandens mineralizacija

7.2.2.3. Vandens (nuosėdų) tyrimai

7.2.2.4. Apšvitinto vandens (nuosėdų) tyrimas

7.2.3. Skilimas prisotintoje zonoje

7.3. Išlikimas ir veikimas ore

7.3.1. Skilimo ore kelias ir greitis

7.3.2. Pernešimas oru

7.3.3. Vietos ir globalus poveikis

7.4. Likučių apibrėžtis

7.4.1. Likučių apibrėžtis rizikos vertinimo požiūriu

7.4.2. Likučių apibrėžtis stebėsenos požiūriu

7.5. Stebėsenos duomenys

8 SKYRIUS Ekotoksikologiniai tyrimai

Įžanga

8.1. Poveikis paukščiams ir kitiems sausumos stuburiniams gyvūnams

8.1.1. Poveikis paukščiams

8.1.1.1. Ūmus oralinis toksiškumas paukščiams

8.1.1.2. Trumpalaikio poveikio toksinės medžiagos, patenkančios į paukščių organizmą per lesalą

8.1.1.3. Pusiau lėtinis toksiškumas ir reprodukcinis toksiškumas paukščiams

8.1.2. Poveikis sausumos stuburiniams gyvūnams, išskyrus paukščius

8.1.2.1. Ūmus oralinis toksiškumas žinduoliams

8.1.2.2. Ilgalaikis arba reprodukcinis toksiškumas žinduoliams

8.1.3. Veikliosios medžiagos biokoncentracijos paukščių ir žinduolių grobyje

8.1.4. Poveikis stuburiniams laukiniams sausumos gyvūnams (paukščiams, žinduoliams, ropliams ir amfibijoms)

8.1.5. Poveikis, galintis sutrikdyti endokrininės sistemos veiklą

8.2. Poveikis vandens organizmams

8.2.1. Ūmus toksiškumas žuvims

8.2.2. Ilgalaikis arba lėtinis toksiškumas žuvims

8.2.2.1. Toksiškumo žuvims ankstyvajame jų gyvavimo etape bandymas

8.2.2.2. Viso žuvų gyvavimo ciklo bandymas

8.2.2.3. Biokoncentracija žuvyse

8.2.3. Poveikis, galintis sutrikdyti endokrininės sistemos veiklą

8.2.4. Ūmus toksiškumas vandens bestuburiams gyvūnams

8.2.4.1. Ūmus toksiškumas Daphnia magna

8.2.4.2. Ūmus toksiškumas papildomai vandens bestuburių rūšiai

8.2.5. Ilgalaikis arba lėtinis toksiškumas vandens bestuburiams

8.2.5.1. Reprodukcinis ir vystymosi toksiškumas Daphnia magna

8.2.5.2. Reprodukcinis ir vystymosi toksiškumas papildomai vandens bestuburių rūšiai

8.2.5.3. Chironomus riparius vystymasis ir išsinėrimas

8.2.5.4. Nuosėdose gyvenantys organizmai

8.2.6. Poveikis dumblių augimui

8.2.6.1. Poveikis žaliadumblių augimui

8.2.6.2. Poveikis papildomos rūšies dumblių augimui

8.2.7. Poveikis vandens makrofitams

8.2.8. Tolesnis vandens organizmų tyrimas

8.3. Poveikis nariuotakojams

8.3.1. Poveikis bitėms

8.3.1.1. Ūmus toksiškumas bitėms

8.3.1.1.1. Ūmus oralinis toksiškumas

8.3.1.1.2. Ūmus sąlyčio toksiškumas

8.3.1.2. Lėtinis toksiškumas bitėms

8.3.1.3. Poveikis bičių vystymuisi ir kitiems bičių gyvavimo etapams

8.3.1.4. Beveik mirtinas poveikis

8.3.2. Poveikis atsitiktinai paveiktiems nariuotakojams, išskyrus bites

8.3.2.1. Poveikis Aphidius rhopalosiphi

8.3.2.2. Poveikis Typhlodromus pyri

8.4. Poveikis atsitiktinai paveiktai dirvožemio mezofaunai ir makrofaunai

8.4.1. Beveik mirtinas poveikis sliekams

8.4.2. Poveikis atsitiktinai paveiktai dirvožemio mezofaunai ir makrofaunai (išskyrus sliekus)

8.4.2.1. Rūšies lygmens bandymas

8.5. Poveikis dirvožemio azoto virsmui

8.6. Poveikis atsitiktinai paveiktiems aukštesniesiems sausumos augalams

8.6.1. Patikros duomenų santrauka

8.6.2. Su atsitiktinai paveiktais augalais atliekami bandymai

8.7. Poveikis kitiems sausumos organizmams (florai ir faunai)

8.8. Poveikis biologiniams nuotekų valymo metodams

8.9. Stebėsenos duomenys

9 SKYRIUS Literatūroje pateikiami duomenys

10 SKYRIUS Klasifikavimas ir ženklinimas

1 SKYRIUS

Veikliosios medžiagos tapatumas

Pateikta informacija pakankama, kad būtų galima tiksliai identifikuoti kiekvieną veikliąją medžiagą, apibūdinti jos specifikaciją ir pobūdį.

1.1. Pareiškėjas

Nurodomas pareiškėjo vardas, pavardė (pavadinimas) ir adresas, taip pat asmens ryšiams vardas, pavardė, pareigos, telefono numeris, e. paštas ir fakso numeris.

1.2. Gamintojas

Nurodomi veikliosios medžiagos gamintojo pavadinimas ir adresas, taip pat visų veikliąją medžiagą gaminančių gamyklų pavadinimai ir adresai. Nurodomas asmens ryšiams vardas, pavardė, pareigos, telefono numeris, e. paštas ir fakso numeris. Jeigu patvirtinus veikliąsias medžiagas pasikeičia gamintojų vieta arba jų skaičius, reikalinga informacija dar kartą pateikiama Komisijai, Tarnybai ir valstybėms narėms.

1.3. Siūlomas bendras arba ISO priimtas pavadinimas ir sinonimai

Nurodomas Tarptautinės standartizacijos organizacijos (ISO) bendras pavadinimas arba siūlomas ISO bendras pavadinimas ir, jei taikytina, kiti siūlomi arba priimti bendri pavadinimai (sinonimai), įskaitant susijusios už nomenklatūrą atsakingos institucijos pavadinimą.

1.4. Cheminis pavadinimas (IUPAC ir CA nomenklatūra)

Nurodomas cheminis pavadinimas, pateiktas Reglamento (EB) Nr. 1272/2008 VI priedo III dalyje arba, jei jis neįtrauktas į tą reglamentą, pagal Tarptautinės teorinės ir taikomosios chemijos sąjungos (IUPAC) ir Cheminių medžiagų santrumpų (CA) nomenklatūrą (jei taikytina) vartojamas pavadinimas.

1.5. Gamintojo kodo numeriai

Nurodomi kodo numeriai, naudoti kūrimo metu siekiant identifikuoti veikliąją medžiagą ir, jei taikoma, paruošta veiklioji medžiaga. Kiekvienam praneštam kodo numeriui nurodoma medžiaga, laikotarpis, kurio metu ji buvo naudota, ir valstybės narės arba kitos šalys, kuriose ji buvo ar yra naudojama.

1.6. CAS, EB ir CIPAC numeriai

Nurodomi Cheminių medžiagų santrumpų tarnybos (CAS), Europos Komisijos (EK) ir Tarptautinės pesticidų analizės bendradarbiavimo tarybos (CIPAC) numeriai, jei jie yra.

1.7. Molekulinė ir struktūrinė formulės, molinė masė

Nurodoma veikliosios medžiagos molekulinė formulė, molinė masė ir struktūrinė formulė ir, jei taikytina, kiekvieno veikliojoje medžiagoje esančio izomero struktūrinė formulė.

Augalų ekstraktams gali būti taikomas kitas požiūris, jei jis tinkamai pagrįstas.

1.8. Veikliosios medžiagos gamybos (sintezės) metodas

Nurodomas kiekvienos gamyklos gamybos metodas, nurodant pradinių medžiagų tapatybę (pavadinimą, CAS numerį, struktūrinę formulę), grynumą ir tai, ar jų galima įsigyti rinkoje, naudotus cheminius kelius bei galutiniame produkte esančių priemaišų tapatybę. Pateikiama išsami informacija apie šių priemaišų kilmę. Kiekviena priemaiša priskiriama kategorijai pagal tai, ar ji gauta dėl šalutinės reakcijos, pradinės medžiagos priemaišų, tarpinės reakcijos likučių ar pradinės medžiagos. Atsižvelgiama į jų svarbą toksikologiniu, ekotoksikologiniu ir aplinkos požiūriu. Į šią informaciją taip pat įtraukiamos priemaišos, kurios nenustatytos, bet teoriškai gali susidaryti. Informacijos apie proceso inžineriją paprastai nereikalaujama.

Kai pateikiama prašoma informacija yra susijusi su eksperimentine gamyklos gamybos sistema, ši informacija dar kartą pateikiama po to, kai imami taikyti nuolatiniai pramoninės gamybos metodai ir procedūros. Jei įmanoma, pramonės duomenys pateikiami prieš patvirtinimą pagal Reglamentą (EB) Nr. 1107/2009. Jei duomenų apie pramoninę gamybą nėra, pateikiamas pagrindimas.

1.9. Veikliosios medžiagos grynumo specifikacija g/kg

Nurodoma mažiausia grynosios veikliosios medžiagos koncentracija g/kg pagamintoje medžiagoje, naudojamoje augalų apsaugos produktams gaminti. Pateikiamas pagrindimas dėl specifikacijoje nurodyto mažiausio kiekio; į tokį pagrindimą įtraukiama statistinė duomenų apie mažiausiai penkias tipines partijas analizė, kaip nurodyta 1.11 punkte. Papildomi duomenys gali būti pateikiami tolesniam techninės specifikacijos pagrindimui.

Kai pateikiama prašoma informacija yra susijusi su eksperimentine gamyklos gamybos sistema, ši informacija dar kartą pateikiama po to, kai imami taikyti nuolatiniai pramoninės gamybos metodai ir procedūros. Jei įmanoma, pramonės duomenys pateikiami prieš patvirtinimą pagal Reglamentą (EB) Nr. 1107/2009. Jei duomenų apie pramoninę gamybą nėra, pateikiamas pagrindimas.

Jei veiklioji medžiaga pagaminta kaip techninis koncentratas (TK), nurodoma mažiausia ir didžiausia grynosios veikliosios medžiagos koncentracija, taip pat jos koncentracija teoriškai sausoje medžiagoje.

Jei veiklioji medžiaga yra izomerų mišinys, nurodomas izomerų koncentracijos santykis. Nurodomas kiekvieno izomero santykinis biologinis aktyvumas efektyvumo ir toksiškumo požiūriu.

Augalų ekstraktams gali būti taikomas kitas požiūris, jei jis tinkamai pagrįstas.

1.10. Priedų (pvz., stabilizatorių) tapatybė ir koncentracija

Nurodoma kiekvieno priedo mažiausia ir didžiausia koncentracija g/kg.

Taip pat nurodoma kiekvieno kito komponento, išskyrus priedus, mažiausia ir didžiausia koncentracija g/kg.

Jei veiklioji medžiaga pagaminta kaip techninis koncentratas (TK), nurodoma didžiausia kiekvienos priemaišos koncentracija, taip pat jų koncentracija teoriškai sausoje medžiagoje.

ISO bendram pavadinimui nepriskiriami izomerai laikomi priemaišomis.

Jeigu remiantis nurodyta informacija komponento (pvz., kondensatų) neįmanoma visapusiškai identifikuoti, pateikiama išsami informacija apie kiekvieno tokio komponento sudėtį.

Kai pateikiama prašoma informacija yra susijusi su eksperimentine gamyklos gamybos sistema, ši informacija dar kartą pateikiama po to, kai imami taikyti nuolatiniai pramoninės gamybos metodai ir procedūros. Jei įmanoma, pramonės duomenys pateikiami prieš patvirtinimą pagal Reglamentą (EB) Nr. 1107/2009. Jei duomenų apie pramoninę gamybą nėra, pateikiamas pagrindimas.

Augalų ekstraktams gali būti taikomas kitas požiūris, jei jis tinkamai pagrįstas.

1.10.1. Priedai

Be to, nurodomas komponentų, pridėtų į veikliąją medžiagą prieš augalų apsaugos produkto pagaminimą, siekiant išlaikyti stabilumą ir palengvinti tvarkymą, (toliau – priedų) prekės pavadinimas. Jei taikytina, pateikiama tokia su šiais priedais susijusi informacija:

a) cheminis pavadinimas pagal IUPAC ir CA nomenklatūrą;

b) ISO bendras pavadinimas arba siūlomas bendras pavadinimas, jei jis yra;

c) CAS numeris, EB numeris;

d) molekulinė bei struktūrinė formulė;

e) molinė masė;

f) mažiausia bei didžiausia koncentracija g/kg ir

g) funkcija (pvz., stabilizatorius).

1.10.2. Svarbios priemaišos

Priemaišos, kurios sudaro 1 g/kg arba daugiau, laikomos svarbiomis. Jei taikytina, pateikiama tokia su svarbiomis priemaišomis susijusi informacija:

a) cheminis pavadinimas pagal IUPAC ir CA nomenklatūrą;

b) ISO bendras pavadinimas arba siūlomas bendras pavadinimas, jei jis yra;

c) CAS numeris, EB numeris;

d) molekulinė bei struktūrinė formulė;

e) molinė masė ir

f) didžiausia koncentracija g/kg.

Pateikiama informacija apie tai, kaip buvo nustatyta priemaišų struktūrinė tapatybė.

1.10.3. Susijusios priemaišos

Priemaišos, kurios yra ypač nepageidaujamos dėl jų toksikologinių, ekotoksikologinių ir aplinką veikiančių savybių, laikomos susijusiomis. Jei taikytina, pateikiama tokia su susijusiomis priemaišomis susijusi informacija:

a) cheminis pavadinimas pagal IUPAC ir CA nomenklatūrą;

b) ISO bendras pavadinimas arba siūlomas bendras pavadinimas, jei jis yra;

c) CAS numeris, EB numeris;

d) molekulinė bei struktūrinė formulė;

e) molinė masė ir

f) didžiausia koncentracija g/kg.

Nurodoma, kokiu būdu nustatyta priemaišų struktūrinė tapatybė.

1.11. Partijų analizė

Nagrinėjamos bent penkios tipiškos nesenai ir šiuo metu pramoniniu mastu pagamintos veikliosios medžiagos partijos, atitinkamai tiriant jose esančią grynąją veikliąją medžiagą, priemaišas, priedus ir kiekvieną kitą komponentą, išskyrus priedus. Visos tipinės partijos turi būti pagamintos per pastaruosius penkerius metus. Jei duomenų apie pastarųjų penkių metų gamybą nėra, pateikiamas pagrindimas. Analizės rezultatuose, apie kuriuos pranešama, pateikiami visų esančių komponentų, kurių kiekis 1 g/kg arba daugiau, kiekybiniai duomenys g/kg, ir tai turėtų sudaryti mažiausiai 980 g/kg visos ištirtos medžiagos. Augalų ekstraktams ir pusiau cheminėms medžiagoms (pvz., feromonams), gali būti taikomos pagrįstos išimtys. Paaiškinamas statistinis techninėje specifikacijoje pasiūlyto turinio pagrindas (pvz., faktiškai nustatytas didžiausias lygis, faktiškai nustatytas vidutinis ir dar trys standartiniai nuokrypiai, t. t.). Pagrindžiantys duomenys gali būti teikiami techninei specifikacijai labiau pagrįsti. Nustatoma ir nurodoma komponentų, kurie yra ypač nepageidaujami dėl jų toksikologinių, ekotoksikologinių ir aplinką veikiančių savybių, faktinė koncentracija, net jei kiekis mažesnis nei 1 g/kg. Į nurodytus duomenis įtraukiami atskirų mėginių analizės rezultatai ir tų duomenų suvestinė, kad būtų atitinkamai parodyta mažiausia arba didžiausia ir vidutinė kiekvieno atitinkamo komponento koncentracija.

Kai veiklioji medžiaga gaminama skirtingose gamyklose, pirmoje pastraipoje nurodyta informacija nurodoma atskirai apie kiekvieną gamyklą.

Be to, jei taikytina, išanalizuojami laboratorijoje arba eksperimentinėje gamybos sistemoje pagamintos veikliosios medžiagos mėginiai, jeigu tokia medžiaga buvo naudojama renkant toksikologinius arba ekotoksikologinius duomenis. Jei duomenų nėra, pateikiamas pagrindimas.

Kai nurodyta informacija yra susijusi su eksperimentine gamyklos gamybos sistema, reikalinga informacija dar kartą pateikiama po to, kai imami taikyti nuolatiniai pramoninės gamybos metodai ir procedūros. Jei įmanoma, pramonės duomenys pateikiami prieš patvirtinimą pagal Reglamentą (EB) Nr. 1107/2009. Jei duomenų apie pramoninę gamybą nėra, pateikiamas pagrindimas.

2 SKYRIUS

Veikliosios medžiagos fizinės ir cheminės savybės

2.1. Lydymosi temperatūra ir virimo temperatūra

Nustatoma ir nurodoma grynosios veikliosios medžiagos lydimosi temperatūra arba jei taikytina, stingimo ar kietėjimo temperatūra. Matavimai atliekami iki 360 °C temperatūroje.

Nustatoma ir pranešama išgrynintosios veikliosios medžiagos virimo temperatūra. Matavimai atliekami iki 360 °C temperatūroje.

Kai lydymosi temperatūros arba virimo temperatūros negalima nustatyti dėl skilimo ar sublimacijos, nurodoma temperatūra, kurioje vyksta skilimas ar sublimacija.

2.2. Garų slėgis, lakumas

Nurodomas išgrynintosios veikliosios medžiagos garų slėgis esant 20 °C arba 25 °C temperatūrai. Kai garų slėgis yra mažesnis kaip 10–5 Pa esant 20 °C temperatūrai, esant 20 °C arba 25 °C jis gali būti apskaičiuojamas pagal garų slėgio kreivę, matavimus atliekant aukštesnės temperatūros sąlygomis.

Tais atvejais, kai veikliosios medžiagos yra kietosios medžiagos arba skysčiai, išgrynintosios veikliosios medžiagos lakumas (Henrio dėsnio konstanta) nustatomas arba apskaičiuojamas pagal jos tirpumą vandenyje bei garų slėgį ir nurodomas (Pa × m3 × mol–1).

2.3. Pavidalas (fizinis būvis, spalva)

Pateikiamas pagamintos veikliosios medžiagos ir išgrynintos veikliosios medžiagos spalvos, jei ji yra, ir fizinės būklės aprašymas.

2.4. Spektras (UV/VIS, IR, NMR, MS), molinė ekstinkcija tam tikrame bangos ilgio diapazone, optinis grynumas

Nustatomi ir nurodomi šie spektrai, įskaitant signalinių požymių, reikalingų interpretacijai, lentelę: ultravioletinis ir regimasis (UV/VIS), infraraudonasis (IR), branduolinio magnetinio rezonanso (NMR) ir išgrynintosios veikliosios medžiagos masių spektrai (MS).

Nustatoma ir nurodoma molinė ekstinkcija tam tikrame bangos ilgio diapazone (e išreikšta L × mol–1 × cm–1). Tam tikras bangos ilgis apima visas ribines UV arba matomos absorbcijos spektro vertes, taip pat 290–700 nm bangų ilgio diapazoną.

Tais atvejais, kai veikliosios medžiagos yra ištirpinti (išskaidyti) optiniai izomerai, išmatuojamas ir nurodomas optinis grynumas.

Jei reikia identifikuoti toksikologiniu, ekotoksikologiniu ir aplinkos požiūriu svarbias priemaišas, nustatomi ir nurodomi ultravioletinis ir regimasis absorbcijos spektrai, IR, NMR, ir MS spektrai.

2.5. Tirpumas vandenyje

Nustatomas išgrynintos veikliosios medžiagos tirpumas vandenyje esant atmosferiniam slėgiui ir nurodoma jo vertė esant 20 °C temperatūrai. Tirpumas vandenyje nustatomas neutralioje skalėje (t. y. distiliuotame vandenyje, kuris yra pusiausvyroje su atmosferiniu anglies dioksidu). Jei pKa reikšmė yra nuo 2 iki 12, tirpumas vandenyje taip pat turi būti nustatytas rūgštinėje skalėje (pH nuo 4 iki 5) ir šarminėje skalėje (pH nuo 9 iki 10). Kai veikliosios medžiagos stabilumas vandeninėje aplinkoje yra toks, kad tirpumas vandenyje negali būti nustatytas, pateikiamas pagrindimas bandymų duomenimis.

2.6. Tirpumas organiniuose tirpikliuose

Nustatomas ir nurodomas pagamintų veikliųjų medžiagų arba išgrynintosios veikliosios medžiagos tirpumas toliau nurodytuose organiniuose tirpikliuose 15–25 °C temperatūroje, jeigu jis yra mažesnis negu 250 g/L; nurodoma taikyta temperatūra. Rezultatai nurodomi g/L.

a) alifatinis angliavandenilis: pageidautina heptanas;

b) aromatinis angliavandenilis: pageidautina toluenas;

c) halogenintas angliavandenilis: pageidautina dichlormetanas;

d) alkoholis: pageidautina metanolis arba izopropilo alkoholis;

e) ketonas: pageidautina acetonas;

f) esteris: pageidautina etilo acetatas.

Jeigu kuriai nors konkrečiai veikliajai medžiagai vienas ar keli šių tirpiklių yra netinkami (pvz., reaguoja su bandymų medžiaga), vietoje jų gali būti naudojami alternatyvūs tirpikliai. Tokiais atvejais pasirinkti tirpikliai pagrindžiami jų struktūros ir poliarumo požiūriu.

2.7. N-oktanolio / vandens pasiskirstymo koeficientas

Nustatomas išgrynintos veikliosios medžiagos tirpumas vandenyje esant atmosferiniam slėgiui ir nurodoma jo vertė esant 20 °C temperatūrai. Tirpumas vandenyje nustatomas neutralioje skalėje (t. y. distiliuotame vandenyje, kuris yra pusiausvyroje su atmosferiniu anglies dioksidu).

2.8 Disociacija vandenyje

Kai įvyksta disociacija vandenyje, nustatomos ir nurodomos išgrynintosios veikliosios medžiagos disociacijos konstantos (pKa reikšmės) esant 20 °C temperatūrai. Nurodoma susidariusių disociacijos atmainų tapatybė, paremta teoriniais svarstymais. Jeigu veiklioji medžiaga yra druska, nurodoma nedisocijuotos formos veikliosios medžiagos pKa reikšmė.

2.9. Degumas ir savaiminis kaitimas

Nustatomas ir nurodomas pagamintų veikliųjų medžiagų degumas ir savaiminis kaitimas. Struktūra paremtas teorinis skaičiavimas yra priimtinas, jei jis atitinka Jungtinių Tautų rekomendacijų dėl pavojingų krovinių vežimo (Bandymų ir kriterijų vadovo) (6) 6 priedėlyje išdėstytus kriterijus. Pagrįstais atvejais gali būti naudojami išgrynintosios veikliosios medžiagos duomenys.

2.10. Pliūpsnio temperatūra

Nustatoma ir pranešama pagamintų veikliųjų medžiagų, kurių lydymosi temperatūra yra žemesnė nei 40 °C, pliūpsnio temperatūra. Pagrįstais atvejais gali būti naudojami išgrynintosios veikliosios medžiagos duomenys.

2.11. Sprogumo savybės

Nustatomos ir pranešamos pagamintos veikliosios medžiagos sprogumo savybės. Struktūra paremtas teorinis skaičiavimas yra priimtinas, jei jis atitinka Jungtinių Tautų rekomendacijų dėl pavojingų krovinių vežimo (Bandymų ir kriterijų vadovo) 6 priedėlyje išdėstytus kriterijus. Pagrįstais atvejais gali būti naudojami išgrynintosios veikliosios medžiagos duomenys.

2.12. Paviršiaus įtemptis

Nustatoma ir pranešama išgrynintosios veikliosios medžiagos paviršiaus įtemptis.

2.13. Oksidacijos savybės

Nustatomos ir pranešamos pagamintos veikliosios medžiagos oksidacijos savybės. Struktūra paremtas teorinis skaičiavimas yra priimtinas, jei jis atitinka Jungtinių Tautų rekomendacijų dėl pavojingų krovinių vežimo (Bandymų ir kriterijų vadovo) 6 priedėlyje išdėstytus kriterijus. Pagrįstais atvejais gali būti naudojami išgrynintosios veikliosios medžiagos duomenys.

2.14. Kiti tyrimai

Papildomi tyrimai, kuriuos reikia atlikti klasifikuojant veikliąją medžiagą pagal pavojus, atliekami pagal Reglamentą (EB) Nr. 1272/2008.

3 SKYRIUS

Kita informacija apie veikliąją medžiagą

3.1. Veikliosios medžiagos naudojimo būdas

Pateiktoje informacijoje nurodomos numatytos augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos, paskirtys, kurioms jie naudojami arba turi būti naudojami, jų dozė ir naudojimo arba siūlomo naudojimo būdas.

3.2. Funkcija

Nurodoma viena iš šių funkcijų:

a) akaricidas;

b) baktericidas;

c) fungicidas;

d) herbicidas;

e) insekticidas;

f) moliuskocidas;

g) nematocidas;

h) augalų augimo reguliatorius;

i) repelentas;

j) rodenticidas;

k) cheminis mediatorius;

l) talpicidas;

m) viricidas;

n) kita (nurodo pareiškėjas).

3.3. Poveikis kenksmingiesiems organizmams

Nurodomas poveikio kenksmingiesiems organizmams pobūdis:

a) sąlytis;

b) skrandžio veikimas;

c) kvėpavimo takų veikimas;

d) fungitoksinis veikimas;

e) fungistatinis veikimas;

f) desikantas;

g) reprodukcijos inhibitorius;

h) kita (nurodo pareiškėjas).

Nurodoma, ar veiklioji medžiaga yra perkeliama į augalus, ir, jei taikytina, ar toks perkėlimas yra apoplastinis, ar simplastinis, ar abiejų rūšių.

3.4. Numatoma naudojimo sritis

Nurodomos dabartinės ir siūlomos augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos, naudojimo sritys:

a) naudojimas laukuose, pavyzdžiui, žemės ūkyje, sodininkystėje, miškininkystėje ir vynuogininkystėje;

b) apsaugotiems kultūriniams augalams;

c) viešųjų vietų apželdinimui;

d) piktžolių kontrolei nedirbamuose plotuose;

e) privačiuose soduose;

f) kambariniams augalams;

g) augalinių produktų laikymui;

h) kita (nurodo pareiškėjas).

3.5. Kontroliuojami kenksmingieji organizmai ir apsaugoti arba apdorojami kultūriniai augalai arba produktai

Pateikiama išsami informacija apie dabartinę ir numatytą paskirtį, nurodant apdorojamus ir, jei taikytina, apsaugotus kultūrinius augalus, kultūrinių augalų grupes, augalus arba augalinius produktus.

Jei taikytina, pateikiama išsami informacija apie kenksminguosius organizmus, nuo kurių apsaugo augalų apsaugos produktas.

Jei taikytina, nurodomas poveikis, pavyzdžiui, daigumo slopinimas, nokimo stabdymas, stiebų ilgio sumažėjimas, padidėjęs vaisingumas ir kt.

3.6. Veikimo būdas

Jeigu išsiaiškinta, nurodomas veikliosios medžiagos veikimo būdas, nurodant, jei taikytina, biocheminius bei fiziologinius mechanizmus ir biocheminius kelius. Jei taikytina, nurodomi atitinkamų eksperimentinių tyrimų rezultatai.

Jeigu žinoma, kad norint, kad veiklioji medžiaga turėtų numatytą poveikį, ji turi būti konvertuota į metabolitą ar skilimo produktą po to, kai bus panaudoti augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje jos yra, turi būti pateikta toliau nurodyta informacija apie aktyvųjį metabolitą ar skilimo produktus:

(a) cheminis pavadinimas pagal IUPAC ir CA nomenklatūrą;

(b) ISO bendras pavadinimas arba siūlomas bendras pavadinimas;

(c) CAS numeris, EB numeris;

(d) molekulinė bei struktūrinė formulė ir

(e) molinė masė.

Jei taikytina, a–e punktuose nurodyta informacija patikrinama pagal informaciją, pateiktą pagal 5–8 skyrius, ir ja pagrindžiama.

Pateikiama turima informacija apie aktyviųjų metabolitų ir skilimo produktų susidarymą. Kartu su ja nurodoma:

— vykstantys procesai, mechanizmai ir reakcijos,

— kinetiniai ir kiti duomenys apie konversijos greitį ir, jeigu žinoma, greitį ribojantis etapas,

— aplinkosauginiai ir kiti veiksniai, veikiantys konversijos greitį ir laipsnį.

3.7. Informacija apie atsparumo atsiradimą arba galimą atsparumo išsiugdymą bei atitinkamas valdymo strategijas

Jeigu yra, pateikiama informacija apie galimą atsparumo atsiradimą arba galimą atsparumo ar kryžminio atsparumo išsiugdymą.

Atitinkamos rizikos kontrolės strategijos taikomos nacionaliniu arba regioniniu lygmeniu.

3.8. Metodai ir atsargumo priemonės, susiję su tvarkymu, laikymu, vežimu arba gaisru

Pateikiamas visų veikliųjų medžiagų saugos duomenų lapas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 (7) 31 straipsnį.

Į pateiktus tyrimus, duomenis ir informaciją, kartu su kitais atitinkamais tyrimais, duomenimis ir informacija, įtraukiami ir pagrindžiami naudojimo būdai ir atsargumo priemonės, kurių reikia laikytis gaisro atveju. Apskaičiuojami galimi degimo produktai gaisro atveju, remiantis chemine struktūra ir veikliosios medžiagos cheminėmis ir fizinėmis savybėmis.

3.9. Naikinimo ar nukenksminimo tvarka

Daugeliu atveju pageidaujamas arba vienintelis saugus veikliųjų medžiagų, užterštų medžiagų arba užterštos pakuotės naikinimo būdas yra kontroliuojamas deginimas licencijuotoje krosnyje. Toks deginimas atliekamas pagal Tarybos direktyvoje 94/67/EB (8) išdėstytus kriterijus.

Išsamiai aprašomi kiti veikliosios medžiagos, užterštos pakuotės ir užterštų medžiagų šalinimo metodai, jei jie siūlomi. Pateikiami duomenys apie minėtus metodus, kad būtų galima nustatyti jų veiksmingumą ir saugą.

3.10. Priemonės nelaimingo atsitikimo atveju

Pateikiama vandens ir dirvožemio nukenksminimo tvarka nelaimingo atsitikimo atveju.

Pateiktais tyrimais, duomenimis ir informacija, kartu su kitais atitinkamais tyrimais, duomenimis ir informacija, įrodomas siūlomų priemonių tinkamumas nelaimingo atsitikimo atveju.

4 SKYRIUS

Analizės metodai

Įžanga

Šio skyriaus nuostatos taikomos analizės metodams, taikytiems prieš patvirtinimą naudojamiems duomenims gauti, būtiniems kontrolei ir stebėsenai po patvirtinimo vykdyti.

Pateikiami metodų aprašymai, kuriuose nurodyta išsami informacija apie naudojamą įrangą, medžiagas ir sąlygas.

Paprašius pateikiama:

a) išgrynintosios veikliosios medžiagos analizės standartai;

b) pagamintos veikliosios medžiagos mėginiai;

c) svarbių metabolitų ir visų kitų komponentų, įtrauktų į stebimų likučių apibrėžtis, analizės standartai;

d) svarbių priemaišų etaloninių medžiagų mėginiai.

Jei įmanoma, a–c punktuose nurodyti standartai pateikiami rinkai ir paprašius nurodoma juos platinanti bendrovė.

4.1. Prieš patvirtinimą naudojamų duomenų gavimo metodai

4.1.1. Pagamintos veikliosios medžiagos analizės metodai

Pateikiami išsamiai aprašyti metodai, skirti nustatyti:

a) grynąją veikliąją medžiagą, esančią pagamintoje veikliojoje medžiagoje ir nurodytoje dokumentų rinkinyje, pateiktame patvirtinimui pagal Reglamentą (EB) Nr. 1107/2009 pagrįsti;

b) svarbios ir susijusios priemaišos bei priedai (pvz., stabilizatoriai) pagamintoje veikliojoje medžiagoje.

Įvertinamas ir nurodomas esamų CIPAC metodų tinkamumas. Jei taikomas CIPAC metodas, papildomai patvirtinti duomenis nereikalaujama, bet pateikiamos pavyzdinės chromatogramos, jei jos yra.

Nustatomas ir nurodomas metodų specifiškumas. Be to, nustatoma, kokią įtaką turi kitos medžiagos, esančios pagamintoje veikliojoje medžiagoje (pvz., priemaišos ar priedai).

Nustatomas ir nurodomas metodų linijiškumas. Kalibracinis diapazonas viršija (mažiausiai 20 %) didžiausią ir mažiausią nominalų analitės kiekį atitinkamuose analizės tirpaluose. Kalibruojant du kartus, kiekvieną kartą bandymus būtina atlikti su ne mažiau kaip trimis koncentracijos vertėmis, o kalibruojant vieną kartą bandymus būtina atlikti su ne mažiau kaip penkiomis koncentracijos vertėmis. Nurodoma kalibravimo linijos lygtis ir koreliacijos koeficientas ir pateikiamas tipiškas kalibravimo grafikas. Tais atvejais, kai taikoma ne linijinė reakcija, pareiškėjas tai pagrindžia.

Nustatomas ir nurodomas metodų tikslumas (pakartojamumas). Nustatomi bent penki pakartotiniai mėginiai ir nurodomas vidurkis, susijęs standartinis nuokrypis ir nustatytų mėginių skaičius.

Veikliosios medžiagos kiekiui nustatyti nustatomas metodo tikslumas įvertinant įtaką ir tikslumą.

Dėl priedų ir svarbių bei susijusių priemaišų:

— metodų tikslumas nustatomas pagal ne mažiau kaip du tipinius mėginius, kurių lygmuo atitinka partijos duomenis ir medžiagos specifikaciją. Nurodomas vidutinis ir santykinis standartinis regeneravimo nuokrypis,

— nereikalaujama eksperimento būdu nustatyti kiekybinio įvertinimo ribos (LOQ). Tačiau įrodoma, kad metodai yra pakankamai tikslūs pagal medžiagos specifikaciją atitinkančius lygmenis svarbioms priemaišoms ir susijusioms priemaišoms, kurių koncentracija yra bent 20 % mažesnė už specifikacijoje nurodytą ribą, ištirti.

4.1.2. Rizikos vertinimo metodai

Pateikiami išsamiai aprašyti metodai likučiams be radioaktyviųjų indikatorių visose dokumentų rinkinyje nurodytose srityse nustatyti, kaip išsamiai nurodyta toliau:

a) dirvožemyje, vandenyje, nuosėdose, ore ir visose kitose matricose, taikytose išlikimo aplinkoje tyrimams pagrįsti;

b) dirvožemyje, vandenyje, ore ir visose kitose matricose, taikytose veiksmingumo tyrimams pagrįsti;

c) pašaruose, kūno skysčiuose ir audiniuose, ore ir visose kitose matricose, taikytose toksikologiniams tyrimams pagrįsti;

d) kūno skysčiuose, ore ir visose kitose matricose, taikytose operatorių, darbuotojų, rezidentų ir pašalinių asmenų sąlyčio tyrimams pagrįsti;

e) augaluose arba ant jų, augaliniuose produktuose, apdorotuose maisto produktuose, augaliniuose arba gyvūniniuose maisto produktuose, pašaruose ir visose kitose matricose, taikytose likučių tyrimams pagrįsti;

f) dirvožemyje, vandenyje, nuosėdose, pašare ir visose kitose matricose, taikytose ekotoksikologiniams tyrimams pagrįsti;

g) vandenyje, buferiniuose tirpaluose, organiniuose tirpikliuose ir visose kitose matricose, taikomose fizinių ir cheminių savybių bandymams.

Nustatomas ir nurodomas metodų specifiškumas. Jei tinkama, pateikiami patvirtinti patvirtinamieji metodai.

Nustatomas ir nurodomas metodų linijiškumas, atkūrimas ir tikslumas (pakartojamumas).

Duomenys gaunami pagal LOQ ir bet kurią iš tikėtinų likučių koncentracijos verčių arba dešimteriopą LOQ. Jei taikytina, LOQ nustatomas ir nurodomas kiekvienai analitei.

4.2. Po patvirtinimo atliekamos kontrolės ir stebėsenos metodai

Išsamiai aprašyti metodai pateikiami:

a) visiems komponentams, įtrauktiems stebėsenos tikslais į likučių apibrėžtį, pateiktą pagal 6.7.1. punkto nuostatas, nustatyti, kad valstybės narės galėtų nustatyti, ar laikomasi nustatytų didžiausių likučių koncentracijų (DLK) verčių; tai apima augaliniuose ir gyvūniniuose maisto produktuose ir pašaruose bei ant jų esančius likučius;

b) visiems komponentams, įtrauktiems stebėsenos tikslais į dirvožemio ir vandens likučių apibrėžtį, pateiktą pagal 7.4.2 punkto nuostatas, nustatyti;

c) veikliosios medžiagos ir svarbių skilimo produktų, susidariusių taikant veikliąją medžiagą arba po jos taikymo, tyrimui, nebent pareiškėjas įrodo, kad operatorių, darbuotojų, rezidentų ir pašalinių asmenų sąlytis nereikšmingas;

d) veikliosios medžiagos ir svarbių metabolitų kūno skysčiuose ir audiniuose tyrimui.

Šie metodai turi būti kuo paprastesni naudoti ir pigesni, o jiems reikalinga įranga turi būti visuotinai prieinama.

Nustatomas ir nurodomas metodų specifiškumas. Sudaroma galimybė nustatyti visus komponentus, įtrauktus stebėsenos tikslais į likučių apibrėžtį. Jei tinkama, pateikiami patvirtinti patvirtinamieji metodai.

Nustatomas ir nurodomas metodų linijiškumas, atkūrimas ir tikslumas (pakartojamumas).

Duomenys gaunami pagal LOQ ir bet kurią iš tikėtinų likučių koncentracijos verčių arba dešimteriopą LOQ. LOQ nustatoma ir nurodoma visiems komponentams, įtrauktiems stebėsenos tikslais į likučių apibrėžtį.

Dėl likučių augaliniuose arba gyvūniniuose maisto produktuose arba pašaruose bei geriamajame vandenyje, nustatomas ir nurodomas atkuriamumo metodas taikant nepriklausomos laboratorijos patvirtinimą.

5 SKYRIUS

Toksikologiniai ir metabolizmo tyrimai

Įžanga

1. Atsižvelgiama į toksikologinių duomenų, gaunamų pagal gyvūnams, kurių metabolizmas nėra panašus į žmonių, taikomus modelius, svarbą, jei turima tokios informacijos apie metabolizmą, ir atsižvelgiama į tyrimo pobūdį ir rizikos vertinimą.

2. Nurodomi visi atliekant toksikologinius tyrimus nustatyti neigiami poveikiai (įskaitant poveikius organams ir sistemoms, kaip antai imuninei, nervų ir endokrininei sistemoms). Gali prireikti atlikti papildomus tyrimus siekiant ištirti poveikį, kuris gali būti kritinis pavojaus nustatymui arba rizikos vertinimui, sukeliantiems mechanizmams. Nurodomi visi turimi biologiniai duomenys ir informacija, reikalinga toksikologinėms bandomosios veikliosios medžiagos savybėms, įskaitant modeliavimą, nustatyti.

3. Jei įmanoma, paprastai pateikiami istoriniai kontroliniai duomenys. Pateikiami įverčių duomenys, kurie gali atspindėti kritinius neigiamus poveikius sugrupuoti pagal padermę ir gauti iš laboratorijos, atlikusios pagrindinį tyrimą. Jie turi apimti penkerių metų laikotarpį, esantį kuo arčiau pagrindinio tyrimo datos.

4. Rengiant tyrimo planą atsižvelgiama į turimus duomenis apie bandomąją medžiagą, kaip antai apie fizines ir chemines savybes (pvz., lakumą), grynumą, reaktyvumą (pvz., hidrolizės normą, elektrofiliškumą) bei cheminių analogų struktūros ir veiklos ryšius.

5. Visų tyrimų atveju nurodoma gauta faktinė dozė miligramais kiekvienam kūno masės kilogramui bei kitais tinkamais vienetais (kaip antai inhaliacijos mg/L, mg/cm2 susilietus su oda).

6. Toksiškumo tyrimuose naudotini analitiniai metodai yra konkretūs matuojamam objektui ir atitinkamai patvirtinami. LOQ atitinka koncentracijos verčių, kurias tikimasi gauti rengiant toksikokinetinius duomenis, intervalo matavimą.

7. Tais atvejais, kai dėl metabolizmo arba kitų procesų apdorotuose augaluose arba ant jų, gyvuliuose, dirvožemyje, požeminiame vandenyje, atvirame ore, arba dėl apdorotų produktų apdorojimo galutiniame likutyje, su kuriuo žmonės turės sąlytį, yra medžiagos, kuri pati nėra veiklioji medžiaga ir nėra pripažinta svarbiu metabolitu žinduoliuose, toksiškumo tyrimai, kai techniškai įmanoma, atliekami su ta medžiaga, nebent galima įrodyti, kad žmonių sąlytis su šia medžiaga nekelia atitinkamo pavojaus jų sveikatai. Toksikokinetiniai ir metabolizmo tyrimai, susiję su metabolitais ir skilimo produktais, reikalingi tik tuo atveju, jeigu turimi metabolito toksiškumo duomenys negali būti įvertinti pagal gautus rezultatus, susijusius su veikliąja medžiaga.

8. Jei praktiška, visuomet taikomas oralinis būdas. Jeigu žmonės poveikį daugiausia patiria medžiagai esant dujų pavidalo, geriau atlikti kai kuriuos inhaliacinius tyrimus.

9. Renkantis dozę atsižvelgiama į toksikokinetinius duomenis, kaip antai absorbcijos saturaciją, matuojamą pagal sisteminį medžiagos ir (arba) metabolitų įsisavinamumą.

5.1. Absorbcijos, pasiskirstymo, metabolizmo ir ekskrecijos žinduolių organizmuose tyrimai

Informacija apie veikliosios medžiagos ir svarbių metabolitų koncentraciją kraujyje ir audiniuose, pavyzdžiui, maždaug tuo metu, kai pasiekiama didžiausia plazmos koncentracija (Tmax), parengiama atliekant trumpo ir ilgo laikotarpio susijusių rūšių tyrimus, siekiant padidinti toksikologinių duomenų vertę ir toksikologinių tyrimų aiškumą.

Pagrindinis toksikokinetinių duomenų tikslas – aprašyti sisteminį poveikį gyvūnams ir jo sąsają su dozės dydžiu bei poveikio eiga toksikologiniuose tyrimuose.

Kiti tikslai:

a) susieti toksiškumo tyrimuose nustatytą poveikį su nustatytais toksikologiniais duomenimis ir papildyti šių nustatytų faktų svarbos žmonių sveikatai vertinimą, didžiausią dėmesį skiriant pažeidžiamoms grupėms;

b) pagrįsti toksiškumo tyrimo sandarą (rūšių pasirinkimą, taikymo režimą, dozės dydžių pasirinkimą) atsižvelgiant į kinetiką ir metabolizmą;

c) pateikti informacijos, kuri, kiek tai susiję su toksiškumo tyrimais, reikalinga rengiant papildomus toksiškumo tyrimus, kaip nurodyta 5.8.2 punkte;

d) palyginti žiurkių ir gyvulių metabolizmą, kaip nurodyta 6.2.4 punkte.

5.1.1. Absorbcija, pasiskirstymas, metabolizmas ir ekskrecija po sąlyčio oraliniu būdu

Kiek tai susiję su absorbcija, pasiskirstymu, metabolizmu ir ekskrecija po sąlyčio oraliniu būdu, gali būti reikalingi tik riboti duomenys, susiję tik su viena in vivo bandomąja rūšimi (paprastai žiurkėmis). Šie duomenys gali suteikti naudingos informacijos rengiant ir aiškinant tolesnius toksiškumo bandymus. Tačiau reikia atminti, kad informacija apie tarprūšinius skirtumus gali būti labai svarbi ekstrapoliuojant gyvūnų duomenis žmonėms, o informacija apie metabolizmą po sąlyčio kitu būdu gali būti naudinga rizikos vertinimo požiūriu.

Neįmanoma apibrėžti detalių visų sričių reikalavimų, taikomų duomenims, kadangi tikslūs reikalavimai priklauso nuo rezultatų, gautų tiriant kiekvieną tam tikrą bandomąją medžiagą.

Atlikus tyrimus pateikiama pakankamai informacijos apie veikliosios medžiagos ir jos metabolitų kinetiką atitinkamose rūšyse po sąlyčio esant tokioms sąlygoms:

a) vienkartinė oralinė dozė (maža ir didelė dozė);

b) pageidautina intraveninė dozė arba, jei įmanoma, vienkartinė oralinė dozė įvertinant tulžies ekskreciją (mažas dozės dydis) ir

c) pakartotinė dozė.

Svarbiausias kriterijus yra sisteminis biologinis įsisavinamumas (F), gautas palyginus po kreive esančią sritį (AUC) po oralinio ir intraveninio dozavimo.

Jei neįmanoma atlikti intraveninio dozavimo, pateikiamas pagrindimas.

Į reikalaujamų kinetinių tyrimų modelį įtraukiami:

a) oralinės absorbcijos greičio ir masto vertinimas, įskaitant didžiausią plazmos koncentraciją (Cmax), AUC, Tmax ir kitus atitinkamus parametrus, kaip antai biologinį įsisavinamumą;

b) biokaupimosi potencialas;

c) plazmos pusėjimai;

d) pasiskirstymas pagrindiniuose organuose ir audiniuose;

e) informacija apie pasiskirstymą kraujo ląstelėse;

f) cheminė struktūra ir metabolitų kiekio matavimas biologiniuose skysčiuose ir audiniuose;

g) skirtingi metaboliniai keliai;

h) veikliosios medžiagos ir metabolitų ekskrecijos kelias ir poveikio eiga;

i) tyrimai, ar vyksta (ir kokiu mastu) enterohepatinė apykaita.

Palyginamieji in vitro metabolizmo tyrimai atliekami su gyvūnų rūšimis, naudojamomis pagrindiniuose tyrimuose, ir su medžiaga, gauta iš žmonių (mikrosomomis arba veikiančiomis ląstelių sistemomis), siekiant nustatyti toksikologinių gyvūnų duomenų svarbą, padėti interpretuoti nustatytus faktus ir toliau tikslinti bandymo strategiją.

Tais atvejais, kai atliekant in vitro tyrimus su medžiaga, gauta iš žmonių, nustatomas metabolitas ir neatliekami bandymai su gyvūnais, pateikiamas paaiškinimas arba atliekami tolesni tyrimai.

5.1.2. Absorbcija, pasiskirstymas, metabolizmas ir ekskrecija po sąlyčio kitu būdu

Absorbcijos, pasiskirstymo, metabolizmo ir ekskrecijos po sąlyčio su oda duomenys teikiami tuo atveju, jei po sąlyčio su oda nustatytas toksiškumas yra svarbesnis už nustatytą po sąlyčio oraliniu būdu. Prieš nagrinėjant in vivo absorbciją, pasiskirstymą, metabolizmą ir išskyrimą po sąlyčio su oda, atliekamas prasiskverbimo pro odą in vivo tyrimas, siekiant įvertinti numatomą biologinio įsisavinamumo per odą mastą ir greitį.

Absorbcija, pasiskirstymas, metabolizmas ir ekskrecija po sąlyčio su oda įvertinami pagal minėtą informaciją, išskyrus atvejus, kai veiklioji medžiaga sukelia odos įjautrinimą, dėl kurio tyrimo rezultatai gali būti netikslūs.

Absorbcijos per odą apskaičiavimas pagal duomenis, gautus atlikus šiuos veikliosios medžiagos tyrimus, atidžiai įvertinamas pagal svarbą žmonėms. Augalų apsaugos produkto absorbcijos per odą apskaičiavimas konkrečiai nagrinėjamas Reglamento (ES) Nr. 284/2013 priedo A dalies 7.3 punkte.

Lakioms veikliosioms medžiagoms (garų slėgis > 10–2 Pa) absorbcija, pasiskirstymas, metabolizmas ir ekskrecija po sąlyčio inhaliacijos būdu gali būti naudingas rizikos žmonėms vertinimo požiūriu.

5.2. Ūmus toksiškumas

Tyrimų, duomenų ir informacijos, kuriuos reikia pateikti ir įvertinti, turi būti pakankamai, kad būtų galima identifikuoti vienkartinį veikliosios medžiagos poveikį, visų pirma, kad būtų galima nustatyti arba nurodyti:

a) veikliosios medžiagos toksiškumą;

b) poveikio trukmę ir būdingas savybes, taip pat visus veikimo pokyčius, klinikinius požymius, jei jie akivaizdūs, ir galimus didelius patologinius pakitimus, nustatytus atliekant skrodimą;

c) galimą poreikį svarstyti ūmių pamatinių dozių (kaip antai ŪPED, ŪLOSL (9)) nustatymą;

d) jeigu galima, toksinio veikimo būdą;

e) santykinį pavojų, susijusį su skirtingais sąlyčio būdais.

Nors daugiausia dėmesio skiriama susijusių toksiškumo diapazonų vertinimui, remiantis surinkta informacija taip pat galima atlikti veikliosios medžiagos klasifikaciją pagal Reglamentą (EB) Nr. 1272/2008. Atliekant ūmaus toksiškumo bandymus surinkta informacija yra itin vertinga vertinant pavojų, kuris gali kilti įvykus nelaimingiems atsitikimams.

5.2.1. Oralinis toksiškumas

Būtinos sąlygos

Visais atvejais pranešama apie aktyviosios medžiagos ūmų oralinį toksiškumą.

5.2.2. Toksiškumas susilietus su oda

Būtinos sąlygos

Nurodomas ūmus veikliosios medžiagos toksiškumas susilietus su oda, nebent moksliniu požiūriu tikslinga tai paneigti (pvz., tais atvejais, kai veikliosios oralinis LD50 (10) viršija 2 000 mg/kg). Ištiriamas ir lokalinis, ir sisteminis poveikiai.

Nustačius smarkų odos įjautrinimą (4 laipsnio eritemą arba oedemą), vietoje specifinio įjautrinimo tyrimo atliekamas dermatologinis tyrimas.

5.2.3. Inhaliacinis toksiškumas

Būtinos sąlygos

Nurodomas veikliosios medžiagos inhaliacinis toksiškumas, jeigu:

— veikliosios medžiagos garų slėgis didesnis nei 1 × 10–2 Pa esant 20 °C,

— veiklioji medžiaga yra milteliai, kurių sudėtyje yra daug mažesnio nei 50 μm (> 1 % masės) skersmens dalelių,

— veiklioji medžiaga įeina į produktų, kurie yra miltelių pavidalo arba naudojami purškiant, sudėtį.

Vertinamas tik sąlytis su galva arba nosimi, nebent viso kūno sąlytis yra pagrįstas.

5.2.4. Odos dirginimas

Pagal tyrimo rezultatus gaunama informacijos apie galimą odos dirginimą dėl veikliosios medžiagos, įskaitant, jei taikytina, pastebėto poveikio grįžtamumo galimybę.

Prieš atliekant in vivo tyrimus dėl veikliosios medžiagos korozijos arba dirginimo, turimi susiję duomenys išnagrinėjami pagal įrodymų svorį. Jei duomenų nepakanka, jų galima gauti darant nuoseklųjį bandymą.

Bandymo strategijai taikomas pakopų metodas:

1) odos ėsdinimo vertinimas taikant patvirtintą in vitro bandymo metodą;

2) odos dirginimo vertinimas taikant patvirtintą in vitro bandymo metodą (pvz., su atkurtos žmogaus odos modeliais);

3) pradinis in vivo odos dirginimo tyrimas, naudojant vieną gyvūną, kai nenustatomas joks neigiamas poveikis;

4) patvirtinamasis bandymas, naudojant vieną arba du papildomus gyvūnus.

Būtinos sąlygos

Visais atvejais atliekamas veikliosios medžiagos odos įjautrinimo tyrimas. Jei įmanoma, atliekamas toksiškumo odai tyrimas, pagal kurį nenustatoma odos įjautrinimo, kai ribinė bandomoji dozė – 2 000 mg kūno masės kilogramui, kad būtų galima atsisakyti visų odos įjautrinimo tyrimų.

5.2.5. Akių dirginimas

Atlikus tyrimus gaunama informacijos apie galimą akių dirginimą veikliąja medžiaga, įskaitant, jei taikytina, pastebėto poveikio grįžtamumo galimybę.

Prieš atliekant akių ėsdinimo arba dirginimo veikliąja medžiaga in vivo tyrimus, išnagrinėjami turimi susiję duomenys, atsižvelgiant į įrodymų svorį. Jei manoma, kad turimų duomenų nepakanka, išsamesnių duomenų galima gauti darant nuoseklųjį bandymą.

Bandymo strategijai taikomas pakopų metodas:

1) in vitro odos dirginimo arba ėsdinimo bandymas, atliekamas siekiant numatyti akių dirginimą arba ėsdinimą;

2) patvirtintas arba priimtinas in vitro akių dirginimo tyrimas stipriems akių dirgikliams arba ėsdinančioms medžiagoms nustatyti (kaip antai galvijų ragenos padrumstėjimo ir pralaidumo tyrimas (angl. BCOP), izoliuotos vištos akies tyrimas (angl. ICE), izoliuotos triušio akies (angl. IRE) tyrimas, vištos kiaušinio chorioalantojinės membranos tyrimas (angl. HET-CAM)); gavus neigiamus rezultatus arba jų negavus akies dirginimas vertinamas taikant in vitro bandymų metodą dirginančioms ir nedirginančioms medžiagoms nustatyti;

3) pradinis in vivo akių dirginimo tyrimas naudojant vieną gyvūną, kai nenustatomas joks neigiamas poveikis;

4) patvirtinamasis bandymas, naudojant vieną arba du papildomus gyvūnus.

Būtinos sąlygos

Akių dirginimas veikliąja medžiaga visuomet tiriamas, išskyrus atvejus, kai pagal bandymo metoduose nurodytus kriterijus numanoma, kad joms galima labai pakenkti.

5.2.6. Odos jautrinimas

Atlikus tyrimus turi būti gauta pakankamai informacijos, kad būtų galima įvertinti veikliosios medžiagos galimybę sukelti odos įjautrinimo reakcijas.

Būtinos sąlygos

Šį tyrimą būtina atlikti visada, išskyrus tuos atvejus, kai veiklioji medžiaga yra žinomas jautriklis. Taikomas vietinių limfmazgių tyrimas (angl. LLNA), įskaitant, jei taikytina, supaprastintą tyrimo variantą. Jei LNNA atlikti neįmanoma, pateikiamas pagrindimas ir atliekamas jūros kiaulyčių maksimizacijos bandymas. Jei jūros kiaulyčių tyrimą (maksimizacijos arba Buehler) galima atlikti pagal EBPO gaires ir galima gauti aiškų rezultatą, gyvūnų gerovės tikslais tolesni bandymai neatliekami.

Veiklioji medžiaga, kuri yra žinomas odos jautrikis, gali sukelti ypatingo jautrumo reakciją, todėl atsižvelgiama į galimą kvėpavimo takų įjautrinimą, kai atliekami atitinkami bandymai arba yra kvėpavimo takų įjautrinimo požymių.

5.2.7. Fototoksiškumas

Atlikus tyrimą turi būti gauta informacijos apie tam tikrų veikliųjų medžiagų galimybę šviesoje sukelti citotoksišką poveikį, pavyzdžiui, apie veikliąsias medžiagas, kurios yra fototoksiškos in vivo po to, kai jomis sistemiškai paveikiama oda arba kai jos patenka ant odos, ir veikliąsias medžiagas, kurios po sąlyčio su oda veikia kaip fotodirgikliai. Sprendžiant dėl galimo poveikio žmonėms atsižvelgiama į teigiamus rezultatus.

Būtinos sąlygos

Reikia atlikti in vitro tyrimą, jei veikliosios medžiagos absorbuoja elektromagnetinę 290–700 nm spinduliuotę ir gali patekti į akis arba ant apšviestos odos, tiek tiesiogiai, tiek dėl sistemiško sąlyčio.

Jei veikliosios medžiagos ultravioletinis, matomos molinės ekstinkcijos arba absorbcijos koeficientas yra mažesnis už 10 L x mol–1 × cm–1, toksiškumo bandymo atlikti nereikalaujama.

5.3. Trumpalaikis toksiškumas

Trumpalaikio toksiškumo tyrimai parengiami taip, kad būtų gauta informacijos apie veikliosios medžiagos kiekį, kuris tyrimo sąlygomis neturi neigiamo poveikio, ir kad būtų paaiškintas didesnių dozių pavojus sveikatai. Šie tyrimai suteikia naudingų duomenų apie galimą pavojų žmonėms, tvarkantiems arba naudojantiems augalų apsaugos produktus, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos, bei kitoms grupėms, galinčioms su jais turėti sąlytį. Visų pirma, trumpalaikiai tyrimai iš esmės leidžia suprasti galimą pakartotinį veikliosios medžiagos poveikį ir pavojų žmonėms, kurie gali turėti su jomis sąlytį. Be to, trumpalaikiai tyrimai suteikia informacijos, naudingos rengiant lėtinio toksiškumo tyrimus.

Tyrimų, duomenų ir informacijos, kuriuos reikia pateikti ir įvertinti, turi būti pakankamai, kad būtų galima nustatyti pakartotinio veikliosios medžiagos sąlyčio poveikius, visų pirma nustatyti arba nurodyti:

a) dozės ir neigiamo poveikio santykį;

b) veikliosios medžiagos toksiškumą, įskaitant, kai įmanoma, nepastebėto neigiamo poveikio ribą (NOAEL);

c) tikslinius organus, jei taikytina (įskaitant imuninę, nervų ir endokrininę sistemas);

d) neigiamo poveikio trukmę ir būdingas savybes, taip pat visus elgsenos pokyčius ir galimus patologinius pakitimus, nustatytus atliekant skrodimą;

e) konkretų neigiamą poveikį ir patologinius pokyčius;

f) jei taikytina, pastebėtą tam tikro neigiamo poveikio patvarumą ir grįžtamumą nutraukus dozavimą;

g) jeigu galima, toksinio veikimo būdą;

h) santykinį pavojų, susijusį su skirtingais sąlyčio būdais;

i) jei būtina, susijusius kritinius įverčius tinkamu laiko momentu, taikomus etaloninėms vertėms nustatyti.

Toksikokinetiniai duomenys (t. y. kraujo koncentracija) įtraukiami į trumpo laikotarpio tyrimus. Siekiant išvengti per dažno gyvūnų naudojimo, duomenys gali būti gaunami atliekant diapazono nustatymo tyrimus.

Jei trumpalaikiuose tyrimuose tiriama nervų, imuninė arba endokrininė sistema, kai dozės nėra susietos su nurodytu toksiškumu, atliekami papildomi tyrimai, įskaitant funkcinį tikrinimą (žr. 5.8.2 punktą).

5.3.1. 28 dienų trukmės oralinis tyrimas

Būtinos sąlygos

Jei įmanoma, pateikiami duomenys apie 28 dienų trukmės oralinius tyrimus.

5.3.2. 90 dienų trukmės oralinis tyrimas

Būtinos sąlygos

Visuomet nurodomas veikliosios medžiagos trumpalaikis oralinis toksiškumas graužikams (90 dienų), paprastai žiurkėms (pateikiamas pagrindimas, jei tiriami kitos rūšies graužikai) ir ne graužikams (90 dienų toksiškumo šunims tyrimas).

Atliekant 90 dienų tyrimą atidžiai atsižvelgiama į galimą neurotoksinį ir imunotoksinį poveikį, genotoksiškumą susiformuojant mikrobranduoliams ir poveikį, galimai susijusį su hormonų sistemos pokyčiais.

5.3.3. Kiti poveikio būdai

Būtinos sąlygos

Žmonėms kylančiai rizikai įvertinti kiekvienu atskiru atveju turi būti atliekami papildomi odos tyrimai, nebent veiklioji medžiaga yra stiprus dirgiklis.

Tiriant lakiąsias veikliąsias medžiagas (garų slėgis >10–2 Pa) būtina ekspertų nuomonė (pvz., pagrįsta konkretaus poveikio būdo kinetiniais duomenimis), kad būtų galima nuspręsti, ar būtina atlikti trumpalaikius tyrimus inhaliaciniu būdu.

5.4. Genotoksiškumo bandymai

Genotoksiškumo bandymų tikslai:

— numatyti genotoksinį potencialą,

— anksti nustatyti genotoksiškus kancerogenus,

— išsiaiškinti kai kurių kancerogenų veikimo mechanizmą.

In vitro arba in vivo tyrimams taikomos atitinkamos dozės, priklausomai nuo bandymo reikalavimų. Taikoma pakopų sistema, sudarant galimybę pasirinkti aukštesnės pakopos bandymus, priklausomai nuo kiekviename etape gautų rezultatų aiškinimo.

Specialūs bandymų reikalavimai, susiję su fotomutageniškumu, gali būti nustatomi pagal molekulės struktūrą. Jei veikliosios medžiagos arba svarbiausių jos metabolitų ultravioletinis, matomos molinės ekstinkcijos arba absorbcijos koeficientas yra mažesnis už 1 000 L × mol–1 × cm–1, fotomutageniškumo bandymo atlikti nereikalaujama.

5.4.1. In vitro tyrimai

Būtinos sąlygos

Atliekami šie in vitro mutageniškumo bandymai: bakterinis genų mutacijos tyrimas, bendras chromosomų skaičiaus arba struktūrinių chromosomų pokyčių žinduolių ląstelėse bandymas ir genų mutacijos žinduolių ląstelėse bandymas.

Jei atlikus bandymų seką, įskaitant Ames ir in vitro mikrobranduolio (angl. IVM) bandymus, nustatoma genų mutacija ir klastogeniškumas arba aneuploidija, tolesni in vitro bandymai nebūtini.

Jei atlikus in vitro mikrobranduolio tyrimą pastebima, kad formuojasi mikrobranduoliai, atliekami tolesni bandymai taikant atitinkamas dažymo procedūras, siekiant išsiaiškinti, ar yra aneugeninės arba klastogeninės veiklos požymių. Gali būti toliau nagrinėjama aneugeninė veikla, siekiant nustatyti, ar yra pakankamai įrodymų, liudijančių apie ribinio mechanizmo ir ribinės koncentracijos aneugeninę veiklą (ypač neatsiskyrimo atveju).

Dėl veikliųjų medžiagų, itin pasižyminčių bakteriostatinėmis savybėmis, kaip nustatyta atlikus diapazono nustatymo bandymą, atliekami du skirtingi in vitro žinduolių ląstelių genetinės mutacijos bandymai. Jei Ames bandymas nėra atliekamas, pateikiamas pagrindimas.

Dėl veikliųjų medžiagų, turinčių struktūrinių požymių, dėl kurių taikant standartinę bandymų seką gaunami neigiami rezultatai, gali prireikti taikyti papildomus bandymus, jei standartiniai bandymai nebuvo pritaikyti pagal šiuos požymius. Papildomo tyrimo arba tyrimų plano pakeitimų pasirinkimas priklauso nuo cheminės medžiagos sudėties, žinomų reaktyvumo ir metabolizmo duomenų apie struktūrinių požymių turinčią veikliąją medžiagą.

5.4.2. Somatinių ląstelių in vivo tyrimai

Būtinos sąlygos

Jei visi in vitro tyrimų rezultatai yra neigiami, atliekamas bent vienas in vivo tyrimas, kuriame įrodomas sąlytis su bandomuoju audiniu (kaip antai ląstelės toksiškumo arba toksikokinetiniai duomenys), nebent galiojantys in vivo mikrobranduolių duomenys gaunami atlikus pakartotinį dozės tyrimą ir in vivo mikrobranduolių bandymas yra tinkamas šiai informacijai gauti.

Neigiamas pirmojo somatinių ląstelių in vivo bandymo rezultatas yra pakankamas patikinimas dėl veikliųjų medžiagų, kurių rezultatai buvo neigiami atlikus tris in vitro bandymus.

Dėl veikliųjų medžiagų, kurių bandymų rezultatai atlikus bet kurį in vitro bandymą yra abejotini arba teigiami, būtinų papildomų bandymų pobūdis nustatomas kiekvienu atveju, atsižvelgiant į visą susijusią informaciją, taikant tą patį įvertį kaip ir atliekant in vitro bandymą.

Jei in vitro žinduolių chromosomų aberacijos bandymo rezultatai arba in vitro mikrobranduolių bandymo rezultatai yra teigiami klastogeniškumo požiūriu, atliekamas in vivo klastogeniškumo bandymas su somatinėmis ląstelėmis, kaip antai metafazių tyrimas graužikų kaulų čiulpuose arba mikrobranduolių bandymas su graužikais.

Jei in vitro mikrobranduolių bandymo dėl chromosomų pokyčių žinduolių ląstelėse arba in vitro žinduolių chromosomų skaičiaus bandymo rezultatai teigiami, atliekamas in vivo mikrobranduolių bandymas. Tuo atveju, jei in vivo mikrobranduolių bandymo rezultatas teigiamas, taikoma atitinkama dažymo procedūra, kaip antai fluorescentinė in-situ hibridizacija (angl. FISH), aneugeninei ir (arba) klastogeninei veiklai nustatyti.

Jei bent vieno iš in vitro genų mutacijos bandymų rezultatai yra teigiami, atliekamas in vivo bandymas genų mutacijos indukcijai išnagrinėti, kaip antai graužikų transgeninių somatinių ir embrioninių ląstelių genų mutacijos bandymas.

Atliekant in vivo genotoksiškumo tyrimus, taikomi tik susiję sąlyčio keliai ir metodai (kaip antai įmaišymas į maistą, geriamą vandenį, sąlytis su oda, inhaliacija ir priverstinis maitinimas). Pateikiama svarių duomenų, kad atitinkamas audinys bus pasiektas pasirinktu sąlyčio ir taikymo būdu. Turi būti pagrindžiamas kitų sąlyčio metodų (kaip antai intraperitoninės arba poodinės injekcijos), dėl kurių veikiausiai sutriktų kinetika, pasiskirstymas ir metabolizmas, taikymas.

Atliekant vieną iš trumpalaikio toksiškumo tyrimų, aprašytų 5.3 punkte, turi būti atliekamas in vivo bandymas.

5.4.3. Embrioninių ląstelių in vivo tyrimai

Būtinos sąlygos

Dėl būtinumo atlikti šiuos bandymus kiekvienu atveju sprendžiama atskirai, atsižvelgiant į informaciją apie toksikokinetiką, naudojimą ir numatomą poveikį.

Dėl daugumos veikliųjų medžiagų, pripažįstamų in vivo somatinių ląstelių mutagenais, nereikia atlikti jokio papildomo genotoksiškumo tyrimo, nes jos laikomos galimais genotiksiškais kancerogenais ir galimais embrioninių ląstelių mutagenais.

Tačiau tam tikrais atvejais gali būti atliekami embrioninių ląstelių tyrimai siekiant nustatyti, ar somatinės ląstelės mutagenas yra embrioninės ląstelės mutagenas.

Pasirenkant atitinkamą tyrimą atsižvelgiama į ankstesniuose etapuose įvykusios mutacijos tipą, t. y. į genų, chromosomų skaičiaus arba struktūrinius chromosomų pokyčius.

Gali būti atliekamas DNR aduktų gonadų ląstelėse nustatymo tyrimas.

5.5. Ilgalaikis toksiškumas ir kancerogeniškumas

Atliktų ir praneštų ilgalaikių tyrimų rezultatų kartu su kitais atitinkamais duomenimis ir informacija apie veikliąją medžiagą turi būti pakankamai, kad būtų galima nustatyti pasikartojančio sąlyčio su veikliąja medžiaga poveikį, visų pirma pakankamai, kad būtų galima:

— nustatyti neigiamą ilgalaikio sąlyčio su veikliąja medžiaga poveikį,

— jei taikytina, nustatyti tikslinius organus,

— nustatyti dozės ir reakcijos santykį,

— nustatyti NOAEL ir, jei taikytina, kitus atitinkamus atskaitos taškus.

Atitinkamai turi būti pakankamai kancerogeniškumo tyrimų rezultatų kartu su kitais atitinkamais duomenimis ir informacija apie veikliąją medžiagą, kad būtų galima įvertinti pavojų žmonėms, turėjusiems pasikartojantį sąlytį su veikliąja medžiaga, visų pirma pakankamai, kad būtų galima:

a) nustatyti kancerogeninį ilgalaikio sąlyčio su veikliąja medžiaga poveikį;

b) nustatyti, kokiose rūšyse, lytyse ir kokiuose organuose paskatintas navikų atsiradimas;

c) nustatyti dozės ir reakcijos santykį;

d) jei įmanoma, nustatyti didžiausią dozę, kuri nesukelia kancerogeninio poveikio;

e) jei įmanoma, nustatyti visų nustatytų kancerogeninių reakcijų veikimo būdą ir poveikį žmonėms.

Būtinos sąlygos

Nustatomas visų veikliųjų medžiagų ilgalaikis toksiškumas ir kancerogeniškumas. Jeigu ypatingais atvejais tvirtinama, kad toks bandymas nėra reikalingas, šis tvirtinimas išsamiai pagrindžiamas.

Bandymo sąlygos

Veikliosios medžiagos ilgalaikio oralinio toksiškumo ir ilgalaikio kancerogeniškumo tyrimai (dvejų metų trukmės) atliekami naudojant žiurkes kaip bandomąją rūšį; jei įmanoma, šie tyrimai atliekami kartu.

Antras veikliosios medžiagos kancerogeniškumo tyrimas atliekamas naudojant peles kaip bandomąją rūšį, išskyrus atvejus, kai galima moksliškai pagrįsti, kad tai nebūtina. Tokiais atvejais vietoje antro kancerogeniškumo tyrimo gali būti taikomi moksliškai patvirtinti alternatyvūs kancerogeniškumo modeliai.

Jei lygintini metabolizmo duomenys rodo, kad nei žiurkė, nei pelė netinka žmonėms keliamai rizikai įvertinti, turi būti pasirenkama kita rūšis.

Eksperimentiniai duomenys, įskaitant galimo veikimo būdo išaiškinimą ir tinkamumą žmonėms, nurodomi tais atvejais, kai kancerogeniškumo veikimo būdas laikomas negenotoksišku.

Pateikiami istoriniai kontroliniai duomenys turi būti gauti tuo pačiu metu tiriant tas pačias rūšis ir padermes, kurios toje pačioje laboratorijoje buvo laikomos panašiomis sąlygomis. Papildomi kitų laboratorijų istoriniai kontroliniai duomenys gali būti pateikiami atskirai kaip papildoma informacija.

Į informaciją apie istorinius kontrolinius duomenis įtraukiama:

a) rūšies ir padermės nustatymas, tiekėjo pavadinimas ir konkrečios kolonijos nustatymas, jei tiekėjo veikla apima daugiau nei vieną geografinę vietovę;

b) laboratorijos pavadinimas ir tyrimo datos;

c) bendrųjų sąlygų, kuriomis buvo laikomi gyvūnai, aprašymas, įskaitant mitybos būdą ir rūšį ir, jei įmanoma, suvartotą kiekį;

d) kontrolinių gyvūnų apytikslis amžius (dienomis) ir svoris tyrimo pradžioje ir tada, kai jie buvo nugaišinti arba nugaišo;

e) kontrolinės grupės mirtingumo modelio, pastebėto tyrimo metu arba pabaigoje, aprašymas ir kiti su tuo susiję pastebėjimai (pvz., ligos, infekcijos);

f) laboratorijos pavadinimas ir mokslininkų, atsakingų už tyrimo patologinių duomenų rinkimą ir aiškinimą, vardai ir pavardės;

g) ataskaita apie navikų pobūdį, kuri galėjo būti pridėta, kad būtų gauta duomenų apie jų paplitimą.

Pateikiami kiekvieno tyrimo istoriniai kontroliniai duomenys nurodant absoliučias vertes ir procentinę dalį bei santykines arba perskaičiuotas vertes tais atvejais, kai jos naudingos atliekant vertinimą. Jei pateikiami sudėtiniai duomenys arba duomenų santrauka, įtraukiama informacija apie verčių intervalus, vidurkį, vidutinį ir, jei taikoma, standartinį nuokrypius.

Bandomosios dozės, įskaitant didžiausią bandomąją dozę, pasirenkamos remiantis trumpalaikių bandymų rezultatais ir metabolizmo bei toksikokinetiniais duomenimis, jei juos galima gauti tuo metu, kai planuojami atitinkami tyrimai. Pasirenkant dozes atsižvelgiama į toksikokinetinius duomenis, kaip antai į absorbcijos saturaciją, matuojamą veikliųjų medžiagų ir (arba) metabolitų sisteminiu įsisavinamumu.

Laikoma, kad dozės, sukeliančios pernelyg didelį toksiškumą, nėra svarbios numatomam vertinimui. Veikliosios medžiagos kraujo koncentracijos nustatymas (pvz.,pagal Tmax) taikomas ilgalaikiuose tyrimuose.

Renkant duomenis ir rengiant ataskaitas negalima sujungti duomenų apie nepiktybinių ir piktybinių navikų atvejus. Rengiant pranešimus negalima sujungti duomenų apie nepanašius ir nesusijusius navikus (nesvarbu, ar jie nepiktybiniai, ar piktybiniai), atsirandančius tame pačiame organe.

Siekiant išvengti painiavos nomenklatūroje ir pranešant apie navikus vartojama tradicinė histopatologinė terminija, paprastai vartojama atliekant tyrimus, pavyzdžiui, skelbiama Tarptautinės vėžio tyrimų agentūros. Būtina nurodyti naudojamą sistemą.

Į biologines medžiagas, kurios pasirenkamos histopatologiniams tyrimams, įtraukiamos medžiagos, kurios pasirinktos siekiant gauti daugiau informacijos apie pažeidimus, nustatytus atliekant bendrąjį patologinį tyrimą. Jeigu reikia nustatyti veikimo mechanizmą, gali būti naudinga taikyti turimas specialias histologines (dažymo) ir histochemines metodikas, atlikti elektronų mikroskopinius tyrimus; jei šie metodai taikomi, jie pateikiami.

5.6. Reprodukcinis toksiškumas

Turi būti ištirtas ir nurodytas galimas poveikis reprodukcinei fiziologijai ir palikuonių vystymuisi, susijęs su šiais aspektais:

— kenksmingumu patinų ir patelių reprodukcinėms funkcijoms arba gebai, pavyzdžiui, poveikis poravimosi ciklui, seksualiniam elgesiui, visiems spermatogenezės ar ovogenezės aspektams arba hormonų aktyvumas ar fiziologinė reakcija, kuri gali pakenkti apvaisinimo gebai, pačiam apvaisinimui ar apvaisinto kiaušinėlio vystymuisi, įskaitant implantaciją,

— kenksmingu poveikiu palikuonims, pavyzdžiui,normalų vystymąsi trikdantis poveikis ir prieš gimimą, ir po jo. Prie to priskiriamas morfologinis nesubrendimas, kaip antai anogenitalinis atstumas, spenelių išlikimas ir funkciniai sutrikimai (kaip antai reprodukcinis ir neurologinis poveikiai).

Turi būti pranešta apie kartose išryškėjusius poveikius.

Veiklioji medžiaga ir susiję jos metabolitai išmatuojami piene antroje tyrimo pakopoje, kai jaunikliuose pastebimi susiję poveikiai arba tikimasi, kad jie pasireikš (pvz., pagal koncentracijų intervalo nustatymo bandymą).

Galimi neurotoksiniai, imunotoksiniai poveikiai ir galimai su hormonų sistemos pokyčiais susiję poveikiai atidžiai išnagrinėjami ir pranešami.

Tyrimuose atsižvelgiama į visus turimus ir susijusius duomenis, įskaitant bendrų toksiškumo tyrimų rezultatus, jei įtraukiami susiję parametrai (pvz., spermos analizė, poravimosi cikliškumas, reprodukcinių organų histopatologija) bei informacija, susijusi su veikliosios medžiagos struktūriniais analogais.

Nors aiškinant apdorojimo reakcijas paprastai naudojami tuo pačiu metu gauti kontroliniai duomenys, istoriniai kontroliniai duomenys gali padėti aiškinant tam tikrus reproduktyvumo tyrimus. Pateikiami istoriniai kontroliniai duomenys turi būti gauti tuo pačiu metu tiriant tas pačias rūšis ir padermes, kurios toje pačioje laboratorijoje buvo laikomos panašiomis sąlygomis.

Į informaciją apie istorinius kontrolinius duomenis įtraukiama:

a) rūšies ir padermės nustatymas, tiekėjo pavadinimas ir konkrečios kolonijos nustatymas, jei tiekėjo veikla apima daugiau nei vieną geografinę vietovę;

b) laboratorijos pavadinimas ir tyrimo datos;

c) bendrųjų sąlygų, kuriomis buvo laikomi gyvūnai, aprašymas, įskaitant mitybos būdą ir rūšį ir, jei įmanoma, suvartotą kiekį;

d) kontrolinių gyvūnų apytikslis amžius (dienomis) ir svoris tyrimo pradžioje ir tada, kai jie buvo nugaišinti arba nugaišo;

e) kontrolinės grupės mirtingumo modelio, pastebėto tyrimo metu arba pabaigoje, aprašymas ir kiti su tuo susiję pastebėjimai (pvz., ligos, infekcijos);

f) laboratorijos pavadinimas ir mokslininkų, atsakingų už tyrimo patologinių duomenų rinkimą ir aiškinimą, vardai ir pavardės.

Pateikiami kiekvieno tyrimo istoriniai kontroliniai duomenys nurodant absoliučias vertes ir procentinę dalį bei santykines arba perskaičiuotas vertes tais atvejais, kai jos naudingos atliekant vertinimą. Jei pateikiami sudėtiniai duomenys arba duomenų santrauka, įtraukiama informacija apie verčių intervalus, vidurkį, vidutinį ir, jei taikoma, standartinį nuokrypius.

Siekiant gauti vystymosi toksiškumo tyrimams rengti ir rezultatams interpretuoti naudingos informacijos, gali būti įtraukiama informacija apie veikliosios medžiagos kraujo koncentraciją tėvuose ir vaisiuje arba jaunikliuose.

5.6.1. Kartų tyrimai

Drauge su kitais atitinkamais duomenimis ir informacija apie veikliąją medžiagą pateikiamų kartų tyrimų pakanka, kad būtų galima įvertinti pasikartojančio sąlyčio su veikliąja medžiaga poveikį reprodukcijai, visų pirma:

a) tiesioginį ir netiesioginį sąlyčio su veikliąja medžiaga poveikį reprodukcijai;

b) visus nereprodukcinius neigiamus poveikius, pasireiškiančius gavus mažesnes dozes nei trumpo laikotarpio ir lėtinio toksiškumo bandymuose;

c) NOAEL, atsižvelgiant į toksiškumą tėvams, reprodukcinius rezultatus ir jauniklių vystymąsi.

Būtinos sąlygos

Pateikiami reprodukcinio toksiškumo tyrimai su vėlyvesnės negu antros kartos žiurkėmis.

Išplėstas EBPO vienos kartos reprodukcinio toksiškumo tyrimas gali būti taikomas kaip kelių kartų tyrimo alternatyva.

Jei dėl tikslesnio poveikio reprodukcijai interpretavimo būtina atlikti papildomus tyrimus ir jei tokios informacijos dar neturima, gali būti reikalaujama atlikti tuos papildomus tyrimus, kad gauti informacijos apie paveiktą lytį ir galimus mechanizmus.

5.6.2. Vystymosi toksiškumo tyrimai

Drauge su kitais atitinkamais duomenimis ir informacija apie veikliąją medžiagą pateikiamų vystymosi toksiškumo tyrimų pakanka, kad būtų galima įvertinti pasikartojančio sąlyčio su veikliąja medžiaga poveikį embriono ir vaisiaus vystymuisi, visų pirma:

a) nustatyti tiesioginį ir netiesioginį sąlyčio su veikliąja medžiaga poveikį embriono ir vaisiaus vystymuisi;

b) nustatyti bet kokį toksiškumą motinai;

c) nustatyti pastebėtos reakcijos ir veislinių patelių bei jauniklių gautos dozės santykį;

d) nustatyti NAOEL toksiškumui motinai ir jauniklių vystymuisi;

e) pateikti papildomos informacijos apie neigiamą poveikį palikuonių besilaukiančioms patelėms ir palyginti jį su poveikiu nesilaukiančioms;

f) pateikti papildomos informacijos apie bet kokį bendrojo toksinio poveikio palikuonių besilaukiančioms patelėms sustiprėjimą.

Būtinos sąlygos

Vystymosi toksiškumo tyrimai turi būti atliekami visais atvejais.

Bandymo sąlygos

Oralinis toksiškumas vystymuisi nustatomas naudojant žiurkes ir triušius; tyrimas su žiurkėmis neatliekamas, jei vystymosi toksiškumas buvo atitinkamai įvertintas kaip išplėsto vienos kartos reprodukcinio toksiškumo tyrimo dalis.

Vertinant riziką žmonėms gali būti pravartu ištirti ir kitus sąlyčio būdus. Nesubrendimas ir pakitimai nurodomi atskirai ir kartu, kad būtų glaustai nurodyti visi atskiruose embrionuose pastebėti susiję pokyčiai, vykstantys pagal tipišką modelį, arba pokyčiai, kurie, būdami to paties tipo, pasižymi skirtingu intensyvumo laipsniu.

Ataskaitoje nurodomi nesubrendimo ir pakitimų diagnostikos kriterijai. Kai įmanoma, taikomas Tarptautinės teratologijos bendrijų federacijos terminų glosarijus.

Atsižvelgiant į pastebėjimus, atlikus kitus tyrimus, arba sprendžiant iš bandomosios medžiagos veikimo būdo, gali būti reikalaujama atlikti papildomus tyrimus arba pateikti papildomos informacijos apie pogimdyminį poveikio pasireiškimą, kaip antai vystymosi neurotoksiškumą.

5.7. Neurotoksiškumo tyrimai

5.7.1. Neurotoksiško poveikio graužikams tyrimas

Atliekant neurotoksiško poveikio graužikams tyrimus, turi būti gauta pakankamai duomenų, kad būtų galima įvertinti galimą veikliosios medžiagos neurotoksiškumą (poveikį nervų sistemai ir neuropatologinį poveikį) po vienkartinio ir daugkartinio sąlyčių.

Būtinos sąlygos

Tokie tyrimai atliekami su veikliosiomis medžiagomis, kurių struktūra yra panaši arba susijusi su veikliųjų medžiagų, sukeliančių neurotoksiškumą, struktūra, arba jie atliekami su veikliosiomis medžiagomis, kurios sukelia specifinius potencialaus neurotoksiškumo simptomus, neurologinius požymius arba neuropatologinius pakitimus toksiškumo tyrimų metu, kai dozės nėra susietos su nurodytu bendruoju toksiškumu. Taip pat vertinama galimybė atlikti tokius tyrimus dėl neurotoksinio pesticidų poveikio.

Į įprastus toksikologinius tyrimus turi būti įtraukti neurotoksiškumo tyrimai.

5.7.2. Uždelstos polineuropatijos tyrimai

Uždelstos polineuropatijos tyrimuose pateikiama pakankamai duomenų, kad būtų galima įvertinti, ar veiklioji medžiaga po ūmaus ir pakartotinio sąlyčio galėtų sukelti uždelstą polineuropatiją. Pakartotinio sąlyčio tyrimo gali būti atsisakyta, nebent yra cheminių junginių kaupimosi ir neuropatinės tikslinės estarazės slopinimo požymių arba klinikinių ir (arba) histopatologinių uždelstos polineuropatijos simptomų, kai vištos gauna beveik LD50 dozę, kaip nustatyta atlikus vienos dozės bandymą.

Būtinos sąlygos

Šie tyrimai atliekami su veikliosiomis medžiagomis, kurių struktūra panaši arba susijusi su medžiagų, sukeliančių uždelstą polineuropatiją, struktūra, pavyzdžiui, su organinių fosfatų junginiais.

5.8. Kiti toksikologiniai tyrimai

5.8.1. Metabolitų toksiškumo tyrimai

Paprastai nereikalaujama atlikti papildomų tyrimų, jeigu jie susiję su kitokiomis medžiagomis negu veikliosios medžiagos. Dėl būtinumo atlikti papildomus tyrimus kiekvienu atveju sprendžiama atskirai.

Kai dėl metabolizmo arba kitų procesų augalų metabolitai arba metobolitai, esantys gyvūniniuose produktuose, dirvožemyje, požeminiame vandenyje, atvirame ore, skiriasi nuo toksikologiniuose tyrimuose naudotų gyvūnų metabolitų arba jų gyvūnuose aptinkami nedideliais kiekiais, kiekvienu atveju atliekami tolesni bandymai, atsižvelgiant į metabolito kiekį ir metabolito cheminę struktūrą, palyginti su bepakaitiniu junginiu.

5.8.2. Papildomi veikliosios medžiagos tyrimai

Papildomi tyrimai atliekami tais atvejais, kai jie reikalingi pastebėtiems poveikiams paaiškinti, atsižvelgiant į turimus toksikologinių ir metabolizmo tyrimų rezultatus ir svarbiausius sąlyčio būdus. Tokie tyrimai gali apimti:

a) antros gyvūnų rūšies absorbcijos, pasiskirstymo, ekskrecijos ir metabolizmo tyrimus;

b) galimo imunotoksiškumo tyrimus;

c) tikslinį vienos dozės tyrimą, kuriuo nustatomos atitinkamos ūmaus poveikio etaloninės vertės (ŪPED, ŪLOSL);

d) kitų patekimo būdų tyrimus;

e) galimo kancerogeninio poveikio tyrimus;

f) mišinių poveikio tyrimus.

Reikalingi tyrimai planuojami individualiai, atsižvelgiant į tiriamus konkrečius parametrus ir siekiamus tikslus.

5.8.3. Poveikis, galintis sutrikdyti endokrininės sistemos veiklą

Esant įrodymų, kad veiklioji medžiaga gali turėti endokrininės sistemos veiklą trikdančių savybių, reikalaujama pateikti papildomos informacijos arba atlikti specifinius tyrimus, skirtus:

— paaiškinti veiklos pobūdį ir (arba) mechanizmą,

— pateikti pakankamai įrodymų dėl susijusio neigiamo poveikio.

Reikalingi tyrimai planuojami individualiai pagal Sąjungos arba tarptautiniu mastu priimtas gaires, atsižvelgiant į konkrečius parametrus, kuriuos reikia ištirti, ir tikslus, kuriuos reikia pasiekti.

5.9. Medicininiai duomenys

Nepažeidžiant Tarybos direktyvos 98/24/EB (11) 10 straipsnio, pateikiami turimi praktiniai duomenys ir informacija, susiję su apsinuodijimo simptomų atpažinimu, taip pat pirmosios pagalbos bei gydomųjų priemonių veiksmingumu. Į tokius duomenis ir informaciją įtraukiamos visų priešnuodžių farmakologijos arba saugos farmakologijos tyrimų ataskaitos. Jei taikytina, ištiriamas ir nurodomas galimų priešnuodžių veiksmingumas.

Turimi duomenys ir informacija, susiję su žmonių sąlyčiu, naudojami ekstrapoliacijos ir padarytų išvadų dėl tikslinių organų, dozės ir reakcijos santykio ir toksinio poveikio grįžtamumo pagrįstumui patvirtinti. Tokie duomenys gali būti gauti po atsitiktinio sąlyčio, sąlyčio darbe arba tikslinio apsinuodijimo ir, jei jie gaunami, turi būti pranešti.

5.9.1. Gamyklos personalo medicininė priežiūra ir stebėsenos tyrimai

Pateikiamos darbuotojų sveikatos priežiūros programų ir stebėsenos tyrimų ataskaitos kartu su išsamia informacija apie programos modelį, į priežiūros programą įtrauktų sąlytį su veikliąja medžiaga turėjusių asmenų skaičių, jų sąlyčio su veikliąja medžiaga pobūdį ir jų sąlytį su kitomis galimai pavojingomis medžiagomis. Šiose ataskaitose, jei įmanoma, nurodomi duomenys, susiję su veikliosios medžiagos veikimo mechanizmu. Jei taikoma, šiose ataskaitose įtraukiami duomenys apie poveikį dirbantiesiems gamybos įmonėse arba patiriantiems ar patyrusiems sąlytį su veikliąja medžiaga (pvz., stebėsenos tyrimų duomenys, gauti ištyrus operatorius, darbuotojus, rezidentus, pašalinius arba nelaiminguose atsitikimuose nukentėjusius asmenis). Pateikiama turima informacija apie neigiamą poveikį sveikatai, įskaitant duomenis apie darbuotojų ir kitų asmenų, patyrusių veikliosios medžiagos poveikį, organizmo alergišką reakciją; jei taikytina, į šią informaciją įtraukiami duomenys apie visus atvejus. Jei įmanoma, pateikiama išsami informacija apie sąlyčio dažnumą, lygį bei trukmę, taip pat pastebėtus simptomus ir kitus su tuo susijusius klinikinius duomenis.

5.9.2. Su žmonėmis susiję duomenys

Jei įmanoma, pateikiamos ataskaitos, parengtos atlikus tyrimus su žmonėmis, kaip antai toksikokinetinius ir metabolizmo bandymus arba odos dirginimo arba jautrinimo bandymus.

Bendru atveju pamatinės vertės grindžiamos gyvūnų tyrimais, bet jei turima moksliškai pagrįstų ir bandymų su žmonėmis etikos principų nepažeidžiančių tinkamų duomenų, kuriais remiantis matyti, kad žmonės yra jautresni ir todėl reglamentuojamos ribinės vertės turi būti mažesnės, taikomi šie duomenys, užuot naudojus tyrimų su gyvūnais duomenis.

5.9.3. Tiesioginės apžiūros

Kartu su ataskaitomis dėl pradėtų tolesnių tyrimų pateikiamos viešuose bibliografiniuose šaltiniuose pateiktos ataskaitos, susijusios su klinikiniais ir apsinuodijimo atvejais, jeigu šie leidiniai yra tarp patvirtintų žurnalų arba oficialių ataskaitų. Šiose ataskaitose, jei įmanoma, išsamiai aprašomas sąlyčio pobūdis, lygis ir trukmė, pastebėti klinikiniai simptomai, taikomos pirmosios pagalbos ir terapinės priemonės, taip pat visi atlikti matavimai bei pastebėjimai.

Šie dokumentai, jeigu jie yra pakankamai išsamiai pagrįsti, naudojami duomenų apie gyvūnus ekstrapoliacijos žmonėms pagrįstumui patvirtinti ir tik žmonėms būdingam nenumatytam neigiamam poveikiui nustatyti.

5.9.4. Epidemiologiniai tyrimai

Jei įmanoma, pateikiami atitinkami epidemiologiniai tyrimai.

5.9.5. Apsinuodijimo diagnozė (veikliosios medžiagos ir metabolitų nustatymas), konkretūs apsinuodijimo požymiai, klinikiniai bandymai

Jei įmanoma, pateikiamas išsamus klinikinių požymių ir apsinuodijimo simptomų aprašymas, įskaitant ankstyvuosius požymius bei simptomus ir išsamius klinikinių bandymų duomenis, naudingus diagnostikai, išsamiai nurodant visus reikšmingus laikotarpius, susijusius su oraliniu, odos arba inhaliaciniu sąlyčiu su įvairaus kiekio veikliąja medžiaga.

5.9.6. Siūlomas gydymas: pirmosios pagalbos priemonės, priešnuodžiai, medicininis gydymas

Aprašomos pirmosios pagalbos priemonės, naudotinos apsinuodijimo (faktinio arba tariamo) medžiagomis arba jų patekimo į akis atvejais. Išsamiai aprašomi terapijos metodai, naudotini apsinuodijus medžiagomis arba joms patekus į akis, įskaitant, jei taikytina, priešnuodžių vartojimą. Tam tikrais atvejais pateikiama praktine patirtimi pagrįsta informacija, jeigu jos yra ir ji yra prieinama, o kitais atvejais (kai taikoma) – teoriškai pagrįsta informacija apie alternatyvius gydymo metodus. Aprašomos kontraindikacijos, susijusios su tam tikrais metodais, ypač su bendrosiomis medicinos problemomis ir būsenomis.

5.9.7. Numatomas apsinuodijimo poveikis

Aprašomas numatomas apsinuodijimo poveikis ir jo trukmė, jeigu apie tai žinoma. Tame apraše apibūdinama šių veiksnių įtaka:

— sąlyčio arba vartojimo pobūdžio, lygio bei trukmės ir

— skirtingo laikotarpio tarp sąlyčio arba vartojimo ir gydymo pradžios.

6 SKYRIUS

Likučiai apdorotuose produktuose, maisto produktuose ir pašaruose arba ant jų

6.1. Likučių laikymo trukmė

Atliekant likučių laikymo stabilumo tyrimus tiriamas iki tyrimo saugomų likučių stabilumas augaluose, augaliniuose produktuose ir gyvūniniuose produktuose.

Būtinos sąlygos

Jei mėginiai yra užšaldomi per 24 valandas po paėmimo ir, jeigu žinoma, kad cheminis junginys paprastai pasižymo lakumu ir labilumu, nereikalaujama pateikti duomenų apie mėginių, kurie ekstrahuojami ir ištiriami per 30 dienų (žymėtųjų medžiagų atveju, per 6 mėnesius) nuo paėmimo, stabilumą.

Jei ekstraktai nėra tiriami iš karto, tiriamas jų stabilumas.

Bandymo sąlygos

Nežymėtųjų veikliųjų medžiagų tyrimai atliekami su reprezentatyviais substratais. Jie gali būti atliekami su mėginiais, paimtais iš apdorotų kultūrinių augalų ar gyvūnų, kuriuose susikaupė likučių, arba atliekant sodrinimo bandymus. Pastaruoju atveju į įprastinėmis laikymo sąlygomis laikyti parengtus kontrolinius mėginius turėtų būti pridėtas žinomas kiekis cheminės medžiagos.

Tyrimuose vertinamas atskirų su rizikos vertinimu susijusioje likučių apibrėžtyje nurodytų komponentų stabilumas; tuo tikslu į skirtingus mėginius gali reikėti pridėti skirtingų analičių. Jei tyrimo tikslai yra skirtingi (pvz., tiriami tik pavieniai cheminiai junginiai arba bendra funkcinė grupė), gali reikėti daugiau nei vieno duomenų apie stabilumą laikant rinkinio.

Stabilumo tyrimų trukmė turi būti pakankamai ilga, kad būtų galima išnagrinėti laiką, kurį mėginiai arba ekstraktai buvo laikomi atitinkamiems tyrimams.

Pateikiama išsami informacija apie mėginio parengimą ir mėginių bei ekstraktų laikymo sąlygas (temperatūrą ir trukmę). Tais atvejais, kai skilimas laikymo metu yra reikšmingas (daugiau nei 30 %), turi būti pakeičiamos mėginių laikymo sąlygos arba mėginiai nelaikomi prieš tyrimą. Pakartotinai atliekami visi tyrimai, kuriuose taikytos laikymo sąlygos buvo nepatenkinamos.

Jei mėginiai neištiriami per 24 valandas po ekstrahavimo, naudojant mėginių ekstraktus pateikiami duomenys ir apie medžiagos stabilumą laikymo laikotarpiu.

Rezultatai išreiškiami absoliučiomis vertėmis (mg/kg), nekoreguojamii regeneruojant, taip pat nurodomas nominalios pamatinės vertės procentinis dydis.

6.2. L