KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) 2020/870

2020 m. birželio 24 d.

kuriuo importuojamiems Egipto kilmės ištisinių gijų stiklo pluošto produktams nustatomas galutinis kompensacinis muitas, galutinai surenkamas laikinasis kompensacinis muitas ir taikomas registruotiems importuojamiems Egipto kilmės ištisinių gijų stiklo pluošto produktams nustatytas galutinis kompensacinis muitas

EUROPOS KOMISIJA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,

atsižvelgdama į 2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2016/1037 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau – pagrindinis reglamentas), ypač į jo 15 straipsnį ir 16 straipsnio 4 dalį,

kadangi:

1. PROCEDŪRA

1.1. Inicijavimas

(1) 2019 m. birželio 7 d. Europos Komisija (toliau – Komisija), remdamasi pagrindinio reglamento 10 straipsniu, inicijavo antisubsidijų tyrimą dėl į Europos Sąjungą (toliau – Sąjunga) importuojamų Egipto kilmės ištisinių gijų stiklo pluošto produktų (toliau – stiklo pluošto armatūra, SPA).

(2) Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbė pranešimą apie inicijavimą (2) (toliau – pranešimas apie inicijavimą).

(3) Komisija tyrimą inicijavo gavusi skundą, kurį gamintojų, kurie pagamina 71 % viso produkto Sąjungoje, vardu 2019 m. balandžio 24 d. pateikė Europos stiklo pluošto gamintojų asociacija (toliau – APFE arba skundo pateikėjas).

(4) Atlikdama tyrimą Komisija nustatė papildomų įrodymų dėl atitinkamų subsidijų, iš kurių ne visos buvo įtrauktos į pranešimą apie inicijavimą. Todėl Komisija pagal pagrindinio reglamento 10 straipsnio 7 dalį nusprendė įtraukti šias subsidijas į vykdomą tyrimą ir atitinkamai iš dalies pakeisti pranešimą apie inicijavimą.

(5) 2020 m. vasario 12 d. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbė pranešimą, kuriuo pranešimas apie inicijavimą iš dalies pakeistas (3). Todėl į bylos medžiagą įtrauktas atitinkamas raštas, o Egipto Vyriausybė buvo pakviesta dalyvauti konsultacijose dėl šių papildomų subsidijų.

1.2. Laikinosios priemonės

(6) 2020 m. kovo 7 d. Komisija Įgyvendinimo reglamentu (ES) 2020/379 (4) (toliau – laikinasis reglamentas) į Sąjungą importuojamai Egipto kilmės stiklo pluošto armatūrai (SPA) nustatė laikinuosius kompensacinius muitus.

(7) Kaip nurodyta laikinojo reglamento 27 konstatuojamojoje dalyje, atliekant subsidijavimo ir žalos tyrimą nagrinėtas 2018 m. balandžio 1 d. – 2019 m. kovo 31 d. laikotarpis (toliau – tiriamasis laikotarpis arba TL), o tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas nagrinėtas laikotarpis nuo 2016 m. sausio 1 d. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos (toliau – nagrinėjamasis laikotarpis).

1.3. Tolesnė procedūra

(8) Remdamasi Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbtu pranešimu, kuriuo iš dalies keičiamas pranešimas apie inicijavimą (žr. 4 konstatuojamąją dalį), Komisija Egipto Vyriausybei, eksportuojančiam gamintojui ir Kinijos Liaudies Respublikos Vyriausybei (toliau – Kinijos Vyriausybė) nusiuntė prašymą pateikti informaciją.

(9) Prašymas pateikti informaciją Egipto Vyriausybei buvo nusiųstas siekiant visapusiškai ištirti eksportuojančiam gamintojui naudos suteikusį Egipto ir Kinijos Vyriausybių bendradarbiavimą. Atsižvelgdama į Kinijos Vyriausybės įsitraukimą ir glaudų bendradarbiavimą su Egipto Vyriausybe subsidijuojant Egipto kilmės SPA (toliau – tiriamasis produktas), Komisija nustatė, kad Kinijos Vyriausybė šiame tyrime yra suinteresuotoji šalis ir persiuntė jai Egipto Vyriausybei išsiųstą prašymą pateikti informaciją bei pakvietė bendradarbiauti per tyrimą. Tačiau Kinijos Vyriausybė į Komisijos kvietimą neatsakė ir tyrimo suinteresuotąja šalimi neužsiregistravo.

(10) Po pranešimo, kuriuo iš dalies keičiamas pranešimas apie inicijavimą, paskelbimo gavusi prašymą pateikti informaciją, Egipto Vyriausybė pirmiausia pažymėjo, kad iš jos negali būti prašoma pateikti informaciją arba koordinuoti jos jurisdikcijai nepriklausančių Vyriausybės arba privačiojo sektoriaus subjektų atsakymus.

(11) Antra, Egipto Vyriausybė taip pat pažymėjo, kad Komisijos prašoma informacija Egipto Vyriausybės jurisdikcijai nepriklauso. Pasak Egipto Vyriausybės, paprašiusi pateikti informaciją, kuri tyrimui nėra būtina, Komisija užkrovė Egipto Vyriausybei nepagrįstą naštą.

(12) Trečia, Egipto Vyriausybė nurodė, kad Komisija faktiškai įtraukia Kinijos Liaudies Respubliką (toliau – KLR arba Kinija) į šį tyrimą, tačiau prieš inicijuodama tyrimą nekviečia jos dalyvauti konsultacijose.

(13) Ketvirta, Egipto Vyriausybė pažymėjo, kad pagal pagrindinį antisubsidijų reglamentą subsidija yra laikoma suteikta tik tada, jeigu „kilmės arba eksportuojančios valstybės Vyriausybė skyrė finansinį indėlį“. Egipto Vyriausybė pažymėjo, kad pranešime, kuriuo iš dalies keičiamas pranešimas apie inicijavimą, nurodytos KLR Vyriausybės (toliau – Kinijos Vyriausybė) esą suteiktos subsidijos. Dėl to pranešimu, kuriuo iš dalies keičiamas pranešimas apie inicijavimą, Komisija pažeidė pagrindinį antisubsidijų reglamentą, nes į tyrimą įtraukė finansinius įnašus, kurių pagal ES teisę subsidijomis laikyti negalima.

(14) Galiausiai Egipto Vyriausybė nurodė, kad prašymas pateikti informaciją iš esmės yra pradinis klausimynas, kurį reikėjo išsiųsti Kinijos Vyriausybei. Todėl, skyrusi 15, o ne 30 dienų atsakymui pateikti, Komisija pažeidė Sutarties dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių (toliau – SKP sutartis) 12.1.1 straipsnį ir pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį.

(15) Komisija su Egipto Vyriausybės pozicija nesutiko. Dėl nepriklausymo Egipto Vyriausybės jurisdikcijai ir Kinijos Vyriausybės, kaip eksporto šalies Vyriausybės, de facto įtraukimo į tyrimą Komisija mano, kad Komisijos tiriamos subsidijos suteiktos Egipto ir Kinijos Vyriausybėms bendradarbiaujant. Todėl subsidijas galima priskirti Egiptui, nes Egipto Vyriausybė Kinijos Vyriausybės priemones pripažino ir patvirtino kaip savo pačios priemones. Išsamios išvados šiuo klausimu yra išdėstytos šio reglamento 3.2.2 skirsnyje.

(16) Komisija taip pat pažymėjo, kad Egipto Vyriausybės prašė pateikti informaciją apie bendrą Kinijos bankų sektoriaus teisinę bazę ir apie Kinijos finansų įstaigas, nes Egipto Vyriausybė šiame tyrime yra suinteresuotoji Vyriausybė ir, kaip paaiškinta 3.2.2 skirsnyje, subsidijas galima priskirti Egipto Vyriausybei. Taigi prašyta informacija buvo būtina, kad Komisija galėtų nustatyti, ar vykdomas subsidijavimas.

(17) Be to, Komisija tiesiogiai suteikė galimybę Kinijos Vyriausybei užsiregistruoti suinteresuotąja šalimi ir pateikti prašytą informaciją minėtais klausimais tiesiogiai. Iš tikrųjų, kaip paaiškinta 96 ir 97 konstatuojamosiose dalyse, Egipto ir Kinijos Vyriausybės sukūrė trijų administracinių lygmenų valdymo mechanizmą. Jis numatytas KLR prekybos ministerijos ir Sueco kanalo ekonominės zonos bendrosios administracijos 2016 m. susitarimo dėl Egipto Sueco ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonos 8 straipsnyje. Šis mechanizmas sukurtas, inter alia, klausimams, kurie gali turėti įtakos bendradarbiavimo zonos veikimui (taip pat ir kompensacinių muitų nustatymo iš tos zonos eksportuojamoms prekėms), spręsti.

(18) Todėl, net jei tam tikros prašytos informacijos Egipto Vyriausybė neturėjo, Komisija mano, kad Egipto Vyriausybė turėjo visas būtinas priemones prašomai informacijai iš Kinijos Vyriausybės gauti.

(19) Komisija taip pat nesutiko su tuo, kaip Egipto Vyriausybė vertina prašymą pateikti informaciją. Prašymas pateikti informaciją išsiųstas keliais mėnesiais vėliau negu Egipto Vyriausybei skirtas pradinis klausimynas. Prašymas pateikti informaciją išsiųstas tam, kad Komisija galėtų surinkti papildomus duomenis, kurie tapo reikalingi, atsižvelgiant į per tyrimą Komisijos surinktus papildomus įrodymus. Dėl šio aspekto Komisija pažymėjo, kad Egipto Vyriausybė pradinį klausimyną jau buvo gavusi ir kad jam užpildyti buvo skirtos 37 dienos.

(20) Komisija taip pat pažymėjo, kad prašyme pateikti informaciją iš esmės prašyta informacijos tik apie kitas per tyrimą nustatytas susijusias subsidijas ir kad prašytos informacijos lygmens ir kiekio jokiu būdu negalima lyginti su pradiniame klausimyne prašyta pateikti informacija. Galiausiai Komisija pažymėjo, kad visas laikotarpis (įskaitant prašymą pratęsti terminą), per kurį Egipto Vyriausybė turėjo atsakyti į šį papildomą prašymą pateikti informaciją, buvo 22 dienos, nors jau buvo pasiektas pakankamai vėlyvas tyrimo etapas.

(21) Taigi, palyginusi laiką, skirtą Egipto Vyriausybei atsakyti į prašymą pateikti išsamią informaciją pradiniame klausimyne, su laiku, per kurį turėjo būti patenkintas prašymas pateikti papildomą informaciją, Komisija laikėsi nuomonės, kad Egipto Vyriausybei buvo skirta pakankamai laiko.

(22) Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, šie Egipto Vyriausybės argumentai buvo atmesti.

(23) Atskleidus esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis nustatyti laikinieji kompensaciniai muitai (toliau – pirminis faktų atskleidimas), Egipto Vyriausybė ir Egipto eksportuojantis gamintojas raštu išdėstė savo pozicijas dėl preliminarių išvadų.

(24) Egipto Vyriausybei ir Egipto eksportuojančiam gamintojui suteikta galimybė būti išklausytiems.

(25) Egipto Vyriausybei taip pat surengtas klausymas, kuriame dalyvavo prekybos bylas nagrinėjantis pareigūnas.

(26) Komisija išnagrinėjo suinteresuotųjų šalių pateiktas pastabas ir išsamiai jas aptarė šiame reglamente.

(27) Dėl COVID-19 plitimo grėsmės ir dėl priemonių, kurių buvo imtasi kovojant su šiuo protrūkiu (5), Komisija negalėjo patikrinti Egipto eksportuojančio gamintojo ir Egipto Vyriausybės pateiktų duomenų. Kadangi šios aplinkybės susiklostė labai vėlyvu tyrimo etapu ir kitos išeities nebebuvo (pvz., surengti nuotolinį posėdį ir pateiktą informaciją patikrinti nuotoliniu būdu pagal kitus patikimus šaltinius, kaip nurodyta Komisijos šiuo klausimu paskelbtame pranešime dėl COVID-19), Komisija apskaičiuodama subsidiją išimties tvarka rėmėsi šių šalių pateikta informacija, patikrinta pagal visą turimą informaciją.

1.4. Galutinis faktų atskleidimas

(28) Komisija visoms suinteresuotosioms šalims pranešė esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remdamasi ji ketino nustatyti galutinį kompensacinį muitą į Sąjungą importuojamai Egipto kilmės SPA (toliau – galutinis faktų atskleidimas).

(29) Po galutinio faktų atskleidimo Egipto Vyriausybė, „Jushi Group“, skundo pateikėjai ir Europos SPA naudotojų ir platintojų grupė pateikė pastabų raštu ir išreiškė savo nuomonę dėl galutinių išvadų.

(30) Šalims, kurios prašė suteikti galimybę būti išklausytoms, tokia galimybė buvo suteikta. Po galutinio faktų atskleidimo Komisijos tarnybos surengė klausymus su Egipto Vyriausybe ir „Jushi Group“.

(31) Komisija išnagrinėjo ir išsamiai aptarė suinteresuotųjų šalių po galutinio faktų atskleidimo pateiktas pastabas ir jas aptarė šiame reglamente.

1.5. Tiriamasis laikotarpis ir nagrinėjamasis laikotarpis

(32) Kadangi pastabų dėl tiriamojo laikotarpio ir nagrinėjamojo laikotarpio negauta, laikinojo reglamento 27 konstatuojamoji dalis buvo patvirtinta.

2. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS

2.1. Argumentai dėl produkto apibrėžtosios srities

(33) Kadangi jokių pastabų dėl produkto apibrėžtosios srities negauta, Komisija patvirtino laikinojo reglamento 44 ir 48 konstatuojamosiose dalyse išdėstytas išvadas.

3. SUBSIDIJAVIMAS

3.1. Į šį tyrimą įtrauktos subsidijos ir subsidijų programos

(34) Remiantis skunde, pranešime apie inicijavimą, pranešime, kuriuo iš dalies keičiamas pranešimas apie inicijavimą, atsakymuose į Komisijos klausimyną ir į prašymą pateikti papildomą informaciją pateikta informacija, buvo tiriamas įtariamas subsidijavimas Egipto Vyriausybės subsidijomis, t. y.: a) lengvatinės politikos paskolos, kredito linijos, kitas finansavimas, draudimas ir garantijos; b) Vyriausybės tiekiamos prekės ir teikiamos paslaugos už mažesnį nei pakankamą atlygį: — Vyriausybės elektros energijos tiekimas už mažesnį nei pakankamą atlygį; — Vyriausybės žemės suteikimas už mažesnį nei pakankamą atlygį; c) negautos pajamos pagal tiesioginio atleidimo nuo mokesčių ir mokesčių mažinimo programas: — specialiojoje ekonominėje zonoje esančioms bendrovėms teikiamos eksporto ir importo mokesčio lengvatos; d) negautos pajamos pagal netiesioginių mokesčių ir importo muitų programas: — atleidimas nuo pridėtinės vertės mokesčio (PVM) ir importo muitų lengvatos, taikomos naudojamai importuotai įrangai; — atleidimas nuo PVM ir importo muitų netaikymas importuojamoms žaliavoms, kurios yra naudojamos eksportuojamoms pagamintoms prekėms gaminti.

3.2. Sueco ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zona (toliau – Sueco EPB zona)

(35) Įtariamas subsidijavimas Egipte buvo teikiamas bendrovei, veikiančiai Kinijos ir Egipto įsteigtoje Sueco EPB zonoje. Zona apima 7,4 km2 teritoriją, kurią sudaro 1,34 km2 pradinė teritorija ir 6 km2 išplėsta teritorija.

(36) Šią specialiąją ekonominę zoną Kinija ir Egiptas įsteigė dar XX a. 10-ajame dešimtmetyje. Tuo metu tuometinis Egipto prezidentas lankėsi Kinijos specialiosiose ekonominėse zonose ir išreiškė norą pasinaudoti Kinijos specialiųjų zonų pavyzdžiu ir panašią struktūrą sukurti Egipte. Dėl to 1997 m. Kinijos ir Egipto Ministrai Pirmininkai pasirašė susitarimo memorandumą, pagal kurį abi šalys „susitaria bendradarbiauti kuriant laisvąją ekonominę zoną šiaurinėje Sueco kanalo dalyje, Kinijai dalijantis specialiųjų ekonominių zonų steigimo patirtimi, dalyvaujant su zona susijusių tyrimų modernizavimo veikloje ir skatinant atitinkamą Kinijos verslo sektorių prisidėti prie projektų, kurie bus vykdomi šioje zonoje“ (6).

(37) Rengdamasi sudaryti šį susitarimą Kinija paskyrė Tiandzino savivaldybėje įsteigtą valstybės valdomą įmonę „Tianjin Teda Investment Holding Co., Ltd.“ (toliau – „Tianjin TEDA“) vykdyti šią užduotį Kinijos vardu. „Tianjin TEDA“ ėmė bendradarbiauti su Egipto Sueco kanalo administracija, Egipto nacionaliniu banku ir dar keturiomis Egipto valstybės valdomomis įmonėmis ir drauge įsteigė Egipto ir Kinijos bendrąją įmonę (toliau – Egipto ir Kinijos bendroji įmonė), kad ji įkurtų ir įrengtų ekonominę zoną. Kinijai priklausė 10 %, o Egiptui – 90 % Kinijos ir Egipto bendrosios įmonės akcijų. 1998 m. Sueco gubernatorius perdavė atitinkamą žemės sklypą, esantį Sueco zonos šiaurės vakarų įlankoje, Egipto ir Kinijos bendrajai įmonei. Tačiau po to kelerius metus projekto įgyvendinimas į priekį pasistūmėjo nedaug (7).

(38) 2002 m. Egipto Vyriausybė platesnę 20 km2 teritoriją, kurioje buvo Sueco EPB zona, t. y. Sueco ekonominės zonos šiaurės vakarų įlanką, oficialiai priskyrė specialiajai ekonominei zonai (toliau – SEZ) (8). Todėl Egipto įstatymo Nr. 83/2002 dėl specialiųjų ekonominių zonų (toliau – Įstatymas Nr. 83/2002) nuostatos dabar taip pat taikomos Sueco EPB zonai.

(39) Naujas postūmis atsirado 2006 m., kai Kinija nusprendė toliau skatinti Kinijos bendroves investuoti užsienyje pagal „Go Global“ politiką. Dėl to Kinijos prekybos ministerija pasiūlė steigti vadinamąsias „užsienio prekybos ir bendradarbiavimo zonas“, o Sueco EPB zona tapo viena iš pirmųjų 18 oficialiai patvirtintų zonų (9). 2006 m. Pekine vykusiame Kinijos ir Afrikos bendradarbiavimo forumo aukščiausiojo lygio susitikime Kinijos Prezidentas Hu Jintao paskelbė, kad „per artimiausius trejus metus Afrikos valstybėse bus įsteigta nuo trijų iki penkių užsienio ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonų“ (10).

(40) 2007 m. Prekybos ministerija surengė konkursą, kad atrinktų vystytojus, kurie įrengtų antrajai grupei priskirtas oficialiai patvirtintas užsienio prekybos ir ekonominio bendradarbiavimo zonas. Konkursą dėl Sueco EPB zonos laimėjo „Tianjin TEDA“. 2008 m. spalio mėn. „Tianjin TEDA“ kartu su Kinijos ir Afrikos plėtros fondu įsteigė bendrąją įmonę „China-Africa TEDA Investment Co., Ltd.“ (toliau – „China-Africa TEDA“), kuri turėjo būti pagrindinis Kinijos investicijų subjektas bendradarbiavimo zonoje. „China-Africa TEDA“ susivienijo su Egipto ir Kinijos bendrąja įmone ir įsteigė naują bendrovę – „Egypt TEDA Investment Co.“ (toliau – „Egypt TEDA“) Sueco EPB zonos Egipte plėtrai skatinti. Šį kartą Kinijai priklausė 80 %, o Egiptui (atstovaujamam Egipto ir Kinijos bendrosios įmonės) 20 % akcijų. 2008 m., oficialiai įsteigus bendrovę, darbai zonoje sėmė sparčiai vykti. 2009 m. lapkričio 7 d. abiejų šalių Ministrai Pirmininkai iškilmingai patvirtino pradinę teritoriją ir Sueco EPB zoną paskelbė svarbiu abiejų šalių ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo projektu (11). Iki 2011 m. pabaigos pradinės teritorijos infrastruktūra buvo baigta kurti (12).

(41) 2012 m., po Egipte kilusių pilietinių neramumų, Prezidentas M. Morsi nuvyko oficialaus vizito į Kiniją. Per šį vizitą kalbėdamas apie zoną vadino ją pagrindiniu abiejų šalių dvišalio bendradarbiavimo projektu ir išreiškė viltį, kad vis daugiau Kinijos įmonių per šią zoną ir ateityje vykdysimus projektus investuos Egipte, taigi dalyvaus Egipto atkūrimo programoje (13).

(42) 2013 m. „Egypt TEDA“ ir Egipto valdžios institucijos pasirašė sutartį dėl teritorijos išplėtimo 6 km2. Nuo 2013 m. užsienio prekybos ir ekonominio bendradarbiavimo zonos, tokios kaip Sueco EPB zona, toliau buvo plėtojamos pagal Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvą. Todėl kitose šalyse esantys parkai tapo svarbia Kinijos bendrovių investavimo užsienyje priemone. Dėl to, ypač nuo 2013 m., Sueco EPB zona buvo įtraukta beveik į visus svarbius abiejų šalių Vyriausybių bendradarbiavimo dokumentus (14).

(43) 2014 m. Egiptas pradėjo įgyvendinti Sueco kanalo koridoriaus plėtros planą. Pagal šį planą 2015 m. SEZ buvo oficialiai įtraukta į platesnę Sueco kanalo ekonominę zoną (toliau – Sueco kanalo zona), apimančią visą 461 km2 Sueco kanalo teritoriją. Pagal Įstatymą Nr. 83/2002 ir jo dalinius pakeitimus visa teritorija dabar laikoma specialiąja ekonomine zona (15).

(44) 2015 m. gruodžio mėn. Prezidentas A. F. Sisi nuvyko vizito į Kiniją, per kurį paskelbė, kad Egiptas priima Prezidento Xi Jinpingo pasiūlymą bendradarbiauti pagal Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvą ir toliau plėtoti projektus Egipte. 2016 m. sausio 21 d. abu prezidentai iškilmingai patvirtino Sueco EPB zonos plėtros projektą, pagal kurį numatyta teritoriją išplėsti 6 km2. Per Prezidento Xi Jinpingo oficialų vizitą Egipte abi Vyriausybės 2016 m. sausio 21 d. pasirašė Kinijos Liaudies Respublikos prekybos ministerijos ir Egipto Arabų Respublikos Sueco kanalo ekonominės zonos bendrosios administracijos susitarimą dėl Sueco ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonos (toliau – Bendradarbiavimo susitarimas). Bendradarbiavimo susitarime išsamiau paaiškinta Sueco EPB zonos svarba ir teisinis statusas (16).

(45) Pagrindinis Bendradarbiavimo susitarimo tikslas buvo aiškiai raštu apibrėžti šio bendradarbiavimo tvarką, oficialiai įtvirtinti, kad bendradarbiaujama pagal Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvą, taip pat įtvirtinti Kinijos Vyriausybės paramą užsienyje veikiančioms bendrovėms. Tačiau daugiau duomenų apie Bendradarbiavimo susitarimo rengimo darbus nebuvo pateikta, nors Komisija konkrečiai to prašė.

(46) Pagal Bendradarbiavimo susitarimą abi Vyriausybės kartu plėtoja Sueco EPB zoną. Jos tai daro pagal atitinkamas nacionalines strategijas (Kinija – pagal Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvą, Egiptas – pagal Sueco kanalo koridoriaus plėtros planą). Tuo tikslu Egipto Vyriausybė suteikia žemės sklypą, darbo jėgą, tam tikrų mokesčių lengvatų, o zonoje veikiančios Kinijos bendrovės vykdo gamybą naudodamos savo išteklius, jų veiklai vadovauja jų vadovai. Kad būtų padengtos Egiptui trūkstamos lėšos, Kinijos Vyriausybė taip pat remia šį projektą skirdama reikalingus finansinius išteklius bendrovei „Egypt TEDA“ ir Sueco EPB zonoje veikiančioms Kinijos įmonėms.

(47) Sueco EPB zonoje veikiantis SPA gamintojas, „Jushi Egypt“, įsteigtas pagal Egipto įstatymus. Bendrovę įsteigė Kinijos patronuojančioji bendrovė „Jushi Group“. SPA gamintojo patronuojančioji bendrovė priklauso valstybės valdomo turto Priežiūros ir administravimo komisijai (toliau – Turto administravimo komisija). Patronuojamajai bendrovei Egipte steigti ji gavo atitinkamų Kinijos valdžios institucijų patvirtinimą (17). Patronuojamoji bendrovė yra finansuojama iš Kinijos gaunamomis lėšomis, naudoja iš Kinijos importuojamas žaliavas ir įrangą, jai vadovauja vadovai kinai, joje naudojamasi Kinijoje sukaupta praktine patirtimi. Bendrovė Egipte gamina SPA, kuri iš Sueco EPB zonos yra eksportuojama į ES.

(48) Siekdamos užtikrinti sklandų pirmiau paminėto Bendradarbiavimo susitarimo įgyvendinimą, abi Vyriausybės taip pat sukūrė trijų lygmenų konsultacijų mechanizmą. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad pirmuoju tarpvyriausybinių konsultacijų lygmeniu Egipto Arabų Respublikos Sueco kanalo ekonominės zonos bendroji administracija ir Kinijos Liaudies Respublikos Tiandzino savivaldybės Prekybos komisija pasirašė bendradarbiavimo susitarimą dėl Kinijos ir Egipto Sueco ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonos sukūrimo. Antruoju lygmeniu buvo sukurtas Sueco ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo valdymo komitetas, kuriam pavesta užtikrinti techninio lygmens diskusijas tarp Kinijos Tiandzino savivaldybės kompetentingų administracinių departamentų ir Egipto Sueco kanalo ekonominės zonos bendrosios administracijos atitinkamų kompetentingų departamentų. Reguliarūs šių komisijų posėdžiai vyko nuo 2017 m. Trečiuoju lygmeniu „Egypt TEDA“ ir atitinkami Egipto subjektai praneša apie problemas ir sunkumus, kurių kyla pirmiau paminėtais Vyriausybiniais lygmenimis.

3.2.1. Dalinis nebendradarbiavimas ir rėmimasis turimais faktais apie Sueco EPB zoną

3.2.1.1. Pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalies nuostatų taikymas Egipto Vyriausybės atžvilgiu

(49) Klausimyne, prašyme pateikti informaciją ir per tikrinamąjį vizitą Komisija prašė Egipto Vyriausybės pateikti tam tikrą informaciją apie Egipte įkurtą Sueco ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zoną. Šiuose prašymuose pateikti informaciją, be kitų klausimų, prašyta pateikti informaciją apie teisinę ir institucinę sistemą, taip pat apie Kinijos ir Egipto pasirašytus tarpvyriausybinius susitarimus.

(50) Ypač pažymėtina, kad iš dalies pakeitusi pranešimą apie inicijavimą, Komisija paprašė Egipto Vyriausybės pateikti informacijos apie Sueco EPB zonos veiklą ir jos teisinį pagrindą, ypač apie Egipto ir Kinijos Vyriausybių bendradarbiavimą kuriant ir formuojant Sueco EPB zonos verslo aplinką, galinčią pritraukti investuotojų iš Kinijos. Komisija taip pat paprašė pateikti informacijos apie tai, kaip „Egypt TEDA Investment Company“, TEDA kontroliuojančioji bendrovė ir Egipto bei Kinijos bendra darbo grupė kontroliuoja ir administruoja Sueco EPB zoną, ir informacijos apie Kinijos ir Afrikos plėtros fondo vaidmenį Kinijos užsienio investicijų srityje. Be to, Komisija taip pat paklausė Egipto Vyriausybės apie Kinijos Prekybos ministerijos Sueco EPB zonai suteiktą užsienio ekonominės ir bendradarbiavimo zonos statusą.

(51) Atsakydama į pateiktus klausimus Egipto Vyriausybė pateikė tik dalį prašytos informacijos, o į didžiąją dalį klausimų neatsakė.

(52) Egipto Vyriausybė pateikė informacijos apie Sueco EPB zonos veiklos teisinį pagrindą – Egipto ir Kinijos Vyriausybių tarptautines sutartis, kurios yra teisinis šių vyriausių tarpusavio bendradarbiavimo pagrindas siekiant sukurti palankias sąlygas Sueco EPB zonoje įsteigtoms bendrovėms, tokioms kaip eksportuojantis gamintojas.

(53) Tačiau Komisija vis tiek negavo informacijos apie įvairius susitarimus, susitarimo memorandumus arba kitus Kinijos ir Egipto Vyriausybių pasirašytus dokumentus dėl Sueco EPB zonos. Pavyzdžiui, Komisija viešuose šaltiniuose aptiko nuorodų į 2016 m. KLR ir Egipto Arabų Respublikos visapusiškos strateginės partnerystės stiprinimo penkerių metų įgyvendinimo gaires.

(54) Be to, 2017 m. balandžio mėn. oficialiai sudarytas „China-Egypt TEDA“ Sueco ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonos jungtinis valdymo komitetas. 2017 m. liepos mėn. buvo sudarytas Tarpvyriausybinis koordinavimo komitetas ir įvyko pirmasis jo bendras posėdis. Komisija negavo rašytinių dokumentų apie pagal šiuos įvairius konsultacijų mechanizmus vykusius posėdžius, išskyrus informaciją apie vieną Administravimo komisijos sušauktą posėdį.

(55) Kadangi Komisija šios informacijos neturėjo, ji padarė išvadą, kad negavo labai svarbios su šiuo tyrimo aspektu susijusios informacijos.

(56) Todėl Komisija pranešė Egipto Vyriausybei, kad, nagrinėjant įtariamą Sueco EPB zonoje įsteigtų bendrovių subsidijavimą ir jo mastą, vadovaujantis pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalimi, jai gali tekti remtis turimais faktais. Egipto Vyriausybė paprieštaravo ir pabrėžė, kad ji su Komisija visapusiškai bendradarbiavo. Tačiau Komisija laikėsi nuomonės, kad tiksli informacija apie dviejų Vyriausybių bendradarbiavimą kuriant ir administruojant Sueco EPB zoną, kaip paaiškinta šio reglamento 3.2.2 skirsnyje, teisiniam šio atvejo vertinimui turi esminės svarbos. Deja, po atitinkamo patikrinimo Komisija gavo tik kai kuriuos svarbius dokumentus ir tų dokumentų autentiškumo patikrinti negalėjo. Komisija taip pat negalėjo pratęsti diskusijos su Egipto Vyriausybe apie reikšmingus aspektus, kurie būtų padėję suprasti abiejų Vyriausybių bendradarbiavimo minėtoje zonoje mastą ir intensyvumą.

(57) Dėl to, kas išdėstyta pirmiau, Komisija pritaikė pagrindinio reglamento 28 straipsnį ir rėmėsi apie šiuos aspektus turimais faktais.

3.2.2. Teisinis vertinimas

(58) Sueco EPB zonos valdymo srityje Egipto ir Kinijos Vyriausybės glaudžiai bendradarbiauja, o šis bendradarbiavimas pirmiausia pasireiškia tuo, kad eksportuojančios šalies teritorijoje buvo įsteigta Egipto ir Kinijos bendroji įmonė. Egipto ir Kinijos Vyriausybės sutelkė savo išteklius, kad sukurtų Sueco EPB zonoje įsteigtam SPA gamintojui palankias sąlygas, o bendrovei tos sąlygos yra naudingos. Tokiu glaudžiu bendradarbiavimu sutelkti ištekliai padeda siekti bendro tikslo ir iš jų remiamas bendras naudos gavėjas – „Jushi Egypt“.

3.2.3. Vyriausybės arba valstybinės institucijos finansinis įnašas

(59) Pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punktą yra laikoma, kad subsidija yra teikiama, jeigu kilmės arba eksportuojančios valstybės Vyriausybė skyrė finansinį įnašą. SKP susitarimo 1.1 straipsnio a punkto 1 papunktyje taip pat pažymėta, kad subsidija yra laikoma teikiama, jeigu „Vyriausybė arba bet kuri valstybinė institucija yra suteikusi finansinį įnašą“.

(60) Egipto Vyriausybė suteikė bendrovei „Jushi Egypt“ žemės sklypą ir keletą mokesčių lengvatų. Taigi, šias subsidijas administravo ir suteikė tiesiogiai Egipto Vyriausybė.

(61) Tačiau nuo pat susitarimo memorandumo sudarymo 1997 m. Egipto Vyriausybė aktyviai stengėsi remti zoną ne tik tiesiogiai (suteikdama žemės sklypą ir mokesčių lengvatas), bet ir netiesiogiai (susitardama su Kinijos Vyriausybe dėl pagalbos plėtojant Sueco EPB zoną Egipto teritorijoje). Pagal Susitarimo memorandumo sąlygas Egipto Vyriausybė iš tikrųjų specialiai skatino „atitinkamą Kinijos verslo sektorių prisidėti prie projektų, kurie bus vykdomi šioje zonoje“. Po Prezidento M. Morsi vizito į Kiniją 2012 m. rugpjūčio mėn. Sueco EPB zonai „skirtas precedento neturintis Egipto Vyriausybės dėmesys ir parama“ (18). Pagal 2016 m. Bendradarbiavimo susitarimo 1 straipsnį abi sutarties šalys susitarė plėtoti zoną „pagal <...> esamus abiejų šalių įstatymus ir kitus teisės aktus“.

(62) Teisės akto, kuriuo įgyvendinamas Bendradarbiavimo susitarimas, 1 straipsnyje taip pat nurodyta, kad „pagal daugiašalius ir dvišalius susitarimus ir pagal esamus įstatymus ir kitus teisės aktus, kuriuos yra pasirašiusios arba kuriuos taiko Kinijos Liaudies Respublika ir Egipto Arabų Respublika, įsteigiamas Valdymo komitetas [atsakingas už Bendradarbiavimo zonoje vykdomo kasdienio darbo koordinavimą ir administravimą]“. Pagal Bendradarbiavimo susitarimo 4 straipsnį abi šalys pasižada „remti Bendradarbiavimo zonos įrengimą ir padėti ją įrengti, sukurti palankesnes sąlygas verslui ir Bendradarbiavimo zonos veiklai“. Tuo tikslu Egiptas sutiko, kad Kinija šiai zonai suteiktų „užsienio prekybos ir bendradarbiavimo zonos“ statusą.

(63) Bendradarbiavimo susitarimo 4 straipsnio 1 dalyje Kinija patvirtino, kad aptariama zona „turi teisę į atitinkamą Kinijos Vyriausybės politinę paramą ir palankesnes sąlygas, kurios yra taikomos užsienio ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonoms“. Be to, pagal Bendradarbiavimo susitarimo 5 straipsnį Kinijos Vyriausybė specialiai įsipareigojo „remti“ šią zoną ir tuo tikslu, be kitų dalykų, „skatinti atitinkamas finansų įstaigas teikti finansines priemones“ zonoje veikiančioms bendrovėms ir vykdomoms investicijoms.

(64) Taip pat pažymėtina, kad pagal Bendradarbiavimo susitarimo dėl Kinijos ir Egipto ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonos valdymo komiteto sukūrimo 2 straipsnio IV dalį valdymo komitetui pavedama „dėti visas pastangas, kad būtų sklandžiai įgyvendinta visa skatinamoji politika pagal Kinijos ir Egipto įstatymus ir kitus teisės aktus“, o pagal 2 straipsnio V dalį pavedama „koordinuoti atitinkamų finansų įstaigų veiklą, įskaitant, bet tuo neapsiribojant, bankų įstaigas, draudimo institucijas ir įvairius fondus, kurie teikia kreditinę paramą Bendradarbiavimo zonai ir joje įsteigtoms bendrovėms, ir sudaryti toms įstaigoms palankesnes sąlygas, taip pat padėti Bendradarbiavimo zonai ir joje įsteigtoms bendrovėms ieškoti galimybių pasinaudoti įvairesniais finansavimo kanalais“. Pagal to paties susitarimo 7 straipsnį Egipto ir Kinijos Vyriausybės įsipareigojo užtikrinti, kad visi esami arba būsimi įstatymai, kuriuose nustatomos palankesnės sąlygos negu bendradarbiavimo susitarime, bus viršesni už bendradarbiavimo susitarimą. Kinijos Vyriausybės lengvatinis finansavimas, teiktas zonoje veikiančiam SPA gamintojui, buvo suteiktas dėl šių įsipareigojimų ir tą finansavimą reikėtų vertinti būtent taip.

(65) Suvienydamos jėgas Egipto ir Kinijos Vyriausybės siekė keleto tikslų.

(66) Kaip nurodyta aukščiausiu politiniu lygmeniu (19), Egipto Vyriausybė siekė pritraukti Kinijos investicijas, praktinę patirtį ir kapitalą, kad galėtų skatinti Sueco kanalo ekonominės zonos ekonominę plėtrą ir kurti darbo vietas. Pagal Egipto ateities ilgalaikį planą iki 2022 m., kurį 2013 m. lapkričio mėn. paskelbė Egipto Planavimo departamentas, Sueco EPB zonai teks svarbus vaidmuo modernizuojant Egipto pramonę, per eksportą uždirbant pajamų užsienio valiuta, kuriant apmokestinimo sistemą ir sprendžiant nedarbo klausimą (20).

(67) Kinijos motyvai buvo kitokie. Kalbant apie pačias bendroves, Egipte tam tikros sąlygos joms yra palankesnės – mažesnės darbo sąnaudos, trumpesni pristatymo į pagrindines rinkas, tokias kaip ES, terminai. Be to, kaip paminėta 2014 m. „Jushi Group“ išleistame obligacijų prospekte, „dėl prekybos apsaugos kliūčių Kinijos eksportuojamo stiklo puošto rinkos kainos nepalankiai padidėjo, o tai padarė neigiamą poveikį „Jushi Group“ stiklo pluošto eksportui. <...> po „Jushi Egyptian Glass Fiber Co., Ltd.“ įsteigimo 2013 m. visų trijų regionų (21) produkto paklausą patenkins „Jushi Egypt“. Pirmiau minėti trys regionai bendrovės „Jushi Egypt“ produktams netaikys antidempingo muitų, tad antidempingo politikos poveikis bendrovių grupei „Jushi Group“ labai sumažės. Pagal „Jushi Egypt“ preliminarios stiklo pluošto produktų kainodaros, taikomos pirmiau paminėtų trijų regionų vartotojams, principus yra numatoma su vartotojais dalytis dėl mažesnio tarifo gaunama nauda, taip pat numatoma, kad emitentas pasinaudos galimybe sutaupyti išlaidų, susijusių su antidempingo muitais ir produktų siuntimu.“ Iš tikrųjų, nuo 2011 m. (22) ir nuo 2014 m. pabaigos (23) Kinijos kilmės SPA importui Europos Sąjungoje buvo taikomas antidempingo ir kompensacinis muitas, o ES yra vienas iš „trijų regionų“, minimų obligacijų prospekte.

(68) Kinijos Vyriausybės požiūriu, pagal Prekybos ministerijos 13-ąjį užsienio prekybos plėtros penkmečio planą viena iš pagrindinių užduočių yra stiprinti prekybos bendradarbiavimą su kitomis šalimis pagal Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvą ir taip skatinti bei plėsti, be kitų dalykų, aukštųjų technologijų produktų, koks yra SPA, eksportą. Plane nurodoma: „Stabilizuoti pranašių produktų, pavyzdžiui, darbui imlių produktų, eksportą į pirmiau minėtas šalis, pasinaudoti galimybėmis įrengti infrastruktūrą tose šalyse, plėsti didelės apimties visiškai sukomplektuotos įrangos technologijų, standartų ir paslaugų eksportą. Prisitaikyti prie pertvarkos tendencijų, modernizuoti tų šalių pramonę, spartinti elektromechaninių ir aukštųjų technologijų produktų eksportą. <...> Intensyvinti plėtrą besiformuojančiose rinkose ir, išsamiai apsvarsčius ekonomikos mastą, augimo spartą, išteklių panaudojimą, rizikos laipsnį ir kitus veiksnius, pradinei plėtrai pasirinkti keletą besiformuojančių rinkų. Plėsti pažangios techninės įrangos eksportą, skatinti aukštos kokybės, aukštos klasės ir lyginamąjį pranašumą turinčių pramonės sričių ir produktų eksportą“. Prie priemonių, kuriomis numatyta vykdyti šias užduotis, priskirtas „valstybinio lygmens ekonominės ir technologinės plėtros zonų ir įvairių parkų kūrimas“.

(69) Kaip nurodyta viename straipsnyje, „laikantis Vyriausybės departamentų gairių pagal Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvą, taip pat laikantis priimančiosios šalies aukščiausio lygmens strategijos, užsienio bendradarbiavimo zonos tapo priemone įgyvendinti Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvą ir bendradarbiauti tarptautinių gamybos pajėgumų srityje“ (24).

(70) Taigi, užsienio zonose Kinija siekia keleto strateginių tikslų. Pirma, jos galėtų padėti padidinti Kinijoje pagamintų mašinų ir įrangos paklausą. Antra, gamybą vykdydamos užsienyje ir eksportuodamos produktus į Europą arba Šiaurės Ameriką Kinijos bendrovės įgytų galimybę išvengti prekybos trukdžių ir kliūčių, kurios yra nustatomos eksportui iš Kinijos. Trečia, jos galėtų padėti Kinijai paskatinti savo pačios vidaus restruktūrizavimą ir pakelti vertės grandinę savo šalyje į aukštesnį lygmenį (25).

(71) Iš to, kas išdėstyta pirmiau, matyti, kad Egipto Vyriausybė tikėjosi, kad Kinija finansuos glaudų bendradarbiavimą Sueco EPB zonoje, ir tą finansavimą vertino palankiai, nes siekė paskatinti vieno iš skurdžiausių regionų vystymąsi. Kinijos Vyriausybė tikėjosi, kad Kinijos bendrovėms atsiras galimybė veikti už Kinijos ribų, plėsti eksportą pagal Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvą (ir jos galbūt išvengs prekybos apsaugos priemonių).

(72) Atsižvelgdama į tai, Komisija laikosi nuomonės, kad pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkte pavartotą sąvoką „Vyriausybė skyrė“ reikėtų suprasti kaip žyminčią ne tik tiesiogiai Egipto Vyriausybės vykdomas priemones, bet ir Kinijos Vyriausybės priemones, kurias, remiantis žinomais faktais, galima priskirti Egipto Vyriausybei.

(73) Kaip nurodė Apeliacinis komitetas JAV benzino byloje (26), PPO teisės negalima aiškinti atskirai nuo bendrosios tarptautinės teisės. Ypač pažymėtina, kad bendrieji tarptautinės teisės principai sudaro PPO teisinės sistemos dalį, tad PPO teisinė sistema nėra atskira sistema (27). Pagal Susitarimo dėl ginčų sprendimo 3.2 straipsnį ir Vienos konvencijos dėl sutarčių teisės 31 straipsnio 3 dalies c punktą vertinant sutarties sąlygų kontekstą reikia atsižvelgti į „visas šalių tarpusavio santykiams taikytinas atitinkamas tarptautinės teisės normas“.

(74) Šios teisės normos apima tarptautinės paprotinės teisės normas (28), o šios normos pagal savo pobūdį yra privalomos visiems PPO nariams, įskaitant Egiptą, Kiniją ir Europos Sąjungą. Svarbią tarptautinės paprotinės teisės šaką sudaro teisės normos dėl valstybės atsakomybės. Šias teisės normas kodifikavo Tarptautinės teisės komisija, vadovaudamasi pagal JT chartijos 13 straipsnio 1 dalies a punkte suteiktus įgaliojimus (TTK straipsniai dėl valstybių atsakomybės už tarptautinės teisės pažeidimus) (29).

(75) Tarptautinės teisės komisijos straipsnių normos aktualios ir pagal Vienos konvencijos dėl sutarčių teisės 31 straipsnio 3 dalies c punktą, nes jose išdėstytos priskyrimo sąvokos aiškinimo gairės, t. y. aiškinama, kada tam tikrus veiksmus arba neveikimą galima priskirti vienai valstybei, net jeigu tie veiksmai arba neveikimas neišplaukia iš tos valstybės tiesiogiai. Šiuo atveju priskyrimo sąvoka yra aktuali aiškinant sąvoką „Vyriausybė skyrė“, pavartotą SKP susitarimo 1.1 straipsnio a dalies 1 punkte, ypač kai reikia teisingai priskirti su subsidijomis susijusį elgesį dviem valstybėms bendradarbiaujant, kaip yra nagrinėjamuoju atveju (30).

(76) Todėl aiškinant SKP sutarties 1.1 straipsnio a dalies 1 punkto pradžioje pavartotą sąvoką „Vyriausybė skyrė“ galima remtis Tarptautinės teisės komisijos straipsniais ir elgseną (subsidijos suteikimą) priskirti Egipto Vyriausybei net ir tais atvejais, kai finansinį įnašą suteikė ne tiesiogiai Egipto Vyriausybė.

(77) Šiuo atžvilgiu Komisija pažymėjo, kad Tarptautinės teisės komisijos straipsnių 11 straipsnyje, visų pirma, yra nurodyta, kad „elgsena, kuri valstybei pagal ankstesnius straipsnius nėra priskirtina, pagal tarptautinės teisės normas vis tiek laikoma tos valstybės veiksmais, jeigu valstybė atitinkamą elgseną pripažįsta ir priima kaip savo pačios“. Tarptautinės teisės komisijos straipsnių 11 straipsnio komentare paaiškinama, kad „šio principo [kai veiksmas priskiriamas valstybei tuo pagrindu, kad valstybė tam tikrą elgseną pripažįsta ir priima] taikymo atvejų galima rasti teismų sprendimuose ir valstybių praktikoje“ (31). To paties komentaro 6 konstatuojamojoje dalyje yra primenama, kad valstybė turi „identifikuoti atitinkamą elgseną ir pripažinti ją kaip savo pačios“.

(78) Nuo pat projekto pradžios 1997 m. Egipto Vyriausybė Kinijos bendrovei „Jushi Egypt“ skiriamą finansavimą įtraukė į savo pačios toje zonoje vykdomą politiką. Prezidentas M. Morsi per vizitą Kinijoje 2012 m. rugpjūčio mėn. viešai palankiai įvertino Kinijos investicijas ir kapitalą, o Egipto planavimo departamentas 2013 m. lapkričio mėn. pripažino, kad Kinijos finansavimas, skiriamas Sueco EPB zonai, turės didelę reikšmę Egipto pramonės modernizavimui. Per kitą 2014 m. gruodžio mėn. surengtą vizitą į Kiniją Prezidentas A. F. Sisi „pažymėjo, kad Prezidento Xi Jinpingo pasiūlymas dėl Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvos sukūrimo yra reikšminga Egipto gaivinimo galimybe ir Egiptas pasirengęs aktyviai joje dalyvauti ir ją remti. Egiptas nori bendradarbiauti su Kinija plėtojant Sueco kanalo koridoriaus, Sueco ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonos ir kitus projektus bei pritraukti Kinijos bendrovių investicijas į Egiptą“ (32).

(79) Kinijos Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvos duomenys yra vieši. 2015 m. gegužės 13 d. Valstybės tarybos gairių dėl tarptautinės gamybos pajėgumų ir bendradarbiavimo įrangos gamybos srityje skatinimo 30–36 straipsniuose yra išvardyta visa politinė parama, kurią gali gauti visos veiklą užsienyje pradedančios vykdyti bendrovės. Tarp šios paramos priemonių – fiskalinės ir mokestinės paramos politikos priemonės, lengvatinės paskolos, finansinė parama teikiant sindikuotas paskolas, eksporto kreditai, projektų finansavimas, kapitalo investicijos ir, galiausiai, eksporto kredito draudimas. Šio dokumento 31 straipsnyje minimos „lengvatinės paskolos“, kurių paskirtis – „padėti bendrovėms dalyvauti didelės apimties visiškai sukomplektuotos įrangos eksporte, sudaryti sutartis dėl projektų ir didelio masto investicijų projektų“. Kaip Komisija neseniai nustatė kitoje byloje (33), įgyvendindami šią politiką bankai praktiškai suteikė nemažai lengvatinio finansavimo, o pagal Gairių 35 straipsnį sukurta speciali iniciatyva – Šilko kelio fondas.

(80) Kadangi Egipto prezidentai, be abejonių, žinojo, kad pagal Kinijos Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvą lengvatinio finansavimo ir kitų finansinių priemonių forma skiriama daug valstybinio finansavimo, akivaizdu, kad tokia finansinė Kinijos Vyriausybės parama buvo pripažinta ir priimta aukščiausiu politiniu lygiu, nes kartu su Kinija buvo įsteigta Sueco EPB zona.

(81) Tai, kad Egiptas pripažino ir priėmė Kinijos lengvatinį finansavimą, patvirtina ir 2016 m. Bendradarbiavimo susitarimo tekstas. Kaip nustatyta Bendradarbiavimo susitarimo 1 straipsnyje, Egiptas konkrečiai sutiko, kad Kinija gali Sueco EPB zonoje veikiantiems veiklos vykdytojams arba toje zonoje vykdomai veiklai taikyti savo įstatymus. Tuo tikslu Egipto Vyriausybė taip pat sutiko, kad Kinija Sueco EPB zonai pagal savo įstatymus suteiktų „užsienio investicijų teritorijos“ statusą. Kadangi „užsienio investicijų teritorijos“ yra 66 konstatuojamojoje dalyje minėtos Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvos priemonė ir kadangi pagal šią iniciatyvą viena iš naudojamų priemonių yra lengvatinis finansavimas, dėl tokio zonos klasifikavimo Bendradarbiavimo susitarimo 4 straipsnyje, kuriame Kinija taip pat patvirtino, kad atitinkama zona „turi teisę gauti atitinkamą Kinijos Vyriausybės užsienio ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonoms teikiamą politinę paramą ir lengvatas“, „Jushi Egypt“ įgijo teisę prašyti lengvatinės paskolos iš Kinijos politiką vykdančių bankų ir prašyti taikyti lengvatines eksporto draudimo sąlygas. Egiptas taip pat sutiko su 5 straipsniu, kuriame numatyta, kad Kinijos Vyriausybė taip pat remia bendradarbiavimo zoną „skatindama atitinkamas finansų įstaigas teikti finansavimą <...> Bendradarbiavimo zonoje vykdomiems investicijų projektams, kurie atitinka skolinimo sąlygas ir paskolos naudojimo reikalavimus“. Kaip jau išsiaiškinta per ankstesnį tyrimą, Kinijos lengvatinis finansavimas yra administruojamas ne pagal aiškiai apibrėžtas finansavimo programas ir ne pagal griežtus tinkamumo kriterijus. Toks finansavimas veikiau teikiamas keletui skatinamų pramonės sričių, kurios nustatomos aukščiausiu lygmeniu (34). Tai, kad po abiejų prezidentų susitarimo ir 5 straipsnyje numatyto „paskatinimo“ Egipte įsteigta Sueco EPB zona buvo paskelbta Kinijos bendrovių užsienio investicijų teritorija, visiškai atitinka įprastą Kinijos taikomą modelį, pagal kurį Kinijos politiką vykdantys bankai pradeda teikti lengvatinį finansavimą.

(82) Taigi, Kinijos lengvatinės priemonės, taikomos Egipte įsteigtiems Kinijos subjektams, buvo „identifikuotos“ ir Egiptas jas taikė kaip „savo pačios“.

(83) Be to, Egipto pareigūnai nuolat dalyvavo 45 konstatuojamojoje dalyje paminėtame trijų lygmenų įgyvendinimo mechanizme. Įgyvendinimo mechanizmo paskirtis, nustatyta įgyvendinimo susitarimo 2 straipsnio V dalyje, – „koordinuoti atitinkamas finansų įstaigas, įskaitant, bet tuo neapsiribojant, bankų įstaigas, draudimo institucijas ir įvairius fondus, kurie teikia kreditinę paramą Bendradarbiavimo zonai ir joje įsteigtoms bendrovėms, ir sudaryti toms įstaigoms palankesnes sąlygas, taip pat padėti Bendradarbiavimo zonai ir joje įsteigtoms bendrovėms ieškoti galimybių pasinaudoti įvairesniais finansavimo kanalais“. To paties dokumento 2 straipsnio 4 dalyje pareigūnams pavedama „dėti visas pastangas, kad būtų sklandžiai įgyvendinta visa Kinijos ir Egipto įstatymuose ir kituose teisės aktuose įtvirtinta skatinamoji politika“. Taip įtvirtintas bendras Egipto ir Kinijos susitarimas, kad Kinija teikia lėšas ne rinkos įkainiais, kuriuos bendrovei „Jushi Egypt“ taikytų tarptautinės rinkos investuotojai, bet aktyviai siūlo valstybės iniciatyvas, kitaip tariant, suteikia lengvatų arba privilegijų.

(84) Įgyvendindamas šią nuostatą Egiptas taip pat parodė, kad visapusiškai pritaria tam, kad Kinija teiktų lengvatinį finansavimą zonoje veikiančiam SPA gamintojui. Atsižvelgdama į tai, kad nagrinėjant šį esminį tyrimo aspektą Egipto Vyriausybė iš dalies nebendradarbiavo, Komisija daugiau duomenų apie tai surinkti negalėjo, tačiau iš surinktų įrodymų matyti, kad abi Vyriausybės bendradarbiavo, kaip nurodyta pirmiau, ir kūrė palankias sąlygas zonoje įsteigtam SPA eksportuojančiam gamintojui.

(85) Surinkti įrodymai leidžia daryti išvadą, kad Kinijos valstybinių institucijų finansinį įnašą, lengvatinio finansavimo forma suteiktą „Jushi Egypt“, galima priskirti Egipto Vyriausybei, tai yra kilmės šalies arba eksporto šalies Vyriausybei, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkte. Iš turimų įrodymų matyti, kad Egipto Vyriausybė leido Kinijos Vyriausybei teikti paramą, skiriamą lengvatinio finansavimo forma, zonoje įsteigtam SPA gamintojui, taip vykdant įsipareigojimus plėtoti ir remti zonoje vykdomą ekonominę veiklą.

(86) Šiomis aplinkybėmis Komisija taip pat pažymėjo, kad galimybė Vyriausybėms teikti finansinius įnašus netiesiogiai per privačias įstaigas nėra numatyta nei pagrindiniame reglamente, nei SKP sutartyje (35). Iš tikrųjų, tais atvejais, kai Vyriausybės patiki arba nurodo privačioms įstaigoms elgtis tam tikru būdu, pagrindinis klausimas yra tai, ar tarp Vyriausybės veiksmo ir privataus subjekto elgesio egzistuoja „įrodomas ryšys“ (36). Šiuo atveju ryšys tarp Kinijos aktyvių veiksmų, kurių buvo imtasi siekiant suteikti sutartą finansinę paramą eksportuojančiam SPA gamintojui, ir Egipto Vyriausybės yra aiškus ir konkretus.

(87) Todėl Komisija padarė išvadą, kad lengvatinis finansavimas, kurį Kinijos Vyriausybė suteikė zonoje įsteigtam eksportuojančiam SPA gamintojui, pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies i punktą prilygsta Egipto Vyriausybės finansiniam įnašui (37).

3.2.4. Nauda

(88) Paskui Komisija nagrinėjo, ar pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalį yra laikytina, kad pirmiau paminėtais Egipto Vyriausybei priskirtinais finansiniais įnašais bendrovei „Jushi Egypt“ buvo suteikta naudos. Komisija priminė, kad ši bendrovė veikia Egipte ir yra įsteigta pagal Egipto įstatymus. Taigi, iš esmės buvo tikslinga nagrinėti, ar finansavimo gavėja finansavimą gavo geresnėmis sąlygomis, negu būtų gavusi Egipto finansų rinkoje. Komisija tai patikrino ir įsitikino, kad sąlygos buvo daug geresnės.

(89) Tačiau Komisija taip pat atsižvelgė į išskirtines šio atvejo aplinkybes. Kaip pažymėta 44 konstatuojamojoje dalyje, pagrindinis eksportuojančio gamintojo savininkas yra Turto administravimo komisija. Kinijos valstybinės institucijos po derybų ir po atitinkamų dokumentų pasirašymo Kinijoje suteikė lengvatinį finansavimą, o finansavimo gavėjai tą finansavimą tiesiogiai arba netiesiogiai gavo iš savo patronuojančiosios bendrovės, esančios Kinijoje (bendrovių tarpusavio paskolos). Be to, kaip nurodyta Bendradarbiavimo susitarimo 1 straipsnyje, Egipto Vyriausybė sutiko, kad tie subjektai gautų lengvatinę paramą, taigi sutiko, kad pagal Kinijos įstatymus, t. y. pagal Kinijos sąlygas, būtų suteiktos pigios paskolos. Kinijos valstybinės institucijos šį finansavimą suteikė pagal Bendradarbiavimo susitarimo 5 straipsnį ir laikydamosi Kinijos vykdomos lengvatinio finansavimo politikos. Kaip paaiškinta šio reglamento 42 konstatuojamojoje dalyje, tomis Bendradarbiavimo susitarimo nuostatomis kodifikuota anksčiau susiformavusi praktika.

(90) Todėl Komisija padarė išvadą, kad priimdama ir pripažindama Kinijos valstybinių institucijų finansinius įnašus, suteiktus „Jushi Egypt“, Egipto Vyriausybė kartu priėmė ir pripažino jais suteiktą naudą. Komisija nustatė lengvatinio finansavimo rinkos įkainius ir atitinkamai apskaičiavo naudos dydį. Komisija pažymėjo, kad šiuo pagrįstu metodu apskaičiuota subsidija buvo mažesnė, negu taikant hipotetinį Egipto lyginamąjį standartą.

3.2.5. Konkretumas

(91) Dėl trečiojo punkto, t. y. dėl konkretumo, pažymėtina, kad Komisija išnagrinėjo, ar subsidijos buvo konkrečios, kaip to reikalaujama pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2–4 dalis.

(92) Pripažindama ir priimdama subsidijas Egipto Vyriausybė tapo lengvatinio finansavimo subsidijas suteikusia institucija. Ypač pažymėtina, kad Egipto Vyriausybė pripažino ir priėmė užsienio investicijų teritorijos statusą, kurį Kinijos Vyriausybė suteikė Sueco EPB zonai pagal Bendradarbiavimo susitarimo 4 straipsnį, ir visapusiškai sutiko, kad to statuso būtų laikomasi, taip pat sutiko, kad, inter alia, Kinijos Vyriausybė pagal jį skirtų lengvatinį finansavimą.

(93) Subsidijomis gali naudotis tik bendrovė „Jushi Egypt“, nes ji veikia Sueco kanalo zonoje (Sueco EPB zona sudaro jos dalį). Todėl Komisija padarė išvadą, kad subsidijos suteiktos tam tikrame geografiniame regione, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 3 dalyje, o pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2–4 dalis šios subsidijos patenka į jas suteikusios institucijos jurisdikciją.

3.2.6. Išvada

(94) Apibendrindama Komisija padarė išvadą, kad abi subsidijos, kurias Sueco EPB zonoje veikiančioms bendrovėms Egiptas suteikė tiesiogiai (žemės sklypas, mokesčių lengvatos), taip pat subsidijos, kurios buvo suteiktos netiesiogiai, Kinijos Vyriausybės suteikto lengvatinio finansavimo forma, pagal pagrindinio reglamento 2–4 straipsnius yra kompensuotinos subsidijos. Kadangi Egipto Vyriausybė pripažino ir priėmė Kinijos Vyriausybės priemones kaip savo pačios, pavyzdžiui, pasirašydama Bendradarbiavimo susitarimą, glaudžiai bendradarbiaudama ir dalyvaudama įvairaus lygmens bendradarbiavimo mechanizmuose, šios kompensuotinos subsidijos yra priskirtinos Egiptui. Finansiniais įnašais taip pat buvo suteikta nauda ir tie įnašai buvo konkretūs. Komisija toliau išsamiau išnagrinėja visas atitinkamas subsidijas.

(95) Po galutinio faktų atskleidimo (38) Egipto Vyriausybė ir eksportuojantis gamintojas užginčijo šiuos nustatytus faktus pateikdami penkis argumentus. Pirma, pagal tarptautinę teisę buvo neįmanoma Egipto Vyriausybei priskirti Kinijos Vyriausybės suverenių aktų. Antra, Komisija nepaisė savo pagrindinio reglamento, pagal kurį subsidiją teikianti institucija turi būti kilmės šalies arba eksporto šalies teritorijoje, o ne už jos, esantis subjektas. Trečia, Kinijos aktų priskyrimas Egiptui taip pat pažeidė PPO teisę, kurios negalima aiškinti atsižvelgiant į TTK straipsnių dėl valstybių atsakomybės 11 straipsnį. Ketvirta, TTK straipsnių 11 straipsnis nagrinėjamiems faktams net nebuvo taikomas. Penkta, „Jushi“ skirti finansiniai įnašai neatitiko pagrindinio reglamento 3 straipsnyje nustatytų konkretumo reikalavimų.

(96) Egipto Vyriausybė ir eksportuojantis gamintojas pateikdami pirmąjį argumentą pabrėžė suverenumo principą tarptautinėje teisėje. Jų nuomone, veiksmas valstybei gali būti priskirtas tik tada, kai tas veiksmas atliekamas turint tos valstybės įgaliojimus. Todėl subjektų, kuriems suteikti Kinijos valdžios įgaliojimai, aktai priskirtini tik Kinijos valstybei.

(97) Komisija tą tvirtinimą atmetė. Pagal suverenios lygybės tarptautinėje teisėje principą, įtvirtintą JT Chartijos 2 straipsnio 1 dalyje, draudžiama, kad viena valstybė vykdytų savo įgaliojimus kitos valstybės teritorijoje prieš teritorinės valstybės valią. Tačiau valstybės gali savo teritorijoje leisti kitai valstybei imtis veiksmų. Tuomet kviečiamosios valstybės veiksmai priimančiosios valstybės teritorijoje gali būti priskirtini priimančiajai valstybei. Pavyzdžiui, ši taisyklė tiesiogiai išplaukia iš 1974 m. JT Generalinės Asamblėjos rezoliucijos Nr. 3314 (XXIX) dėl agresijos apibrėžties, kuri plačiai laikoma tarptautinės paprotinės teisės kodifikavimu. Pagal tos rezoliucijos 3 straipsnio f dalį vienos valstybės agresija kitos valstybės atžvilgiu apibrėžiama ne tik kaip tiesioginės atakos per valstybės organus, bet ir kaip „valstybės veiksmas leisti savo teritoriją, kurią ji skyrė kitos valstybės dispozicijai, naudoti tai kitai valstybei vykdyti agresijos veiksmą trečiosios valstybės atžvilgiu“. Akivaizdu, kad jei Kuba būtų leidusi Sovietų Sąjungai 1962 m. Kubos teritorijoje užpulti Jungtines Valstijas Rusijos raketomis, šis leidimas būtų lėmęs tarptautinę Kubos atsakomybę už agresijos veiksmus prieš Jungtines Valstijas. Todėl tarptautinėje teisėje pripažįstama galimybė kviečiamos valstybės veiksmus priskirti priimančiajai valstybei ir net už tai skirti sankcijas priimančiajai valstybei, jei kviečiamos valstybės veiksmai kenkia trečiajai valstybei.

(98) Antra, Egipto Vyriausybė ir eksportuojantis gamintojas tvirtino, kad Kinijos Vyriausybės elgsenos niekaip negalima priskirti Egiptui pagal ES pagrindinį reglamentą. „Vyriausybės“ apibrėžtis pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio b punktą yra aiškiai susijusi su subsidiją teikiančios institucijos teritorija. Toje nuostatoje žodžiu „teritorijoje“ buvo siekiama užtikrinti teisinį tikrumą ir jo negalima aiškinti neatsižvelgiant į PPO ar tarptautinę teisę.

(99) Šiuo atžvilgiu Komisija pažymėjo, kad pagrindinio reglamento 2 straipsnio b punkte nustatyta: „Vyriausybė – Vyriausybė ar bet kuri valstybinė institucija, esanti kilmės valstybės ar eksportuojančios valstybės teritorijoje“. Komisija sutiko, kad ši nuostata apima Vyriausybės, iš kurios teritorijos subsidijuojami produktai yra eksportuojami į Europos Sąjungą, veiksmą. Šis atvejis yra būtent toks. Nagrinėjamasis produktas gaminamas Egipte ir iš Egipto eksportuojamas į Europos Sąjungą. Egipto Vyriausybė, kaip subsidiją teikianti institucija, yra įsikūrusi Egipto teritorijoje.

(100) Tačiau pagrindinio reglamento 2 straipsnio b punkte nekalbama apie atskirą klausimą, kokius veiksmus Vyriausybė gali leisti savo teritorijoje ir pripažinti kaip savus. Kaip ir sąvoka „valstybinė institucija“, sąvoka „Vyriausybė“ gali būti aiškinama atsižvelgiant į jos kontekstą bei objektą ir tikslą. Taigi veiksmai, priskirtini kilmės arba eksportuojančios šalies Vyriausybei, gali būti ne tik veiksmai, kuriuos tiesiogiai vykdo tokia Vyriausybė, bet ir veiksmai, priskirtini tokiai Vyriausybei. Tai taip pat patvirtinama pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytomis sąlygomis, susijusiomis su „Vyriausybės“ finansiniu įnašu. Dėl tų pačių priežasčių Egipto Vyriausybės argumentai, susiję su keliomis SKP sutarties nuostatomis (pvz., 1.1 straipsnio a dalies 1 punktas, 13 straipsnis, 18.1 straipsnio a dalis ir 63 išnaša), nėra naudingi. Nors tiesa, kad pagrindinis reglamentas „turi būti aiškinamas kiek įmanoma atsižvelgiant į atitinkamas SKP sutarties nuostatas“ (39), šios nuostatos neprieštarauja teiginiui, kad kita valstybė gali suteikti finansinį įnašą, kurį teritorinė Vyriausybė pripažįsta ir priima kaip savo pačios.

(101) Todėl antrasis tvirtinimas dėl tariamai griežtos teritoriškumo sąvokos pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio b punktą ir SKP sutarties 1.1 straipsnio a dalies 1 punktą buvo atmestas.

(102) Trečiasis prieštaravimas buvo susijęs su TTK straipsnių dėl valstybių atsakomybės svarba šiuo atžvilgiu. Egipto Vyriausybės ir eksportuojančio gamintojo nuomone, nėra įgaliojimų remtis TTK straipsnių 11 straipsniu, nes Apeliacinis komitetas byloje US – Anti-Dumping and Countervailing Duties (China) (40) rėmėsi tik 4, 5 ir 8 straipsniais.

(103) Komisija tą tvirtinimą atmetė. Nėra pagrindo teigti, kad tik tam tikri tarptautinės paprotinės teisės principai, įtvirtinti TTK straipsnių dėl valstybių atsakomybės 4, 5 ar 8 straipsniuose, yra svarbūs aiškinant PPO taisykles, o kiti – ne. PPO apeliacinis komitetas visada taikė bendrosios paprotinės teisės sąvokas, kurios buvo svarbios vertinant nagrinėjamus faktus. Be priskyrimo taisyklių, estoppel ar sąžiningumo principai taip pat yra, pavyzdžiui, PPO teisinės sistemos dalis. Šiuo atveju Egipto Vyriausybė neginčijo faktinių aplinkybių, kad ji pakvietė teikti, pripažino ir padėjo įgyvendinti Kinijos lengvatinį finansavimą Egipte veikiančioms bendrovėms. Šiuo tikslu galima remtis TTK straipsnių 11 straipsnio, kuris taip pat nurodytas tarptautinių investicijų teismų praktikoje, aiškinamosiomis gairėmis (41). Todėl TTK straipsnių 11 straipsnis yra svarbi tarptautinės teisės norma, kaip apibrėžta Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių teisės 31 straipsnio 3 dalies c punkte, aiškinant SKP sutartyje vartojamą sąvoką „Vyriausybės“.

(104) Pagal ketvirtąjį prieštaravimą TTK straipsnių 11 straipsnis nagrinėjamiems faktams netaikomas. Pagal šį straipsnį valstybė gali prisiimti atsakomybę kaip teises perimanti valstybė po žemės įsigijimo. Vyriausybė taip pat gali pripažinti, kad privatus jos piliečių elgesys yra jos pačios elgesys. Tačiau šiame straipsnyje nenumatyta, kad valstybė priimtų užsienio valstybės aktus kaip savus.

(105) Komisija taip pat paneigė šį prieštaravimą. TTK straipsnių 11 straipsnio pavadinimas yra „elgsena, kurią valstybė pripažįsta ir priima kaip savo pačios“, neatsižvelgiant į pirminio veiksmo vykdytoją. Ši taisyklė tiesiogiai išplaukia iš 1974 m. JT Generalinės Asamblėjos rezoliucijos Nr. 3314 (XXIX) dėl agresijos apibrėžties, kuri plačiai laikoma tarptautinės paprotinės teisės kodifikavimu. Pagal tos rezoliucijos 3 straipsnio f dalį vienos valstybės agresija kitos valstybės atžvilgiu apibrėžiama ne tik kaip tiesioginės atakos per valstybės organus, bet ir kaip „valstybės veiksmas leisti savo teritoriją, kurią ji skyrė kitos valstybės dispozicijai, naudoti tai kitai valstybei vykdyti agresijos veiksmą trečiosios valstybės atžvilgiu“.

(106) Be JT Generalinės Asamblėjos patvirtinimo 1974 m. Rezoliucijoje 3314 (XXIX) (žr. 97 konstatuojamąją dalį), Tarptautinis Teisingumo Teismas taip pat patvirtino valstybių laisvę priimti kitų šalių veiksmus kaip savo pačių (42). Todėl remiantis tarptautine praktika negalima paremti Egipto nuomonės, kad priskyrimas pagal TTK straipsnių 11 straipsnį apsiriboja teritorinio paveldėjimo atvejais arba tuo, kad Vyriausybė pripažįsta ir priima privačius neteisėtus veiksmus valstybės teritorijoje.

(107) Penktuoju prieštaravimu Egipto Vyriausybė ir eksportuojantis gamintojas teigė, kad Kinijos Vyriausybės finansiniai įnašai subjektams Egipte nebuvo konkretūs. Jie nurodė pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalį, pagal kurią finansinio įnašo gavėjas turi priklausyti „subsidiją suteikusios valdžios institucijos jurisdikcijai“. Jų nuomone, formuluotė „subsidiją suteikusi valdžios institucija“ nereiškia „pripažįstanti ir priimanti institucija“. Be to, ankstesniuose tyrimuose Kinijos subjektams subsidiją teikianti institucija visada buvo Kinijos Vyriausybė. Egipto Vyriausybė padarė išvadą, kad Kinijos Vyriausybės finansinis įnašas negali būti konkretus, nes „Egipte įsikūrusios įmonės nepriklauso Kinijos jurisdikcijai“.

(108) Komisija pakartojo mananti, kad Egipto Vyriausybė yra subsidiją teikianti institucija, nes ji priėmė ir pripažino Kinijos lengvatinį skolinimą. Kadangi „Jushi Egypt“ veikia specialiojoje ekonominėje zonoje, šios bendrovės taip pat priklausė Egipto Vyriausybės jurisdikcijai. Ši finansinė parama taip pat buvo konkrečiai skirta tik šioje zonoje veikiančioms bendrovėms, taigi konkrečiai taikoma.

(109) NET jei būtų reikėję įrodyti, kad Kinijos Vyriausybė naudojosi jurisdikcija šių bendrovių atžvilgiu prieš tai, kai Egipto Vyriausybė galėjo priimti Kinijos elgesį kaip savo, quod non, rezultatas nesikeistų. Pasirašydama Bendradarbiavimo susitarimo 1 straipsnį ir 4 straipsnio 1 dalį Egipto Vyriausybė sutiko, kad zonoje veikiančios bendrovės gaus „atitinkamą politinę paramą ir pagalbą, kurią Kinijos Vyriausybė teikia užsienio ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonoms“, ir kad zona bus plėtojama pagal „abiejų šalių“ įstatymus. Todėl Egipto Vyriausybė ne tik naudojosi savo teritorine jurisdikcija, bet ir leido Kinijai teikti konkrečią pagalbą tik toms bendrovėms, kurios yra įsikūrusios „užsienio ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonose“. Todėl šis tvirtinimas atmestas.

(110) Galiausiai Komisija dar kartą patvirtino savo išvadą, kad Egipto Vyriausybė pripažino ir priėmė kaip savo pačios paramą kapitalo investicijoms, paskolas „Jushi Egypt“ ir žemės skyrimą „TEDA Egypt“, todėl teikė konkrečias subsidijas, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2–4 straipsniuose.

3.3. Lengvatinis finansavimas

3.3.1. Politiką vykdančių bankų paskolos bendrovei „Jushi Egypt“

3.3.1.1. Dalinis nebendradarbiavimas ir rėmimasis turimais faktais

Pagrindinio reglamento 28 straipsnio 1 dalies nuostatų taikymas Egipto Vyriausybės atžvilgiu

(111) Kaip paminėta šio reglamento 8 konstatuojamojoje dalyje, Komisija nusiuntė Egipto Vyriausybei prašymą pateikti informaciją, kad galėtų visapusiškai ištirti Egipto ir Kinijos Vyriausybių bendradarbiavimą, kuriuo eksportuojančiam gamintojui suteikta nauda.

(112) Ypač pažymėtina, kad dalis prašomos pateikti informacijos buvo susijusi su Kinijos valstybės valdomų finansų įstaigų elgsena, ypač jų kaip valstybinių institucijų elgsena, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio b punkte, skaitomame kartu su pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčiu, ir remiantis atitinkama PPO teismo praktika dėl paskolų, teikiamų eksportuojantiems gamintojams pagal Kinijos ir Egipto Vyriausybių bendradarbiavimo susitarimus.

(113) Tuo tikslu Komisija paprašė Egipto Vyriausybės pateikti Kinijos finansų sektoriaus apžvalgą, informaciją apie politiką vykdančių bankų CDB ir EXIM vaidmenį suteikiant paskolas arba eksporto kreditus bendrovių grupei „Jushi Group“. Komisija paprašė Egipto Vyriausybės tiesiogiai arba per Kinijos Vyriausybę persiųsti prašymo pateikti informaciją A priedą minėtiems bankams.

(114) Egipto Vyriausybė nepateikė jokios prašytos informacijos ir tvirtino, kad ji neturi jokios informacijos apie Kinijoje esančius subjektus ir Kinijoje taikytinas teisės normas, taip pat neturi jurisdikcijos prašyti tokios informacijos. Egipto Vyriausybės nuomone, prašydama tokios informacijos iš Egipto Vyriausybės Komisija pažeidė Egipto Vyriausybės teisę į gynybą ir valstybės suverenumo principą.

(115) Komisija su tokia pozicija nesutiko. Kaip minėta, Egipto ir Kinijos Vyriausybės nusprendė bendradarbiauti ir drauge sukurti Sueco EPB zoną, Kinijos Vyriausybės subsidijos galėtų būti priskirtos Egipto Vyriausybei. Komisija taip pat pažymėjo, kad Egipto ir Kinijos Vyriausybės pagal KLR prekybos ministerijos ir Sueco kanalo ekonominės zonos bendrosios administracijos 2016 m. susitarimo dėl Egipto Sueco ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonos 8 straipsnį kartu sukūrė trijų administracinių lygmenų valdymo mechanizmą. Šioje nuostatoje nurodoma pareiga bendradarbiauti sprendžiant klausimus, turinčius įtakos zonos veikimui (tai gali apimti atvejus, kai trečiosios šalys iš tos zonos eksportuojamiems produktams nustato kompensacinius muitus). Šis mechanizmas suteikė Egipto Vyriausybei galimybę surinkti prašytą informaciją iš Kinijos Vyriausybės. Komisija taip pat mano, kad pagal tarptautinę teisę (1969 m. Vienos konvencijos dėl tarptautinių sutarčių teisės 27 straipsnis) Kinijos Vyriausybė būtų turėjusi sąžiningai įvykdyti savo įsipareigojimus Egipto Vyriausybei ir patenkinti iš Egipto Vyriausybės gautą prašymą pateikti informaciją.

(116) Todėl, Komisijos nuomone, Egipto Vyriausybė galėjo gauti prašytą informaciją iš Kinijos Vyriausybės, tačiau to nepadarė. NET jei kai kurią prašomą informaciją galėjo pateikti tik Kinijos Vyriausybė, Komisija mano, kad dėl Egipto ir Kinijos Vyriausybių nebendradarbiavimo šiuo klausimu Komisija savo išvadas dėl šio tyrimo aspekto galėjo padaryti tik remdamasi turima informacija. Nei Egipto Vyriausybė, nei kuri nors suinteresuotoji šalis (įskaitant Kinijos Vyriausybę) neginčijo faktų, kuriais Komisija grindė savo vertinimą (bet tik tų faktų teisinį kvalifikavimą).

(117) Kadangi Komisija šios informacijos neturėjo, ji padarė išvadą, kad negavo labai svarbios su šiuo tyrimo aspektu susijusios informacijos.

3.3.1.2. Bankai EXIM ir CDB

(118) Atsižvelgdama į Egipto ir Kinijos Vyriausybių nebendradarbiavimą, kaip paaiškinta 3.2.1. skirsnyje, Komisija, vertindama bankų EXIM ir CDB, kaip valstybinių institucijų, elgseną, rėmėsi pagrindinio reglamento 28 straipsnio nuostatomis.

(119) Šiuo atžvilgiu tai, ar valstybės valdoma įmonė yra valstybinė institucija, nustatoma pagal šiuos kriterijus (43): „Svarbiau tai, ar subjektas yra įgaliotas vykdyti Vyriausybės funkcijas, o ne tai, kaip šie įgaliojimai jam suteikti. Vyriausybė (siaurąja prasme) gali suteikti subjektams įgaliojimų įvairiais būdais. Todėl norint įrodyti, kad konkrečiam subjektui tokie įgaliojimai suteikti, gali prireikti įvairaus pobūdžio įrodymų. Įrodymas, kad subjektas faktiškai vykdo Vyriausybės funkcijas, gali būti laikomas įrodymu, kad jis turi Vyriausybės įgaliojimus arba kad jam tokie įgaliojimai suteikti, ypač jei tie įrodymai patvirtina, kad tokia praktika yra pastovi ir sisteminga. Mūsų nuomone, įrodymai, kad Vyriausybė vykdo reikšmingą subjekto arba jo veiklos kontrolę, tam tikromis aplinkybėmis gali būti naudojami kaip įrodymas, kad tas subjektas turi Vyriausybės įgaliojimų ir jais naudojasi Vyriausybės funkcijoms atlikti. Vis dėlto pabrėžiame, kad, išskyrus tuos atvejus, kai įgaliojimai tiesiogiai perduodami teisiniu dokumentu, vien oficialių sąsajų tarp subjekto ir Vyriausybės (siaurąja prasme), tikėtina, nepakaks, kad būtų nustatyta, jog subjektas turi Vyriausybės įgaliojimų. Todėl, pvz., vien tai, kad Vyriausybė yra subjekto didžiausias akcininkas, neįrodo, kad ji vykdo reikšmingą jo veiklos kontrolę, ar kad ji yra suteikusi subjektui Vyriausybės įgaliojimų. Vis dėlto kai kuriais atvejais, jei remiantis įrodymais matyti, kad yra daug oficialių Vyriausybės kontrolės požymių, ir taip pat yra įrodymų, kad tokia kontrolė reikšmingai taikoma, remiantis tokiais įrodymais galima daryti išvadą, kad atitinkamas subjektas naudojasi Vyriausybės įgaliojimais“.

(120) Komisija rinko informaciją apie valstybei priklausančias valstybės valdomų bankų akcijas ir oficialius Vyriausybės kontrolės požymius tuose bankuose. Komisija taip pat analizavo, ar kontrolė buvo reikšminga. Tuo tikslu Komisijai teko remtis vien turimais faktais, nes Egipto Vyriausybė ir valstybės valdomi bankai atsisakė pateikti kokius nors įrodymus.

Nuosavybė ir oficialūs kontrolės požymiai

(121) Dėl nuosavybės ir oficialių Kinijos Vyriausybės vykdomos kontrolės požymių pažymėtina, kad per ankstesnius antisubsidijų tyrimus (44) Komisija nustatė, kad bankas EXIM buvo įsteigtas ir veikia pagal Valstybės tarybos paskelbtą Pranešimą dėl Kinijos eksporto ir importo banko įsteigimo ir pagal banko EXIM įstatus. Pagal banko EXIM įstatus banko vadovybę tiesiogiai skiria valstybė. Stebėtojų tarybą skiria Valstybės taryba, remdamasi Pagrindinių valstybės valdomų finansų įstaigų stebėtojų tarybų laikinosiomis taisyklėmis (Valstybės tarybos dekretas Nr. 282) ir kitais įstatymais ir teisės aktais; stebėtojų taryba atskaitinga Valstybės tarybai.

(122) Įstatuose taip pat paminėta, kad banko EXIM partijos komitetas atlieka pagrindinį vadovaujantį ir politinį vaidmenį užtikrindamas, kad bankas EXIM įgyvendintų partijos ir valstybės politiką ir svarbiausias užduotis. Partijos vadovybė dalyvauja visose banko valdymo srityse. Įstatuose taip pat nustatyta, kad bankas EXIM siekia remti užsienio prekybos ir ekonominio bendradarbiavimo plėtrą, tarpvalstybines investicijas, Sausumos ir jūrų kelių iniciatyvą, bendradarbiavimą tarptautinių pajėgumų ir įrangos gamybos srityse. Vykdydamas veiklą jis teikia trumpalaikes, vidutinės trukmės ir ilgalaikes paskolas, kurios yra tvirtinamos vadovaujantis valstybės užsienio prekybos ir investavimo užsienyje politika, pavyzdžiui, teikia eksporto kreditus, importo kreditus, paskolas inžineriniams darbams užsienyje, paskolas užsienio investicijoms, Kinijos Vyriausybės užsienio pagalbos paskolas ir paskolas eksporto pirkėjams.

(123) Be to, kaip nurodyta banko EXIM interneto svetainėje (45), EXIM yra valstybės įsteigtas, valstybės valdomas politiką vykdantis nepriklausomo juridinio asmens statusą turintis bankas. Šiam bankui tiesiogiai vadovauja Valstybės taryba ir jam yra pavesta remti Kinijos užsienio prekybą, investicijas ir tarptautinį ekonominį bendradarbiavimą.

(124) Dėl CDB pažymėtina, kad per ankstesnius antisubsidijų tyrimus Komisija nustatė, kad visas bankas yra valdomas valstybės (46). Kadangi priešingos informacijos apie CDB pateikta nebuvo, Komisija tos pačios išvados laikėsi ir šiame tyrime.

Reikšmingos kontrolės vykdymas

(125) Komisija taip pat paprašė pateikti informacijos apie tai, ar Kinijos Vyriausybė vykdė reikšmingą valstybės valdomo banko veiklos kontrolę, kai bankas vykdė skolinimo politiką, vertino riziką ir teikė paskolas SPA pramonei. Kadangi Egipto Vyriausybė bendradarbiavo nepakankamai, Komisija rėmėsi patikimiausiais turimais faktais, ypač vieša informacija bei per ankstesnius antisubsidijų tyrimus padarytomis išvadomis (47).

(126) Šiuo atžvilgiu vadovautasi šiais reguliavimo dokumentais: — KLR komercinių bankų įstatymo (toliau – Bankininkystės įstatymas) 34 straipsniu; — Bendrųjų skolinimo taisyklių (kurias įgyvendina Kinijos liaudies bankas) 15 straipsniu; — Laikinosiomis nuostatomis dėl pramonės struktūros koregavimo skatinimo (2005 m. Valstybės tarybos sprendimas Nr. 40, toliau – Sprendimas Nr. 40); — Kinijos bankininkystės reguliavimo komisijos (toliau – CBIRC) įgyvendinimo priemonėmis Kinijos finansuojamų komercinių bankų administracinių licencijų išdavimo srityje (CBIRC įsakymas [2017] Nr. 1); — CBIRC įgyvendinimo priemonėmis užsienio valstybių finansuojamų bankų administracinių licencijų išdavimo srityje (CBIRC įsakymas [2015] Nr. 4); — Administracinėmis priemonėmis dėl bankų sektoriaus finansų įstaigų direktorių ir vyresniųjų pareigūnų kvalifikacijos (CBIRC įsakymas [2013] Nr. 3).

(127) Peržiūrėjusi minėtus reguliavimo dokumentus Komisija nustatė, kad KLR finansų įstaigos veikia bendroje teisinėje aplinkoje, kurioje joms nurodoma priimant finansinius sprendimus atsižvelgti į Kinijos Vyriausybės pramonės politikos tikslus. Komisija taip nustatė dėl toliau nurodytų priežasčių.

(128) Banko EXIM įgaliojimai įgyvendinti viešąją politiką nustatyti pranešime dėl Kinijos eksporto ir importo banko įsteigimo ir banko įstatuose.

(129) Apskritai Bankininkystės įstatymo, kuris taikomas visoms Kinijoje veikiančioms finansų įstaigoms, 34 straipsnyje nurodyta, kad „komerciniai bankai vykdo skolinimo veiklą, vadovaudamiesi nacionalinės ekonominės ir socialinės plėtros poreikiais ir valstybės pramonės politikos gairėmis“. Nors Bankininkystės įstatymo 4 straipsnyje nustatyta, kad „komerciniai bankai pagal įstatymus vykdo verslo veiklą jokiam padaliniui ar asmeniui nesikišant. Komerciniai bankai savarankiškai prisiima civilinę atsakomybę už visą savo kaip juridinio asmens turtą“, atlikus tyrimą paaiškėjo, kad Bankininkystės įstatymo 4 straipsnis taikomas atsižvelgiant į to įstatymo 34 straipsnį, t. y. jeigu valstybė nustato viešąją politiką, bankai ją įgyvendina ir vykdo valstybės nurodymus.

(130) Be to, Bendrųjų skolinimo taisyklių 15 straipsnyje nurodyta, kad: „[remdamiesi] valstybės politika, atitinkami departamentai gali subsidijuoti paskolų palūkanas, taip siekdami skatinti tam tikrų pramonės šakų augimą ir tam tikrų vietovių ekonominę plėtrą.“

(131) Sprendime Nr. 40 visoms finansų įstaigoms taip pat nurodoma teikti kreditinę paramą būtent „skatinamiems“ projektams. Sprendimo Nr. 40 III skyriuje minimas Pramonės restruktūrizavimo žinynas, kurį sudaro trijų rūšių gairės – gairės dėl skatinamų, ribojamų ir nevykdomų projektų. Sprendimo XVII straipsnyje nurodyta: „jeigu investicijų projektas priklauso skatinamų projektų grupei, jis išnagrinėjamas, patvirtinamas ir įtraukiamas į registrą pagal atitinkamas nacionalines investicijų taisykles; visos finansų įstaigos teikia kreditinę paramą pagal kredito principus; savo reikmėms importuojama įranga, kurios vertė atitinka visą investicijos sumą, išskyrus prekes, kurios yra įtrauktos į Finansų ministerijos parengtą Pagal vidaus investicijų projektus importuojamų prekių, kurioms lengvatos netaikomos, sąrašą (iš dalies pakeistą 2000 m.), gali būti atleistos nuo importo mokesčio ir su importu susijusio pridėtinės vertės mokesčio, nebent yra priimtos naujos taisyklės dėl investicijų projektų, kuriems lengvatos netaikomos, turinio. Kita lengvatinė politika, taikoma skatinamiems pramonės projektams, įgyvendinama laikantis atitinkamų nacionalinių taisyklių“.

(132) Sąrašai pateikti Pramonės restruktūrizavimo žinyno (2011 m. leidimas) (2013 m. pakeitimai) (48) dalyje „I kategorija. Skatinami projektai“: „XII. Statybinės medžiagos: <...> 6. Bešarmio stiklo pluošto krosnių, skirtų vielos tempimui ir didelio atsparumo stiklo pluošto ir produktų gamybai, galinčių per metus pagaminti 50 000 tonų produktų, technologinė plėtra ir gamyba“.

(133) Taigi, su SPA gamyba susiję projektai patenka į skatinamų projektų kategoriją.

(134) Todėl Sprendimas Nr. 40 patvirtina anksčiau padarytą išvadą dėl Bankininkystės įstatymo, kad bankai teikdami lengvatinius kreditus vykdo Vyriausybės įgaliojimus. Komisija taip pat nustatė, kad Kinijos bankininkystės ir draudimo reguliavimo komisijai (CBIRC) suteikti platūs įgaliojimai tvirtinti visų KLR įsisteigusių finansų įstaigų (įskaitant privačias ir užsienio finansų įstaigas) visus valdymo aspektus, pavyzdžiui (49): — tvirtinti visų finansų įstaigų vadovų paskyrimą ir pagrindinės buveinės, ir vietos padalinių lygmenimis; — CBIRC patvirtinimas būtinas priimant į darbą visų lygmenų vadovus nuo aukščiausių pareigų iki padalinių vedėjų ir net skiriant užsienio padalinių vadovus ir už pagalbines funkcijas atsakingus vadovus (pvz., IT vadovus) ir — labai ilgas administracinių patvirtinimų sąrašas, įskaitant padalinių steigimo, naujų veiklos krypčių kūrimo arba naujų produktų pardavimo, banko įstatų pakeitimo, daugiau nei 5 % akcijų pardavimo, kapitalo didinimo, gyvenamosios vietos pakeitimo, organizacinės formos pakeitimo ir kt. patvirtinimus.

(135) Tuo pagrindu Komisija padarė išvadą, kad Kinijos Vyriausybė sukūrė norminę sistemą, kurios Kinijos Vyriausybės paskirti ir jai atskaitingi vadovai ir stebėtojai turėjo laikytis. Todėl Kinijos Vyriausybė, vykdydama reikšmingą bendradarbiaujančio valstybės valdomo banko veiklos kontrolę, kai tas bankas teikė paskolas SPA pramonei, vadovavosi šia normine sistema.

(136) Bankų EXIM ir CDB paskoloms, kurios buvo suteiktos „Jushi Egypt“, buvo taikomi ne tik bendrieji teisės aktai, bet ir toliau nurodytos teisinės nuostatos.

(137) „China-Africa TEDA“ ir bankas EXIM 2009 m. lapkričio 6 d. pasirašė strateginį bendradarbiavimo susitarimo memorandumą, kuriame susitarta įgyvendinti iš viso iki 6 mlrd. Kinijos ženminbi juanių (toliau – CNY) priemonių paketą, skirtą bendram strateginiam bendradarbiavimui užsienio prekybos ir ekonominio bendradarbiavimo zonose vykdyti.

(138) 2009 m. lapkričio 7 d. šešios Afrikos ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonos, tarp jų – Sueco EPB zona, pasirašė Kinijos užsienio (Afrikos) ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonų ir Kinijos ir Afrikos plėtros fondo (KAPF – banko CDB patronuojamosios bendrovės) jungtinio susitikimo paktą.

(139) 2013 m. Prekybos ministerija paskelbė Pranešimą dėl aspektų, susijusių su Kinijos plėtros banko parama užsienio ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonų steigimui ir plėtrai. Pranešime nurodyta, kad Prekybos ministerija ir bankas CDB „teiks politinę paramą investicijoms ir finansuos įmones, įskaitant įmones, kurios pradeda veikti tinkamumo kriterijus atitinkančiose bendradarbiavimo zonose“. Bankas CDB „išaiškins pagrindines bendradarbiavimo zonų prioritetinio finansavimo sąlygas pagal Prekybos ministerijos ir Finansų ministerijos reikalavimus“ ir „atrankiai rems statybos ir bendradarbiavimo projektus, kuriems Prekybos ministerija kartu su šalių, kuriose įsteigtos bendradarbiavimo zonos, Vyriausybėmis skyrė daug dėmesio“.

(140) 2016 m. Kinijos ir Egipto bendradarbiavimo susitarimo 4 straipsnyje nurodyta, kad „Kinijos Vyriausybė bendradarbiavimo zonai suteikia Kinijos užsienio ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonos statusą. Bendradarbiavimo zona <...> turi teisę į atitinkamą Kinijos Vyriausybės politinę paramą ir palankesnes sąlygas, kurios yra taikomos užsienio ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonoms“. 5 straipsnyje taip pat nurodyta, kad Kinijos Vyriausybė remia bendradarbiavimo zoną „skatindama atitinkamas finansų įstaigas teikti finansavimą <...> Bendradarbiavimo zonoje vykdomiems investicijų projektams, kurie atitinka skolinimo sąlygas ir paskolos naudojimo reikalavimus“.

(141) Bendradarbiavimo susitarimo dėl Kinijos ir Egipto Sueco ekonominio ir prekybos bendradarbiavimo zonos valdymo komiteto sukūrimo, kuriuo įgyvendinamas pirmiau paminėtas susitarimas, 2 straipsnio IV dalyje nurodyta, kad atitinkamų Tiandzino Liaudies Vyriausybės ir Sueco kanalo ekonominės zonos bendrosios administracijos departamentų sudarytas valdymo komitetas deda „visas pastangas, kad būtų sklandžiai įgyvendinta visa skatinamoji politika pagal Kinijos ir Egipto įstatymus ir kitus teisės aktus“, o 2 straipsnio V dalyje papildoma, kad jam pavedama „koordinuoti atitinkamas finansų įstaigas, įskaitant, bet tuo neapsiribojant, bankų įstaigas, draudimo institucijas ir įvairius fondus, kurie teikia kreditinę paramą Bendradarbiavimo zonai ir joje įsteigtoms bendrovėms, ir sudaryti toms įstaigoms palankesnes sąlygas, taip pat padėti Bendradarbiavimo zonai ir joje įsteigtoms bendrovėms ieškoti galimybių pasinaudoti įvairesniais finansavimo kanalais“.

(142) Komisija nustatė, kad visos Kinijos valstybės valdomos finansų įstaigos, įskaitant bankus EXIM ir CDB, įgyvendino pirmiau išdėstytus teisės aktus SPA sektoriuje vykdydamos Vyriausybės funkcijas. Todėl pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio b punktą, skaitomą kartu su pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčiu, ir pagal atitinkamą PPO teismo praktiką tai yra valstybinės institucijos.

3.3.1.3. Valstybės valdomi bankai, veikiantys kaip valstybinės institucijos

(143) Atsižvelgdama į išvadas, padarytas pirmiau išdėstytose konstatuojamosiose dalyse, Komisija nusprendė remtis turimais faktais ir pagal juos įvertinti, ar šie valstybės valdomi bankai gali būti laikomi valstybinėmis institucijomis.

(144) Per ankstesnius antisubsidijų tyrimus (50) Komisija nustatė, kad toliau nurodyti bankai, teikę paskolas per tuos tyrimus nagrinėtų atrinktų eksportuojančių gamintojų grupėms, iš dalies arba visiškai priklauso valstybei arba valstybiniams juridiniams asmenims. Šie bankai yra: „China Development Bank“, „China Construction Bank“, „Industrial and Commercial Bank of China“, „Bank of Communications“, „China Everbright Bank“, „Postal Savings Bank“, „China Merchants Bank“, „Shanghai Pudong Development Bank“, „China Industrial Bank“, „Shenyang Rural Commercial Bank“, „Bank of Shanghai“, „Ningbo Bank“, „China CITIC Bank“, „China Guangfa Bank“, „China Bohai Bank“, „Huaxia Bank“, „Hankou Bank“, „Hubei Bank“, „Huishang Bank“, „Dongying Bank“, „Bank of Tianjin“, „Bank of Kunlun“, „Shanghai Rural Commercial Bank“, „China Industrial International Trust Limited“, „Daye Trust Co., Ltd.“, „Sinotruk Finance Co., Ltd.“ Kadangi priešingos informacijos nebuvo pateikta, Komisija tos pačios išvados laikėsi ir šiame tyrime.

(145) Kadangi iš aptariamų finansų įstaigų konkrečios priešingos informacijos negauta, Komisija, remdamasi oficialiais rodikliais ir atsižvelgdama į 3.3.1.2 skirsnyje nurodytas priežastis, taip pat nustatė, kad Kinijos Vyriausybė šiose įstaigose turi nuosavybės ir kontrolės teisių. Tiksliau, remiantis turimais faktais paaiškėjo, kad valstybės valdomų bankų vadovus ir stebėtojus skiria Kinijos Vyriausybė ir jie yra atskaitingi Kinijos Vyriausybei taip, kaip banke EXIM.

(146) Dėl reikšmingos kontrolės vykdymo Komisija laikėsi nuomonės, kad 3.3.1.2 skirsnyje aptarta norminė sistema jiems galioja taip pat. Kadangi priešingų įrodymų nėra, remiantis turimais faktais, išvada dėl konkrečių kreditingumo įvertinimo įrodymų neturėjimo šioms finansų įstaigoms galioja vienodai, taigi šio reglamento 3.3.1.2 skirsnyje išdėstyta norminės sistemos taikymo analizė joms taip pat galioja vienodai.

(147) Tuo remdamasi Komisija padarė išvadą, kad kiti valstybės valdomi bankai, kurie teikia paskolas atrinktoms bendrovėms, pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio b punktą, skaitomą kartu su 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčiu, laikytini valstybinėmis institucijomis.

3.3.1.4. Išvada dėl valstybinių finansų įstaigų

(148) Atsižvelgdama į pirmiau išdėstytas aplinkybes, Komisija nustatė, kad visos Kinijos valstybės valdomos finansų įstaigos, kurios teikė paskolas arba finansinės nuomos paslaugas eksportuojančiam gamintojui arba jo grupei, pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio b punktą, skaitomą kartu su 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčiu, yra laikytinos valstybinėmis institucijomis.

(149) Be to, net jei valstybės valdomos finansų įstaigos nebūtų laikomos valstybinėmis institucijomis, Komisija nustatė, kad dėl 131–133 konstatuojamosiose dalyse išdėstytų priežasčių būtų laikoma, kad Kinijos Vyriausybės pavedimu ir nurodymu jos atlieka funkcijas, kurios paprastai pavedamos Vyriausybei, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje. Todėl jų veiksmai bet kuriuo atveju būtų priskiriami Kinijos Vyriausybei.

3.3.1.5. Pavedimas arba nurodymas privačioms finansų įstaigoms

(150) Komisija vėliau išnagrinėjo likusias finansų įstaigas. Remiantis per ankstesnius antisubsidijų tyrimus nustatytais faktais (51) ir viešai prieinama informacija, buvo padaryta išvada, kad „China Minsheng Bank“, „Sumitomo Mitsui Banking (China) Co., Ltd.“, „Standard Chartered Bank“, „Ping An Bank“ yra privačios finansų įstaigos. Komisija analizavo, ar Kinijos Vyriausybė pavedė arba nurodė, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunktyje, šioms finansų įstaigoms teikti subsidijas SPA sektoriui.

(151) PPO apeliacinio komiteto nuomone, „pavedimas“ – tai atsakomybės perdavimas privačiam subjektui Vyriausybės sprendimu, o „nurodymas“ – Vyriausybės veiksmai, kuriais ji naudojasi savo galiomis prieš privatų subjektą (52). Abiem atvejais Vyriausybė naudojasi privačiu subjektu kaip finansinio įnašo tarpininku ir „dauguma atvejų tikėtina, kad privačiam subjektui gali būti pavedama ar nurodoma su tam tikra grasinimo arba raginimo forma“ (53). Kartu pagal iv dalį nariai negali nustatyti kompensacinių priemonių produktams, „kai Vyriausybė tik vykdo savo bendro reglamentavimo įgaliojimus“ (54) arba kai Vyriausybės įsikišimas „gali arba negali turėti tam tikrų rezultatų pagal esamas aplinkybes ir laisvu rinkos dalyvių pasirinkimu“ (55). Priešingai, pavedimas arba nurodymas reiškia „aktyvesnį Vyriausybės vaidmenį nei vien tik veiksmų skatinimą“ (56).

(152) Komisija pažymėjo, kad 3.3.1.2 skirsnyje nurodyta pramonės sektoriui taikoma norminė sistema galioja visoms KLR finansų įstaigoms, įskaitant privačias finansų įstaigas. Pavyzdžiui, Bankininkystės įstatymas ir įvairūs CBIRC įsakymai aprėpia visus Kinijos finansuojamus ir užsienio investicijų bankus, kuriuos valdo CBIRC.

(153) Privačioms finansų įstaigoms nepateikus kitokios informacijos, Komisija padarė išvadą, kad, kiek tai susiję su SPA pramone, visos Kinijoje veikiančios finansų įstaigos (įskaitant privačias finansų įstaigas), kurių priežiūrą atlieka CBIRC, valstybės pavedimu ir nurodymu, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto iv papunkčio pirmoje įtraukoje, turėjo vykdyti Vyriausybės politiką ir teikti SPA pramonei paskolas lengvatinėmis palūkanų normomis.

(154) Be to, norminė sistema, taikoma visiems Kinijos bankams, yra daug platesnė ir apima ne tik 106 konstatuojamojoje dalyje nurodytas taisykles dėl CBIRC.

(155) Dėl reikšmingos kontrolės vykdymo Komisija laikėsi nuomonės, kad 3.3.1.2 skirsnyje aptarta norminė sistema jiems galioja taip pat. Kadangi priešingų įrodymų nėra, remiantis turimais faktais, išvada dėl konkrečių kreditingumo įvertinimo įrodymų neturėjimo joms galioja taip pat kaip bendradarbiaujančiam valstybės valdomam bankui, taigi šio reglamento 3.3.1.2 skirsnyje išdėstyta norminės sistemos taikymo analizė joms galioja taip pat.

(156) Tuo remdamasi Komisija padarė išvadą, kad kiti valstybės valdomi bankai, teikiantys paskolas „Jushi Egypt“, pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio b punktą, skaitomą kartu su 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčiu, laikytini valstybinėmis institucijomis.

3.3.1.6. Kredito reitingai

(157) Per ankstesnius antisubsidijų tyrimus (57) Komisija, remdamasi Tarptautinio valiutos fondo paskelbtu tyrimu (58), kuriame parodyti tarptautinės ir Kinijos kredito reitingų sistemų skirtumai, taip pat remdamasi išvadomis, padarytomis dėl atrinktų ir per tyrimą nagrinėtų bendrovių, nustatė, kad Kinijos bendrovėms suteikti vidaus kredito reitingai yra nepatikimi. Iš tiesų, TVF teigimu, vietos reitingų agentūros daugiau nei 90 % Kinijos obligacijų suteikė AA–AAA reitingus. Šių reitingų negalima lyginti su kitose rinkose, kaip antai ES arba JAV, suteikiamais reitingais. Pavyzdžiui, JAV rinkoje tokį aukščiausią reitingą turi mažiau nei 2 % įmonių. Tad Kinijos kredito reitingų agentūros yra itin linkusios priskirti aukščiausius reitingų skalės įvertinimus. Jos taiko labai plačias reitingų skales ir yra linkusios grupuoti obligacijas, kurioms būdinga labai skirtinga įsipareigojimų neįvykdymo rizika, į vieną didelę reitingo kategoriją (59).

(158) Be to, užsienio reitingų agentūros, pavyzdžiui, „Standard and Poor’s“, „Moody’s“, vertindamos užsienyje išleistų Kinijos obligacijų reitingus paprastai taiko didesnį reitingą, palyginti su emitento baziniu kredito reitingu, taip atsižvelgdamos į įmonės strateginę svarbą Kinijos Vyriausybei ir visų netiesioginių garantijų reikšmingumą (60). Pavyzdžiui, reitingų agentūra „Fitch“ atitinkamais atvejais aiškiai nurodo, kad tokios garantijos yra vienas pagrindinių veiksnių, lemiančių Kinijos bendrovių kredito reitingus (61).

(159) Remdamasi viešai prieinama informacija, Komisija nustatė, kad, pirma, valstybė gali daryti tam tikrą įtaką kredito reitingų rinkai. Remiantis dviem 2016 m. paskelbtais tyrimais, Kinijos rinkoje veikė apie 12 kredito reitingų agentūrų, kurių dauguma yra valdomos valstybės. Apskritai Kinijoje 60 % visų reitinguojamų įmonių obligacijų reitingą yra nustačiusi kuri nors valstybės valdoma kredito reitingų agentūra (62).

(160) Per ankstesnius tyrimus (63) Kinijos Vyriausybė patvirtino, kad tiriamuoju laikotarpiu Kinijos obligacijų rinkoje veikė 12 kredito reitingų agentūrų, įskaitant 10 vietos reitingų agentūrų, kaip antai „Global Credit Rating Co. Ltd.“, „Shanghai Brilliance Credit Rating & Investors Service Co. Ltd.“, „Golden Credit Rating International Co. Ltd.“, „China Chengxin Securities Rating Co. Ltd.“, „Pengyuan Credit Rating Co. Ltd.“, „Shanghai Fareast Credit Rating Co. Ltd.“, „China Bond Rating Co. Ltd.“, „China Securities Index Co. Ltd.“, „Shanghai Credit Information Services Co. Ltd.“, ir 2 Kinijos ir užsienio jungtinio kapitalo kredito reitingų agentūros, kaip antai „China Lianhe Credit Rating Co. Ltd.“ ir „China Chengxin International Credit Rating Co. Ltd.“ Kadangi priešingos informacijos negauta, Komisija laikėsi nuomonės, kad padėtis nepasikeitė.

(161) Antra, į Kinijos kredito reitingų rinką laisvai patekti neįmanoma. Tai iš esmės uždara rinka, nes reitingų agentūras, prieš joms pradedant vykdyti veiklą, turi patvirtinti Kinijos vertybinių popierių reguliavimo komisija (CSRC) arba Kinijos liaudies bankas (64). 2017 m. viduryje Kinijos liaudies bankas paskelbė, kad užsienio kredito reitingų agentūroms tam tikromis sąlygomis bus leidžiama skirti kredito reitingus dalyje vidaus obligacijų rinkos. Tačiau tiriamuoju laikotarpiu jokiai užsienio kredito reitingų agentūrai to daryti dar nebuvo leista (65). Vis dėlto per tą laiką užsienio agentūros įsteigė bendrąsias įmones su kai kuriomis vietos kredito reitingų agentūromis, kurios teikia kredito reitingus vidaus rinkoje leidžiamoms obligacijoms. Tačiau tie reitingai suteikiami pagal Kinijos reitingų skales, tad, kaip paaiškinta pirmiau, faktiškai su tarptautiniais reitingais jų lyginti negalima.

(162) Galiausiai pažymėtina, kad Komisijos išvadas patvirtina paties Kinijos Liaudies banko neseniai atliktas tyrimas, nes tyrimo ataskaitos išvadose nurodyta: „jeigu užsienio obligacijoms suteikiamas tarptautinis investicinis BBB arba aukštesnis reitingas, obligacijų vidaus investicinis reitingas gali būti AA ir didesnis, atsižvelgiant į tai, kad vidutiniai vidaus reitingai ir tarptautiniai reitingai skiriasi 6 arba daugiau pakopų“ (66).

(163) Atsižvelgdama į šio reglamento 137–142 konstatuojamosiose dalyse aprašytą padėtį, Komisija padarė išvadą, kad Kinijos kredito reitingai nėra patikimas pagrindinio turto kredito rizikos įvertinimas. Todėl net ir tais atvejais, kai Kinijos reitingų agentūra eksportuojančio gamintojo bendrovei ar jo grupei suteikė gerą kredito reitingą, Komisija darė išvadą, kad tie reitingai nėra patikimi. Šiuos reitingus iškreipė ir politikos tikslai skatinti strategines pramonės sritis, tokias kaip SPA.

3.3.1.7. Nauda ir subsidijos sumos apskaičiavimas

(164) Kaip pažymėta šio reglamento 85 konstatuojamojoje dalyje, Komisija laikėsi nuomonės, kad iš esmės vertinant Egipte įsteigtą subsidijos gavėją būtų tikslinga užduoti klausimą, ar jam taikytos geresnės sąlygos negu Egipto finansų rinkoje. Komisija šį aspektą išnagrinėjo ir patvirtino, kad taikant panašias Egipto kredito palūkanų normas (17,8 %) (67), subsidijavimas būtų didesnis. Tačiau, atsižvelgdama į 86 konstatuojamojoje dalyje nurodytas išskirtines aplinkybes, Komisija kompensuotinos subsidijos dydį skaičiavo atsižvelgdama į tai, kad subsidijos gavėjai gavo lengvatinį finansavimą iš Kinijos. Skaičiuodama subsidijos dydį Komisija įvertino gavėjui per tiriamąjį laikotarpį suteiktą naudą. Pagal pagrindinio reglamento 6 straipsnio b punktą gavėjams suteikta nauda yra palūkanų sumos, kurią bendrovė moka už lengvatinę paskolą, ir sumos, kurią bendrovė mokėtų už panašią rinkoje gautą komercinę paskolą, skirtumas.

(165) Komisija nusprendė nustatyti bankų EXIM ir CDB lengvatinių paskolų rinkos normas ir palyginti jas su hipotetinėmis Kinijos rinkos investuotojams taikomomis lyginamosiomis normomis, kaip nurodyta pagrindinio reglamento 6 straipsnio b punkte. Dėl nepakankamo bendradarbiavimo šis (šie) bankas (bankai) daugiau duomenų nepateikė. Todėl Komisija nusprendė taikyti tą pačią skaičiavimo metodiką, kurią taikė kitoms užsienio valiuta Kinijos finansų įstaigų Kinijos Liaudies Respublikoje teiktoms paskoloms, ir pridėjo su investicija Egipte susijusios rizikos priedą.

(166) Komisija pirmiausia apskaičiavo bendrovės „Jushi Egypt“ finansinę padėtį atitinkantį kredito reitingą. Komisija pažymėjo, kad įvairioms CNBM grupės bendrovėms Kinijos kredito reitingų agentūra suteikė reitingus nuo AA- iki AA +. Atsižvelgdama į 137–143 konstatuojamosiose dalyse minėtus Kinijos kredito reitingų bendrus iškraipymus Komisija padarė išvadą, kad šis reitingas nepatikimas.

(167) Taigi Komisija laikėsi nuomonės, kad bendra grupės „Jushi Group“ finansinė padėtis atitinka BB reitingą, t. y. aukščiausią reitingą, kuris nebėra laikomas „investiciniu“. Atsižvelgdama į tai, kad yra teikiami atnaujinamieji kreditai, Komisija padarė išvadą, kad rinkos lyginamąjį standartą tikslingiau būtų nustatyti pagal JAV B (o ne BB) įmonių obligacijas.

(168) Taigi, atsižvelgiant į kitas užsienio valiuta Kinijos finansų įstaigų Kinijos Liaudies Respublikoje suteiktas paskolas, tinkamam lyginamajam standartui nustatyti buvo naudotos JAV doleriais išleistos B reitingo įmonių obligacijos. Tuo laikotarpiu, kai buvo teikiamos paskolos, šalyje, kurioje įsteigta „Jushi Egypt“, vyko pilietiniai, politiniai neramumai ir teroristų išpuoliai, taigi kredito rizika skyrėsi nuo Kinijos bendrovių patiriamos rizikos, susijusios su šalyje susiklosčiusiomis išorės sąlygų nulemtomis aplinkybėmis. Tam, kad būtų atsižvelgta į šalies rizikos įtaką rinkos normai, prie lyginamosios normos Komisija pridėjo priemoką.

(169) Su šalies rizika susijęs priedas buvo nustatytas remiantis EBPO parengta eksporto kreditams taikoma šalių rizikos klasifikacija ir atitinkamu EBPO nustatytu minimaliu priedo dydžiu (68). Banko EXIM paskolų šalies rizika buvo įvertinta 2,37 %, CDB paskolų šalies rizika –2,44 %.

(170) Po galutinio faktų atskleidimo „Jushi Egypt“ tvirtino, kad apskaičiuodama paskolų teikiamą naudą Komisija turėjo remtis dviem Egipto banko 2013 ir 2016 m. bendrovei pateiktais pasiūlymais. Komisija peržiūrėjo tuos pasiūlymus, tačiau nusprendė, kad tai nėra tipiški panašios komercinės paskolos, kurią įmonė iš tikrųjų galėjo gauti rinkoje, pasiūlymai.

(171) Komisija nustatė, kad pasiūlymuose nėra jokio bendrovei siūlomo faktinio finansinio produkto aprašymo, tik apskritai nurodyta palūkanų norma už „kreditų“ teikimą. Todėl Komisija negali nustatyti, ar pasiūlymas iš tikrųjų yra susijęs su pačia paskola, ar su kitais finansiniais produktais, pavyzdžiui, kredito linijos atidarymu, prekybos finansavimu (akredityvais, įsakomaisiais vekseliais, faktoringu ir t. t.). NET jei būtų manoma, kad pasiūlymas yra susijęs su paskola, trūksta kitos svarbios informacijos, pavyzdžiui, apie tariamos banko siūlomos paskolos trukmę ir siūlomų kreditų mastą (t. y. didžiausią sumą, kurią bankas būtų pasiruošęs skirti bendrovei). Šiuo atžvilgiu Komisija pažymėjo, kad CDB ir EXIM suteiktos paskolos buvo ilgalaikės paskolos dideliems ilgalaikio turto projektams, sudarančios kelis šimtus milijonų USD. Todėl Komisija laikėsi nuomonės, kad ji negali naudotis „Jushi Egypt“ nurodytu pakaitiniu kintamuoju.

(172) Galiausiai Komisija pastebėjo, kad net jei Komisija atsižvelgtų į bendrovės pateiktą lyginamąjį dydį, naudos skaičiavimas iš esmės nesikeistų, nes siūloma Egipto banko norma atitiko bazinę normą, kurią Komisija nustatė lyginamajam dydžiui, atitinkančiam paskolą USD, kurią Kinijos bankas suteikė vidaus (Kinijos) BB reitingą turinčiam pirkėjui. Taigi tos paskolos patvirtino, kad „Jushi Egypt“ iš tiesų naudojasi mažesnėmis palūkanų normomis, palyginti su rinkos lyginamaisiais dydžiais. Todėl bendrovės tvirtinimas buvo atmestas.

3.3.2. Politiką vykdančių bankų paskolos bendrovei „Jushi Egypt“, suteiktos per Kinijoje įsteigtą patronuojančiąją bendrovę „Jushi“

(173) Nuo 2014 m. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos „Jushi“ (Kinija) suteikė bendrovei „Jushi Egypt“ keletą bendrovių tarpusavio paskolų. Paskolų vertė sudarė iš viso apie 281,5 mln. USD.

(174) Tačiau Komisija nustatė, kad pati „Jushi“ (Kinija) šias bendrovių tarpusavio paskolas suteikė naudodamasi Kinijos finansų įstaigų suteiktu išorės finansavimu. Kitaip tariant, vietoj to, kad „Jushi Egypt“ gautų paskolas tiesiogiai iš Kinijos bankų, „Jushi“ (Kinija) gavo lengvatinį finansavimą iš tų įstaigų, o vėliau dėl tų paskolų gautą naudą perdavė gamybos veiklai vykdyti Egipte (bendrovei „Jushi Egypt“). EXIM ir CDB tiesiogiai suteiktų paskolų nepakako, kad būtų padengta visa gamybos veiklai Sueco EPB zonoje plėtoti trūkstama išorės finansavimo suma. Taigi, buvo reikalingas papildomas netiesioginis finansavimas bendrovių tarpusavio paskolomis. Komisijai nepavyko nustatyti konkrečios banko paskolos, kuri būtų tiesiogiai susijusi su Egipte vykdomu projektu. Tačiau 2014 m. „Jushi“ (Kinija), siekdama pagerinti savo skolos struktūrą, išleido obligacijas įvairioms bankų paskoloms pakeisti. Šios obligacijos, kurių prospekte ne kartą minimas kapitalo poreikis projektams Egipte vykdyti, patvirtina, kad bendrovei „Jushi“ (Kinija) buvo reikalinga išorės finansinė pagalba, kad bendrovė galėtų vykdyti gamybos veiklą Egipte. Todėl Komisija laikėsi nuomonės, kad aptariamos lengvatinės paskolos, kurios buvo suteiktos per „Jushi“ (Kinija), yra priskirtinos Egipto Vyriausybei taip, kaip tiesioginės paskolos, kurias „Jushi Egypt“ suteikė Kinijos finansų įstaigos.

(175) Kadangi visas šias paskolas iš esmės galima prilyginti paskoloms, kurias Kinijos Vyriausybė suteikė Kinijos bendrovei, o ši vėliau jas perdavė gamybos veiklai vykdyti kitoje šalyje, Komisija nusprendė visas šias paskolas laikyti kitomis Kinijos vidaus paskolomis Kinijos SPA gamintojui. Tokiomis aplinkybėmis, kaip paminėta šio reglamento 128 konstatuojamojoje dalyje, Komisija padarė išvadą, kad visos Kinijos valstybės valdomos finansų įstaigos, kurios teikė paskolas „Jushi“ (Kinija) ir „Jushi Egypt“, pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio b punktą, skaitomą kartu su pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčiu, ir pagal PPO teismo praktiką laikytinos valstybinėmis institucijomis.

(176) Komisija vėliau apskaičiavo kompensuotinos subsidijos sumą. Šiuo atžvilgiu Komisija pažymėjo, kad nominalioji palūkanų norma, kurią „Jushi“ (Kinija) taikė bendrovei „Jushi Egypt“, buvo 7,5 %. Tačiau jokiam bendrovei „Jushi“ (Kinija) skirtam finansavimui nebuvo taikyta tokia didelė palūkanų norma. Iš tikrųjų, vidutinė palūkanų norma, kurią tiriamuoju laikotarpiu turėjo mokėti „Jushi“ (Kinija), buvo maždaug 4 %. Komisija palygino vidutinę palūkanų normą, kurią „Jushi“ (Kinija) tiriamuoju laikotarpiu mokėjo už likusią bendrovių tarpusavio paskolą, su suma, kurią bendrovė būtų turėjusi mokėti už panašią rinkoje gautą komercinę paskolą.

(177) Kad būtų atsižvelgta į bankams tenkančią didesnę riziką, susijusią su atnaujinamaisiais kreditais, Komisija nusprendė rizikos reitingą reitingų skalėje sumažinti viena pakopa ir rinkos lyginamajam standartui nustatyti naudoti JAV B (o ne BB) įmonių obligacijas.

(178) Iš visų šiame skirsnyje aprašytų finansavimo elementų yra akivaizdu, kad „Jushi“ (Kinija) visą naudą, kurią gavo dėl iš Kinijos finansų įstaigų gauto lengvatinio finansavimo, perdavė bendrovei „Jushi Egypt“. Dėl visų šių priežasčių tokiu būdu apskaičiuota nauda buvo priskirta „Jushi Egypt“.

(179) Po galutinio faktų atskleidimo „Jushi Egypt“ teigė, kad Komisija neturėjo sumažinti „Jushi Egypt“ kredito reitingo nuo AA iki B remdamasi tuo, kad „Jushi Egypt“ negrąžino skolos savo patronuojančiajai bendrovei laikydamasi terminų arba kad kai kuriais atvejais „Jushi Egypt“ patronuojančioji bendrovė grąžino paskolas jos vardu. Tai, kad „Jushi Egypt“ įmonių grupė nusprendė, jog kitam grupės subjektui būtų geriau padengti išlaidas, kad būtų išsaugotas pinigų srautas kitame subjekte, nereiškia, kad šis kitas subjektas nebūtų įvykdęs savo įsipareigojimo, jeigu šis įsipareigojimas būtų buvęs bankui.

(180) Pirma, Komisija pažymėjo, kad nerado jokios išorės šalies „Jushi Egypt“ suteikto kredito reitingo ir kad „Jushi Egypt“ taip pat nepateikė jokių įrodymų šiuo klausimu. Taigi, „Jushi Egypt“ niekada neturėjo „AA“ kredito reitingo kaip atskaitos taško. Todėl Komisija turėjo nustatyti „Jushi Egypt“ kredito reitingą remdamasi byloje turimais faktais. Atsižvelgdama į didelę bendrovių tarpusavio paskolų iš patronuojančiosios bendrovės sumą ir į tai, kad „Jushi Group“ veikė kaip CDB ir EXIM paskolų garantas, Komisija nustatė, kad „Jushi Egypt“ kredito reitingas buvo glaudžiai susijęs su jos patronuojančiosios bendrovės reitingu, kuriai, kaip minėta 168 konstatuojamojoje dalyje, buvo nustatytas BB reitingas. Taigi šis BB kredito reitingas buvo Komisijos atspirties taškas.

(181) Antra, kaip paaiškinta 178 konstatuojamojoje dalyje, Komisija nusprendė vertinimą pagal rizikos vertinimo skalę sumažinti vienu punktu, t. y. iš BB į B, nes bendrovė per kelerius metus nepadengė įsipareigojimų. Iš tiesų Komisija pažymėjo, kad nors CDB ir EXIM suteiktos paskolos buvo grąžintos pagal grafiką, bendri bendrovės įsipareigojimai per kelerius metus iš tikrųjų didėjo. Taigi „Jushi Egypt“ išorės skolą pakeitė grupės vidaus skola, tačiau pati nevykdė savo įsipareigojimų bankams. Priešingai nei teigia „Jushi Egypt“, taip pat yra požymių, kad bendrovė nebūtų galėjusi įvykdyti savo įsipareigojimų, jei visi jos skolininkai būtų buvę išorės bankai. Pavyzdžiui, nors bendrovė 2015 ir 2016 m. veikė nuostolingai, o 2016 m. turėjo neigiamą nuosavą kapitalą, ji vis dar atliko didelius kapitalo grąžinimus CDB, iš viso 54 mln. USD (apie 546 mln. EGP) tais metais. Taigi bendrovė nebūtų galėjusi vykdyti savo išorės įsipareigojimų be patronuojančiosios bendrovės finansinės paramos.

(182) Atsižvelgdama į išdėstytas aplinkybes, Komisija atmetė šiuos tvirtinimus.

(183) Visos nustatytos subsidijos sietos su visa bendrovės apyvarta. Tuomet subsidijos suma buvo priskirta Sąjungoje parduoto nagrinėjamojo produkto apyvartai.

(184) Nustatytos subsidijų sumos, kurias Kinijos politiką vykdantys bankai suteikė lengvatinio finansavimo forma tiesiogiai arba per patronuojančiąją bendrovę „Jushi“ (Kinija) bendrovei „Jushi Egypt“, sudarė 6,46 %.

3.3.3. Parama kapitalo investicijoms

(185) Be tiesioginių paskolų ir bendrovių tarpusav