2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos direktyva 2003/85/EB dėl Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonių, naikinanti Direktyvą 85/511/EEB, Sprendimus 89/531/EEB bei 91/665/EEB ir iš dalies keičianti Direktyvą 92/46/EEBtekstas svarbus EEE



Oficialusis leidinys L 306 , 22/11/2003 p. 0001 - 0087

CS.ES skyrius 3 tomas 41 p. 5 - 91

ET.ES skyrius 3 tomas 41 p. 5 - 91

HU.ES skyrius 3 tomas 41 p. 5 - 91

LT.ES skyrius 3 tomas 41 p. 5 - 91

LV.ES skyrius 3 tomas 41 p. 5 - 91

MT.ES skyrius 3 tomas 41 p. 5 - 91

PL.ES skyrius 3 tomas 41 p. 5 - 91

SK.ES skyrius 3 tomas 41 p. 5 - 91

SL.ES skyrius 3 tomas 41 p. 5 - 91



Tarybos direktyva 2003/85/EB 2003 m. rugsėjo 29 d. dėl Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonių, naikinanti Direktyvą 85/511/EEB, Sprendimus 89/531/EEB bei 91/665/EEB ir iš dalies keičianti Direktyvą 92/46/EEB (tekstas svarbus EEE) EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnio 3 dalį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1], atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2], atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3], atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę [4], kadangi: (1) Vienas Bendrijos uždavinių veterinarijos srityje yra gerinti gyvojo inventoriaus sveikatą ir taip didinti gyvulininkystės pelningumą ir skatinti gyvūnų ir gyvūnų produktų prekybą. Kartu Bendrija yra ir vertybių bendrija ir jos kovos su gyvūnų ligomis politika turi būti grindžiama ne vien komerciniais interesais, bet ir atsižvelgti į bendruosius etikos principus. (2) Snukio ir nagų liga yra labai užkrečiama virusinė porakanopių liga. Nors snukio ir nagų liga neturi svarbos visuomenės sveikatai, dėl jos išskirtinės ekonominės svarbos ji yra pirmoji Office International des Epizooties (OIE) ligų sąraše A. (3) Snukio ir nagų liga yra liga, apie kurią privaloma pranešti, o apie protrūkius juos patirianti valstybė narė turi pranešti Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pagal 1982 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 82/894/EEB dėl pranešimo apie gyvūnų ligas Bendrijoje [5]. (4) Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonės nustatytos 1985 m. lapkričio 18 d. Tarybos direktyvoje 85/511/EEB dėl Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonių įdiegimo [6]. Ta direktyva buvo žymiai pakeista daugelį kartų. Dabar, kadangi minėta direktyva vėl iš dalies keičiama, norint aiškumo tiktų performuluoti atitinkamas nuostatas. (5) Po 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvos 90/423/EEB, iš dalies pakeičiančios Direktyvą 85/511/EEB dėl Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonių įdiegimo, Direktyvą 64/432/EEB dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai galvijais ir kiaulėmis, ir Direktyvą 72/462/EEB dėl sveikatos ir veterinarinio patikrinimo problemų importuojant galvijus, kiaules ir šviežią mėsą arba mėsos produktus iš trečiųjų šalių [7], priėmimo, nuo 1992 m. sausio 1 d. visoje Bendrijoje buvo uždrausta profilaktinė vakcinacija nuo snukio ir nagų ligos. (6) Būtinos prevencinės priemonės, saugančios nuo snukio ir nagų ligos antpuolio Bendrijoje ir Bendrijos gyvojo inventoriaus užkrėtimo ja iš kaimyninių šalių arba įvežant į Bendriją gyvus gyvūnus ir gyvūninės kilmės produktus. Nėra požymių, kad kuris nors snukio ir nagų ligos protrūkis, apie kurį pranešta nuo profilaktinės vakcinacijos uždraudimo, būtų susijęs su importu pagal Bendrijos teisės aktus, kuriam taikomas veterinarinis patikrinimas pasienio inspekcijos postuose, įsteigtuose pagal 1991 m. liepos 15 d. priimtą Tarybos direktyvą 91/496/EEB, nustatančią gyvūnų, įvežamų į Bendriją iš trečiųjų šalių, veterinarinio patikrinimo organizavimo principus ir [8], ir 1990 m. gruodžio 10 d. Tarybos direktyvą 90/675/EEB, nustatančią produktų, įvežamų į Bendriją iš trečiųjų šalių, veterinarinio patikrinimo organizavimo principus [9]. (7) Nepaisant to, reikia griežtai akcentuoti rizikai sumažinti skirtų gyvūnų produktų importo Bendrijos taisyklių griežtą taikymą, jau vien dėl prekybos ir asmenų judėjimo visame pasaulyje padidėjimo. Valstybės narės turi užtikrinti, kad šie teisės aktai būtų visiškai įgyvendinami ir suteikti pakankamai personalo ir išteklių griežtai kontrolei ties išorinėmis sienomis vykdyti. (8) Be to, Europos Parlamento Snukio ir nagų ligos laikinasis komitetas nustatė, kad iš tikrųjų pasienio patikrinimas nesugeba apsaugoti nuo nemažo kiekio mėsos ir mėsos produktų patekimo į Bendriją nelegaliai. (9) Vieningos rinkos ir bendros patenkinamos gyvojo inventoriaus bandų sveikatos būklės sąlygomis gyvūnų ir gyvūnų produktų mainai žymiai išaugo ir tam tikruose Bendrijos regionuose yra didelio gyvojo inventoriaus tankumo teritorijų. (10) Snukio ir nagų ligos epidemija tam tikrose valstybėse narės 2001 m. parodė, kad dėl intensyvaus snukio ir nagų ligai imlių gyvūnų judėjimo ir prekybos, protrūkis gali greitai tapti epizootinio masto, sukeldamas pakankamus didelius sutrikimus, kurie gali žymiai sumažinti imlių gyvūnų rūšių auginimo ir kitų kaimo ekonomikos sričių pelningumą ir pareikalauti nemažų finansinių išteklių kompensuoti ūkininkams ir taikyti kontrolės priemones. (11) Per 2001 m. snukio ir nagų ligos krizę Komisija sustiprino Direktyvoje 85/511/EEB nustatytas Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemones, patvirtindama apsaugines priemones pagal 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvą 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą [10] ir 1989 m. gruodžio 11 d. Tarybos direktyvą 89/662/EEB dėl veterinarinių patikrinimų, taikomų Bendrijos vidaus prekyboje, siekiant sukurti vidaus rinką [11]. (12) 2001 m. Komisija patvirtino sprendimus dėl priverstinės vakcinacijos taikymo pagal Direktyvą 85/511/EEB. Tos sąlygos buvo nustatytos atsižvelgiant į rekomendacijas, pateiktas Gyvūnų sveikatos ir gerovės mokslinio komiteto 1999 m. ataskaitoje dėl priverstinės vakcinacijos nuo snukio ir nagų ligos strategijos. (13) Šioje direktyvoje reikia atsižvelgti į valstybių narių ekspertų grupių 1998 m. ataskaitą dėl Bendrijos teisės aktų, susijusių su snukio ir nagų liga, persvarstymo, kurioje atsispindi valstybių narių patirtis, įgyta per 1997 m. klasikinio kiaulių maro epidemiją, ir 2001 m. gruodį Briuselyje vykusios Tarptautinės konferencijos dėl snukio ir nagų ligos prevencijos ir kontrolės išvadas. (14) Šioje direktyvoje reikia atsižvelgti į 2002 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento rezoliuciją dėl 2001 m. snukio ir nagų ligos epidemijos Europos Sąjungoje [12], paremtą Europos Parlamento Snukio ir nagų ligos laikinojo komiteto išvadomis. (15) Reikia atsižvelgti į Europos Komisijos tryliktosios sesijos dėl snukio ir nagų ligos kontrolės ir Maisto ir žemės ūkio organizacijos 1993 m. rekomendacijas dėl būtiniausių standartų, taikomų su snukio ir nagų ligos virusu in vitro ir in vivo dirbančioms laboratorijoms. (16) Šioje direktyvoje taip pat reikia atsižvelgti į padarytus Gyvūnų sveikatos kodekso ir OIE diagnozavimo tyrimų standartų ir vakcinų vadovo (OIE vadovo) pakeitimus. (17) Siekiant užtikrinti, kad būtų anksti nustatytas bet koks galimas snukio ir nagų ligos protrūkis, būtinos teisinės nuostatos, įpareigojančios su imliais gyvūnais sąlytį turinčius asmenis pranešti kompetentingoms institucijos apie bet kokį įtartiną atvejį. Valstybėse narėse turi būti įvesti reguliarūs patikrinimai, užtikrinantys, kad ūkininkai būtų iš tiesų susipažinę ir taikytų bendrąsias ligų kontrolės ir biologinės apsaugos taisykles. (18) Būtina imtis veiksmų iškart, kai tik įtariama užsikrėtus snukio ir nagų liga, kad galima būtų įgyvendinti nedelsiamas ir veiksmingas kontrolės priemones iškart patvirtinus ligą. Tokius veiksmus turi moduliuoti kompetentingos institucijos, atsižvelgiant į epidemiologinę padėtį atitinkamoje valstybėje narėje. Tačiau priemones taip pat turi sustiprinti specialios apsaugos priemonės, nustatytos pagal Bendrijos teisės aktus. (19) Skubi ir išsami ligos diagnozė ir atitinkamo viruso identifikacija turi būti atlikta globojant valstybių narių nacionalinių laboratorijų tinklui. Kai būtina, bendradarbiavimą tarp nacionalinių laboratorijų užtikrina Bendrijos kontrolinė laboratorija, kurią Komisija paskiria 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 178/2002, nustatančiu maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančiu Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančiu su maisto saugos klausimais susijusias procedūras [13], įkurto Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto darbo tvarka. (20) Snukio ir nagų ligos diferencinis laboratorinis diagnozavimas atliekamas atsižvelgiant į 2000 m. liepos 4 d. Komisijos sprendimą 2000/428/EB, nustatantį diagnozavimo procedūras, mėginių ėmimo metodus ir laboratorinių tyrimų vertinimo kriterijus, kurie patvirtina kiaulių vezikulinę ligą bei diferencinę diagnozę [14]. (21) Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonės visų pirma turi būti grindžiamos užkrėstos bandos gyvūnų skaičiaus mažinimu. Imlių rūšių užkrėsti ir užteršti gyvūnai turi būti nedelsiant paskersti pagal 1993 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyvą 93/119/EEB dėl gyvūnų apsaugos juos skerdžiant arba užmušant [15]. Kai įmanoma, kritusių ar užmuštų gyvūnų skerdena turi būti perdirbama pagal 2002 m. spalio 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentą (EB) Nr. 1774/2002, nustatantį sveikatos taisykles gyvūninės kilmės šalutiniams produktams, neskirtiems vartoti žmonėms [16]. (22) Snukio ir nagų ligos protrūkio atveju būtina susieti visuomenės sveikatos ir aplinkos apsaugos aspektus, ypač nurodant artimai bendradarbiauti gyvūnų sveikatos ir aplinkosaugos kompetentingoms institucijoms. 1996 m. rugsėjo 24 d. Tarybos direktyva 96/61/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės [17] reikalauja, kad nustatyto pajėgumo gyvūnų skerdenų sunaikinimo ar perdirbimo įmonės turėtų integruotą aplinkosauginį leidimą. Reikia vengti bereikalingos rizikos, kurią kelia gyvūnų skerdenų deginimas ant laužų ar jų laidojimas masinėse laidojimo vietose. (23) Būtina užkirsti kelią bet kokiam ligos pasklidimui iškart tik atsiradus protrūkiui atidžiai stebint gyvūnų judėjimą ir galimų užkrėsti produktų naudojimą, o kai taikytina, ypač – didelio gyvojo inventoriaus tankumo teritorijose, priverstine vakcinacija. (24) Veiksmai, kurių buvo imtasi tam tikras valstybes nares 2001 m. užpuolusios snukio ir nagų ligos epidemijai kontroliuoti, parodė, kad tarptautinėse ir Bendrijos taisyklėse ir pagal jas sudarytoje metodikoje nebuvo pakankamai atsižvelgta į galimybę, kurią suteikė priverstinė vakcinacija ir vėlesni tyrimai, skirti nustatyti užsikrėtusius gyvūnus tarp skiepytų. Per daug dėmesio buvo skirta prekybos politikos aspektams, dėl ko apsauginė vakcinacija nebuvo atlikta net tuomet, kai buvo leista. (25) Yra įvairios snukio ir nagų ligos kontroliavimo strategijos. Epidemijos atveju pasirenkant strategiją taip pat reikia atsižvelgti, kuri strategija atneš mažiausią ekonominę žalą su žemės ūkiu nesusijusiems ekonomikos sektoriams. (26) Priverstine vakcinacija be vėlesnio skiepytų gyvūnų skerdimo galima žymiai sumažinti ligos kontrolės tikslu paskerdžiamų gyvūnų skaičių. Atitinkamu tyrimu vėliau turėtų būti patvirtinama, kad infekcijos nebėra. (27) Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės politikos neatskiriama dalis turi būti valymas ir dezinfekavimas. Dezinfekcinės medžiagos turi būti naudojamos pagal 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką [18]. (28) Snukio ir nagų ligos virusu užsikrėtusių imlių rūšių gyvūnų sperma, kiaušinėliai ir embrionai gali prisidėti prie ligos plitimo ir todėl jiems turi būti taikomi apribojimai, taikomi kartu su gyvūnų sveikatos reikalavimais, nustatytais Bendrijos vidaus prekybai tokiose direktyvose: - 1988 m. birželio 14 d. Tarybos direktyva 88/407/EEB, nustatanti gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus Bendrijos vidaus prekybai užšaldyta galvijų sperma bei jos importui [19], - 1989 m. rugsėjo 25 d. Tarybos direktyva 89/556/EEB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą galvijų embrionais ir jų importą iš trečiųjų šalių [20], - 1992 m. liepos 13 d. Tarybos direktyva 92/65/EEB, nustatanti gyvūnų sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius prekybą Bendrijoje gyvūnais, sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais, kuriems netaikomi gyvūnų sveikatos reikalavimai, nustatyti specialiose Bendrijos taisyklėse, nurodytose Direktyvos 90/425/EEB A priedo I dalyje, bei jų importą į Bendriją [21]. (29) Protrūkio atveju gali tekti taikyti kontrolės priemones ne tik užsikrėtusiems imlių rūšių gyvūnams, bet ir ligai neimlių rūšių užterštiems gyvūnams, kurie gali būti mechaniniais ligos užkrato pernešėjais. 2001 m. snukio ir nagų ligos epidemijos metu, siekiant kontroliuoti arklinių iš snukio ir nagų ligos paveiktų valstybių narių prekybą, apribojimai buvo taikyti ir arklinių iš ūkių, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai, arba iš kaimyninių šiems ūkiams judėjimo ir buvo reikalaujamas specialus sertifikatas, kartu taikant 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvos 90/426/EEB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių arklinių šeimos gyvūnų importą iš trečiųjų šalių ir jų judėjimą [22], reikalavimus. (30) Kalbant apie gyvūnų sveikatą, žmogui vartoti skirtų gyvūnų produktų pateikimo į rinką, prekybos ir importo į Bendriją reikalavimai pateikiami tokiose direktyvose: - 1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 64/433/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai šviežia mėsa [23], - 1976 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva 77/99/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai mėsos produktais [24], - 1980 m. sausio 22 d. Tarybos direktyva 80/215/EEB dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai mėsos produktais [25], - 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 91/495/EEB dėl visuomenės ir gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos triušienos ir ūkiuose auginamų medžiojamų gyvūnų mėsos gamybai ir tiekimui į rinką [26], - 1994 m. gruodžio 14 d. Tarybos direktyva 94/65/EB, nustatanti maltos mėsos bei mėsos gaminių gamybos ir pateikimo į rinką reikalavimus [27], - 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyva 2002/99/EB, nustatanti gyvūnų sveikatos taisykles, reglamentuojančias žmonėms skirtų gyvūninės kilmės produktų gamybą, perdirbimą, paskirstymą ir importą [28]. (31) Šios direktyvos dabar yra keičiamos. Tam, kad būtų lengviau, imlių rūšių gyvūnų mėsos ir mėsos produktų apdorojimas, būtinas užtikrintai sunaikinti galimus snukio ir nagų ligos virusus, nustatytas šio direktyvos VII–IX prieduose, kurie yra paremti tomis direktyvomis ir atitinka OIE rekomendacijas. (32) Gyvūnų sveikatos taisyklės, reglamentuojančios žmogui vartoti skirtų gyvūninės kilmės produktų gamybą, perdirbimą, platinimą ir pateikimą, yra nustatytos 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvoje 2002/99/EB [29]. (33) 1992 m. birželio 16 d. Tarybos direktyva 92/46/EEB, nustatanti sveikatos taisykles žalio pieno, termiškai apdoroto pieno ir pieno pagrindo produktų gamybai ir tiekimui į rinką [30], numato pieno iš gyvūnų, laikomų priežiūros zonose, įsteigtose pagal Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemones, apdorojimą. Tos direktyvos reikalavimai yra nepakankamai, kadangi joje nenumatytas pieno iš apsaugos zonų ir skiepytų gyvūnų apdorojimas. Be to, toje direktyvoje numatytas žmonėms vartoti skirto pieno apdorojimas viršija OIE normos dėl snukio ir nagų ligos viruso sunaikinimo piene reikalavimus ir sukelia logistikos sunkumų sunaikinant didelį kiekį pieno, kurį atsisako priimti pieninės. Į šią direktyvą reikia įtraukti išsamesnes nuostatas dėl imlių rūšių gyvūnų pieno iš zonų, kurioms taikomos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonės, surinkimo ir vežimo. Šios direktyvos IX priede nustatytas pieno ir pieno produktų apdorojimas atitinka OIE rekomendacijas dėl galimo snukio ir nagų ligos viruso sunaikinimo piene ir pieno produktuose. Todėl Direktyva 92/46/EEB turi būti atitinkamai iš dalies pakeista. (34) Kalbant apie gyvūninės kilmės produktus, turi būti laikomasi 1992 m. gruodžio 17 d. Tarybos direktyvos 92/118/EEB, nustatančios gyvūnų sveikatos ir visuomenės sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius produktų, kuriems netaikomi minėti reikalavimai, nustatyti specialiose Bendrijos taisyklėse, nurodytose Direktyvos 89/662/EEB A priedo I dalyje, ir, ligų sukėlėjų atžvilgiu, Direktyvoje 90/425/EEB, prekybą Bendrijoje ir jų importą į Bendriją [31]. Tam tikros Direktyvos 92/118/EEB nuostatos buvo įtrauktos į Reglamentą (EB) Nr. 1774/2002. (35) Taikant suskirstymo į regionus principą turėtų būti galima taikyti griežtas kontrolės priemones, įskaitant priverstinę vakcinaciją, apibrėžtoje Bendrijos dalyje, nepakenkiant bendriems Bendrijos interesams. Pieno irmėsos produktai iš skiepytų gyvūnų gali būti teikiami į rinką pagal atitinkamus Bendrijos teisės aktus ir, visų pirma, šią direktyvą. (36) Direktyva 64/432/EEB numato regionų apibrėžimą. 2000 m. gruodžio 11 d. Komisijos sprendimas 2000/807/EB, nustatantis šifruotą pranešimo pagal Tarybos direktyvą 82/894/EEB apie gyvūnų ligas formą ir kodus [32], nustato valstybių narių administracines zonas, susijusias su ligos kontrolės priemonėmis ir pranešimu apie ligą. (37) Apsisaugoti nuo nenumatytų atvejų Bendrija pagal 1991 m. gruodžio 11 d. Tarybos sprendimą 91/666/EEB dėl Bendrijos vakcinų nuo snukio ir nagų ligos rezervų įsteigimo [33] paruošė neaktyvuoto snukio ir nagų ligos viruso antigeno atsargų, saugomų specialiose patalpose, ir įsteigė Bendrijos antigenų ir vakcinų banką. Reikia nustatyti viešą ir veiksmingą tvarką, garantuojančią galimybę pasinaudoti antigenu be nereikalingo delsimo. Be to, tam tikros valstybės narės įsteigė ir išlaiko nacionalinius antigenų ir vakcinų bankus. (38) 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/82/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio veterinarinius vaistus [34] reikalauja, kad, taikant tik nedideles išimtis, visi Bendrijoje į rinką teikiami veterinariniai medicinos produktai turėtų prekybos leidimą. Be to, toje direktyvoje nustatyti veterinarinių medicinos produktų, įskaitant imunologinius veterinarinės medicinos produktus, prekybos leidimo suteikimo kriterijai. Ta direktyva suteikia teisę valstybėms narėms leisti, laikantis tam tikrų reikalavimų, rimtos epidemijos atveju pateikti į savo rinką produktą be prekybos leidimo. Snukio ir nagų liga turi rimtos epidemijos potencialą. Turint omenyje sparčią antigenų, reikalingų sukurti veiksmingą imlių rūšių gyvūnų apsaugą kritiniu atveju, kaitą, vakcinoms nuo snukio ir nagų ligos gali būti taikoma toje direktyvoje numatyta išlyga. (39) Bendrijos kontrolinė laboratorija turi konsultuoti Komisiją ir valstybes nares apie vakcinų ir antigenų poreikį, ypač tuomet, kai aptinkami viruso štamai, nuo kurių veiksmingai nesaugo vakcinos, pagamintos Bendrijos antigenų ir vakcinų banke saugomų antigenų pagrindu. (40) Kaip prevencinę priemonę dėl apgalvoto snukio ir nagų ligos viruso paleidimo pavojaus tiktų taikyti specialią antigenų parūpinimo Bendrijos antigenų ir vakcinų bankui ir tam tikros informacijos, susijusios su ligos kontrolės priemonėmis, skelbimo tvarką. (41) Kadangi valstybėse narėse yra visiškai neturinti imuniteto ligai imlių gyvojo inventoriaus populiacija, reikia nuolatos žinoti apie ligą ir būti jai pasirengus. Išsamių nenumatytų atvejų planų būtinybė buvo dar kartą įrodyta per 2001 m. snukio ir nagų ligos epidemiją. Dabar visos valstybės narės turi nenumatytų atvejų planus, patvirtintus 1993 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimu 93/455/EEB, patvirtinančiu tam tikrus nenumatytų atvejų planus, skirtus kontroliuoti snukio ir nagų ligą [35]. Tokie nenumatytų atvejų planai turi būti reguliariai persvarstomi, atsižvelgiant į valstybėse narėse vykdomų pavojaus realiuoju laiku pratybų rezultatus, 2001 m. epidemijos patirtį ir siekiant įtraukti aplinkos apsaugos priemones. Valstybės narės turėtų būti paskatintos organizuoti ir vykdyti tokias pratybas artimai bendradarbiaujant kaimynėms. Komisija turėtų būti paskatinta bendradarbiaujant su valstybėmis narėmis numatyti techninės pagalbos, kuri galėtų būti teikiama epidemijos paveiktoms valstybėms narėms, parengimą. (42) Siekiant apsaugoti Bendrijos gyvąjį inventorių ir remiantis rizikos įvertinimu, reikia numatyti pagalbą kaimyninėms trečiosioms šalims, kuriose yra snukio ir nagų ligos infekcija arba jos pavojus, visų pirma – dėl skubaus antigeno ar vakcinų tiekimo. Tačiau tokios nuostatos turi būti taikomos nepažeidžiant susitarimų, sudarytų tarp atitinkamos trečiosios šalies ir Bendrijos dėl galimybės naudotis Bendrijos antigenų ir vakcinų banku. (43) Esant susirgimų snukio ir nagų liga taikomas 1990 m. birželio 26 d. Tarybos sprendimas 90/424/EEB dėl išlaidų veterinarijos srityje [36], numatantis Bendrijos pagalbą kontrolinėms laboratorijoms ir antigenų ir vakcinų bankams. Bet kokia Bendrijos kompensacija, išmokama valstybėms narėms už finansines išlaidas, susijusias su kontrolės priemonėmis snukio ir nagų ligos protrūkių atveju, turi būti griežtai reglamentuojama laikantis bent šioje direktyvoje nustatytų būtiniausių reikalavimų. (44) Siekiant užtikrinti bendradarbiavimą tarp valstybių narių ir Komisijos kontroliuojant snukio ir nagų ligą ir atsižvelgiant į ligos pobūdį, Komisijai turi būti suteikta teisė keisti ir pritaikyti tam tikrus kontrolės priemonių techninius aspektus. Kai būtina, Komisija turi pagrįsti tokius pakeitimus ir pritaikymą veterinarinės inspekcijos misijos, atliekamos pagal 1998 m. vasario 4 d. Komisijos sprendimą 98/139/EB, nustatantį tam tikras išsamias taisykles dėl veterinarinių tikrinimų, kuriuos vietoje atlieka Komisijos ekspertai valstybėse narėse [37], rezultatais. (45) Valstybės narės turi nustatyti taisykles dėl nuobaudų už šios direktyvos nuostatų pažeidimus ir užtikrinti jų įgyvendinimą. Tokios nuobaudos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasios. (46) Pagal proporcingumo principą, siekiant pagrindinio tikslo išlaikyti valstybių narių snukio ir nagų ligos ir infekcijos nebuvimo statusą, o protrūkio atveju – greitai grąžinti tokį statusą, būtina ir tiktų nustatyti taisykles dėl priemonių, skirtų padidinti pasirengimą ligai ir kuo greičiau suvaldyti protrūkius, jei būtina – priverstine vakcinacija, ir apriboti neigiamą poveikį gyvojo inventoriaus ir gyvūninės kilmės produktų gamybai ir prekybai. Ši direktyva nenumato nieko, kas nėra būtina siekiant Sutarties 5 straipsnio trečioje pastraipoje nustatytų tikslų. (47) Šiai direktyvai įgyvendinti būtinos priemonės turi būti patvirtintos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [38], PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ: I SKYRIUS SUBJEKTAS, TAIKYMO SRITIS IR APIBRĖŽIMAI 1 straipsnis Subjektas ir taikymo sritis 1. Ši direktyva nustato: a) būtiniausias kontrolės priemones, taikytinas snukio ir nagų ligos ar bet kokio kito viruso sukeltos ligos protrūkio atveju; b) tam tikras prevencines priemones, skirtas padidinti kompetentingų institucijų ir ūkininkavimo bendruomenės žinias ir pasirengimą kovai su snukio ir nagų liga. 2. Valstybės narės turi teisę imtis griežtesnių priemonių šios direktyvos reglamentuojamoje srityje. 2 straipsnis Apibrėžimai Šioje direktyvoje taikomi tokie apibrėžimai: a) "imlios rūšies gyvūnas" – tai bet kuris naminis ar laukinis Artiodactyla būrio Ruminantia, Suina ir Tylopoda pobūrių gyvūnas. Taikant specialias priemones, ypač 1 straipsnio 2 dalį, 15 straipsnį ir 85 straipsnio 2 dalį, imliais snukio ir nagų ligai pagal mokslinius duomenis gali būti laikomi ir kiti gyvūnai, pvz., Rodentia arba Proboscidae būrio; b) "ūkis" – tai žemės ūkio ar kitokios patalpos, įskaitant cirką, esančios valstybės narės teritorijoje, kuriose nuolat arba laikinai auginami arba laikomi imlių rūšių gyvūnai. Tačiau 10 straipsnio l dalies tikslais šis apibrėžimas neaprėpia žmonėms skirtų gyvenamųjų patalpų tokiuose ūkiuose, išskyrus atvejus, kai imlių rūšių gyvūnai, įskaitant nurodytuosius 85 straipsnio 2 dalyje, nuolatos arba laikinai laikomi tokiose patalpose, skerdyklų, transporto priemonių, pasienio kontrolės postų arba aptvertų teritorijų, kuriose imlių rūšių gyvūnai laikomi ir gali būti medžiojami, jei dėl tokių aptvertų teritorijų dydžio yra neįmanoma taikyti 10 straipsnyje numatytų priemonių; c) "banda" – tai ūkyje laikomas gyvūnas ar gyvūnų grupė kaip epidemiologinis padalinys; jei ūkyje laikoma daugiau kaip viena banda, kiekviena iš tokių bandų sudaro atskirą padalinį ir turi tokį patį sanitarinį statusą; d) "savininkas" – tai fizinis ar juridinis asmuo ar asmenys, kuriems priklauso imlios rūšies gyvūnas, arba kuriems pavesta laikyti tokius gyvūnus už finansinį atlyginimą ar be jo; e) "kompetentinga institucija" – tai valstybės narės institucija, turinti kompetenciją atlikti veterinarinius ar zootechninius patikrinimus ar bet kokia institucija, kuriai ji delegavo tą kompetenciją; f) "oficialus veterinaras" – tai valstybės narės kompetentingos institucijos paskirtas veterinaras; g) "leidimas" – tai kompetentingų institucijų išduotas leidimas, kurių būtinos kopijos turi būti pateikiamos inspektoriams pagal atitinkamos valstybės narės atitinkamus teisės aktus; h) "inkubacinis laikotarpis" – tai laikas tarp užsikrėtimo snukio ir nagų liga ir jos klinikinių požymių pasirodymo. Pagal šią direktyvą galvijams ir kiaulėms jis trunka 14 dienų, o avims ir ožkoms bei bet kokiems kitiems imlių rūšių gyvūnams – 21 dieną; i) "įtariamas užsikrėtęs gyvūnas" – tai bet kuris imlios rūšies gyvūnas, turintis tokius klinikinius simptomus, patologinius pakitimus arba kurio reakcijos į laboratorinius tyrimus rodo, kad galima pagrįstai įtarti snukio ir nagų ligą; j) "įtariamas apkrėstas gyvūnas" – tai bet kuris imlios rūšies gyvūnas, kuris, pagal surinktą epidemiologinę informaciją galėjo būti tiesiogiai ar netiesiogiai paveiktas snukio ir nagų ligos viruso); k) "snukio ir nagų ligos atvejis" arba "snukio ir nagų liga užsikrėtęs gyvūnas" – bet kuris imlios rūšies gyvūnas arba tokio gyvūno skerdena, kuriems oficialiai patvirtina snukio ir nagų liga, atsižvelgiant į I priedo apibrėžimus: - pagal snukio ir nagų ligos klinikinius požymius arba patologinius pakitimus, - pagal laboratorinius tyrimus, atliktus pagal XIII priedą; l) "snukio ir nagų ligos protrūkis" – tai ūkis, kuriame laikomi imlių rūšių gyvūnai, atitinkantis vieną ar daugiau I priede nustatytų kriterijų; m) "pirminis protrūkis" – tai protrūkis pagal Direktyvos 82/894/EEB 2 straipsnio d punkto apibrėžimą; n) "užmušimas" – tai gyvūnų skerdimas pagal Direktyvos 93/119/EEB 2 straipsnio 6 dalies apibrėžimą; o) "priverstinis skerdimas" – tai gyvūnų, kurie, remiantis epidemiologiniais duomenimis ar klinikine diagnoze arba laboratorinių tyrimų rezultatais, nė laikomi užkrėstais ar užterštais snukio ir nagų ligos virusu, skerdimas pagal Direktyvos 93/119/EEB 2 straipsnio 7 dalies apibrėžimą priverstiniais atvejais, įskaitant skerdimą dėl gyvūnų sveikatos priežasčių; p) "perdirbimas" – tai didelio pavojaus medžiagos apdorojimas vienu iš Reglamente (EB) Nr. 1774/2002 ir bet kokiuose jį įgyvendinančiuose teisės aktuose nustatytų būdų, taikomas taip, kad būtų išvengta snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo; q) "suskirstymas į regionus" – tai apribotos srities nustatymas, kurioje taikomi apribojimai dėl tam tikrų 45 straipsnyje nurodytų gyvūnų ar gyvūnų produktų judėjimo ar prekybos, siekiant apsaugoti snukio ir nagų ligos pasklidimo į laisvą zoną, kurioje jokie apribojimai pagal šią direktyvą netaikomi; r) "regionas" – tai sritis pagal Direktyvos 64/432/EEB 2 straipsnio 2 dalies p punkto apibrėžimą; s) "paregionis" – tai sritis, nustatyta Sprendimo 2000/87/EB priede; t) "Bendrijos antigenų ir vakcinų bankas" – tai atitinkamos patalpos, pagal šią direktyvą skirtos laikyti snukio ir nagų ligos viruso koncentruoto inaktyvuoto antigeno, skirto snukio ir nagų ligos vakcinoms gaminti, ir veterinarinių imunologinių produktų (vakcinų), atkurtų iš tokių antigenų ir leistinų pagal 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/82/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio veterinarinius vaistus [39], atsargoms; u) "priverstinė vakcinacija" – tai vakcinacija pagal 50 straipsnio 1 dalį; v) "apsauginė vakcinacija" – tai priverstinė vakcinacija, atliekama nustatytos zonos ūkiuose, skirta imlių rūšių gyvūnams toje zonoje apsaugoti nuo snukio ir nagų ligos viruso, sklindančio oru ir per fomitus, kuomet po vakcinacijos ketinama gyvūnus palikti gyvus; w) "slopinančioji vakcinacija" – tai priverstinė vakcinacija, kuri atliekama tik dėl sergančių gyvūnų naikinimo ūkiuose arba teritorijoje, kurioje yra neatidėliotina būtinybė sumažinti snukio ir nagų ligos virusą, taip pat sumažinti jo išplitimo už ūkio arba teritorijos, kurioje gyvūnus ketinama sunaikinti po vakcinacijos, ribų; x) "laukinis gyvūnas" – tai ne 2 straipsnio b punkte apibrėžtuose ūkiuose ar 15 bei 16 straipsniuose nurodytose patalpose gyvenantis imlios rūšies gyvūnas; y) "pirminis snukio ir nagų ligos atvejis tarp laukinių gyvūnų" – tai bet koks snukio ir nagų ligos atvejis, aptiktas laukiniame gyvūne zonoje, kuriai netaikomos 85 straipsnio 3 ar 4 dalies priemonės. II SKYRIUS SNUKIO IR NAGŲ LIGOS PROTRŪKIŲ KONTROLĖ 1 SKIRSNIS PRANEŠIMAS 3 straipsnis Pranešimas apie snukio ir nagų ligą 1. Valstybės narės užtikrina, kad: a) snukio ir nagų liga būtų įtraukta į kompetentingos institucijos ligų, apie kurias būtina pranešti, sąrašą; b) savininkas arba bet kuris gyvūnus aptarnaujantis, vežant lydintis ar prižiūrintis asmuo būtų įpareigotas nedelsiant pranešti kompetentingai institucijai ar oficialiam veterinarui apie esamą ar įtariamą snukio ir nagų ligą ir laikyti snukio ir nagų liga užkrėstus ar įtariamus užsikrėtus gyvūnus toliau nuo vietų, kur yra pavojus kitiems imlių rūšių gyvūnams būti užkrėstiems ar užterštiems snukio ir nagų ligos virusu; c) praktikuojantys veterinarai, oficialūs veterinarai, veterinarinių ar kitų oficialių ar privačių laboratorijų vadovybė ir bet kuris asmuo, kurio darbas susijęs su imlių rūšių gyvūnais ar iš tokių gyvūnų gautais produktais, būtų įpareigotas nedelsiant pranešti kompetentingai institucijai bet kokią informaciją apie snukio ir nagų ligos buvimą arba įtarimą ją esant, kurią jie gavo prieš oficialią intervenciją pagal šią direktyvą. 2. Nepažeidžiant esamų Bendrijos teisės aktų dėl pranešimo apie gyvūnų ligų protrūkius, valstybė narė, kurios teritorijoje yra patvirtintas snukio ir nagų ligos protrūkis arba pirminis snukio ir nagų ligos atvejis tarp laukinių gyvūnų, praneša apie ligą ir suteikia informaciją ir raštiškas ataskaitas Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pagal II priedą. 2 SKIRSNIS PRIEMONĖS ĮTARUS SNUKIO IR NAGŲ LIGOS PROTRŪKĮ 4 straipsnis Priemonės įtarus snukio ir nagų ligos protrūkį 1. Valstybės narės užtikrina, kad tuomet, kai ūkyje yra vienas ar daugiau įtariamų užsikrėtus ar užsiteršus gyvūnų, būtų taikomos 2 ir 3 dalyse numatytos priemonės. 2. Kompetentinga institucija nedelsdama pradeda oficialų tyrimą, kad patvirtintų arba paneigtų snukio ir nagų ligos buvimą ir, visų pirma, paima būtinus mėginius laboratoriniams tyrimams, reikalingiems patvirtinti protrūkį pagal protrūkio apibrėžimą I priede. 3. Kompetentinga institucija ima oficialiai stebėti šio straipsnio 1 dalyje nurodytą ūkį iškart gavusi pranešimą apie įtariamą infekciją ir, visų pirma, užtikrina, kad: a) būtų atliktas visų ūkyje esančių gyvūnų kategorijų surašymas ir būtų užregistruotas imlių rūšių gyvūnų kiekvienos kategorijos kritusių arba įtariamų užsikrėtus ar užsiteršus gyvūnų skaičius; b) a punkte nurodytas surašymas būtų atnaujinamas įvertinant tuos imlių rūšių gyvūnus, kurie buvo atvesti arba krito įtarimo laikotarpiu. Tokią informaciją pateikia savininkas kompetentingos institucijos reikalavimu ir ta institucija ją tikrina per kiekvieną apsilankymą; c) būtų užregistruojamos visos ūkyje esančios pieno, pieno produktų, mėsos, mėsos produktų, skerdenų, odų ir kailių, vilnos, spermos, embrionų, kiaušialąsčių, srutų, mėšlo, gyvūnų pašaro ir pakratų atsargos ir tas registras nuolat tvarkomas; d) jokie imlių rūšių gyvūnai nepatektų ir neišvyktų iš ūkio, išskyrus atvejus, kai ūkį sudaro skirtingi epidemiologiniai gamybos padaliniai, nurodyti 18 straipsnyje, ir kad ūkyje esantys imlių rūšių gyvūnai būtų laikomi jų laikymo patalpose ar kitoje vietoje, kur jie gali būti izoliuoti; e) būtų naudojamos atitinkamos dezinfekavimo priemonės ties imlių rūšių gyvūnų laikymo pastatų ar vietų ir paties ūkio įėjimo ir išėjimo vietomis; f) būtų atliktas epidemiologinis tyrimas pagal 13 straipsnį; g) epidemiologiniam tyrimui padėti būtų paimti būtini mėginiai laboratoriniams tyrimams pagal III priedo 2.1.1.1 papunktį. 5 straipsnis Judėjimas į ir iš ūkio įtarus snukio ir nagų ligos protrūkį 1. Valstybės narės užtikrina, kad be 4 straipsnyje numatytų priemonių, būtų uždraustas bet koks judėjimas į ir iš ūkio, kuriame įtariamas snukio ir nagų ligos protrūkis. Tas draudimas, visų pirma, galioja: a) imlių rūšių gyvūnų mėsos ar skerdenų, mėsos produktų, pieno ar pieno produktų, spermos, kiaušinėlių ar embrionų arba gyvūnų pašarų, reikmenų, daiktų ar kitų medžiagų, pvz., vilnos, kailių ir odų, šerių ar gyvūnų atliekų, srutų, mėšlo ar bet ko, kas galėtų pernešti snukio ir nagų ligos virusą, judėjimui iš ir į ūkį; b) snukio ir nagų ligai neimlių rūšių gyvūnų judėjimui; c) asmenų judėjimui į ir iš ūkio; d) transporto priemonių judėjimui į ir iš ūkio. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies a punkto draudimo, tuomet, kai yra sunkumų sandėliuoti pieną ūkyje, kompetentinga institucija gali leisti pieną sunaikinti ūkyje arba leisti veterinariškai prižiūrint ir naudojant tik tokias transporto priemones, kurios yra tinkamai įrengtos, kad užtikrintų, jog nebus snukio ir nagų ligos viruso paskleidimo pavojaus, nuvežti jį į artimiausią galimą sunaikinimo arba apdorojimo, užtikrinančio snukio ir nagų ligos viruso sunaikinimą, vietą. 3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies b, c ir d punktų draudimo, kompetentinga institucija gali leisti tokį judėjimą iš ir į ūkį laikantis visų būtinų reikalavimų, kad būtų išvengta snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo. 6 straipsnis Priemonių išplėtimas aprėpiant kitus ūkius 1. Kompetentinga institucija išplečia 4 ir 5 straipsniuose numatytas priemones aprėpiant kitus ūkius, jei dėl jų vietos, struktūros ir išdėstymo ar sąlyčio su gyvūnais iš 4 straipsnyje nurodyto ūkio yra priežasčių įtarti užteršimą. 2. Kompetentinga institucija 16 straipsnyje nurodytoms patalpoms ar transporto priemonėms taiko bent 4 straipsnyje ir 5 straipsnio 1 dalyje numatyta priemones, jei dėl imlių rūšių gyvūnų buvimo yra priežasčių įtarti užkrėtimą ar užteršimą snukio ir nagų ligos virusu. 7 straipsnis Laikinoji kontrolės zona 1. Kompetentinga institucija gali nustatyti laikinąją kontrolės zoną, kai to reikalauja epidemiologinė padėtis ir, visų pirma, tuomet, kai tai susiję su dideliu imlių rūšių gyvūnų tankiu, intensyviu gyvūnų ar asmenų, sąveikaujančių su imlių rūšių gyvūnais, judėjimu, pranešimų apie įtarimo būklę uždelsimu arba nepakankama informacija apie galimą snukio ir nagų ligos viruso kilmę ir atsiradimo būdus. 2. Laikinosios kontrolės zonoje esantiems ūkiams, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai, taikomos bent 4 straipsnio 2 dalyje ir 3 dalies a, b ir d punktuose ir 5 straipsnio 1 dalyje numatytos priemonės. 3. Laikinojoje kontrolės zonoje taikomos priemonės gali būti papildytos laikinu visų gyvūnų judėjimo draudimu didesnėje zonoje arba visoje valstybės narės teritorijoje. Tačiau snukio ir nagų ligai neimlių rūšių gyvūnų judėjimo draudimo trukmė neturi viršyti 72 valandų, nebent tai būtų pateisinama dėl išskirtinių aplinkybių. 8 straipsnis Prevencinė likvidavimo programa 1. Remdamasi epidemiologine informacija ar kitais įrodymais, kompetentinga institucija gali įgyvendinti prevencinę likvidavimo programą, įskaitant įtariamų imlių rūšių gyvūnų, o prireikus – ir gyvūnų iš epidemiologiškai susijusių gamybos padalinių ar gretimų ūkių priverstinį užmušimą. 2. Tokiu atveju imami mėginiai ir atliekami imlių rūšių gyvūnų klinikiniai tyrimai bent pagal III priedo 2.1.1.1 papunktį. 3. Kompetentinga institucija, prieš įgyvendindama šiame straipsnyje numatytas priemones, apie tai praneša komisijai. 9 straipsnis Priemonių taikymo tęsimas Valstybės narės neatšaukia 4–7 straipsniuose numatytų priemonių iki įtarimas dėl snukio ir nagų ligos nėra galutinai paneigiamas. 3 SKIRSNIS PRIEMONĖS PATVIRTINUS LIGOS PROTRŪKĮ 10 straipsnis Priemonės patvirtinus snukio ir nagų ligos protrūkį 1. Iškart, kai tik patvirtinamas snukio ir nagų ligos protrūkis, valstybės narės užtikrina, kad, be 4–6 straipsniuose numatytų priemonių, ūkyje nedelsiant būtų pradėtos taikyti dar ir tokios priemonės: a) Visi imlių rūšių gyvūnai užmušami vietoje. Išskirtinėmis aplinkybėmis imlių rūšių gyvūnai gali būti užmušami artimiausioje tam tinkamoje vietoje oficialiai prižiūrint ir taip, kad būtų išvengta snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo pavojaus vežant ir užmušant. Atitinkama valstybės narė praneša Komisijai apie tokių išskirtinių aplinkybių buvimą ir apie veiksmus, kurių imtasi. b) Oficialus veterinaras užtikrina, kad prieš arba užmušant imlių rūšių gyvūnus pagal III priedo 2.1.1.1 papunktį būtų paimti visi 13 straipsnyje nurodytam epidemiologiniam tyrimui būtini mėginiai ir pakankamas jų kiekis. Kompetentinga institucija gali nuspręsti, kad 4 straipsnio 2 dalis netaikoma atsiradus antriniam šaltiniui, kuris yra epidemiologiškai susijęs su pirminiu šaltiniu, iš kurio mėginiai jau yra paimti pagal tą straipsnį, jei yra paimti 13 straipsnyje nurodytam epidemiologiniam tyrimui reikiami mėginiai ir pakankamas jų kiekis. c) Ūkyje gaišusių imlių rūšių gyvūnų skerdenos ir pagal šio straipsnio 1 dalies a punktą užmuštų gyvūnų skerdenos nedelsiant perdirbamos oficialiai prižiūrint ir taip, kad nebūtų snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo pavojaus. Jei dėl ypatingų aplinkybių būtina skerdenas palaidoti ar sudeginti vietoje ar kitur, tokios operacijos atliekamos laikantis iš anksto parengtų instrukcijų pagal 72 straipsnyje nurodytus nenumatytų atvejų planus. d) Visi 4 straipsnio 3 dalies c punkte nurodyti produktai ir medžiagos turi būti izoliuoti iki užterštumas galės būti paneigtas arba apdoroti pagal oficialaus veterinaro nurodymus užtikrinant, kad snukio ir nagų ligos virusas būtų sunaikintas, arba perdirbami. 2. Po imlių rūšių gyvūnų užmušimo ir perdirbimo ir atšaukus šio straipsnio 1 dalies d punkte numatytas priemones, valstybės narės užtikrina, kad: a) pastatai, naudoti imlių rūšių gyvūnams laikyti, jų aplinka ir jiems vežti naudotos transporto priemonės, taip pat ir visi kiti pastatai ir įranga, kurie galėjo būti užteršti, būtų išvalyti ir dezinfekuoti pagal 11 straipsnį; b) be to, jei pagrįstai įtariama, kad snukio ir nagų ligos virusu yra užteršta žmonių gyvenama ar biurų zona ūkyje, tos zonos taip pat būtų reikiamomis priemonėmis dezinfekuotos; c) gyvūnų papildymas būtų atliekamas pagal V priedą. 11 straipsnis Valymas ir dezinfekavimas 1. Valstybės narės užtikrina, kad valymo ir dezinfekavimo operacijos, kaip neatskiriamos šioje direktyvoje numatytų priemonių dalys, būtų tinkamai dokumentuojamos ir atliekamos oficialiai prižiūrint ir laikantis oficialaus veterinaro duodamų nurodymų, naudojant oficialiai leidžiamos koncentracijos dezinfekcines medžiagas, teikiant į rinką kompetentingos institucijos registruotas kaip veterinarinės higienos biocidiniai produktai pagal Direktyvą 98/8/EB, kad būtų užtikrintas snukio ir nagų ligos viruso sunaikinimas. 2. Valstybės narės užtikrina, kad valymo ir dezinfekavimo operacijos, kurios aprėpia tinkamą kovą su kenkėjais, būtų atliekamos taip, kad būtų kuo labiau sumažintas bet koks neigiamas poveikis aplinkai, galintis pasireikšti dėl tokių operacijų. 3. Valstybės narės stengiasi užtikrinti, kad bet kokios naudojamos dezinfekcinės medžiagos, be gebėjimo veiksmingai dezinfekuoti, turėtų kuo mažesnį neigiamą poveikį aplinkai ir žmonių sveikatai pagal geriausią žinomą metodiką. 4. Valstybės narės užtikrina, kad valymo ir dezinfekavimo operacijos būtų atliekamos pagal IV priedą. 12 straipsnis Produktų ir medžiagų, gautų iš gyvūnų turėjusių sąlytį su snukio ir nagų ligos protrūkio vietoje buvusiais gyvūnais, aptikimas ir apdorojimas Valstybės narės užtikrina, kad 4 straipsnio 3 dalies c punkte nurodyti imlių rūšių gyvūnų produktai ir medžiagos, surinktos ūkyje, kuriame patvirtintas snukio ir nagų ligos protrūkis, ir sperma, kiaušinėliai ir embrionai, surinkti iš imlių rūšių gyvūnų, esančių tame ūkyje, laikotarpiu tarp galimo ligos atsiradimo ūkyje ir oficialių priemonių įdiegimo, būtų aptikti ir perdirbti arba, jei tai ne sperma, kiaušinėliai ir embrionai, apdoroti oficialiai prižiūrint ir taip, kad būtų užtikrintas snukio ir nagų ligos viruso sunaikinimas ir išvengta bet kokio tolimesnio jo pasklidimo pavojaus. 13 straipsnis Epidemiologinis tyrimas 1. Valstybės narės užtikrina, kad epidemiologinius tyrimus dėl snukio ir nagų ligos protrūkių atliktų specialiai apmokyti veterinarai, remdamiesi klausimynais, parengtais pagal 72 straipsnyje numatytus nenumatytų atvejų planus, kad tyrimai būtų standartizuoti, spartūs ir tiksliniai. Tokie tyrimai turi nustatyti bent jau tokius dalykus: a) laiko trukmę, kurią snukio ir nagų liga galėjo būti sergama ūkyje prieš ją įtariant ar pranešant; b) galimą snukio ir nagų ligos viruso kilmę ūkyje ir kitų ūkių nustatymą, kur yra įtariamų užsikrėtus arba užsiteršus iš to paties šaltinio gyvūnų; c) galimą kitų imlių rūšių gyvūnų, išskyrus galvijus ir kiaules, užsikrėtimo ar užteršimo mastą; d) gyvūnų, asmenų, transporto priemonių ir medžiagų, nurodytų 4 straipsnio 3 dalies c punkte judėjimą, dėl kurio snukio ir nagų ligos virusas galėjo būti perneštas į ar iš nagrinėjamo ūkio. 2. Valstybės narės reguliariai informuoja ir atnaujina informaciją Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie snukio ir nagų ligos viruso epidemiologiją ir sklidimą. 14 straipsnis Papildomos priemonės patvirtinus snukio ir nagų ligos protrūkius 1. Kompetentinga institucija gali nurodyti, kad, be imlių rūšių gyvūnų, ir snukio bei nagų ligai neimlių rūšių gyvūnai iš ūkio, kuriame buvo patvirtintas snukio bei nagų ligos protrūkis, būtų taip pat užmušti ir perdirbti taip, kad būtų išvengta bet kokio snukio bei nagų ligos viruso išplitimo pavojaus. Tačiau šio straipsnio pirma pastraipa netaikoma snukio bei nagų ligai neimlių rūšių gyvūnams, kurie gali būti izoliuoti, veiksmingai nuvalyti ir dezinfekuoti, jei kiekvienas jų atskirai paženklinamas (arklinių atveju – pagal Bendrijos teisės aktus), kad galima būtų kontroliuoti jų judėjimą. 2. Kompetentinga institucija gali taikyti 10 straipsnio 1 dalies a punkte numatytas priemones epidemiologiškai susijusiems gamybos padaliniams ar gretimiems ūkiams, jei epidemiologinė informacija ar kiti įrodymai leidžia įtarti galimą tų ūkių užteršimą. Apie ketinimą taikyti tas nuostatas pranešama Komisijai, jei įmanoma – prieš jas taikant. Tokiu atveju priemonės dėl mėginių ėmimo ir gyvūnų klinikinių tyrimų vykdomos bent kaip nustatyta III priedo 2.1.1.1 papunktyje. 3. Kompetentinga institucija, iškart tik gavusi patvirtinimą dėl snukio bei nagų ligos pirmojo protrūkio, parengia visas priemones, būtinas priverstinei vakcinacijai zonoje, kuri yra bent ne mažesnė už priežiūros zoną, nustatytą pagal 21 straipsnį. 4. Kompetentinga institucija gali taikyti 7 ir 8 straipsniuose numatytas priemones. 4 SKIRSNIS YPATINGAIS ATVEJAIS TAIKOMOS PRIEMONĖS 15 straipsnis Priemonės, taikytinos snukio bei nagų ligos protrūkio atveju greta arba tam tikrose specialiose patalpose, kuriose laikinai ar nuolatos laikomi imlių rūšių gyvūnai 1. Kai snukio ir nagų ligos protrūkis grasina užkrėsti imlių rūšių gyvūnus laboratorijoje, zoologijos sode, laukinės gyvūnijos parke, užtvertoje teritorijoje ar institucijose, institutuose ar centruose, patvirtintuose pagal Direktyvos 92/65/EEB 13 straipsnio 2 dalį, ir kur gyvūnai laikomi mokslo tikslais arba rūšių ar ūkinių gyvūnų genetinių išteklių išsaugojimo tikslais, atitinkama valstybė narė užtikrina, kad būtų imtasi visų reikiamų biologinės apsaugos priemonių tokiems gyvūnams apsaugoti nuo infekcijos. 2. Kai snukio ir nagų ligos protrūkis patvirtinamas vienoje iš šio straipsnio 1 dalyje nurodytų patalpų, atitinkama valstybė narė gali nuspręsti nukrypti nuo 10 straipsnio 1 dalies a punkto, jei nekeliamas pavojus pagrindiniams Bendrijos interesams, visų pirma – kitų valstybių narių gyvūnų sveikatos būklei, ir jei yra imamasi visų būtinų priemonių apsaugoti nuo bet kokio snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo pavojaus. 3. Apie šio straipsnio 2 dalyje nurodytą sprendimą nedelsiant pranešama Komisijai. Ūkinių gyvūnų genetinių išteklių atveju pranešime pateikiama nuoroda į patalpų sąrašą, sudarytą pagal 77 straipsnio 2 dalies f punktą, pagal kurį kompetentinga institucija iš anksto nurodė šias patalpas kaip skirtas auginti imlių rūšių gyvūnų branduolį, būtiną veislei išlikti. 16 straipsnis Priemonės, taikytinos skerdykloms, pasienio kontrolės postams ir transporto priemonėms 1. Kai snukio ir nagų ligos atvejis patvirtinamas skerdykloje, pasienio kontrolės poste, įsteigtame pagal Direktyvą 91/496/EEB, arba transporto priemonėje, kompetentinga institucija užtikrina, kad paveiktų patalpų ar transporto priemonių atžvilgiu būtų imtasi tokių priemonių: a) visi tokiose patalpose ar transporto priemonėse esantys imlių rūšių gyvūnai nedelsiant priverstinai užmigdomi; b) a punkte nurodytų gyvūnų skerdenos perdirbamos oficialiai prižiūrint taip, kad būtų išvengta snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo pavojaus; c) kitos užkrėstų arba įtariamų užsikrėtus ar užsiteršus gyvūnų atliekos, įskaitant plaučkepenius, perdirbamos oficialiai prižiūrint taip, kad būtų išvengta snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo pavojaus; d) mėšlas ir srutos dezinfekuojami ir pašalinami apdoroti tik pagal Reglamento (EB) Nr. 1774/2002 VIII priedo III skyriaus A dalies II skirsnio 5 punktą; e) pastatų ir įrangos, įskaitant transporto priemones, valymas ir dezinfekavimas atliekamas prižiūrint oficialiam veterinarui pagal 11 straipsnį ir kompetentingos institucijos nustatytas instrukcijas; f) pagal 13 straipsnį atliekamas epidemiologinis tyrimas. 2. Valstybės narės užtikrina, kad 19 straipsnyje numatytos priemonės būtų taikomas susietuose ūkiuose. 3. Valstybės narės užtikrina, kad jokie gyvūnai nebūtų pakartotinai atvežami skersti, tikrinti ar vežti į šio straipsnio 1 dalyje nurodytas patalpas ar transporto priemones bent iki praeina 24 valandos po 1 straipsnio e punkte nurodytų valymo ir dezinfekavimo operacijų. 4. Kai to reikalauja epidemiologinė padėtis, ypač, kai reikia įtarti greta šio straipsnio 1 dalyje nurodytų patalpų ar transporto priemonių esančiuose ūkiuose laikomų imlių rūšių gyvūnų užteršimą, valstybės narės užtikrina, kad, nukrypstant nuo 2 straipsnio b punkto antro sakinio, šio straipsnio 1 dalyje nurodytose patalpose ar transporto priemonėse paskelbiamas protrūkis ir taikomos 10 bei 21 straipsniuose numatytos priemonės. 17 straipsnis Priemonių persvarstymas Komisija persvarsto padėtį dėl 15 straipsnyje nurodytų ypatingų atvejų Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete iškart, kai tik įmanoma. Būtinos priemonės apsaugoti nuo snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo, ypač – susijusios su suskirstymu į regionus pagal 45 straipsnį ir priverstine vakcinacija pagal 52 straipsnį, tvirtinamos 89 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka. 5 SKIRSNIS IŠ SKIRTINGŲ EPIDEMIOLOGINIŲ GAMYBOS PADALINIŲ SUDARYTI ŪKIAI IR SUSIETI ŪKIAI 18 straipsnis Iš skirtingų epidemiologinių gamybos padalinių sudaryti ūkiai 1. Jei ūkiai sudaryti iš dviejų ar daugiau atskirų gamybos padalinių, išskirtiniais atvejais ir įvertinus pavojus, kompetentinga institucija gali nukrypti nuo 10 straipsnio 1 dalies a punkto taikymo tokių ūkio gamybos padaliniams, kurių nepaveikė snukio ir nagų liga. 2. Šio straipsnio 1 dalyje numatyta leidžianti nukrypti nuostata gali būti taikoma tik oficialiam veterinarui 4 straipsnio 2 dalyje nurodyto oficialaus tyrimo metu patvirtinus, kad bent dviejų inkubacinių laikotarpių trukmę iki ūkyje buvo nustatytas snukio ir nagų ligos protrūkis buvo taikomos tokios priemonės, saugančios nuo snukio ir nagų ligos pasklidimo tarp 1 dalyje nurodytų padalinių: a) patalpų struktūra, įskaitant administravimą, ir jų dydis leidžia visiškai atskirti skirtingas imlių rūšių gyvūnų bandas, įskaitant atskirą oro erdvę; b) skirtingų gamybos padalinių operacijos, visų pirma, tvartų ir ganyklų vadyba, šėrimas, mėšlo pašalinimas, yra visiškai atskirtos ir atliekamos atskiro personalo; c) gamybos padaliniuose naudojamos mašinos, snukio ir nagų ligai neimlių rūšių darbiniai gyvūnai, įranga, instaliacija, instrumentai ir dezinfekavimo infrastruktūra yra visiškai atskiri. 3. Kalbant apie pieną, leidžianti nukrypti nuo 10 straipsnio 1 dalies d punkto nuostata gali būti taikoma pieno gamybos ūkiui, jei: a) toks ūkis atitinka šio straipsnio 2 dalyje nurodytus reikalavimus; b) melžimas kiekviename padalinyje vykdomas atskirai; c) atsižvelgiant į numatytą paskirtį, pienas apdorojamas bent vienu iš IX straipsnio A arba B dalyse nurodytų būdų. 4. Kai taikoma leidžianti nukrypti nuostata pagal šio straipsnio 1 dalį, valstybės narės iš anksto nustato išsamias jos taikymo taisykles. Valstybės narės informuoja apie leidžiančios nukrypti nuostatos taikymą Komisiją ir pateikia informaciją apie priemones, kurių imtasi. 19 straipsnis Susieti ūkiai 1. Ūkiai pripažįstami susietais, jei oficialus veterinaras pagal patvirtintus duomenis nustato, kad snukio ir nagų ligos virusas dėl asmenų, gyvūnų, gyvūninės kilmės produktų, transporto priemonių judėjimo ar bet kokiu kitu būdu pateko iš kitų ūkių į 4 straipsnio 1 dalyje arba 10 straipsnio 1 dalyje nurodytą ūkį arba iš 4 straipsnio 1 dalyje arba 10 straipsnio 1 dalyje nurodyto ūkio į kitus ūkius. 2. Susietiems ūkiams taikomos 4 straipsnio 3 dalyje ir 5 straipsnyje numatytos priemonės ir tos priemonės turi būti tęsiamos iki įtarimas šiuose susietuose ūkiuose esant snukio ir nagų ligos virusui yra oficialiai paneigiamas pagal I priedo apibrėžimą ir tyrimo reikalavimus, numatytus III priedo 2.1.1.1 papunktyje. 3. Kompetentinga institucija uždraudžia išvežti iš susietų ūkių bet kokius gyvūnus inkubacinį laikotarpį, nustatytą atitinkamai rūšiai 2 straipsnio h punkte. Tačiau kompetentinga institucija, nukrypdama nuo 4 straipsnio 3 dalies d punkto, gali leisti vežti imlių rūšių gyvūnus oficialiai prižiūrint į artimiausią paskirtąją skerdyklą skubiai paskersti. Prieš leisdamas pasinaudoti tokia leidžiančia nukrypti nuostata oficialus veterinaras atlieka bent klinikinius tyrimus, numatytus III priedo 1 skyriuje. 4. Kai kompetentinga institucija mano, kad dėl epidemiologinės padėties tai galima padaryti, jis gali apriboti susieto ūkio apibrėžimo pagal šio straipsnio 1 dalį taikymą tik vienam nustatytam ūkio epidemiologiniam gamybos padaliniui ir jam priklausantiems gyvūnams, jei epidemiologinis gamybos padalinys atitinka 18 straipsnį. 5. Kai negalima atmesti epidemiologinio ryšio tarp snukio ir nagų ligos protrūkio ir 15 bei 16 straipsniuose nurodytų patalpų ar transporto priemonių, valstybės narės užtikrina, kad 4 straipsnio 2 bei 3 dalyse ir 5 straipsnyje numatytos priemonės būtų taikomos tokioms patalpoms ar transporto priemonėms. Kompetentinga institucija gali nuspręsti taikyti 8 straipsnyje numatytas priemones. 20 straipsnis Priemonių koordinavimas Komisija gali persvarstyti padėtį dėl 18 ir 19 straipsniuose nurodytų ūkių Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete, siekdama 89 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka patvirtinti būtinas priemones užtikrinti valstybių narių pagal 18 ir 19 straipsnius taikomų priemonių koordinavimą. 6 SKIRSNIS APSAUGOS IR PRIEŽIŪROS ZONOS 21 straipsnis Apsaugos ir priežiūros zonų nustatymas 1. Valstybės narės užtikrina, kad, nepažeidžiant 7 straipsnyje numatytų priemonių, tuoj pat po snukio ir nagų ligos protrūkio patvirtinimo būtų imtasi bent šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse nustatytų priemonių. 2. Kompetentinga institucija nustato aplink šio straipsnio 1 dalyje nurodytą protrūkį apsaugos zoną, kurios spindulys yra ne mažesnis kaip 3 km, ir priežiūros zoną, kurios spindulys yra ne mažesnis kaip 10 km. Geografiškai apibrėžiant šias zonas atsižvelgiama į administracines sienas, gamtines kliūtis, priežiūros infrastruktūrą ir technologijos pažangą, kuri leidžia prognozuoti galimą snukio ir nagų ligos viruso sklidimą oru ar bet kokiomis kitomis priemonėmis. Tas apibrėžimas prireikus gali būti persvarstomas atsižvelgiant į minėtus elementus. 3. Kompetentinga institucija užtikrina, kad apsaugos ir priežiūros zonos būtų paženklintos išdėstant ant patekimo į zonas kelių pakankamo dydžio ženklus. 4. Siekiant užtikrinti visišką visų priemonių, reikalingų snukio ir nagų ligai išnaikinti kuo greičiau, koordinavimą, įsteigiami 74 ir 76 straipsniuose nurodyti nacionaliniai ir vietiniai ligos kontrolės centrai. 13 straipsnyje numatytam epidemiologiniam tyrimui atlikti šiems centrams padeda 78 straipsnyje numatyta ekspertų grupė. 5. Valstybės narės nedelsdamos suseka gyvūnus, išvykusius iš zonų bent 21 dieną prieš numanomą anksčiausio užsikrėtimo apsaugos zonos ūkyje datą, ir informuoja kitų valstybių narių kompetentingas institucijas ir Komisiją apie gyvūnų susekimo rezultatus. 6. Valstybės narės bendradarbiauja susekant šviežią mėsą, mėsos produktus, žalią pieną ir žalio pieno produktus, gautus iš imlių rūšių gyvūnų iš apsaugos zonos, pagamintus nuo numanomo snukio ir nagų ligos viruso atsiradimo iki šio straipsnio 2 dalyje numatytų priemonių įsigaliojimo. Tokia šviežia mėsa, mėsos produktai, žalias pienas ir žalio pieno produktai apdorojami atitinkamai pagal 25, 26 ir 27 straipsnius arba sulaikomi iki bus oficialiai paneigtas galimas užteršimas snukio ir nagų ligos virusu. 22 straipsnis Apsaugos zonoje esantiems ūkiams taikomos priemonės 1. Valstybės narės užtikrina, kad apsaugos zonoje nedelsiant būtų taikomos bent tokios priemonės: a) užregistruojami visi ūkiai, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai, ir kuo greičiau atliekamas visų šiuose ūkiuose esančių gyvūnų surašymas, reguliariai atnaujinant duomenis; b) visi ūkiai, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai, periodiškai tikrinami veterinariškai taip, kad būtų išvengta ūkiuose galbūt esančio snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo, įskaitant, visų pirma, atitinkamą dokumentaciją, ypač – a punkte nurodytus užrašus, ir priemones, taikomas apsaugoti nuo snukio ir nagų ligos viruso atnešimo ar paskleidimo, kurios gali aprėpti klinikinį patikrinimą pagal III straipsnio 1 skyrių arba imlių rūšių gyvūnų mėginių ėmimą pagal III priedo 2.1.1.1 papunktį; c) imlių rūšių gyvūnai neišvežami iš ūkio, kuriama yra laikomi. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies c punkto, imlių rūšių gyvūnai gali būti oficialiai prižiūrint vežami priverstinai paskersti tiesiai į toje pačioje apsaugos zonoje esančią skerdyklą arba, jei toje zonoje skerdyklos nėra, į kompetentingos institucijos nurodytą skerdyklą už zonos ribų. Vežama transporto priemonėse, kurios po kiekvienos vežimo operacijos oficialiai kontroliuojant išvalomos ir dezinfekuojamos. Pirmoje pastraipoje nurodytas vežimas leidžiamas tik tuomet, jei kompetentinga institucija, remdamasi visų ūkyje esančių imlių rūšių gyvūnų klinikiniais tyrimais, kuriuos pagal III priedo 1 skyrių atlieka oficialus veterinaras, ir įvertinusi epidemiologines aplinkybes, nusprendžia, kad nėra pagrindo įtarti tame ūkyje esant užsikrėtusių ar užterštų gyvūnų. Tokių gyvūnų mėsai taikomos 25 straipsnyje numatytos priemonės. 23 straipsnis Gyvūnų ir jų produktų judėjimas ir vežimas apsaugos zonoje Valstybės narės užtikrina, kad apsaugos zonoje būtų draudžiama tokia veikla: a) imlių rūšių gyvūnų judėjimas ir vežimas tarp ūkių; b) mugės, turgūs, pasirodymai ir kitokie gyvūnų sambūriai, skaitant imlių rūšių gyvūnų surinkimą ir paskleidimą; c) imlių rūšių gyvūnų auginimo keliaujančių tarnybų veikla; d) imlių rūšių gyvūnų dirbtinis apsėklinimas ir kiaušinėlių ir embrionų surinkimas. 24 straipsnis Papildomos priemonės ir leidžiančios nukrypti nuostatos 1. Kompetentinga institucija gali praplėsti 23 straipsnio draudimus aprėpiant: a) neimlių rūšių gyvūnų judėjimą ar vežimą tarp ūkių zonos viduje arba iš ar į apsaugos zoną; b) visų rūšių gyvūnų tranzitą per apsaugos zoną; c) žmonių susirinkimo renginius, kuriuose galimas sąlytis su imlių rūšių gyvūnais, kai yra pavojus paskleisti snukio ir nagų ligos virusą; d) snukio ir nagų ligai neimlių rūšių gyvūnų dirbtinį apsėklinimą ir kiaušinėlių ir embrionų surinkimą; e) gyvūnams vežti skirtų transporto priemonių judėjimą; f) imlių rūšių gyvūnų skerdimą ūkyje nuosavam vartojimui; g) 33 straipsnyje nurodytų daiktų vežimą į ūkius, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai. 2. Kompetentingos institucijos gali leisti: a) visų rūšių gyvūnų tranzitą per apsaugos zoną didžiaisiais greitkeliais ar pagrindinių magistralių geležinkeliais; b) imlių rūšių gyvūnų vežimą, kuriuos oficialus veterinaras patvirtino kaip esančius iš ūkių, esančių ne apsaugos zonoje, ir vežamus nustatytais maršrutais tiesiai į nustatytas skerdyklas nedelsiant paskersti, su sąlyga, kad transporto priemonės po pristatymo išvalomos ir dezinfekuojamos skerdykloje oficialiai prižiūrint ir tokia dezinfekcija registruojama transporto priemonės žurnale; c) dirbtinį gyvūnų apsėklinimą ūkyje, kurį atlieka to ūkio personalas, naudodamas spermą, surinktą iš to ūkio gyvūnų, jame saugotą spermą arba spermą, pristatytą iš surinkimo centro, esančio už to ūkio ribų; d) arklinių judėjimą ir vežimą atsižvelgiant į VI priede išdėstytus reikalavimus; e) 33 straipsnyje nurodytų daiktų vežimą tam tikromis sąlygomis į ūkius, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai. 25 straipsnis Priemonės dėl šviežios mėsos, pagaminamos apsaugos zonoje 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką šviežią mėsą, smulkintą mėsą ir mėsos preparatus, gautus iš imlių rūšių gyvūnų iš apsaugos zonos. 2. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką šviežią mėsą, smulkintą mėsą ir mėsos preparatus, gautus iš imlių rūšių gyvūnų, pagamintus apsaugos zonoje esančiose įstaigose. 3. Valstybės narės užtikrina, kad šio straipsnio 1 dalyje nurodyta šviežia mėsa, smulkinta mėsa ir mėsos preparatai būtų paženklinti pagal Direktyvą 2002/99/EB ir vėliau uždarose talpyklose nuvežti į kompetentingų institucijų nurodytą įstaigą perdirbti į mėsos produktus, apdorojamus pagal šios direktyvos VII priedo A dalies 1 skyrių. 4. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas šviežiai mėsai, smulkintai mėsai ir mėsos preparatams, kurie buvo pagaminti bent prieš 21 dieną iki numatytos anksčiausio užsikrėtimo apsaugos zonos ūkyje datos ir nuo tada produkcija buvo laikoma ir vežama atskirai nuo vėliau pagamintos mėsos. Tokia mėsa turi būti lengvai atskiriama nuo mėsos, kurią draudžiama išvežti iš apsaugos zonos, paženklinant ją aiškiu ženklu, nustatytu pagal Bendrijos teisės aktus. 5. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas šviežiai mėsai, smulkintai mėsai ir mėsos preparatams, gautiems iš apsaugos zonoje esančių įstaigų, laikantis tokių reikalavimų: a) įstaiga veikia taikant griežtą veterinarinę kontrolę; b) įstaigoje gali būti perdirbama tik šio straipsnio 4 dalyje aprašyta šviežia mėsa, smulkinta mėsa ir mėsos preparatai arba šviežia mėsa, smulkinta mėsa ir mėsos preparatai, gauti iš gyvūnų, augintų ir paskerstų ne apsaugos zonoje arba iš gyvūnų, atvežtų į įstaigą ir paskerstų joje pagal 24 straipsnio 2 dalies b punktą; c) visa tokia šviežia mėsa, smulkinta mėsa ir mėsos preparatai turi būti paženklinti sanitariniu ženklu pagal Direktyvos 64/433/EEB I priedo XI skyrių, kitų porakanopių atveju – sanitariniu ženklu, numatytu Direktyvos 91/495/EEB I priedo III skyriuje, o smulkintos mėsos ir mėsos preparatų atveju – sanitariniu ženklu, numatytu Direktyvos 94/65/EB I priedo VI skyriuje; d) viso gamybos proceso metu visa tokia šviežia mėsa, smulkinta mėsa ir mėsos preparatai turi būti aiškiai paženklinti ir vežami bei sandėliuojami atskirai nuo šviežios mėsos, smulkintos mėsos ar mėsos preparatų, kurių neleidžiama išvežti už apsaugos zonos ribų pagal šią direktyvą. 6. Šio straipsnio 5 dalies reikalavimų laikymąsi patvirtina už prekybai Bendrijos viduje skirtą šviežią mėsą, smulkintą mėsą ar mėsos preparatus atsakinga kompetentinga institucija. Kompetentinga institucija prižiūri vietinės veterinarijos institucijos vykdomą atitikties kontrolę, o prekybos Bendrijos viduje atveju praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai sąrašą įstaigų, kurias ji patvirtintino šiuo tikslu. 7. Nukrypti nuo šio straipsnio 1 dalies reikalavimų leidžianti nuostata gali būti taikoma taikant specialius reikalavimus, patvirtintus 89 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka, visų pirma – dėl mėsos, pagamintos iš imlių rūšių gyvūnų iš apsaugos zonų, buvusių ilgiau kaip 30 dienų, sanitarinio ženklinimo. 26 straipsnis Priemonės dėl mėsos produktų, pagaminamų apsaugos zonoje 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką mėsos produktus, gautus iš imlių rūšių gyvūnų iš apsaugos zonos. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas mėsos produktams, kurie buvo apdoroti vienu iš VII priedo A skyriaus 1 dalyje nustatytų būdų, arba kurie buvo pagaminti iš 25 straipsnio 4 dalyje nurodytos mėsos. 27 straipsnis Priemonės dėl pieno ir pieno produktų, pagaminamų apsaugos zonoje 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką pieną, gautą iš imlių rūšių gyvūnų iš apsaugos zonos, ir iš tokio pieno pagamintus pieno produktus. 2. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką pieną ir pieno produktus, gautus iš imlių rūšių gyvūnų, pagamintus apsaugos zonoje esančiose įstaigose. 3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas pienui ir pieno produktams, kurie buvo pagaminti bent prieš 21 dieną iki numatytos anksčiausio užsikrėtimo apsaugos zonos ūkyje datos ir nuo tada produkcija buvo laikoma ir vežama atskirai nuo vėliau pagaminto pieno ir pieno produktų. 4. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas pienui, gautam iš imlių rūšių gyvūnų iš apsaugos zonos, ir iš tokio pieno pagamintiems pieno produktams, kurie buvo apdoroti vienu iš IX priedo A arba B dalyse nustatytų būdų, atsižvelgiant į pieno ir pieno produktų paskirtį. Apdorojimas pagal 6 dalyje nustatytus reikalavimus atliekamas šio straipsnio 5 dalyje nurodytose įstaigose arba, jei apsaugos zonoje nėra įstaigų, ne apsaugos zonoje esančiose įstaigose pagal 8 dalyje nustatytus reikalavimus. 5. Nukrypstant nuo šio straipsnio 2 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas pienui ir pieno produktams, kurie yra paruošti apsaugos zonoje esančiose įstaigose pagal šio straipsnio 6 dalyje nustatytus reikalavimus. 6. Šio straipsnio 4 ir 5 dalyse nurodytos įstaigos turi atitikti tokius reikalavimus: a) įstaiga veikia taikant nuolatinę ir griežtą oficialią kontrolę; b) įstaigoje naudojamas pienas atitinka 3 ir 4 dalių reikalavimus arba žalias pienas gaunamas iš gyvūnų ne iš apsaugos zonos; c) per visą gamybos procesą pienas aiškiai ženklinamas ir vežamas bei sandėliuojamas atskirai nuo žalio pieno ir jo produktų, kurie nėra skirti išvežti už apsaugos zonos ribų; d) žalias pienas iš ne apsaugos zonoje esančių ūkių į tas įstaigas vežamas transporto priemonėmis, kurios prieš vežimą buvo išvalytos ir dezinfekuotos ir kurios vėliau neturi jokio sąlyčio su apsaugos zonoje esančiais ūkiais, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai. 7. Šio straipsnio 6 dalies reikalavimų laikymąsi patvirtina už prekybai Bendrijos viduje skirtą pieną atsakinga kompetentinga institucija. Kompetentinga institucija prižiūri vietinės veterinarijos institucijos vykdomą atitikties kontrolę, o prekybos Bendrijos viduje atveju praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai sąrašą įstaigų, kurias ji patvirtintino šiuo tikslu. 8. Žalias pienas iš apsaugos zonoje esančių ūkių vežamas į ne apsaugos zonoje esančias įstaigas ir perdirbamas laikantis tokių reikalavimų: a) leidimą perdirbti žalią pieną, gautą iš apsaugos zonoje laikomų imlių rūšių gyvūnų, ne apsaugos zonoje esančiose įstaigose suteikia kompetentinga institucija; b) leidime pateikiami nurodymai ir nustatomas vežimo į nustatytą įstaigą maršrutas; c) vežama transporto priemonėse, kurios prieš vežimą išvalomos ir dezinfekuojamos, yra sukonstruotos ir prižiūrimos taip, kad vežant nėra pieno nuotėkio ir turi tokia įrangą, kad išvengiama pasklidimo išsipurškiant supilamam ar išpilamam pienui; d) prieš išvažiuojant iš ūkio, kuriame buvo surinktas imlių rūšių gyvūnų pienas, išvalomi ir dezinfekuojami visi jungiamieji vamzdžiai, padangos, ratlankiai, apatinės transporto priemonės dalys ir bet koks išsipylęs pienas, o po paskutinės dezinfekcijos ir prieš išvažiuodama iš apsaugos zonos transporto priemonė neturėjo sąlyčio su apsaugos zonoje esančiais ūkiais, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai; e) transporto priemonės yra griežtai priskiriamos apibrėžtai geografinei ar administracinei zonai, jos atitinkamai paženklinamos ir gali važiuoti į kitą zoną tik išvalius ir dezinfekavus oficialiai prižiūrint. 9. Imlių rūšių gyvūnų iš apsaugos zonoje esančių ūkių žalio pieno mėginius draudžiama imti ir vežti į laboratoriją, išskyrus veterinarinę diagnozavimo laboratoriją, patvirtintą diagnozuoti snukio ir nagų ligą, ir perdirbti pieną tokiose laboratorijose. 28 straipsnis Priemonės dėl spermos, kiaušinėlių ir embrionų, paimtų iš imlių rūšių gyvūnų apsaugos zonoje 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką spermą, kiaušinėlius ir embrionus, paimtus iš imlių rūšių gyvūnų iš apsaugos zonos. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas užšaldytai spermai, kiaušinėliams ir embrionams, kurie buvo surinkti ir sandėliuojami bent prieš 21 dieną iki numatytos anksčiausio užsikrėtimo apsaugos zonos ūkyje datos. 3. Po šio straipsnio 2 dalyje nurodytos užsikrėtimo datos užšaldyta sperma surinkta pagal Bendrijos teisės aktus, sandėliuojama atskirai ir ja galima disponuoti tik po to, kai: a) visos priemonės, susijusios su snukio ir nagų ligos protrūkiu, yra atšauktos pagal 36 straipsnį; b) spermos surinkimo centre esantys gyvūnai ištiriami kliniškai, paimami mėginiai serologiniam tyrimui, patvirtinant infekcijos nebuvimą atitinkamame spermos surinkimo centre; c) atliktų gyvūnų donorų serologinių tyrimų, nustatant snukio ir nagų ligos viruso antikūnus, iš mėginių paimtų ne anksčiau kaip 28 dienos po spermos surinkimo, neigiami rezultatai. 29 straipsnis Apsaugos zonoje pagaminamo imlių rūšių gyvūnų mėšlo vežimas ir išbarstymas 1. Valstybės narės užtikrina, kad apsaugos zonoje būtų draudžiama vežti ir išbarstyti mėšlą iš 16 straipsnyje nurodytų ūkių ir patalpų ar transporto priemonių, esančių apsaugos zonoje, kurioje laikomi imlių rūšių gyvūnai. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, kompetentinga institucija gali leisti išvežti imlių rūšių gyvūnų mėšlą iš apsaugos zonoje esančio ūkio į paskirtą apdorojimo įmonę pagal Reglamento (EB) Nr. 1774/2002 VIII priedo III skyriaus A dalies II skirsnio 5 punktą arba laikinam sandėliavimui. 3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, kompetentinga institucija gali leisti išvežti imlių rūšių gyvūnų mėšlą iš apsaugos zonoje esančių ūkių, kuriems netaikomos 4 arba 10 straipsnių nuostatos dėl išbarstymo paskirtuose laukuose, laikantis tokių reikalavimų: a) visas mėšlo kiekis buvo gautas bent prieš 21 dieną iki nustatytos anksčiausio užsikrėtimo apsaugos zonos ūkyje datos išbarstomas ant žemės, pakankamai toli nuo ūkių, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai ir tuoj pat įterpiamas į žemę; b) jei tai – galvijų ar kiaulių mėšlas: i) oficialiam veterinarui atlikus visų ūkyje esančių gyvūnų tyrimą buvo paneigta, kad yra įtariamų esant užkrėstais snukio ir nagų ligos virusu gyvūnų; ii) visas mėšlo kiekis buvo gautas bent prieš 21 dieną iki i papunktyje nurodyto tyrimo; iii) mėšlas įterpiamas į žemę nustatytuose laukuose netoli kilmės ūkio ir pakankamai toli nuo kitų apsaugos zonos ūkių, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai. 4. Valstybės narės užtikrina, kad leidimas išvežti mėšlą iš ūkio, kuriame laikomi imlių rūšių gyvūnai, suteikiamas taikant griežtas priemones, skirtas išvengti snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo, visų pirma – užtikrinant hermetiškų transporto priemonių valymą ir dezinfekavimą po sukrovimo ir prieš išvažiuojant iš ūkio. 30 straipsnis Priemonės dėl imlių rūšių gyvūnų kailių ir odų apsaugos zonoje 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką imlių rūšių gyvūnų iš apsaugos zonos kailius ir odas. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas kailiams ir odai, kurie: a) buvo pagaminti bent prieš 21 dieną iki numatytos anksčiausio užsikrėtimo apsaugos zonos ūkyje, nurodytame 10 straipsnio 1 dalyje, datos ir buvo sandėliuojami atskirai nuo vėliau tos datos pagamintų kailių ir odų; b) atitinka VII priedo A dalies 2 skyriaus reikalavimus. 31 straipsnis Priemonės dėl avių vilnos, atrajojančiųjų plaukų ir kiaulių šerių apsaugos zonoje 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką avių vilną, atrajojančiųjų plaukus ir kiaulių šerius iš apsaugos zonos. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas neperdirbtai vilnai, plaukams ir šeriams, kurie: a) buvo pagaminti bent prieš 21 dieną iki numatytos anksčiausio užsikrėtimo apsaugos zonos ūkyje, nurodytame 10 straipsnio 1 dalyje, datos ir buvo sandėliuojami atskirai nuo vėliau tos datos gautos vilnos, plaukų ir šerių; b) atitinka VII priedo A dalies 3 skyriaus reikalavimus. 32 straipsnis Priemonės dėl kitų gyvūnų produktų, pagamintų apsaugos zonoje 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką gyvūnų produktus, gautus iš imlių rūšių gyvūnų, nenurodytus 25–31 straipsniuose. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas šio straipsnio 1 dalyje nurodytiems produktams, kurie: a) buvo pagaminti bent prieš 21 dieną iki numatytos anksčiausio užsikrėtimo apsaugos zonos ūkyje, nurodytame 10 straipsnio 1 dalyje, datos ir buvo sandėliuojami atskirai nuo vėliau tos datos pagamintų produktų; b) atitinka VII priedo A dalies 4 skyriaus reikalavimus; c) jei tai specialūs produktai – jie atitinka atitinkamus VII priedo A dalies 5–9 skyrių reikalavimus; d) yra papildomai neapdorojami sudėtiniai produktai, kuriuose yra gyvūninės kilmės produktų, kurie yra apdoroti sunaikinant galimą snukio ir nagų ligos virusą arba buvo gauti iš gyvūnų, kuriems netaikomi apribojimai pagal šios direktyvos nuostatas; e) yra supakuoti produktai, skirti naudoti kaip in vitro diagnostikos ar laboratoriniai reagentai. 33 straipsnis Priemonės dėl pašarų, šieno ir šiaudų, pagamintų apsaugos zonoje 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką pašarus, šieną ir šiaudus iš apsaugos zonos. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas pašarams, šienui ir šiaudams, kurie: a) buvo pagaminti bent prieš 21 dieną iki numatytos anksčiausio užsikrėtimo apsaugos zonos ūkyje, nurodytame 10 straipsnio 1 dalyje, datos ir buvo sandėliuojami ir vežami atskirai nuo vėliau tos datos pagamintų pašarų, šieno ir šiaudų; b) skirti naudoti apsaugos zonoje, gavus kompetentingų institucijų leidimą; c) yra pagaminti patalpose, kuriose nelaikomi imlių rūšių gyvūnai; d) pagaminti įstaigose, kuriose nelaikomi imlių rūšių gyvūnai, o žaliava gauta iš c punkte nurodytų patalpų arba ne apsaugos zonoje esančių patalpų. 3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas pašarams ir šiaudams, kurie yra pagaminti ūkiuose, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai ir kurie atitinka VII priedo B dalies 1 skyriaus reikalavimus. 34 straipsnis Nukrypti leidžiančių nuostatų taikymas ir papildomas patvirtinimas 1. Bet kokios nuo 24–33 straipsnių draudimų leidžiančios nukrypti nuostatos taikomos specialiu kompetentingos institucijos sprendimu tik po to, kai ji įsitikina, kad visi reikalavimai buvo vykdomi pakankamą laiką iki produktams paliekant apsaugos zoną ir kad nėra jokio snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo pavojaus. 2. Bet kokios nuo 24–33 straipsnių draudimų leidžiančios nukrypti nuostatos prekybai Bendrijos viduje taikomos kompetentingai institucijai suteikus papildomą patvirtinimą. 3. Išsamios šio straipsnio 2 dalyje numatytų priemonių įgyvendinimo taisyklės tvirtinamos 89 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. 35 straipsnis Valstybių narių apsaugos zonoje taikomos papildomos priemonės Be pagal šią direktyvą apsaugos zonoje taikomų priemonių valstybės narės gali imtis papildomų nacionalinių priemonių, kurios laikomos būtinomis ir atitinkamomis snukio ir nagų ligos virusui pažaboti, atsižvelgiant į konkrečias epidemiologines, gyvulininkystės, komercines ir socialines sąlygas, dominuojančias paveiktoje zonoje. Valstybės narės informuoja apie tokias papildomas priemones Komisiją ir kitas valstybes nares. 36 straipsnis Priemonių apsaugos zonoje atšaukimas 1. Valstybės narės užtikrina, kad apsaugos zonoje taikomos priemonės būtų tęsiamos iki įvykdomi tokie reikalavimai: a) praeina ne mažiau kaip 15 dienų nuo visų imlių rūšių gyvūnų užmušimo ir saugaus nukenksminimo iš 10 straipsnio 1 dalyje nurodyto ūkio ir užbaigiamas preliminarus valymas ir dezinfekavimas tame ūkyje, atliekamas pagal 11 straipsnį; b) visuose apsaugos zonoje esančiuose ūkiuose, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai, atliktų tyrimų rezultatai yra neigiami. 2. Atšaukus apsaugos zonai savitas priemones, toliau ne mažiau kaip 15 dienų taikomos priežiūros zonai taikomos priemonės, numatytos 37–42 straipsniuose, iki jos bus atšauktos pagal 44 straipsnį. 3. Šio straipsnio 1 dalies b punkte nurodytas tyrimas atliekamas patvirtinti, kad infekcijos nėra, laikantis bent III priedo 1 dalies kriterijų ir aprėpiant III priedo 2.3 poskyryje numatytas priemones, paremtas III priedo 2.1.1 ir 2.1.3 punktuose nustatytais kriterijais. 37 straipsnis Priežiūros zonoje esantiems ūkiams taikomos priemonės 1. Valstybės narės užtikrina, kad priežiūros zonoje būtų taikomos 22 straipsnio 1 dalyje numatytos priemonės. 2. Nukrypstant nuo 22 straipsnio 1 dalies c punkto draudimo ir tuomet, kai priežiūros zonoje nėra skerdimo infrastruktūros arba ji nepakankama, kompetentingos institucijos gali leisti išvežti iš priežiūros zonoje esančių ūkių imlių rūšių gyvūnus ir oficialiai prižiūrint nuvežti juos paskersti tiesiai į ne priežiūros zonoje esančią skerdyklą, laikantis tokių reikalavimų: a) 22 straipsnio 1 dalyje nurodyti užrašai yra oficialiai patikrinti ir ūkio epidemiologinė padėtis nerodo jokių įtarimų dėl užsikrėtimo ar užteršimo snukio ir nagų ligos virusu; b) visų ūkyje esančių imlių rūšių gyvūnų patikrinimo, kurį atliko oficialus veterinaras, rezultatai yra neigiami; c) reprezentatyvus skaičius gyvūnų, atsižvelgiant į III priedo 2.2 poskyryje nurodytus statistinius parametrus, buvo išsamiai kliniškai ištirtas ir patvirtinta, kad nėra kliniškai užkrėstų ar įtariamų užsikrėtus gyvūnų; d) kompetentingos institucijos nurodyta skerdykla yra kuo arčiau priežiūros zonos; e) tokių gyvūnų mėsa apdorojama kaip nustatyta 39 straipsnyje. 38 straipsnis Gyvūnų judėjimas priežiūros zonoje 1. Valstybės narės užtikrina, kad imlių rūšių gyvūnai nebūtų išvežami iš priežiūros zonoje esančių ūkių. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas gyvūnų judėjimui dėl vieno iš tokių tikslų: a) vedant juos į ganyklą, esančią priežiūros zonoje, be sąlyčio su kitų ūkių imlių rūšių gyvūnais, ne anksčiau kaip praėjus 15 dienų po paskutinio snukio ir nagų ligos protrūkio užregistravimo apsaugos zonoje; b) vežant juo tiesiogiai ir oficialiai prižiūrint skersti į toje pačioje zonoje esančią skerdyklą; c) vežant juos pagal 37 straipsnio 2 dalį; d) vežant juos pagal 24 straipsnio 2 dalies a ir b punktus. 3. Šio straipsnio 2 dalies a punkte nurodytą gyvūnų judėjimą kompetentinga institucija leidžia tik tuomet, kai, atlikus visų ūkyje esančių imlių rūšių gyvūnų tyrimą, kurį atlieka oficialus veterinaras, įskaitant pagal III priedo 2.2 poskyrį paimtų mėginių bandymus, nusprendžiama, kad nėra pagrindo įtarti tame ūkyje esant užsikrėtusių ar užterštų gyvūnų. 4. Šio straipsnio 2 dalies b punkte nurodytą gyvūnų judėjimą kompetentinga institucija leidžia tik atlikus 37 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose numatytas priemones ir gavus patenkinamus rezultatus. 5. Valstybės narės nedelsdamos suseka imlių rūšių gyvūnus, išvežtus iš priežiūros zonos bent 21 dieną prieš numanomą anksčiausio užsikrėtimo priežiūros zonos ūkyje datą, ir informuoja kitų valstybių narių kompetentingas institucijas apie gyvūnų aptikimo rezultatus. 39 straipsnis Priemonės, taikomos imlių rūšių gyvūnų iš priežiūros zonos šviežiai mėsai ir iš tokios mėsos pagamintiems mėsos produktams 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką šviežią mėsą, smulkintą mėsą ir mėsos preparatus, gautus iš imlių rūšių gyvūnų iš priežiūros zonos, ir iš tokios mėsos pagamintus produktus. 2. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką šviežią mėsą, smulkintą mėsą, mėsos preparatus ir mėsos produktus, gautus iš imlių rūšių gyvūnų, pagamintus priežiūros zonoje esančiose įstaigose. 3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas šviežiai mėsai, smulkintai mėsai ir mėsos preparatams, kurie buvo pagaminti bent prieš 21 dieną iki numatytos anksčiausio užsikrėtimo priežiūros zonos ūkyje datos ir nuo tada produkcija buvo laikoma ir vežama atskirai nuo vėliau pagamintos mėsos. Tokia mėsa turi būti lengvai atskiriama nuo mėsos, kurią draudžiama išvežti iš priežiūros zonos, paženklinant ją aiškiu ženklu, nustatytu pagal Bendrijos teisės aktus. 4. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas šviežiai mėsai, smulkintai mėsai ir mėsos preparatams, kurie buvo gauti iš gyvūnų, atvežtų į skerdyklą laikantis reikalavimų, kurie yra ne mažiau griežti nei numatytieji 37 straipsnio 2 dalies a–e punktuose, ir mėsai taikomos šio straipsnio 5 dalyje numatytos priemonės. 5. Nukrypstant nuo šio straipsnio 2 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas šviežiai mėsai, smulkintai mėsai ir mėsos preparatams, gautiems iš priežiūros zonoje esančių įstaigų, laikantis tokių reikalavimų: a) įstaiga veikia taikant griežtą veterinarinę kontrolę; b) įstaigoje gali būti perdirbama tik šio straipsnio 4 dalyje aprašyta šviežia mėsa, smulkinta mėsa ir mėsos preparatai, laikantis VIII priedo B dalyje numatytų papildomų reikalavimų, arba šviežia mėsa, smulkinta mėsa ir mėsos preparatai, gauti iš gyvūnų, augintų ir paskerstų ne priežiūros zonoje arba iš gyvūnų, atvežtų į įstaigą ir paskerstų joje pagal 24 straipsnio 2 dalies b punktą; c) visa tokia šviežia mėsa, smulkinta mėsa ir mėsos preparatai turi būti paženklinti sanitariniu ženklu pagal Direktyvos 64/433/EEB I priedo XI skyrių, kitų porakanopių atveju – sanitariniu ženklu, numatytu Direktyvos 91/495/EEB I priedo III skyriuje, o smulkintos mėsos ir mėsos preparatų atveju – sanitariniu ženklu, numatytu Direktyvos 94/65/EB I priedo VI skyriuje; d) viso gamybos proceso metu visa tokia šviežia mėsa, smulkinta mėsa ir mėsos preparatai turi būti aiškiai paženklinti ir vežami bei sandėliuojami atskirai nuo šviežios mėsos, smulkintos mėsos ar mėsos preparatų, kurių neleidžiama išvežti už priežiūros zonos ribų pagal šią direktyvą. 6. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas mėsos produktams, kurie buvo gauti iš imlių rūšių gyvūnų iš priežiūros zonos mėsos ir kurie paženklinti Direktyvoje 2002/99/EB numatytu sanitariniu ženklu ir oficialiai prižiūrint nuvežti į paskirtą įstaigą apdoroti pagal VII priedo A skyriaus 1 dalį. 7. Nukrypstant nuo šio straipsnio 2 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas mėsos produktams, kurie buvo gauti iš priežiūros zonoje esančių įstaigų ir atitinka šio straipsnio 6 dalies nuostatas arba yra pagaminti iš 5 dalies nuostatas atitinkančios mėsos. 8. Šio straipsnio 5 ir 7 dalių reikalavimų laikymąsi patvirtina už prekybai Bendrijos viduje skirtą šviežią mėsą, smulkintą mėsą ar mėsos preparatus atsakinga kompetentinga institucija. Kompetentinga institucija prižiūri vietinės veterinarijos institucijos vykdomą atitikties kontrolę, o prekybos Bendrijos viduje atveju praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai sąrašą įstaigų, kurias ji patvirtintino šiuo tikslu. 9. Nukrypti nuo šio straipsnio 1 dalies reikalavimų leidžianti nuostata gali būti taikoma taikant specialius reikalavimus, patvirtintus 89 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka, visų pirma – dėl mėsos, pagamintos iš imlių rūšių gyvūnų iš priežiūros zonos, buvusių ilgiau kaip 30 dienų, sanitarinio ženklinimo. 40 straipsnis Priemonės, taikomos imlių rūšių gyvūnų pienui ir pieno produktams, pagamintiems priežiūros zonoje 1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką pieną, gautą iš imlių rūšių gyvūnų iš priežiūros zonos, ir iš tokio pieno pagamintus pieno produktus. 2. Valstybės narės užtikrina, kad būtų draudžiama teikti į rinką pieną ir pieno produktus, gautus iš imlių rūšių gyvūnų, pagamintus priežiūros zonoje esančiuose ūkiuose. 3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas pienui ir pieno produktams, kurie buvo pagaminti bent prieš 21 dieną iki numatytos anksčiausio užsikrėtimo atitinkamos priežiūros zonos ūkyje datos ir nuo tada produkcija buvo laikoma ir vežama atskirai nuo vėliau pagaminto pieno ir pieno produktų. 4. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas pienui, gautam iš imlių rūšių gyvūnų iš priežiūros zonos, ir iš tokio pieno pagamintiems pieno produktams, kurie buvo apdoroti vienu iš IX priedo A arba B dalyse nustatytų būdų, atsižvelgiant į pieno ir pieno produktų paskirtį. Apdorojimas pagal 6 dalyje nustatytus reikalavimus atliekamas šio straipsnio 5 dalyje nurodytose įstaigose arba, jei priežiūros zonoje nėra įstaigų, kompetentingų institucijų nustatytose įstaigose, esančiose ne apsaugos ir priežiūros zonose. 5. Nukrypstant nuo šio straipsnio 2 dalyje numatyto draudimo, jis netaikomas pienui ir pieno produktams, kurie yra paruošti priežiūros zonoje esančiose įstaigose pagal šio straipsnio 6 dalyje nustatytus reikalavimus. 6. Šio straipsnio 4 ir 5 dalyse nurodytos įstaigos turi atitikti tokius reikalavimus: a) įstaiga veikia taikant nuolatinę ir griežtą oficialią kontrolę; b) įstaigoje naudojamas pienas atitinka 4 dalies reikalavimus arba gaunamas iš gyvūnų ne iš priežiūros ir apsaugos zonos; c) per visą gamybos procesą pienas aiškiai ženklinamas ir vežamas bei sandėliuojamas atskirai nuo žalio pieno ir jo produktų, kurie nėra skirti išvežti už priežiūros zonos ribų; d) žalias pienas iš ne apsaugos ir priežiūros zonoje esančių ūkių į tas įstaigas vežamas transporto priemonėmis, kurios prieš vežimą buvo išvalytos ir dezinfekuotos ir kurios vėliau neturi jokio sąlyčio su apsaugos ir priežiūros zonoje esančiais ūkiais, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai. 7. Šio straipsnio 6 dalies reikalavimų laikymąsi patvirtina už prekybai Bendrijos viduje skirtą pieną atsakinga kompetentinga institucija. Kompetentinga institucija prižiūri vietinės veterinarijos institucijos vykdomą atitikties kontrolę, o prekybos Bendrijos viduje atveju praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai sąrašą įstaigų, kurias ji patvirtintino šiuo tikslu. 8. Žalias pienas iš priežiūros zonoje esančių ūkių vežamas į ne apsaugos ir priežiūros zonoje esančias įstaigas ir perdirbamas laikantis tokių reikalavimų: a) leidimą perdirbti žalią pieną, gautą iš priežiūros zonoje laikomų imlių rūšių gyvūnų, ne apsaugos ir priežiūros zonoje esančiose įstaigose suteikia kompetentinga institucija; b) leidime pateikiami nurodymai ir nustatomas vežimo į nustatytą įstaigą maršrutas; c) vežama transporto priemonėse, kurios prieš vežimą išvalomos ir dezinfekuojamos, yra sukonstruotos ir prižiūrimos taip, kad vežant nėra pieno nuotėkio ir turi tokia įrangą, kad išvengiama pasklidimo išsipurškiant supilamam ar išpilamam pienui; d) prieš išvažiuojant iš ūkio, kuriame buvo surinktas imlių rūšių gyvūnų pienas, išvalomi ir dezinfekuojami visi jungiamieji vamzdžiai, padangos, ratlankiai, apatinės transporto priemonės dalys ir bet koks išsipylęs pienas, o po paskutinės dezinfekcijos ir prieš išvažiuodama iš priežiūros zonos transporto priemonė neturėjo sąlyčio su apsaugos ir priežiūros zonoje esančiais ūkiais, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai; e) transporto priemonės yra griežtai priskiriamos apibrėžtai geografinei ar administracinei zonai, jos atitinkamai paženklinamos ir gali važiuoti į kitą zoną tik išvalius ir dezinfekavus oficialiai prižiūrint. 9. Imlių rūšių gyvūnų iš priežiūros zonoje esančių ūkių žalio pieno mėginius draudžiama imti ir vežti į laboratoriją, išskyrus veterinarinę diagnozavimo laboratoriją, patvirtintą diagnozuoti snukio ir nagų ligą, o perdirbti pieną tokiose laboratorijose leidžiama tik pagal oficialų leidimą ir ėmusis priemonių išvengti bet kokio galimo snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo. 41 straipsnis Priežiūros zonoje pagaminamo imlių rūšių gyvūnų mėšlo vežimas ir išbarstymas 1. Valstybės narės užtikrina, kad priežiūros zonoje būtų draudžiama vežti ir išbarstyti mėšlą iš 16 straipsnyje nurodytų ūkių ir patalpų, esančių priežiūros zonoje, kurioje laikomi imlių rūšių gyvūnai. 2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalyje numatyto draudimo, kompetentingos institucijos ypatingomis aplinkybėmis gali leisti išvežti mėšlą transporto priemonėmis, kurios prieš ir po panaudojimo stropiai išvalomos ir dezinfekuojamos, išbarstyti nustatytose priežiūros zonos vietose ir pakankamu atstumu nuo ūkių, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai, laikantis tokių alternatyvių reikalavimų: a) oficialiam veterinarui atlikus visų ūkyje esančių imlių rūšių gyvūnų tyrimą buvo paneigta, kad yra įtariamų esant užkrėstais snukio ir nagų ligos virusu gyvūnų, ir mėšlas išbarstomas ant žemės, išvengiant aerozolio, ir tuoj pat įterpiamas į žemę; b) oficialaus veterinaro atlikto visų ūkyje esančių imlių rūšių gyvūnų klinikinio tyrimo rezultatai yra neigiami ir mėšlas įpurškiamas į žemę; c) mėšlui taikomos 29 straipsnio 2 dalies nuostatos. 42 straipsnis Priemonės dėl kitų gyvūnų produktų, pagamintų priežiūros zonoje Valstybės narės užtikrina, kad gyvūninės kilmės produktai, išskyrus nurodytuosius 39–41 straipsniuose, būtų teikiami į rinką laikantis 28 ir 30–32 straipsniuose numatytų reikalavimų. 43 straipsnis Valstybių narių priežiūros zonoje taikomos papildomos priemonės Be pagal 37–42 straipsniuose numatytų priemonių valstybės narės gali imtis papildomų nacionalinių priemonių, kurios laikomos būtinomis ir atitinkamomis snukio ir nagų ligos virusui sustabdyti, atsižvelgiant į konkrečias epidemiologines, gyvulininkystės, komercines ir socialines sąlygas, dominuojančias paveiktoje zonoje. Jei manoma, kad būtinos specialios priemonės arklinių judėjimui apriboti, jas nustatant atsižvelgiama į VI priede numatytas priemonės. 44 straipsnis Priemonių priežiūros zonoje atšaukimas 1. Valstybės narės užtikrina, kad priežiūros zonoje taikomos priemonės būtų tęsiamos iki įvykdomi tokie reikalavimai: a) praeina ne mažiau kaip 30 dienų nuo visų imlių rūšių gyvūnų užmušimo ir saugaus pašalinimo iš 10 straipsnio 1 dalyje nurodyto ūkio ir užbaigiamas preliminarus valymas ir dezinfekavimas tame ūkyje, atliekamas pagal 11 straipsnį; b) apsaugos zonoje yra laikomasi visų 36 straipsnyje numatytų reikalavimų; c) buvo atliktas tyrimas, kurio rezultatai yra neigiami. 2. Šio straipsnio 1 dalies c punkte nurodytas tyrimas atliekamas patvirtinti, kad priežiūros zonoje infekcijos nėra pagal III priedo 1 dalies kriterijus ir aprėpiant III priedo 2.4 poskyryje numatytas priemones, paremtas III priedo 2.1 poskyryje nustatytais kriterijais. 7 SKIRSNIS SUSKIRSTYMAS Į REGIONUS, JUDĖJIMO KONTROLĖ IR TAPATUMO ŽENKLINIMAS 45 straipsnis Suskirstymas į regionus 1. Nepažeidžiant Direktyvos 90/425/EB ir ypač jos 10 straipsnio, jei snukio ir nagų liga sklinda nepaisant priemonių, kurių imtasi pagal šią direktyvą, ir epizootija tampa intensyvi ir bet kuriuo atveju – vykdant priverstinę vakcinaciją, valstybės narės užtikrina, kad jų teritorija būtų suskirstyta į vieną ar kelias ribojimų taikymo ir laisvas zonas. 2. Valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai informaciją apie ribojimų taikymo zonoje įgyvendinamas priemones, o Komisija persvarsto ir, kai būtina, iš dalies pakeičia ir patvirtina priemones 89 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka. 3. Nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimo suskirstyti į regionus pagal šio straipsnio 1 dalį, dėl suskirstymo į regionus ir ribojimų taikymo zonoje taikytinų priemonių nusprendžiama 89 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka. Toks sprendimas gali turėti poveikį kaimyninėms valstybėms narėms, kurios priemonių ėmimosi metu nėra paveiktos infekcijos. 4. Prieš apibrėžiant ribojimų taikymo zoną atliekamas išsamus epidemiologinis padėties įvertinimas, visų pirma – dėl snukio ir nagų ligos viruso galimo atnešimo laiko ir vietos, pasklidimo ir laikotarpio, būtino jam išnaikinti. 5. Ribojimų taikymo zona turi būti kiek įmanoma apribota remiantis administracinėmis sienomis ir geografinėmis kliūtimis. Suskirstymas į regionus turėtų būti pradedamas nuo didesnių administracinių vienetų, o ne nuo regionų. Ribojimų taikymo zona gali būti sumažinta atsižvelgiant į 13 straipsnyje numatyto epidemiologinio tyrimo rezultatus iki zonos, kuri yra ne mažesnė kaip paregionis, o kai būtina – iki aplinkinių paregionių. Snukio ir nagų ligos virusui sklindant ribojimų taikymo zona didinama aprėpiant papildomus regionus ar paregionius. 46 straipsnis Valstybės narės ribojimų taikymo zonoje taikomos priemonės 1. Kai taikomas suskirstymas į regionus, valstybės narės užtikrina, kad būtų imtasi bent tokių priemonių: a) ribojimų taikymo zonoje būtų kontroliuojamas imlių rūšių gyvūnų, gyvūnų produktų ir krovinių vežimas ir judėjimas ir transporto priemonių kaip galimų snukio ir nagų ligos viruso nešėjų judėjimas; b) pagal Bendrijos teisės aktus susekama ir paženklinama šviežia mėsa ir žalias pienas ir, kiek įmanoma, kiti atsargų produktai, kurių neleidžiama išvežti iš ribojimų taikymo zonos; c) imlių rūšių gyvūnai ir iš tokių gyvūnų gauti produktai būtų sertifikuojami, o žmonėms vartoti skirti produktai, kuriuos ketinama ir leidžiama išvežti iš ribojimų taikymo zonos, sanitariškai ženklinami pagal Bendrijos teisės aktus. 2. Kai taikomas suskirstymas į regionus, valstybės narės užtikrina, kad būtų susekti bent imlių rūšių gyvūnai, išvežti iš ribojimų taikymo zonos į kitą valstybę narę per laikotarpį nuo numanomo snukio ir nagų ligos viruso atsiradimo datos iki suskirstymo į regionus datos, ir tokie gyvūnai izoliuojami oficialiai veterinariškai kontroliuojant iki galima infekcija ar užteršimas yra oficialiai paneigiamas. 3. Valstybės narės bendradarbiauja susekant imlių rūšių gyvūnų šviežią mėsą ir žalią pieną ir jo produktus, pagamintus ribojimų taikymo zonoje nuo numanomo snukio ir nagų ligos viruso atsiradimo datos iki suskirstymo į regionus datos. Tokia šviežia mėsa apdorojama pagal VII priedo A dalies 1 skyrių, o žalias pienas ir jo produktai – pagal IX priedo A arba B dalį, atsižvelgiant į paskirtį, arba sulaikomi iki galimas užteršimas snukio ir nagų ligos virusu yra oficialiai paneigiamas. 4. Specialios priemonės, ypač dėl imlių rūšių gyvūnų produktų iš ribojimų taikymo zonos, neskirtų teikti į rinką už ribojimų taikymo zonos ribų, sanitarinio ženklinimo gali būti patvirtintos pagal Direktyvos 2002/99/EB 4 straipsnio 3 dalį. 47 straipsnis Imlių rūšių gyvūnų tapatumo ženklinimas 1. Nepažeidžiant Bendrijos teisės aktų dėl vietinių galvijų, avių, ožkų ir kiaulių, valstybės narės užtikrina, kad snukio ir nagų ligos protrūkio jų teritorijoje atveju imlių rūšių gyvūnai galėtų išvykti iš ūkio, kuriame yra laikomi, tik tuomet, jei jų tapatumas paženklinamas taip, kad kompetentingos institucijos galėtų greitai susekti jų judėjimą ir kilmės ūkį arba bet kokį ūkį, iš kurio jie galėjo atvykti. Tačiau ypatingais atvejais, nurodytais 15 straipsnio 1 dalyje ir 16 straipsnio 1 dalyje, kompetentinga institucija tam tikromis aplinkybėmis ir atsižvelgusi į sanitarinę padėtį gali leisti kitus tokių gyvūnų judėjimo ir jų kilmės ūkio ar bet kokio kito ūkio, iš kurio jie galėjo atvykti, susekimo būdus. Tokių gyvūnų tapatumo ženklinimo ar jų kilmės ūkių susekimo priemones nustato kompetentinga institucija ir praneša Komisijai. 2. Priemonės, kurių valstybės narės imasi dėl papildomo, nuolatinio ir nepanaikinamo gyvūnų ženklinimo specialiai snukio ir nagų ligai kontroliuoti ir ypač pagal 52 ir 53 straipsnius atliekamos vakcinacijos atveju, gali būti keičiamos 89 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka. 48 straipsnis Judėjimo kontrolė snukio ir nagų ligos protrūkio atveju 1. Valstybės narės užtikrina, kad snukio ir nagų ligos protrūkio jų teritorijoje atveju pagal 45 straipsnį įsteigtose ribojimų taikymo zonose būtų taikomos tokios imlių rūšių gyvūnų judėjimo kontrolės priemonės: a) savininkai kompetentingai institucijai jos reikalavimu teikia atitinkamą informaciją apie į jų ūkį patenkančius ir išvykstančius gyvūnus. Tokia informacija apie visus imlių rūšių gyvūnus turi aprėpti bent duomenis, reikalaujamus Direktyvos 64/432/EEB 14 straipsnyje; b) imlių rūšių gyvūnų vežimu ir prekyba užsiimantys asmenys kompetentingai institucijai jos reikalavimu teikia atitinkamą informaciją apie jų vežamų ir prekiaujamų gyvūnų judėjimą. Tokia informacija turi aprėpti bent duomenis, reikalaujamus Direktyvos 64/432/EEB 12 straipsnio 2 dalyje ir 13 straipsnio 1 dalies b punkte. 2. Valstybės narės gali išplėsti vienos ar visų šio straipsnio 1 dalyje nurodytų priemonių taikymą aprėpiant dalį ar visą laisvą zoną. 8 SKIRSNIS VAKCINACIJA 49 straipsnis Vakcinų nuo snukio ir nagų ligos naudojimas, gamyba, prekyba ir kontrolė Valstybės narės užtikrina, kad: a) jų teritorijoje būtų draudžiama naudoti vakcinas nuo snukio ir nagų ligos ir administruoti hiperimuninius serumus nuo snukio ir nagų ligos, išskyrus šioje direktyvoje numatytus atvejus; b) vakcinos nuo snukio ir nagų ligos jų teritorijoje būtų gaminamos, sandėliuojamos, tiekiamos, platinamos ir prekiaujama jomis oficialiai prižiūrint; c) vakcinomis nuo snukio ir nagų ligos būtų prekiaujama prižiūrint kompetentingoms institucijoms pagal Bendrijos teisės aktus; d) naudoti vakcinas nuo snukio ir nagų ligos kitais tikslais, išskyrus imlių rūšių gyvūnų aktyviam imunitetui sukurti, t. y., laboratoriniams tyrimams, moksliniams tyrimams ar bandant vakcinas, leistų kompetentingos institucijos ir tai būtų atliekama laikantis atitinkamų biologinės apsaugos reikalavimų. 50 straipsnis Sprendimas dėl priverstinės vakcinacijos 1. Taikyti priverstinę vakcinaciją gali būti nuspręsta kai yra bent viena iš tokių sąlygų: a) yra patvirtinti snukio ir nagų ligos protrūkiai, kurie gresia plačiai pasklisti valstybėje narėje, kurioje tokie protrūkiai buvo patvirtinti; b) dėl geografinės padėties ar vyraujančių meteorologinių sąlygų, siejant su praneštais snukio ir nagų ligos protrūkiais valstybėje narėje, kyla pavojus kitoms valstybėms narėms; c) kitoms valstybėms narėms kyla pavojus dėl epidemiologiškai svarbių sąsajų tarp jų teritorijose esančių ūkių ir imlių rūšių gyvūnus laikančių ūkių valstybėje narėje, kur yra snukio ir nagų ligos protrūkių; d) kitoms valstybėms narėms kyla pavojus dėl geografinės padėties ar vyraujančių meteorologinių sąlygų trečiojoje šalyje, kur yra snukio ir nagų ligos protrūkių. 2. Priimant sprendimą dėl privertinės vakcinacijos atsižvelgiama į 15 straipsnyje numatytas priemones ir X priede išvardytus kriterijus. 3. Sprendimas taikyti priverstinę vakcinaciją priimamas 89 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka. 4. Priimti šio straipsnio 3 dalyje nurodytą sprendimą taikyti priverstinę vakcinaciją savo teritorijoje gali pareikalauti: a) šio straipsnio 1 dalies a punkte nurodyta valstybė narė; b) šio straipsnio 1 dalies b, c arba d punkte nurodyta valstybė narė. 5. Nukrypstant nuo šio straipsnio 3 dalies, sprendimą taikyti priverstinę vakcinaciją gali priimti ir įgyvendinti pagal šią direktyva susijusi valstybė narė, raštu pranešusi Komisijai 51 straipsnyje numatytą informaciją. 6. Jei valstybė narė taiko priverstinę vakcinaciją pagal šio straipsnio 5 dalį, tokį sprendimą nedelsiant persvarsto Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas ir Bendrijos priemonės tvirtinamos 89 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka. 7. Nukrypstant nuo šio straipsnio 4 dalies, sprendimas taikyti priverstinę vakcinaciją šio straipsnio 1 dalies a punkte nurodytoje valstybėje narėje, suderinus su paveikta valstybe nare, 89 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka gali būti priimtas pačios Komisijos iniciatyva, jei galioja šio straipsnio 1 dalies a ir b punktų sąlygos. 51 straipsnis Priverstinės vakcinacijos reikalavimai 1. Sprendime taikyti priverstinę vakcinaciją pagal 50 straipsnio 3 ir 4 dalis nustatomi reikalavimai, pagal kuriuos tokia vakcinacija turi būti atliekama; tokiais reikalavimais turi būti nustatyti bent tokie dalykai: a) pagal 45 straipsnį nustatoma geografinė zona, kurioje turi būti atliekama priverstinė vakcinacija; b) skiepijamų gyvūnų rūšis ir amžius; c) vakcinacijos kampanijos trukmė; d) skiepytų ir neskiepytų imlių rūšių gyvūnų ir jų produktų judėjimo specialus draudimas; e) skiepytų gyvūnų specialus papildomas ir nuolatinis tapatumo ženklinimas ir speciali registracija pagal 47 straipsnio 2 dalį; f) kiti su nepaprastąja padėtimi susiję dalykai. 2. Šio straipsnio 1 dalyje numatyti priverstinės vakcinacijos reikalavimai užtikrina, kad tokia vakcinacija atliekama pagal 52 straipsnį, neatsižvelgiant į tai, ar skiepyti gyvūnai vėliau yra skerdžiami, ar paliekami gyvi. 3. Valstybės narės užtikrina, kad būtų vykdoma informavimo programa, kuria visuomenė būtų informuojama apie skiepytų gyvūnų mėsos, pieno ir pieno produktų, skirtų vartoti žmonėms, saugą. 52 straipsnis Apsauginė vakcinacija 1. Apsauginę vakcinaciją taikančios valstybės narės užtikrina, kad: a) vakcinacijos zona būtų nustatyta pagal 45 straipsnį, kai reikia, artimai bendradarbiaujant kaimyninėms valstybėms narėms; b) vakcinacija būtų atliekama sparčiai ir laikantis higienos bei biologinės apsaugos taisyklių, kad būtų išvengta snukio ir nagų ligos viruso pasklidimo; c) visos vakcinacijos zonoje taikomos priemonės būtų vykdomos nepažeidžiant 7 skirsnyje numatytų priemonių; d) ji būtų atliekama tol, kol pagal 61 straipsnį grąžinamas snukio ir nagų ligos ir infekcijos nebuvimo statusas: i) apsaugos ir priežiūros zonose taikomos priemonės pagal šią direktyvą taikomos tai vakcinacijos zonos daliai, kol jos bus panaikintos pagal 36 straipsnio arba 44 straipsnio nuostatas; ii) po to kai priemonės, taikomos apsaugos ir priežiūros zonose, panaikinamos, vakcinacijos zonoje taikytinos priemonės, kaip nurodyta 54 ir 58 straipsniuose, ir toliau taikomos. 2. Valstybės narės, kurios taiko apsauginę vakcinaciją, užtikriną, kad vakcinacijos zona būtų apsupta ne siauresnės kaip 10 km pločio už vakcinacijos zonos ribų priežiūros zonos (priežiūros zona, kuri apibūdinta OIE): a) kurioje, vakcinacija yra draudžiama; b) kurioje vykdoma griežtesnė priežiūra; c) kurioje imlių gyvūnų rūšių judėjimas kontroliuojamas kompetentingų institucijų; d) kuri nepanaikinama, kol atgaunamas snukio ir nagų ligos ir infekcijos nebuvimo statusas pagal 61 straipsnio nuostatas. 53 straipsnis Slopinamoji vakcinacija 1. Valstybės narės praneša Komisijai, jei pagal 50 straipsnį ir atsižvelgdamos į visas susijusias aplinkybes jos nusprendžia taikyti slopinamąją vakcinaciją, ir suteikia bent 21 straipsnyje numatytą informaciją apie kontrolės priemones, kurių ketinama imtis. 2. Valstybės narės užtikrina, kad slopinamoji vakcinacija būtų atliekama: a) tik apsaugos zonoje; b) tik aiškiai nustatytuose ūkiuose, taikant 10 straipsnio 1 dalyje, ypač jos a punkte numatytas priemones. Tačiau logistikos sumetimais ir nukrypstant nuo 10 straipsnio 1