LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 174/1

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2011/61/ES

2011 m. birželio 8 d.

dėl alternatyvaus investavimo fondų valdytojų, kuria iš dalies keičiami direktyvos 2003/41/EB ir 2009/65/EB bei reglamentai (EB) Nr. 1060/2009 ir (ES) Nr. 1095/2010

(Tekstas svarbus EEE)



EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,

atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 53 straipsnio 1 dalį,

atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,

atsižvelgdami į Europos Centrinio Banko nuomonę (1),

atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),

laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),

kadangi:

(1) Alternatyvaus investavimo fondų valdytojai (AIFV) yra atsakingi už reikšmingos Sąjungoje investuoto turto dalies valdymą, reikšmingas finansinių priemonių, kuriomis prekiauja rinkoje, sumas ir gali daryti svarbią įtaką rinkoms ir įmonėms, į kurias investuoja.

(2) AIFV poveikis rinkoms, kuriose jie veikia, yra daugiausia naudingas, tačiau pastarieji finansiniai sunkumai parodė, kaip AIFV veikla gali skleisti ar didinti riziką visoje finansų sistemoje. Veiksmingai valdyti šią riziką sunku, jei nacionaliniai reagavimo veiksmai nesuderinti. Todėl šia direktyva siekiama nustatyti bendrus AIFV veiklos leidimų ir priežiūros reikalavimus, siekiant užtikrinti nuoseklų požiūrį į susijusią riziką ir jos poveikį investuotojams bei rinkoms Sąjungoje.

(3) Pastarieji finansų rinkų sunkumai parodė, kad daugumai AIFV strategijų gresia kelių rūšių svarbi rizika, susijusi su investuotojais, kitais rinkos dalyviais ir rinkomis. Siekiant nustatyti išsamią bendrą priežiūros tvarką, būtina sukurti sistemą, kurią taikant būtų galima kovoti su šia rizika, atsižvelgiant į AIFV taikomų investavimo strategijų ir būdų įvairovę. Taigi ši direktyva turėtų būti taikoma AIFV, valdantiems visų tipų fondus, kuriems netaikoma 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/65/EB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS) derinimo (4), nepaisant teisinio arba sutartinio būdo, kuriuo ši atsakomybė yra patikėta AIFV. AIFV neturėtų būti suteikiama teisė, remiantis pagal šią direktyvą išduotu veiklos leidimu, valdyti KIPVPS, kaip apibrėžta Direktyvoje 2009/65/EB.

(4) Šia direktyva siekiama nustatyti AIFV vidaus rinką ir suderintą ir griežtą visų AIFV - tiek tų, kurių registruotoji buveinė yra valstybėje narėje (ES AIFV), tiek tų, kurių registruotoji buveinė yra trečiojoje šalyje (ne ES AIFV) – veiklos Sąjungoje reguliavimo ir priežiūros sistemą. Kadangi suderintos reguliavimo sistemos ir vidaus rinkos, susijusios su ne ES AIFV, vykdančiais valdymo ir (arba) platinimo veiklą Sąjungoje ir ES AIFV, valdančiais ne ES alternatyvaus investavimo fondus (AIF), praktinės pasekmės ir galimos problemos yra neaiškios ir sunkiai numatomos dėl ankstesnės patirties šioje srityje stokos, turėtų būti nustatyta peržiūros sistema. Tikimasi, kad po pereinamojo dvejų metų laikotarpio įsigalios suderintas prekybos leidimo režimas, kuris galios ne ES AIFV, vykdantiems valdymo ir (arba) platinimo veiklą Sąjungoje ir ES AIFV, valdantiems ne ES AIF, įsigaliojus Komisijos deleguotajam aktui tuo klausimu. Tikimasi, kad tas suderintas režimas papildomo trejų metų pereinamojo laikotarpio metu galios kartu su nacionaliniais valstybių narių režimais, kuriems taikomos tam tikros minimalios suderintos sąlygos. Praėjus tam lygiagretaus galiojimo trejų metų laikotarpiui, tikimasi, kad nacionaliniai režimai nebebus taikomi, įsigaliojus tam Komisijos deleguotajam aktui.

(5) Praėjus ketveriems metams po šios direktyvos perkėlimo termino, Komisija turėtų peržiūrėti šios direktyvos taikymą ir taikymo sritį, atsižvelgdama į jos tikslus, ir įvertinti, ar suderinta Sąjungos politika sukėlė nuolatinių didelių rinkos sutrikdymų, taip pat ar ši direktyva veikia veiksmingai vidaus rinkos ir vienodų veiklos sąlygų principų aspektu.

(6) Ši direktyva turėtų būti taikoma tik subjektams, kurie įprastai atlieka AIF valdymą – neatsižvelgiant į tai, ar AIF yra atviro, ar uždaro tipo, neatsižvelgiant į AIF teisinę formą ir į tai, ar AIF įtrauktas ar ne į biržos prekybos sąrašus – kurie pritraukia daugiau nei vieno investuotojo kapitalą, siekdami pagal nustatytą investavimo politiką investuoti tą kapitalą tų investuotojų naudai.

(7) Investavimo subjektai, pvz., šeimos turto valdymo (angl. family office) subjektai, investuojantys asmeninį investuotojų turtą ir nepritraukiantys išorės kapitalo, neturėtų būti laikomi AIF pagal šią direktyvą.

(8) Subjektams, kurie nelaikomi AIFV pagal šią direktyvą, ji netaikoma. Taigi ši direktyva neturėtų būti taikoma kontroliuojančioms įmonėms pagal joje pateiktą apibrėžtį. Tačiau jos nuostatos neturėtų būti netaikomos privataus kapitalo fondų valdytojams ar AIFV, valdantiems AIF, kurių akcijomis leidžiama prekiauti reguliuojamose rinkose. Be to, ši direktyva neturėtų būti taikoma pensijų fondų valdymui, darbuotojų dalyvavimo ar santaupų sistemoms, viršvalstybinėms institucijoms, nacionaliniams centriniams bankams ar nacionalinėms, regionų ir vietos valdžios institucijoms, taip pat įstaigoms ar institucijoms, kurios valdo fondus, remiančius socialinės apsaugos ir pensijų sistemas, bei specialiesiems pakeitimo vertybiniais popieriais subjektams arba draudimo sutartims ir bendrosioms įmonėms.

(9) Investicinės įmonės, turinčios pagal 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų (5) išduotą leidimą, ir kredito įstaigos, turinčios pagal 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (6) išduotą leidimą, neturėtų privalėti gauti veiklos leidimo pagal šią direktyvą, kad galėtų teikti su AIF susijusias investavimo paslaugas, pvz., individualaus portfelio valdymo paslaugas. Tačiau investicinės įmonės turėtų turėti galimybę, tiesiogiai ar netiesiogiai, siūlyti ar pateikti AIF investicinius vienetus ar akcijas Sąjungos investuotojams tik tuo atveju ir tokiu mastu, kad investicinius vienetus ar akcijas būtų galima platinti pagal šią direktyvą. Perkeliant šios direktyvos nuostatas į nacionalinę teisę, valstybėms narėms derėtų atsižvelgti į to reikalavimo reguliavimo paskirtį, ir užtikrinti, kad tas reikalavimas taip pat būtų taikomas investicinėms įmonėms, įsteigtoms trečiosiose šalyse ir pagal atitinkamus nacionalinius teisės aktus galinčioms teikti su AIF susijusias investavimo paslaugas. Tų subjektų teikiamos su AIF susijusios investavimo paslaugos niekada neturėtų tapti galimybe faktiškai išvengti šios direktyvos reikalavimų taikymo, AIFV paverčiant „pašto dėžutės“ funkcijas atliekančiu subjektu, nepaisant to, ar AIFV įsteigtas Sąjungoje ar trečioje šalyje.

(10) Šia direktyva AIF nereglamentuojami. Todėl turėtų būti galima AIF reglamentavimą bei priežiūrą ir toliau vykdyti nacionaliniu lygmeniu. Dėl didžiulės AIFV valdomų AIF tipų įvairovės būtų neproporcinga reglamentuoti AIFV Sąjungos lygmeniu valdomų AIF portfelių struktūrą arba sudėtį ir būtų sunku numatyti tokį plataus masto derinimą. Todėl šia direktyva valstybėms narėms nedraudžiama nustatyti ar toliau taikyti nacionalinių reikalavimų jų teritorijose įsteigtiems AIF. Tai, kad valstybė narė jos teritorijoje įsteigtiems AIF gali nustatyti papildomus reikalavimus, palyginti su reikalavimais, taikomais kitose valstybėse narėse, neturėtų trukdyti pagal šią direktyvą veiklos leidimus gavusiems AIFV pasinaudoti savo teisėmis kitose valstybėse narėse platinti Sąjungos profesionaliems investuotojams AIF, kurie įsteigti ne valstybėje narėje, kuri nustato papildomus reikalavimus, ir kuriems dėl to tie papildomi reikalavimai netaikomi ir jie jų neprivalo laikytis, investicinius vienetus ar akcijas.

(11) Pagal keletą šios direktyvos nuostatų AIFV įpareigojami užtikrinti, kad bus laikomasi reikalavimų, už kurių įvykdymą kai kuriose fondų struktūrose AIFV nėra atsakingi. Pavyzdžiui, tai būtų fondų struktūros, kuriose atsakomybė už depozitoriumo paskyrimą tenka AIF arba kitam subjektui, veikiančiam AIF vardu. Tokiais atvejais AIFV negali pats spręsti, ar depozitoriumas paskiriamas faktiškai, nebent AIF valdymas būtų vidinis. Kadangi šioje direktyvoje AIF nereglamentuojami, joje negali būti reikalaujama, kad AIF paskirtų depozitoriumą. Tais atvejais, kai AIFV nesugeba užtikrinti atitikties taikytiniems reikalavimams, už kuriuos yra atsakingas AIF arba kitas AIF vardu veikiantis subjektas, kompetentingos institucijos turėtų pareikalauti, kad AIFV imtųsi būtinų priemonių padėčiai ištaisyti. Jeigu, nepaisant šių priemonių, ir toliau nesilaikoma reikalavimų, o ES AIFV arba veiklos leidimą turintis ne ES AIFV valdo ES AIF, AIFV turėtų atsistatydinti iš to AIF valdytojo pareigų. Jei AIFV neatsistatydina, jo buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos turėtų pareikalauti tokio atsistatydinimo, o atitinkamo AIF investicinių vienetų ar akcijų platinimas Sąjungoje turėtų būti nebeleidžiamas. Toks pat draudimas turėtų būti taikomas ir ne ES AIF investicinius vienetus ar akcijas Sąjungoje platinantiems veiklos leidimą turintiems ne ES AIFV.

(12) Nebent konkrečiai numatyta kitaip, kai šioje direktyvoje nurodomi AIF investuotojų interesai, turimi omenyje investuotojų interesai, susiję su konkrečia jų, kaip AIF investuotojų, padėtimi, o ne asmeniniais investuotojų interesais.

(13) Taikant numatytas išimtis ir apribojimus, ši direktyva turėtų būti taikoma visiems ES AIFV, valdantiems ES arba ne ES AIF, nepaisant to, ar jų investiciniai vienetai ar akcijos platinami Sąjungoje, taip pat ne ES AIFV, valdantiems ES AIF, nepaisant to, ar jų investiciniai vienetai ar akcijos platinami Sąjungoje, bei ne ES AIFV, kurie Sąjungoje platina ES arba ne ES AIF investicinius vienetus ar akcijas.

(14) Šioje direktyvoje išdėstomi reikalavimai, kaip AIFV turėtų valdyti AIF, už kuriuos atsako. Ne ES AIFV šie reikalavimai taikomi tik ES AIF ir kitų AIF, kurių investiciniai vienetai ar akcijos taip pat platinami profesionaliems investuotojams Sąjungoje, valdymui.

(15) ES AIFV veiklos leidimas, išduodamas pagal šią direktyvą, apima AIFV buveinės valstybėje narėje įsteigtų ES AIF valdymą. Taikant papildomus pranešimo reikalavimus, tai taip pat apima ES AIFV valdomų ES AIF investicinių vienetų ar akcijų platinimą profesionaliems investuotojams Sąjungoje ir ne AIFV buveinės valstybėje narėje įsteigtų ES AIF valdymą. Šioje direktyvoje taip pat nustatomos sąlygos, kuriomis veiklos leidimą turintys ES AIFV turi teisę platinti ne ES AIF investicinius ar akcijas vienetus profesionaliems investuotojams Sąjungoje, taip pat sąlygos, kuriomis ne ES AIFV gali gauti veiklos leidimą valdyti ES AIF ir (arba) platinti AIF investicinius vienetus ar akcijas profesionaliems investuotojams Sąjungoje, turint prekybos leidimą. Laikotarpiu, kuris turėtų būti pereinamasis, valstybės narės turėtų turėti galimybę leisti ES AIFV platinti ne ES AIF investicinius vienetus ar akcijas tik savo teritorijoje ir (arba) leisti ne ES AIFV valdyti ES AIF ir (arba) platinti AIF investicinius vienetus ar akcijas profesionaliems investuotojams tik savo teritorijoje, laikantis nacionalinės teisės aktų, jei tenkinamos tam tikros minimalios sąlygos pagal šią direktyvą.

(16) Ši direktyva neturėtų būti taikoma AIFV, jei jie valdo AIF, kurių vieninteliai investuotojai yra patys AIFM ar jų patronuojančiosios įmonės, jų patronuojamosios įmonės arba jų patronuojančiosios įmonės kitos patronuojamosios įmonės, kai šie investuotojai patys nėra AIF.

(17) Šioje direktyvoje taip pat numatytas režimo palengvinimas AIFV, kurių valdomas sukauptas AIF turtas nesiekia 100 mln. EUR ribos, arba AIFV, kurie valdo tik finansinio sverto nenaudojančius AIF, penkerius metus investuotojams nesuteikiančius išpirkimo teisių, ir kurių valdomas sukauptas AIF turtas nesiekia 500 mln. EUR ribos. Nors atitinkamų pavienių AIFV veikla vargu ar gali turėti reikšmingą poveikį finansiniam stabilumui, gali būti, kad bendras jų veiklos poveikis gali sukelti sisteminę riziką. Todėl tiems AIFV turėtų būti privaloma ne gauti veiklos leidimą, o būti įregistruotiems jų buveinės valstybėje narėje, ir, inter alia, jie turėtų teikti savo kompetentingoms institucijoms susijusią informaciją apie pagrindines priemones, kuriomis jie prekiauja, ir apie jų valdomų AIF pagrindines pozicijas bei svarbiausias rizikos koncentracijas. Tačiau tiems smulkesniems AIFV, kad jie galėtų pasinaudoti pagal šią direktyvą suteikiamomis teisėmis, turėtų būti leista įgyti AIFV statusą su sąlyga, kad jie pasirinks tokią galimybę pagal šioje direktyvoje nustatytą procedūrą. Ta išimtimi neturėtų būti ribojamos valstybių narių galimybės taikyti griežtesnius reikalavimus AIFV, kurie nepasirinko šios galimybės.

(18) ES AIFV neturėtų galėti valdyti ES AIF ir (arba) platinti jų investicinius vienetus ar akcijas profesionaliems investuotojams Sąjungoje, jei jam nesuteiktas veiklos leidimas pagal šią direktyvą. AIFV, kuriam suteiktas veiklos leidimas pagal šią direktyvą, turėtų bet kokiu metu tenkinti direktyvoje nustatytas veiklos leidimo suteikimo sąlygas.

(19) Kai tik tai leidžiama pagal šią direktyvą, ne ES AIFV, ketinantis valdyti ES AIF ir (arba) su prekybos leidimu platinti AIF investicinius vienetus ar akcijas Sąjungoje, arba ES AIFV, ketinantis su prekybos leidimu platinti AIF investicinius vienetus ar akcijas Sąjungoje, turėtų gauti veiklos leidimą pagal šią direktyvą. Bent jau pereinamuoju laikotarpiu valstybė narė turėtų galėti leisti ne ES AIFV platinti AIF investicinius vienetus ir akcijas toje valstybėje narėje ir suteikti veiklos leidimą ES AIFV platinti ne ES AIF investicinius vienetus ir akcijas toje valstybėje narėje, ta apimtimi, kiek tenkinamos šioje direktyvoje nustatytos minimalios sąlygos.

(20) Atsižvelgiant į jų teisinę formą, turėtų būti galimas išorinis ir vidinis AIF valdymas. Laikoma, kad AIF valdymas yra vidinis, jei valdymo funkcijas atlieka AIF valdymo organas arba bet kuri kita jo vidinė struktūra. Jei pagal AIF teisinę formą valdymas gali būti vidinis ir jei AIF valdymo organas nusprendžia neskirti išorės AIFV, pats AIF yra AIFV, todėl jis turėtų tenkinti visus AIFV taikomus reikalavimus pagal šią direktyvą ir jam turėtų būti suteikiamas veiklos leidimas. Tačiau AIFV, kuris yra vidinio valdymo AIF, neturėtų būti leidžiama vykdyti kitų AIF išorės valdytojo funkcijų. Laikoma, kad AIF valdymas yra išorinis, jei AIF paskyrė išorės juridinį asmenį savo valdytoju arba pastarasis buvo paskirtas AIF vardu ir taip paskirtas asmuo yra atsakingas už AIF valdymą. Tai, kad konkretaus AIF valdytoju buvo paskirtas išorės AIFV, neturėtų reikšti, kad tas AIFV teikia portfelio valdymo investicinę paslaugą, kaip apibrėžta Direktyvos 2004/39/EB 4 straipsnio 1 dalies 9 punkte, tačiau turėtų reikšti, kad jis atlieka kolektyvinį portfelio valdymą pagal šią direktyvą.

(21) AIF valdymas turėtų apimti bent investicijų valdymo paslaugas. Pagal šią direktyvą paskirtinam vienam AIFV jokiu atveju neturėtų būti suteiktas leidimas teikti portfelio valdymo paslaugą, neteikiant rizikos valdymo paslaugos ir atvirkščiai. Vis dėlto, laikantis šioje direktyvoje išdėstytų sąlygų, veiklos leidimą turinčiam AIFV neturėtų būti trukdoma taip pat užsiimti AIF administravimo ir jo investicinių vienetų ar akcijų platinimo veikla arba veikla, susijusia su AIF turtu. Išorės AIFV neturėtų būti trukdoma, be kita ko, teikti investicinę portfelio valdymo paslaugą, kai įgaliojimus savo nuožiūra konkrečių klientų atžvilgiu suteikė investuotojai, įskaitant portfelius, kurių savininkai yra pensijų fondai ir įstaigos, atsakingos už profesinių pensijų skyrimą, kurioms taikoma 2003 m. birželio 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/41/EB dėl įstaigų, atsakingų už profesinių pensijų skyrimą, veiklos ir priežiūros (7), arba kaip nepagrindines paslaugas teikti konsultacijas investicijų klausimais, saugojimo bei pavedimų priėmimo ir perdavimo paslaugas. Pagal Direktyvą 2009/65/EB išduotą leidimą turinčiam išorės AIFV turėtų būti leidžiama valdyti KIPVPS.

(22) Būtina užtikrinti, kad AIFV veiklai būtų taikoma patikima valdymo kontrolė. AIFV turėtų būti valdomi ir organizuojami taip, kad būtų kuo mažiau interesų konfliktų. Pagal šią direktyvą nustatyti organizaciniai reikalavimai neturėtų daryti poveikio nacionalinės teisės aktais numatytoms sistemoms ir patikrinimams, skirtiems registruoti asmenis, dirbančius pačiuose AIFV arba AIFV naudai.

(23) Siekiant užtikrinti AIFV teikiamų AIF valdymo paslaugų tęstinumą ir tinkamumą, taip pat apimti galimą AIFV riziką, susijusią su bet kokios jų veiklos, įskaitant pagal perduotą įgaliojimą vykdomą AIF valdymą, profesine atsakomybe, būtina numatyti minimalaus kapitalo reikalavimų taikymą. AIFV turėtų turėti galimybę patys rinktis, kaip padengti galimą profesinės atsakomybės riziką – papildomomis nuosavomis lėšomis ar tinkamu profesiniu civilinės atsakomybės draudimu.

(24) Siekiant spręsti problemas, susijusias su galimai nepalankiu prastai suformuotų atlyginimų struktūrų poveikiu patikimam rizikos valdymui ir asmenų prisiimamos rizikos kontrolei, turėtų būti nustatyta aiški prievolė AIFV formuoti ir vykdyti tų kategorijų darbuotojų, kurių profesinė veikla turi esminį poveikį jų valdomų AIF rizikos pobūdžiui, atlyginimų nustatymo politiką ir praktiką, kuri derėtų su patikimu ir veiksmingu rizikos valdymu. Tų kategorijų darbuotojų grupei turėtų būti priskirti bent vyresnieji vadovai, už riziką atsakingi ir kontrolės funkcijas atliekantys darbuotojai bei visi darbuotojai, kurių gaunamo atlyginimo dydis siekia vyresniųjų vadovų ir už riziką atsakingų darbuotojų atlyginimų mastą.

(25) Principuose, pagal kuriuos reguliuojama atlyginimų politika, turėtų būti pripažįstama, kad AIFV gali tą politiką taikyti skirtingai, atsižvelgiant į jų dydį ir jų valdomų AIF dydį, jų vidinę organizaciją bei veiklos pobūdį, mastą ir sudėtingumą.

(26) 2009 m. balandžio 30 d. Komisijos rekomendacijoje dėl finansinių paslaugų sektoriaus atlyginimų nustatymo politikos (8) išdėstyti patikimos atlyginimų nustatymo politikos principai atitinka šios direktyvos principus ir juos papildo.

(27) Siekiant skatinti priežiūros konvergenciją vertinant atlyginimų nustatymo politiką ir praktiką, Europos priežiūros institucija (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucija), įsteigta Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1095/2010 (9) (EVPRI) turėtų užtikrinti, kad būtų parengtos patikimos atlyginimų nustatymo politikos AIFV sektoriuje gairės. Europos priežiūros institucija (Europos bankininkystės institucija), įsteigta Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1093/2010 (10) turėtų padėti jai parengti šias gaires.

(28) Nuostatomis dėl atlyginimų nustatymo neturėtų būti daromas poveikis visapusiškam Sutartyse įtvirtintų pagrindinių teisių įgyvendinimui, ypač SESV 153 straipsnio 5 dalies nuostatoms, nacionalinės sutarčių ir darbo teisės bendriesiems principams, taikytiniems teisės aktams dėl akcininkų teisių ir dalyvavimo, taip pat atitinkamos įstaigos administracinių ir priežiūros organų bendriesiems įsipareigojimams bei, kur taikytina, socialinių partnerių teisei sudaryti kolektyvinius susitarimus ir užtikrinti jų vykdymą laikantis nacionalinės teisės aktų ir tradicijų.

(29) Patikimas ir objektyvus turto vertinimas turi lemiamos reikšmės investuotojų interesų apsaugai. AIFV taiko skirtingas turto vertinimo metodologijas ir sistemas priklausomai nuo turto ir rinkų, kuriose jie daugiausiai investuoja. Pripažinti šiuos skirtumus yra tikslinga, tačiau taip pat reikia reikalauti, kad AIFV bet kokiu atveju atliktų vertinimo procedūras, kuriomis tinkamai įvertinamas AIF turtas. Turto įvertinimo ir grynosios turto vertės apskaičiavimo procesas turėtų būti funkciškai nepriklausomas nuo AIFV portfelio valdymo ir AIFV atlyginimų nustatymo politikos, o kitomis priemonėmis derėtų užtikrinti, jog būtų užkirstas kelias interesų konfliktams ir būtų išvengta nederamo poveikio darbuotojams. Taikant tam tikras sąlygas, vertinimo funkcijai atlikti AIFV turėtų galėti paskirti išorės vertintoją.

(30) Taikant griežtus apribojimus ir reikalavimus, įskaitant objektyvios priežasties buvimą, AIFV turėtų turėti galimybę perduoti užduotį jų vardu atlikti jų pačių vykdomas funkcijas pagal šią direktyvą, kad būtų padidintas jo verslo veiklos našumas. Taikant tas pačias sąlygas, taip pat turėtų būti leidžiama perduoti perduotas funkcijas. Tačiau AIFV bet kokiu atveju turėtų likti atsakingi už tinkamą perduotų funkcijų vykdymą ir šios direktyvos laikymąsi bet kuriuo metu.

(31) I priede nustatytų valdymo funkcijų perdavimui turėtų būti taikomi griežti AIFV užduočių perdavimo apribojimai ir reikalavimai. Pagalbinių užduočių, pvz., AIFV administravimo ir techninių funkcijų, atliekamų vykdant dalį AIFV valdymo užduočių, perdavimui šioje direktyvoje išdėstyti specialūs apribojimai ir reikalavimai neturėtų būti taikomi.

(32) Paskutinieji įvykiai išryškino esminį poreikį atskirti turto saugojimo ir valdymo funkcijas bei atskirti investuotojų turtą nuo valdytojo turto. Nors AIFV valdo AIF, kurių verslo modeliai bei turto saugojimo ir pan. tvarka skirtingi, labai svarbu, kad būtų paskirtas nuo AIFV nepriklausantis depozitoriumas depozitoriumo funkcijoms AIF atžvilgiu atlikti.

(33) Šios direktyvos su depozitoriumo paskyrimu ir užduotimis susijusios nuostatos turėtų būti taikomos visiems AIFV, kuriems taikytina ši direktyva, valdomiems AIF, taigi visiems AIF verslo modeliams. Tačiau jos turėtų būti pritaikytos skirtingų verslo modelių ypatumams. Kai kuriems verslo modeliams tam tikros depozitoriumo užduotys svarbesnės nei kitiems, priklausomai nuo turto, į kurį investuoja AIF, tipo ir su tuo turtu susijusių užduočių.

(34) Tam tikriems AIF, kurie neturi išpirkimo teisių, kuriomis galima pasinaudoti per penkerius metus nuo pradinių investicijų datos ir kurie pagal savo pagrindinę investicijų politiką paprastai neinvestuoja į turtą, kurį privalu tvarkyti pagal šią direktyvą, arba paprastai investuoja į emitentų ar į biržos prekybos sąrašus neįtrauktas bendroves siekdami galimos tokių bendrovių kontrolės pagal šioje direktyvoje išdėstytas nuostatas, pvz., į privataus kapitalo, rizikos kapitalo fondus ir nekilnojamo turto fondus, valstybės narės turėtų turėti galimybę leisti, kad depozitoriumo funkcijoms atlikti būtų paskirtas notaras, advokatas, registro tvarkytojas arba kitas subjektas. Tokiais atvejais depozitoriumo funkcijos turėtų būti profesinės arba verslo veiklos, kurios atžvilgiu paskirtam subjektui taikoma teisės nuostatomis pripažinta privaloma profesinė registracija arba teisinės ar reguliavimo nuostatos, arba profesinio elgesio taisyklės, ir galinčios pateikti pakankamai finansinių ir profesinių garantijų, kad jis galėtų veiksmingai atlikti atitinkamas depozitoriumo funkcijas ir įvykdyti nuo šių funkcijų neatskiriamus įsipareigojimus. Taip atsižvelgiama į dabartinę praktiką, būdingą tam tikriems uždarojo pobūdžio fondų tipams. Tačiau, atsižvelgiant į saugojimo funkcijos svarbą, visų kitų AIF atveju depozitoriumu turėtų būti kredito įstaiga, investicinė įmonė arba kitas subjektas, leistinas pagal Direktyvą 2009/65/EB. Tik ne ES AIF atveju turėtų būti įmanoma, kad depozitoriumu būtų kredito įstaiga arba kitas tokio pobūdžio subjektas, kaip šioje konstatuojamoje dalyje nurodyti subjektai, jei subjektui taikomas veiksmingas rizikos ribojimo reguliavimas ir priežiūra, kurie turi tokį pat poveikį kaip Sąjungos teisė, o jų įgyvendinimas veiksmingai užtikrinamas.

(35) Depozitoriumui derėtų turėti registruotą buveinę arba filialą toje pačioje šalyje kaip ir AIF. Turėtų būti įmanoma, kad ne ES AIF depozitoriumas galėtų būti įsteigtas atitinkamoje trečiojoje šalyje tik tuo atveju, jei tenkinamos tam tikros papildomos sąlygos. Vadovaujantis deleguotuosiuose aktuose išdėstytais kriterijais, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai tvirtinti įgyvendinimo priemones, kuriose nurodoma, kad trečiosios šalies rizikos ribojimo reguliavimo ir priežiūros nuostatų poveikis yra toks pats kaip Sąjungos teisės aktuose išdėstytų nuostatų ir kad veiksmingai užtikrinamas jų įgyvendinimas. Be to, kompetentingoms institucijoms nesutariant dėl teisingo kitų papildomų sąlygų taikymo, turėtų būti taikoma Reglamento (ES) Nr. 1095/2010 19 straipsnyje nustatyta tarpininkavimo procedūra. Kita galimybė – ne ES AIF depozitoriumas taip pat galėtų būti įsteigtas AIF valdančio AIFV buveinės valstybėje narėje arba referencinėje valstybėje narėje.

(36) Komisija raginama apsvarstyti galimybes pateikti tinkamą horizontaliojo pobūdžio teisėkūros pasiūlymą, kuriame paaiškinamos depozitoriumo prievolės ir atsakomybė bei reglamentuojama vienoje valstybėje narėje esančio depozitoriumo teisė teikti paslaugas kitoje valstybėje narėje.

(37) Depozitoriumas turėtų būti atsakingas už tinkamą AIF grynųjų pinigų srautų priežiūrą, ypač užtikrinant, kad AIF vardu arba AIF vardu veikiančio AIFV atidarytose, arba AIF vardu veikiančio depozitoriumo vardu atidarytose sąskaitose būtų teisingai įrašomos investuotojų lėšos ir AIF priklausantys grynieji pinigai arba AIF vardu veikiančio AIFV grynieji pinigai. Depozitoriumas taip pat turėtų būti atsakingas už AIF turto saugojimą, įskaitant finansinių priemonių, kurios gali būti užregistruotos depozitoriumo apskaitos knygose atidarytoje finansinių priemonių sąskaitoje, ir visų finansinių priemonių, kurias galima fiziškai pateikti depozitoriumui, tvarkymą, taip pat viso kito AIF turto arba AIF vardu AIFV valdomo turto nuosavybės teisių patikrinimą. Užtikrindamas, kad investuotojų lėšos būtų įrašomos grynųjų pinigų sąskaitose, depozitoriumas turėtų atsižvelgti į principus, nustatytus 2006 m. rugpjūčio 10 d. Komisijos direktyvos 2006/73/EB, kuria įgyvendinama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/39/EB dėl investicinių įmonių organizacinių reikalavimų ir veiklos sąlygų bei toje direktyvoje apibrėžti terminai (11), 16 straipsnyje.

(38) Depozitoriumas turėtų veikti sąžiningai, nešališkai, profesionaliai, nepriklausomai ir AIF ar AIF investuotojų labui.

(39) Depozitoriumui turėtų būti įmanoma turto saugojimą perduoti trečiajai šaliai, kuri savo ruožtu galėtų tą funkciją perduoti. Tačiau vienkartinis arba tolesnis funkcijos perdavimas turėtų būti pagrįstas objektyviomis priežastimis ir vykdomas laikantis griežtų reikalavimų dėl trečiosios šalies, kuriai ta perduota funkcija pavedama, tinkamumo, ir dėl depozitoriumo pareigos pasirenkant, skiriant tą trečiąją šalį ir peržiūrint tokį paskyrimą veikti deramai profesionaliai, apdairiai ir stropiai.

(40) Trečioji šalis, kuriai perduodamas turto saugojimas, turėtų turėti galimybę išlaikyti bendrą atskirtą sąskaitą daugiau nei vienam AIF, vadinamąją bendrąją (angl. omnibus) sąskaitą.

(41) Saugojimo funkcijų perdavimu neturėtų būti laikomas vertybinių popierių atsiskaitymo sistemą, numatytą 1998 m. gegužės 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/26/EB dėl atsiskaitymų baigtinumo mokėjimų ir vertybinių popierių atsiskaitymų sistemose tikslais (12), tvarkantiems subjektams duodamas pavedimas saugoti turtą arba patikėjimas teikti panašios trečiosios šalies vertybinių popierių atsiskaitymo sistemų teikiamas paslaugas.

(42) Griežti apribojimai ir reikalavimai, kurie taikomi depozitoriumo užduočių perdavimui, turėtų būti taikomi jam kaip depozitoriumui būdingų funkcijų, būtent grynųjų pinigų srautų kontrolės, turto saugojimo ir priežiūros funkcijų perdavimui. Su jo, kaip depozitoriumo, užduotimis susijusių kitų pagalbinių užduočių, tokių kaip vykdant jo, kaip depozitoriumo, užduotis atliekamų administravimo ir techninių funkcijų, perdavimui šioje direktyvoje išdėstyti specialūs apribojimai ir reikalavimai netaikomi.

(43) Šioje direktyvoje taip pat atsižvelgiama į tai, kad daug AIF, ypač rizikos draudimo fondai, šiuo metu naudojasi pagrindinio maklerio paslaugomis. Šioje direktyvoje užtikrinama, kad AIF galėtų toliau naudotis pagrindinių maklerių paslaugomis. Vis dėlto, jei pagrindinis makleris funkciškai ir hierarchiškai neatskyrė savo atliekamų depozitoriumo funkcijų nuo savo, kaip pagrindinio maklerio, užduočių ir nebuvo tinkamai įvertinta, valdoma ir AIF investuotojams atskleista interesų konfliktų galimybė, pagrindinis makleris neturėtų būti paskirtas depozitoriumu, kadangi jis veikia kaip viena sandorio su AIF šalių, taigi negali tuo pačiu metu veikti siekdamas kuo didesnės AIF naudos, o tai reikalaujama iš depozitoriumo. Depozitoriumai turėtų turėti galimybę perduoti turto tvarkymo užduotis vienam ar daugiau pagrindinių maklerių arba kitoms trečiosioms šalims. Neskaitant perduotų turto tvarkymo užduočių, pagrindiniam makleriui derėtų leisti teikti AIF pagrindinio maklerio paslaugas. Tos pagrindinio maklerio paslaugos neturėtų būti funkcijų perdavimo susitarimų dalis.

(44) Depozitoriumas turėtų atsakyti už AIFV, AIF ir investuotojų patirtus nuostolius. Šioje direktyvoje skiriamas saugomų finansinių priemonių praradimas ir kitokie nuostoliai. Jei prarandamos kitos nei saugomos finansinės priemonės, depozitoriumas turėtų atsakyti už sąmoningus ketinimus ar aplaidumą. Kai depozitoriumas tvarko finansines priemones, kurios prarandamos, depozitoriumas turėtų atsakyti, jei neįrodo, kad nuostoliai kilo dėl išorės įvykio, kurio jis negalėjo pagrįstai kontroliuoti ir kurio pasekmės būtų buvusios neišvengiamos nepaisant visų pagrįstų pastangų. Šiuo atveju depozitoriumas, neturėtų išvengti atsakomybės, remdamasis tokiomis aplinkybėmis kaip, pvz., nesąžininga darbuotojo veikla.

(45) Jei depozitoriumas perduoda turto tvarkymo užduotis ir trečiosios šalies saugomos finansinės priemonės prarandamos, depozitoriumas turėtų už tai atsakyti. Tačiau, jei depozitoriumui aiškiai leidžiama atsisakyti atsakomybės su sąlyga, kad ši atsakomybė pagal sutartį perduodama minėtai trečiajai šaliai, vadovaujantis depozitoriumo ir AIF arba, atitinkamais atvejais, AIF vardu veikiančio AIFV rašytine sutartimi, kurioje toks atsakomybės atsisakymas objektyviai pagrindžiamas, taip pat kai ši trečioji šalis pagal jos ir depozitoriumo sutartį gali iš tiesų būti laikoma atsakinga už nuostolius, depozitoriumas šiuo atveju turėtų turėti galimybę būti atleistas nuo atsakomybės, jei jis gali įrodyti, kad parodė deramus sugebėjimus, rūpestingumą ir stropumą, ir kad tenkinami specialūs perdavimo reikalavimai. Nustatant sutartinio atsakomybės perdavimo trečiajai šaliai reikalavimą, šioje direktyvoje siekiama tokią sutartį susieti su tam tikromis išorinėmis pasekmėmis, numatant tiesioginę trečiosios šalies atsakomybę AIF arba AIF investuotojams už saugomų finansinių priemonių praradimą.

(46) Be to, kai trečiosios šalies teisė reikalauja, kad tam tikras finansines priemones saugotų vietos subjektas ir nėra vietos subjektų, kurie tenkintų visus depozitoriumo funkcijų perdavimo reikalavimus, turėtų būti įmanoma depozitoriumą atleisti nuo atsakomybės, jei atitinkamo AIF fondo taisyklėse arba steigimo dokumentuose aiškiai leidžiama taip atleisti nuo atsakomybės; investuotojai prieš investuodami buvo deramai informuoti apie tą atleidimą nuo atsakomybės ir apie jį pateisinančias aplinkybes; AIF arba AIF vardu veikiantis AIFV nurodė depozitoriumui perduoti tokių finansinių priemonių saugojimą vietos subjektui; depozitoriumas ir AIF arba AIF vardu veikiantis AIFV yra sudarę rašytinę sutartį, kurioje toks atleidimas nuo atsakomybės aiškiai leidžiamas; bei yra depozitoriumo ir trečiosios šalies rašytinė sutartis, kuria depozitoriumo atsakomybė aiškiai perleidžiama tai trečiajai šaliai ir sudaromos galimybės AIF arba AIF vardu veikiančiam AIFV pateikti trečiajai šaliai pretenzijas, susijusias su finansinių priemonių praradimu, arba depozitoriumui pateikti tokias pretenzijas jų vardu.

(47) Ši direktyva neturėtų daryti poveikio būsimoms teisėkūros priemonėms depozitoriumų atžvilgiu pagal Direktyvą 2009/65/EB, nes KIPVPS ir AIF skiriasi pagal investavimo strategijas, kuriomis jie vadovaujasi, ir pagal investuotojus, kuriems jie skirti.

(48) Ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo kiekvienų finansinių metų pabaigos AIFV turėtų pateikti kiekvieno savo valdomo ES AIF ir kiekvieno AIF, kurio investicinius vienetus ar akcijas jis platina Sąjungoje, finansinių metų metinę ataskaitą pagal šią direktyvą. Tas šešių mėnesių laikotarpis neturėtų daryti poveikio valstybių narių teisei nustatyti trumpesnį laikotarpį.

(49) Atsižvelgiant į tai, kad yra įmanoma, jog AIFV naudotų finansinį svertą ir tam tikromis sąlygomis didintų sisteminę riziką arba keltų sumaištį rinkose, AIFV, naudojantiems finansinius svertus, reikėtų nustatyti specialius reikalavimus. Informacija, reikalinga šiai rizikai nustatyti, stebėti ir į ją reaguoti, visoje Sąjungoje nėra nuosekliai renkama ir valstybės narės ja nesikeičia, kad nustatytų galimus rizikos, kylančios finansų rinkų stabilumui Sąjungoje, šaltinius. Siekiant ištaisyti šią padėtį, AIFV, naudojantiems didelį finansinį svertą AIF lygiu, turėtų būti taikomi specialūs reikalavimai. Tokie AIFV turėtų būti įpareigoti atskleisti informaciją apie bendrą naudojamo finansinio sverto dydį, finansinį svertą, atsiradusį skolinantis grynuosius pinigus arba vertybinius popierius, taip pat finansinį svertą, susijusį su išvestinių vertybinių popierių pozicija, pakartotinį turto naudojimą ir pagrindinius finansinio sverto šaltinius jų AIF. Kompetentingų institucijų surinkta informacija derėtų keistis su kitomis institucijomis Sąjungoje, su EVPRI ir Europos sisteminės rizikos valdyba (ESRV), įsteigta 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1092/2010 dėl Europos Sąjungos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros ir Europos sisteminės rizikos valdybos įsteigimo (13), siekiant palengvinti AIFV valdomų AIF finansinio sverto poveikio Sąjungos finansų sistemai kolektyvinę analizę ir bendrą atsaką į šį poveikį. Jeigu vienas arba keli AIFV valdomi AIF galėtų potencialiai sukelti didelę sandorio šalies riziką kitų valstybių narių kredito įstaigoms ar kitoms sistemai svarbioms institucijoms, tokia informacija taip pat turėtų būti keičiamasi su atitinkamomis valdžios institucijomis.

(50) Siekiant užtikrinti deramą rizikos, susijusios su AIFV savo valdomo AIF atžvilgiu naudojamu finansiniu svertu, įvertinimą, AIFV turėtų parodyti, jog kiekvieno jo valdomo AIF atveju finansinio sverto ribos yra priimtinos, ir kad jis niekada neviršija šių ribų. Kai gali kilti pavojus finansų sistemos stabilumui ir vientisumui, AIFV buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms turėtų galėti nustatyti finansinio sverto, kurį AIFV gali taikyti jo valdomiems AIF, lygio apribojimus. EVPRI ir ESRV turėtų būti informuojamos apie veiksmus, kurių imamasi šioje srityje.

(51) Taip pat laikoma, kad reikia EVPRI leisti, atsižvelgus į ESRV patarimą, nustatyti, kad konkretus AIFV arba grupės AIFV naudojamas finansinis svertas kelia didelę riziką finansų sistemos stabilumui bei vientisumui, ir kompetentingoms valdžios institucijoms pateikti rekomendaciją, nurodančią veiksmus, kurių reikia imtis padėčiai ištaisyti.

(52) Būtina užtikrinti, kad kompetentingos AIFV buveinės valstybės narės institucijos, bendrovės, kurias kontroliuoja AIFV valdomi AIF bei tokių bendrovių darbuotojai gautų tam tikrą informaciją, kuri toms bendrovėms būtina norint įvertinti, kokią įtaką ta kontrolė turės jų padėčiai.

(53) Kai AIFV valdo AIF, kurie kontroliuoja emitentą, kurio akcijomis leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, informacija įprastu atveju turėtų būti atskleidžiama pagal 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/25/EB dėl įmonių perėmimo pasiūlymų (14) ir 2004 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/109/EB dėl informacijos apie emitentus, kurių vertybiniais popieriais leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje, skaidrumo reikalavimų suderinimo (15). AIFV, valdantiems AIF, kurie kontroliuoja į biržos prekybos sąrašus neįtrauktą bendrovę, reikėtų taikyti specialius reikalavimus. Siekiant užtikrinti skaidrumą kontroliuojamos bendrovės atžvilgiu, turėtų būti taikomi griežtesni skaidrumo, informacijos atskleidimo ir ataskaitų reikalavimai. Be to, atitinkamų AIF metinėse ataskaitose reikėtų papildomai pateikti informacijos apie kontroliuojamą bendrovę arba tokią papildomą informaciją derėtų įtraukti į kontroliuojamos bendrovės metinę ataskaitą. Tokią informaciją derėtų pateikti darbuotojų atstovams, o kai jų nėra – patiems darbuotojams ir atitinkamo AIF investuotojams.

(54) Jei AIF įgijo tam tikrų bendrovių kontrolę pagal šią direktyvą, taikomi specialūs atitinkamų bendrovių darbuotojų informavimo reikalavimai. Tačiau daugeliu atvejų AIFV nekontroliuoja AIF, nebent jis yra vidinio valdymo AIF. Be to, pagal bendrus bendrovių teisės principus nėra tiesioginio akcininkų ir darbuotojų atstovų ar, kai jų nėra, pačių darbuotojų santykio. Dėl šių priežasčių pagal šią direktyvą akcininkui ar jo valdytojui, t. y. AIF ir AIFV, negali būti nustatyti jokie tiesioginiai darbuotojų atstovų ar, kai jų nėra, pačių darbuotojų informavimo reikalavimai. Taigi darbuotojų atstovų ar, kai jų nėra, pačių darbuotojų informavimo reikalavimų atžvilgiu šioje direktyvoje turėtų būti nustatyta atitinkamam AIFV taikoma kuo didesnių pastangų prievolė siekiant užtikrinti, kad atitinkamos bendrovės direktorių valdyba atskleistų atitinkamą informaciją darbuotojų atstovams ar, kai jų nėra, patiems darbuotojams.

(55) Komisija raginama apsvarstyti būtinybę ir galimybes iš dalies pakeisti informavimo ir informacijos atskleidimo reikalavimus, taikomus kontroliuojant į biržos prekybos sąrašus neįtrauktas bendroves arba emitentus, nustatytus šioje direktyvoje bendruoju lygmeniu, neatsižvelgiant į tai, koks yra investuotojas.

(56) Kai AIFV valdo vieną ar daugiau AIF, kuris (kurie) įgyja į biržos prekybos sąrašus neįtrauktos bendrovės kontrolę, AIFV turėtų pateikti jo buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms informaciją apie šio įsigijimo finansavimą. Ta prievolė pateikti informaciją apie finansavimą turėtų būti taikoma ir tais atvejais, kai AIFV valdo AIF, kurie įgyja akcijų, kuriomis leidžiama prekiauti reguliuojamoje rinkoje, emitento kontrolę.

(57) Kai AIFV valdo vieną ar daugiau AIF, kuris (kurie) įgyja į biržos prekybos sąrašus neįtrauktos bendrovės ar emitento kontrolę, tokiam AIFV 24 mėnesių laikotarpiu po to, kai AIF įgyja atitinkamos bendrovės kontrolę, pirma, neturėtų būti leidžiama palengvinti, remti ar nurodyti atlikti turto paskirstymą akcininkams, kapitalo mažinimą, akcijų išpirkimą ir (arba) bendrovės vykdomą savo akcijų įsigijimą pagal šią direktyvą; antra, AIFV turint leidimą AIF vardu balsuoti bendrovės valdymo organų posėdžiuose, jis neturėtų balsuoti už turto paskirstymą akcininkams, kapitalo mažinimą, akcijų išpirkimą ir (arba) bendrovės vykdomą savo akcijų įsigijimą pagal šią direktyvą; trečia, visais atvejais turėtų dėti kuo didesnes pastangas, kad būtų išvengta turto paskirstymo akcininkams, kapitalo mažinimo, akcijų išpirkimo ir (arba) bendrovės vykdomo savo akcijų įsigijimo pagal šią direktyvą. Valstybės narės, perkeldamos šios direktyvos nuostatas į savo nacionalinę teisę, turėtų atsižvelgti į šios direktyvos V skyriaus 2 skirsnio nuostatų reguliavimo tikslą ir taip pat tinkamai atsižvelgti į poreikį ES AIF ir ne ES AIF sudaryti vienodas veiklos sąlygas įgyjant Sąjungoje įsteigtų įmonių kontrolę.

(58) Pranešimo ir informacijos atskleidimo reikalavimams bei specialioms apsaugos nuo turto, priklausančio kontroliuojamai į biržos prekybos sąrašus neįtrauktai bendrovei arba emitentui, išpardavimo priemonėms turėtų būti taikoma bendra išimtis, kai kontroliuojamos mažosios ir vidutinės įmonės ir specialieji subjektai, kurių paskirtis – pirkti, valdyti ar administruoti nekilnojamąjį turtą. Be to, tie reikalavimai nėra skirti informacijai, dėl kurios AIFV patektų į nepalankią padėtį kitų galimų konkurentų, pvz., valstybės vardu valdomų fondų arba konkurentų, kurie naudodami informaciją savo naudai gali siekti atitinkamos bendrovės išstūmimo iš verslo, atžvilgiu paviešinti. Taigi prievolės pranešti ir atskleisti informaciją turėtų būti taikomos laikantis su konfidencialia informacija susijusių sąlygų ir apribojimų, nustatytų 2002 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/14/EB dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje (16) bei nedarant poveikio direktyvoms 2004/25/EB ir 2004/109/EB. Tai reiškia, jog valstybės narės turėtų nustatyti, kad, atsižvelgiant į nacionalinėje teisėje nustatytus apribojimus ir sąlygas, darbuotojų atstovams ir kitiems jiems padedantiems asmenims neturi būti leidžiama darbuotojams ar trečiosioms šalims atskleisti informacijos, darančios poveikį teisėtiems įmonės interesams, kuri jiems buvo aiškiai konfidencialiai patikėta. Tačiau valstybės narės turėtų galėti leisti darbuotojų atstovams ar jiems padedantiems asmenims perduoti konfidencialią informaciją darbuotojams ar trečiosioms šalims, jei šie įsipareigoja laikytis konfidencialumo sąlygos. Valstybės narės turėtų nustatyti, kad atitinkami AIFV iš direktorių valdybos nereikalautų atskleisti informaciją darbuotojų atstovams, o kai jų nėra – patiems darbuotojams, kai, vadovaujantis objektyviais kriterijais, šios informacijos pobūdis yra toks, jog tai rimtai pakenktų atitinkamos bendrovės veiklai arba būtų jai žalinga. Pranešimo ir informacijos atskleidimo reikalavimai bei specialios apsaugos nuo turto išpardavimo priemonės turėtų būti taikomos taip pat nedarant poveikio valstybių narių priimtoms griežtesnėms taisyklėms.

(59) Šioje direktyvoje taip pat išdėstomos sąlygos, kuriomis ES AIFV gali platinti ES AIF investicinius vienetus ar akcijas profesionaliems investuotojams Sąjungoje. Toks ES AIFV vykdomas pardavimas turėtų būti leidžiamas tik tuo atveju, jei AIFV tenkina šios direktyvos nuostatas, o pardavimas atliekamas tik turint prekybos leidimą, nedarant poveikio šioje direktyvoje numatytų apatinių ribų nesiekiančių AIFV atliekamam AIF investicinių vienetų ar akcijų platinimui. Turėtų būti įmanoma valstybėms narėms leisti apatinių ribų nesiekiantiems AIFV vykdyti AIF investicinių vienetų ar akcijų platinimą vadovaujantis nacionalinėmis nuostatomis.

(60) Turėtų būti įmanoma AIF investicinius vienetus ar akcijas įrašyti į reguliuojamos rinkos sąrašus Sąjungoje arba AIFV vardu veikiantiems tretiesiems subjektams turėtų būti įmanoma juos pasiūlyti ar pateikti tam tikroje valstybėje narėje, tik jei AIF valdančiam AIFV pačiam leista toje valstybėje narėje platinti AIF investicinius vienetus ar akcijas. Be to, AIF turto paskirstymas investuotojams Sąjungoje gali būti reglamentuojamas ir kitais nacionalinės ir Sąjungos teisės aktais, pvz., 2003 m. lapkričio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/71/EB dėl prospekto, kuris turi būti skelbiamas, kai vertybiniai popieriai siūlomi visuomenei ar įtraukiami į prekybos sąrašą (17) ir Direktyva 2004/39/EB.

(61) Daug ES AIFV šiuo metu valdo ne ES AIF. Derėtų leisti veiklos leidimą turintiems ES AIFV valdyti ne ES AIF neplatinant šių AIF investicinių vienetų ar akcijų Sąjungoje, netaikant jiems šioje direktyvoje nustatytų griežtų reikalavimų dėl depozitoriumo ir reikalavimų dėl metinės ataskaitos, nes šie reikalavimai numatyti Sąjungos investuotojų apsaugai.

(62) Įsigaliojus Komisijos priimtam deleguotajam aktui šiuo klausimu, kuris atsižvelgiant į EVPRI pateiktas rekomendacijas šiuo klausimu, tikėtina, įsigalios praėjus dvejiems metams po šios direktyvos galutinio perkėlimo termino, veiklos leidimą turintiems ES AIFV, ketinantiems platinti ne ES AIF investicinius vienetus ar akcijas profesionaliems investuotojams jų buveinės valstybėje narėje ir (arba) kitose valstybėse narėse, derėtų leisti tai daryti turint prekybos leidimą, jei jie laikosi šios direktyvos. Šiai teisei įgyvendinti turėtų būti laikomasi pranešimo procedūrų ir tenkinamos sąlygos, susijusios su ne ES AIF trečiąja šalimi.

(63) Pereinamuoju laikotarpiu, kuris, tikėtina, atsižvelgiant į EVPRI rekomendacijas, baigsis priimant deleguotąjį aktą praėjus trejiems metams po prekybos leidimo įvedimo ne ES AIFV, ES AIFV, ketinantiems platinti ne ES AIF investicinius vienetus ar akcijas tam tikrose valstybėse narėse, tačiau neturintiems prekybos leidimo, turėtų būti leidžiama tai daryti atitinkamų valstybių narių, tačiau tik tuo atveju, jei jie laikosi šios direktyvos, išskyrus reikalavimus dėl depozitoriumo. Tačiau tokie ES AIFV turėtų užtikrinti, kad vienas ar daugiau subjektų būtų paskirti vykdyti depozitoriumo užduotis. Be to, turėtų būti sudaryti tinkami tarptautinius reikalavimus atitinkantys AIFV buveinės valstybės narės kompetentingų institucijų ir trečiosios šalies, kurioje įsteigtas ne ES AIF, priežiūros institucijų bendradarbiavimo susitarimai sisteminės rizikos priežiūros tikslu, kad būtų užtikrintas efektyvus keitimasis informacija, suteikiant galimybę AIFV buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms vykdyti savo pareigas pagal šią direktyvą. Bendradarbiavimo susitarimai neturėtų tapti kliūtimi platinti ne ES AIF investicinius vienetus ar akcijas valstybėje narėje. Be to, trečioji šalis, kurioje įsteigtas ne ES AIFV, neturėtų būti įtraukta į Kovos su pinigų plovimu ir terorizmo finansavimu finansinių veiksmų darbo grupės (FATF) nebendradarbiaujančių šalių ir teritorijų sąrašą.

(64) Įsigaliojus Komisijos priimtam deleguotajam aktui šiuo klausimu, kuris atsižvelgiant į EVPRI rekomendacijas, tikėtina, įsigalios praėjus dvejiems metams po šios direktyvos galutinio perkėlimo termino, pagrindinis šios direktyvos principas turėtų būti tai, kad ne ES AIFV taikomos šia direktyva suteiktos teisės, pvz., teisė su prekybos leidimu platinti AIF investicinius vienetus ar akcijas visoje Sąjungoje, jei jis laikosi šios direktyvos. Tai turėtų užtikrinti vienodas veiklos sąlygas ES ir ne ES AIFV. Taigi šioje direktyvoje nustatoma leidimų išdavimo procedūra, taikoma ne ES AIFV, kuri bus taikytina įsigaliojus atitinkamam Komisijos deleguotajam aktui. Siekiant užtikrinti tokio laikymosi įgyvendinimą, valstybių narių kompetentingos institucijos turėtų užtikrinti šios direktyvos laikymąsi. Tokių ne ES AIFV kompetentingos priežiūros institucijos turėtų būti referencinės valstybės narės kompetentingos institucijos, kaip apibrėžta šioje direktyvoje.

(65) Taigi, kai ne ES AIFV ketina valdyti ES AIF ir (arba) su prekybos leidimu platinti AIF investicinius vienetus ar akcijas Sąjungoje, jis taip pat turėtų privalėti laikytis šios direktyvos, kad jam būtų taikomos to pačios prievolės kaip ES AIFV. Išskirtiniais atvejais, jei (tokiu mastu, kiek) šios direktyvos nuostatos laikymasis nesuderinamas su teise, taikoma ne ES AIFV arba ne ES AIF, kurio investiciniai vienetai ar akcijos platinami Sąjungoje, turėtų būti įmanoma ne ES AIFV atleisti nuo šios direktyvos atitinkamų nuostatų laikymosi, jei jis gali įrodyti, kad: šios direktyvos nuostatos laikymasis nesuderinamas su teisės, taikomos ne ES AIFV arba ne ES AIF, kurio investiciniai vienetai ar akcijos platinami Sąjungoje, privalomos nuostatos laikymusi; teisė, taikoma ne ES AIFV arba ne ES AIF, numato lygiavertę taisyklę, kuri turi tą patį reguliavimo tikslą ir kurią taikant atitinkamo AIF investuotojams teikiama to paties lygio apsauga; ir ne ES AIFV arba ne ES AIF laikosi tos lygiavertės taisyklės.

(66) Be to, ne ES AIFV, ketinantis valdyti ES AIF ir (arba) su prekybos leidimu platinti AIF investicinius vienetus ar akcijas Sąjungoje, turėtų laikytis specialios veiklos leidimų suteikimo tvarkos ir tam tikrų specialių reikalavimų, susijusių su trečiąja ne ES AIFV šalimi ir, atitinkamai, trečiąja ne ES AIF šalimi.

(67) EVPRI turėtų pateikti rekomendacijas dėl referencinės valstybės narės nustatymo ir, kai taikoma, dėl išimties nesuderinamumo su lygiaverte taisykle atvejais. Turėtų būti taikomi specialūs referencinės valstybės narės kompetentingų institucijų ir AIFV priimančių valstybių narių kompetentingų institucijų keitimosi informacija reikalavimai. Be to, esant valstybių narių kompetentingų institucijų nesutarimui dėl referencinės valstybės narės nustatymo, dėl išimties taikymo šios direktyvos ir trečiosios šalies lygiaverčių taisyklių laikymosi nesuderinamumo atveju bei dėl įvertinimo, ar tenkinami specialūs reikalavimai, susiję su trečiąja ne ES AIFV šalimi ir, atitinkamai, trečiąja ne ES AIF šalimi, turėtų būti taikoma Reglamento (ES) Nr. 1095/2010 19 straipsnyje nustatyta tarpininkavimo procedūra.

(68) EVPRI kasmet turėtų atlikti kompetentingų institucijų tarpusavio įvertinimo analizę priežiūros veiklos srityje, susijusioje su ne ES AIF priežiūra ir jiems suteikiamais veiklos leidimais, siekiant toliau didinti priežiūros veiklos rezultatų nuoseklumą pagal Reglamento (ES) Nr. 1095/2010 30 straipsnį.

(69) Pereinamuoju laikotarpiu, kuris, atsižvelgiant į EVPRI rekomendacijas, tikėtina, baigsis priimant deleguotąjį teisės aktą praėjus trejiems metams po prekybos leidimo įvedimo ne ES AIFV, ne ES AIFV, ketinantiems platinti AIF investicinius vienetus ar akcijas tik tam tikrose valstybėse narėse, tačiau neturintiems tokio prekybos leidimo, atitinkamų valstybių narių taip pat turėtų būti leidžiama tai daryti, tačiau tik tuo atveju, jei tenkinamos tam tikros minimalios sąlygos. Tiems ne ES AIFV turėtų būti taikomos bent jau tokios taisyklės, kurios yra panašios į taisykles dėl informacijos atskleidimo investuotojams, taikytinas ES AIF valdantiems ES AIFV. Siekiant palengvinti sisteminės rizikos priežiūrą, tiems ne ES AIFV taip pat turėtų būti taikomi ataskaitų teikimo valstybės narės, kurioje platinami AIF investiciniai vienetai ar akcijos, kompetentingoms institucijoms reikalavimai. Todėl tokie AIFV turėtų laikytis šioje direktyvoje numatytų skaidrumo reikalavimų ir AIFV, valdančių AIF, įgyjančių į biržos prekybos sąrašus neįtrauktų bendrovių ir emitentų kontrolę, pareigų. Be to, turėtų būti sudaryti tinkami ir tarptautinius standartus atitinkantys valstybių narių, kuriose platinamos AIF investiciniai vienetai ar akcijos, atitinkamais atvejais, atitinkamų ES AIF kompetentingų institucijų ir trečiosios šalies, kurioje įsteigtas ne ES AIFV, ir, jei taikoma, trečiosios šalies, kurioje įsteigtas ne ES AIF, priežiūros institucijų bendradarbiavimo susitarimai sisteminės rizikos priežiūros tikslu, kad būtų užtikrintas efektyvus keitimasis informacija, sudarant sąlygas atitinkamų valstybių narių kompetentingoms institucijoms vykdyti savo pareigas pagal šią direktyvą. Bendradarbiavimo susitarimai neturėtų tapti kliūtimi platinti trečiosios šalies fondų investicinius vienetus ar akcijas valstybėje narėje. Be to, trečioji šalis, kurioje įsteigtas ne ES AIFV ar ne ES AIF, neturėtų būti įtraukta į FATF nebendradarbiaujančių šalių ir teritorijų sąrašą.

(70) Ši direktyva neturėtų pakeisti dabartinės padėties, kai Sąjungoje įsteigtas profesionalus investuotojas gali savo iniciatyva investuoti į AIF, nepaisydamas to, kur įsteigtas AIFV ir (ar) AIF.

(71) Valstybės narės turėtų turėti galimybę leisti platinti AIFV valdomų visų ar tam tikrų tipų AIF investicinius vienetus ar akcijas mažmeniniams investuotojams savo teritorijoje. Jeigu valstybė narė leidžia platinti tam tikrų tipų AIF investicinius vienetus ar akcijas, ji turėtų kiekvienu atveju įvertinti, ar konkretų AIF reikėtų laikyti tokio tipo AIF, kurio investicinius vienetus ar akcijas galima platinti mažmeniniams investuotojams jos teritorijoje. Nedarant poveikio kitų Sąjungos priemonių taikymui, valstybės narės, kaip išankstinę platinimo mažmeniniams investuotojams sąlygą, turėtų galėti tokiais atvejais AIF ir AIFV nustatyti griežtesnius reikalavimus nei tuo atveju, kai AIF investiciniai vienetai ar akcijos platinami profesionaliems investuotojams jų teritorijoje, neatsižvelgiant į tai, ar AIF investiciniai vienetai ar akcijos platinami šalies ar tarpvalstybiniu mastu. Kai valstybė narė leidžia platinti AIF investicinius vienetus ar akcijas mažmeniniams investuotojams savo teritorijoje, ši galimybė turėtų būti suteikta neatsižvelgiant į tai, kurioje valstybėje narėje įsteigtas AIF valdantis AIFV, ir valstybės narės neturėtų kitoje valstybėje narėje įsteigtiems ES AIF, kurių investiciniai vienetai ar akcijos platinami tarpvalstybiniu mastu, nustatyti griežtesnius ar papildomus reikalavimus už taikomus AIF, kurių investiciniai vienetai ar akcijos platinami valstybės viduje. Be to, AIFV, pagal Direktyvą 2004/39/EB išduotą leidimą turinčios investicinės įmonės ir pagal Direktyvą 2006/48/EB išduotą leidimą turinčios kredito įstaigos, teikiančios investavimo paslaugas mažmeniniams klientams, turėtų atsižvelgti į visus papildomus reikalavimus, vertindami, ar konkretus AIF yra tinkamas ar deramas konkrečiam mažmeniniam klientui ir ar tai sudėtinga ar nesudėtinga finansinė priemonė.

(72) Būtina išaiškinti kompetentingų institucijų, atsakingų už šios direktyvos įgyvendinimą, įgaliojimus ir pareigas bei sustiprinti mechanizmus, reikalingus efektyviam bendradarbiavimui tarpvalstybinės priežiūros srityje užtikrinti. Tam tikromis aplinkybėmis turėtų būti įmanoma kompetentingoms AIFV priimančių valstybių narių institucijoms imtis tiesioginių veiksmų, siekiant prižiūrėti nuostatų, už kurias jos atsakingos, laikymąsi. Kitų nuostatų atžvilgiu tam tikromis aplinkybėmis kompetentingoms AIFV priimančių valstybių narių institucijoms turėtų būti leidžiama kreiptis į buveinės valstybės narės kompetentingas institucijas, prašant imtis veiksmų ir įsikišti, jei tokių veiksmų nesiimama.

(73) Šioje direktyvoje numatomas EVPRI bendro koordinavimo vaidmuo ir galimybė vykdyti EVPRI vadovaujamas privalomas tarpininkavimo procedūras kompetentingų institucijų ginčams spręsti.

(74) EVPRI turėtų parengti techninių reguliavimo standartų projektą, pagal kurį nustatomas bendradarbiavimo susitarimų, kuriuos turi pasirašyti buveinės valstybė narė arba AIFV referencinė valstybė narė ir atitinkamos trečiosios šalies priežiūros institucijos, turinys ir keitimosi informacija tvarka. Šiame techninių reguliavimo standartų projekte turėtų būti užtikrinta, kad pagal minėtuosius bendradarbiavimo susitarimus buveinės ir priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos gautų visą būtiną informaciją ir galėtų pasinaudoti pagal šią direktyvą nustatytais savo priežiūros ir tyrimo įgaliojimais. EVPRI taip pat turėtų sudaryti palankias sąlygas deryboms dėl bendradarbiavimo susitarimų ir tokių susitarimų sudarymui. Pavyzdžiui, EVPRI turėtų galėti naudoti savo palankių sąlygų sudarymo vaidmenį rengiant tokių bendradarbiavimo susitarimų standartinę formą.

(75) Valstybės narės turėtų nustatyti taisykles dėl sankcijų, taikytinų už šios direktyvos pažeidimus, ir užtikrinti, kad jos būtų įgyvendintos. Sankcijos turėtų būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.

(76) Šia direktyva nepažeidžiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, ypač pripažintų SESV ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje (toliau - Chartija), visų pirma, teisė į asmens duomenų apsaugą, pripažinta SESV 16 straipsnyje ir Chartijos 8 straipsnyje. Visi kompetentingų institucijų informacijos mainai ir jos perdavimas turėtų atitikti asmens duomenų perdavimo taisykles, nustatytas 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (18). EVPRI informacijos mainai ir jos perdavimas turėtų atitikti asmens duomenų perdavimo taisykles, nustatytas 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (19), kurios turėtų būti visapusiškai taikytinos asmens duomenų tvarkymui šios direktyvos tikslais.

(77) Siekiant užtikrinti vienodas šios direktyvos įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi laikantis 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (20).

(78) Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį priimti deleguotuosius aktus, kai tai aiškiai leidžiama šioje direktyvoje. Ypač Komisija turėtų būti įgaliota priimti deleguotuosius aktus dėl finansinio sverto metodų, kaip apibrėžta šioje direktyvoje, įskaitant finansines ir (arba) teisines struktūras, susijusias su atitinkamo AIF kontroliuojamais trečiaisiais subjektais, kai tos struktūros specialiai įsteigtos, siekiant tiesiogiai arba netiesiogiai sukurti finansinį svertą AIF lygmeniu. Privataus kapitalo ir rizikos kapitalo fondų atveju tai reiškia, kad finansinis svertas, kuris veikia portfeliui priklausiančios bendrovės lygmeniu, neturėtų būti įtrauktas į tokias finansines ar teisines struktūras.

(79) Taip pat turėtų būti priimti deleguotieji aktai, kuriuose nustatoma, kaip apskaičiuoti palengvintam režimui taikomas ribas ir kaip vertinti AIFV, kurių valdomas turtas, įskaitant turtą, įgytą naudojant finansinį svertą, tais pačiais kalendoriniais metais retkarčiais viršija atitinkamą ribą ir (arba) jos nesiekia; taip pat kuriuose nustatoma prievolė ribų nesiekiantiems AIFV registruotis ir teikti informaciją, kad būtų veiksmingai stebima sisteminė rizika, taip pat tokių AIFV prievolė informuoti atitinkamas kompetentingas institucijas, kai jie nebetenkina palengvinto režimo taikymo sąlygų.

(80) Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant paaiškinti finansinio sverto metodus, įskaitant su atitinkamo AIF kontroliuojamais trečiaisiais subjektais susijusias finansines ir (arba) teisines struktūras; siekiant nustatyti riziką, kurią reikia padengti nuosavomis lėšomis ar profesiniu civilinės atsakomybės draudimu, sąlygas, kuriomis nustatomas papildomų nuosavų lėšų tinkamumas ar profesinio civilinės atsakomybės draudimo apimtis, būdus, kuriais nustatomi atliekami papildomų nuosavų lėšų ar profesinio civilinės atsakomybės draudimo apimties pritaikymai. Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant apibrėžti kriterijus, kuriuos turi taikyti kompetentingos institucijos, vertindamos, ar AIFV vykdo savo prievoles, susijusias su verslo veikla, taip pat savo prievolę veikti siekiant kuo didesnės jų valdomų AIF arba šių AIF investuotojų naudos ir rinkos vientisumo; turėti reikiamus išteklius ir procedūras, būtinas tinkamai vykdyti jų verslo veiklą, ir veiksmingai jais naudotis; imtis visų pagrįstų veiksmų, kad išvengtų interesų konfliktų, o kai tokių konfliktų neįmanoma išvengti – nustatyti šiuos interesų konfliktus, juos valdyti ir stebėti bei, atitinkamais atvejais, juos atskleisti neleidžiant, jog šie konfliktai turėtų neigiamos įtakos AIF ir jų investuotų interesams, taip pat užtikrinti teisingą elgesį AIFV valdomų AIF atžvilgiu; vykdyti visus jų verslo veiklai taikomus reguliavimo reikalavimus, kad kuo geriau būtų tenkinami jų valdomų AIF ar šių AIF investuotojų interesai ir būtų skatinamas rinkos vientisumas; taip pat sąžiningai elgtis su visais AIF investuotojais.

(81) Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant numatyti interesų konfliktų, kuriuos privalo nustatyti AIFV, tipus bei pagrįstus veiksmus, kurių turėtų imtis AIFV, kad nustatytų struktūras bei organizacinę ir administracinę tvarką, kuria siekiama nustatyti interesų konfliktus, užkirsti jiems kelią, juos valdyti, stebėti ir atskleisti. Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant nustatyti: naudotinas rizikos valdymo funkcijas; tinkamą rizikos valdymo sistemos peržiūros dažnumą; būdą, kuriuo rizikos valdymo funkcija funkciškai ir hierarchiškai turėtų būti atskiriama nuo veiklos vienetų, įskaitant portfelio valdymo funkciją; konkrečias apsaugos nuo interesų konflikto priemones; taip pat AIFV taikytinus rizikos valdymo reikalavimus. Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant nustatyti likvidumo valdymo sistemas ir procedūras, kurias AIFV turėtų taikyti, taip pat investavimo strategijos, likvidumo pobūdžio ir išpirkimo politikos suderinamumą. Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant nustatyti reikalavimus, kuriuos turi atitikti pakeitimo vertybiniais popieriais priemonių iniciatoriai, finansiniai rėmėjai arba pradiniai kreditoriai, kad AIFV būtų leidžiama investuoti į tokias priemones, išleistas po 2011 m. sausio 1 d.

(82) Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant nustatyti reikalavimus, kurių AIFV turi laikytis, investuodami į tokias pakeitimo vertybiniais popieriais priemones; nustatyti elektroniniam duomenų tvarkymui skirtas administracines ir apskaitos procedūras, kontrolės ir apsaugos priemones, taip pat tinkamas vidaus kontrolės sistemas; nustatyti tinkamo turto įvertinimo ir AIF investicinių vienetų ar akcijų grynosios turto vertės apskaičiavimo procedūras, profesines garantijas, kurias išorės vertintojas privalo sugebėti pateikti, taip pat atvirojo tipo AIF tinkamo vertės nustatymo dažnumą.

(83) Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant nustatyti sąlygas, kuriomis turėtų būti patvirtinamas AIFV funkcijų perdavimas, ir sąlygas, kuriomis AIFV perduoda savo funkcijas tokiu mastu, kad tampa „pašto dėžutės“ funkcijas vykdančiu subjektu ir nebegali būti laikomas AIF valdytoju; depozitoriumų atžvilgiu nustatyti kriterijus, kuriais remiantis vertinama, ar trečiųjų šalių, kuriose įsteigti depozitoriumai, rizikos ribojimo reguliavimo ir priežiūros nuostatų poveikis yra toks pats kaip Sąjungos teisės aktuose išdėstytų nuostatų, ir ar veiksmingai užtikrinamas jų įgyvendinimas, o šią informaciją reikia įtraukti į atitinkamą standartinį susitarimą, depozitoriumo funkcijų vykdymo sąlygas, įskaitant depozitoriumo vykdomoms saugojimo užduotims priskirtinų finansinių priemonių tipus, sąlygas, kuriomis depozitoriumas gali atlikti savo tvarkymo pareigas finansinių priemonių, užregistruotų centriniame depozitoriume, atžvilgiu, bei sąlygas, kuriomis depozitoriumas saugo vardine forma išleistas ir emitento ar registro užregistruotas finansines priemones, deramo depozitoriumų stropumo pareigas, sąskaitų atskyrimo prievolę, sąlygas ir aplinkybes, kuriomis saugomos finansinės priemonės turėtų būti laikomos prarastomis, išorės įvykio, kurio negalima pagrįstai kontroliuoti ir kurio pasekmių nebūtų buvę galima išvengti nepaisant visų tam pagrįstai dėtų pastangų, sampratą, taip pat sąlygas ir aplinkybes, kuriomis yra objektyvių priežasčių susitarti dėl atsakomybės atsisakymo. Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant nustatyti AIFV metinės ataskaitos, kurią jie turi pateikti apie kiekvieną savo valdomą AIF, turinį ir formą, taip pat nustatyti AIFV informacijos atskleidimo investuotojams prievoles ir ataskaitų teikimo kompetentingoms institucijoms reikalavimus ir jų teikimo dažnumą.

(84) Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant nustatyti, kada laikoma, jog naudojamas didelis finansinis svertas ir siekiant nustatyti principus, kuriais turėtų vadovautis kompetentingos institucijos, nustatydamos finansinio sverto, kurį AIFV gali taikyti, lygio apribojimą. Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant nustatyti bendradarbiavimo ne ES AIFV ir (arba) ne ES AIF klausimais tvarką, kad būtų sukurta bendra sistema, skirta palengvinti atitinkamų bendradarbiavimo susitarimų sudarymą su trečiosiomis valstybėmis. Deleguotieji aktai taip pat turėtų būti priimti siekiant nustatyti kompetentingų institucijų keitimosi su AIFV susijusia informacija turinį ir tam tikros informacijos teikimą EVPRI.

(85) Atsižvelgiant į EVPRI rekomendacijas šiuo klausimu ir į šioje direktyvoje nustatytus kriterijus, deleguotasis aktas taip pat turėtų būti priimamas siekiant išplėsti prekybos leidimo taikymą ES AIFV, Sąjungoje platinantiems ne ES AIF investicinius vienetus ar akcijas, ir ne ES AIFV, Sąjungoje valdantiems AIF ir (arba) platinantiems AIF investicinius vienetus ar akcijas, o kitas deleguotasis aktas turėtų būti priimamas siekiant nutraukti nacionalinių platinimo privatiems investuotojams režimų taikymą šioje srityje.

(86) Europos Parlamentas ir Taryba per tris mėnesius nuo pranešimo datos turėtų pareikšti prieštaravimų dėl deleguotojo akto. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva turėtų būti įmanoma šį laikotarpį svarbiose rūpestį keliančiose srityse pratęsti trimis mėnesiais. Turėtų būti įmanoma Europos Parlamentui ir Tarybai informuoti kitas institucijas apie savo ketinimą nereikšti prieštaravimų. Toks ankstyvas pritarimas deleguotiesiems aktams yra ypač svarbus, kai reikia laikytis tam tikrų terminų, pvz., kad esant reikalui valstybės narės per šios direktyvos numatytą nuostatų perkėlimo laikotarpį galėtų perkelti deleguotuosius aktus į nacionalinę teisę.

(87) Pagal Deklaraciją dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnio, pridėtą prie Tarpvyriausybinės konferencijos, patvirtinusios Lisabonos sutartį, Baigiamojo akto, Konferencija atsižvelgė į Komisijos ketinimus konsultuotis su valstybių narių paskirtais ekspertais rengiant deleguotųjų aktų finansinių paslaugų srityje projektus pagal jos nusistovėjusią praktiką.

(88) Praėjus dvejiems metams nuo galutinio šios direktyvos perkėlimo termino, EVPRI turėtų pateikti nuomonę apie tuo metu jau galiojančių prekybos leidimų veikimą ir apie nacionalinių platinimo privatiems investuotojams režimų veikimą. EVPRI taip pat turėtų pateikti rekomendaciją dėl prekybos leidimų tvarkos taikymo ES AIFV, platinantiems ne ES AIF investicinius vienetus ar akcijas Sąjungoje, ir ne ES AIFV, valdantiems AIF ir (arba) platinantiems AIF investicinius vienetus ar akcijas Sąjungoje. Komisija turėtų priimti deleguotąjį aktą per tris mėnesius nuo tos EVPRI rekomendacijos ir nuomonės gavimo, atsižvelgdama į šioje direktyvoje išvardytus kriterijus ir į jos tikslus, inter alia, dėl vidaus rinkos, investuotojų apsaugos ir veiksmingos sisteminės rizikos stebėsenos, kartu nurodydama datą, kada šioje direktyvoje nustatytos taisyklės dėl prekybos leidimų pratęsimo turėtų būti pradėtos taikyti visose valstybėse narėse.

(89) 2009 m. balandžio mėn. Londone vykusio G20 susitikimo dalyviai sutarė, kad rizikos draudimo fondai arba jų valdytojai turėtų būti registruojami ir iš jų turėtų būti reikalaujama reguliariai atskleisti atitinkamą informaciją priežiūros arba reguliavimo institucijoms. Jiems turėtų būti taikoma priežiūra siekiant užtikrinti, kad jie tinkamai atlieka rizikos valdymą. 2010 m. birželio mėn. Toronte G20 susitikimo dalyviai dar kartą patvirtino savo pasižadėjimą ir taip pat įsipareigojo pagreitinti griežtų priemonių, skirtų rizikos draudimo fondų skaidresnei veiklai ir reguliavimo priežiūrai užtikrinti, įgyvendinimą, kuris būtų vykdomas tarptautiniu lygmeniu skaidriai ir nediskriminuojamai. Tarptautinė vertybinių popierių komisijų organizacija, siekdama paremti G20 tikslus, 2009 m. birželio mėn. parengė aušto lygio rizikos draudimo fondų priežiūros principus, kuriais vadovaujantis būtų vykdomas tarptautinis nuoseklus šios srities reguliavimas. 2010 m. rugsėjo 16 d. Europos Vadovų Taryba nusprendė, kad vystant Sąjungos išorės santykius Europai būtina atkakliau propaguoti savo interesus ir vertybes pasitelkiant tarpusavio sąveikos ir abipusės naudos principus ir imtis veiksmų, siekiant, be kita ko, užtikrinti geresnę rinkos prieigą Europos verslui ir pagerinti bendradarbiavimą reguliavimo srityje su pagrindiniais prekybos partneriais. Komisija stengsis užtikrinti, kad šiuos įsipareigojimus panašiu būdu įgyvendintų ir Sąjungos tarptautiniai partneriai.

(90) Praėjus trejiems metams nuo deleguotojo akto įsigaliojimo, pagal kurį prekybos leidimo režimas turėtų būti pradėtas taikyti visiems AIFV, EVPRI turėtų pateikti nuomonę apie tuo metu jau galiojančių prekybos leidimų veikimą ir apie nacionalinių platinimo privatiems investuotojams režimų veikimą. EVPRI taip pat turėtų pateikti rekomendaciją dėl tų nacionalinių režimų taikymo pabaigos. Komisija turėtų priimti deleguotąjį aktą per tris mėnesius nuo EVPRI rekomendacijos ir nuomonės gavimo datos, atsižvelgdama į šioje direktyvoje išvardytus kriterijus ir į jos tikslus, inter alia, susijusius su vidaus rinka, investuotojų apsauga ir veiksminga sisteminės rizikos stebėsena, kartu nurodydama datą, kada turėtų būti baigti taikyti šioje direktyvoje nurodyti nacionaliniai režimai visose valstybėse narėse.

(91) Praėjus ketveriems metams nuo šios direktyvos nuostatų perkėlimo termino, Komisija, remdamasi viešosiomis konsultacijomis ir atsižvelgdama į diskusijų su kompetentingomis institucijomis rezultatus, turėtų pradėti šios direktyvos taikymo ir taikymo srities persvarstymą. Atliekant tą persvarstymą turėtų būti išanalizuojama taikant šią direktyvą sukaupta patirtis, direktyvos taikymo poveikis investuotojams, AIF ar AIFV, esantiems Sąjungoje ir trečiosiose šalyse, ir tai, kiek buvo pasiekta šios direktyvos tikslų bei, jei reikia, pasiūlomi atitinkami pakeitimai. Į tą persvarstymo ataskaitą turėtų būti įtraukiama bendra šioje direktyvoje numatytų taisyklių veikimo apžvalga ir jas taikant įgyta patirtis. Komisija, atsižvelgdama į šią direktyvą, savo atskaitoje turėtų išnagrinėti EVPRI ir Sąjungos kompetentingų institucijų funkcijas užtikrinant veiksmingą visų Sąjungos rinkose veikiančių AIFV priežiūrą, inter alia, pagal Reglamentą (ES) Nr. 1095/2010, suteikdama EVPRI daugiau priežiūros funkcijų ne ES AIFV leidimų suteikimo ir kontrolės srityje. Šiuo atveju Komisija turėtų įvertinti galimas išlaidas ir naudą, jei EVPRI būtų suteiktos minėtosios funkcijos.

(92) Šia direktyva siekiama sukurti tokią tvarką, kurią taikant būtų įmanoma spręsti galimas problemas, kurios gali atsirasti dėl AIFV veiklos ir užtikrinti veiksmingą Sąjungos kompetentingų institucijų atliekamą iškilusios rizikos priežiūrą. Būtina nustatyti griežtą priežiūros ir reguliavimo tvarką, kurioje neliktų jokių finansinio reguliavimo spragų. Šiuo atveju reikėtų remtis jau galiojančiais profesionaliems investuotojams taikomais kruopštumo reikalavimais pagal atitinkamas šiems investuotojams skirtas taisykles. Be to, Komisija raginama peržiūrėti su profesionaliais investuotojais susijusius teisės aktus, siekiant įvertinti būtinybę taikyti griežtesnius reikalavimus dėl deramo stropumo proceso, kuriuos turėtų įgyvendinti Sąjungos profesionalūs investuotojai, investuojantys savo iniciatyva į ne ES finansinius produktus, tokius kaip ne ES AIF.

(93) Atlikusi persvarstymą, Komisija turėtų pateikti Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą, kurioje, jei reikia, pasiūlo pakeitimus, atsižvelgdama į šios direktyvos tikslus ir į galimą poveikį investuotojams, AIF arba AIFV Sąjungoje ir trečiosiose šalyse.

(94) Kadangi šios direktyvos tikslų – aukšto investuotojų apsaugos lygio užtikrinimo nustatant bendrą AIFV veiklos leidimo ir priežiūros sistemą – valstybės narės negali pakankamai pasiekti, ką įrodo galiojančių nacionalinių šių subjektų reguliavimo ir kontrolės sistemų trūkumai, ir todėl šiuos tikslus geriau būtų galima pasiekti Sąjungos lygmeniu, Sąjunga gali patvirtinti priemones, vadovaudamasi subsidiarumo principu, išdėstytu ES sutarties 5 straipsnyje. Laikantis tame straipsnyje išdėstyto proporcingumo principo, šia direktyva neviršijama to, kas būtina tam tikslui pasiekti,

(95) Direktyvos 2003/41/EB ir 2009/65/EB, 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1060/2009 dėl kredito reitingų agentūrų (21) ir Reglamentas (ES) Nr. 1095/2010 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeisti,

PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:

I SKYRIUS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1 straipsnis

Dalykas

Šia direktyva nustatomos alternatyvaus investavimo fondų valdytojų (AIFV), kurie valdo ir (arba) platina alternatyvaus investavimo fondų (AIF) investicinius vienetus ar akcijas Sąjungoje, veiklos leidimo suteikimo, nuolatinės veiklos ir skaidrumo taisyklės.

2 straipsnis

Taikymo sritis

1. Laikantis šio straipsnio 3 dalies ir 3 straipsnio nuostatų, ši direktyva taikoma:

a) ES AIFV, kurie valdo vieną ar daugiau AIF, neatsižvelgiant į tai, ar tokie AIF yra ES AIF, ar ne ES AIF;

b) ne ES AIFV, kurie valdo vieną ar daugiau ES AIF; ir

c) ne ES AIFV, kurie Sąjungoje platina vieno ar daugiau AIF investicinius vienetus ar akcijas, neatsižvelgiant į tai, ar šie AIF yra ES AIF, ar ne ES AIF.

2. 1 dalies atveju nesvarbu:

a) ar AIF yra atvirojo, ar uždarojo tipo;

b) ar AIF įsteigtas pagal sutarčių teisę, turto patikėjimo teisę, teisės aktą ar yra kitos teisinės formos;

c) kokia AIFV teisinė struktūra.

3. Ši direktyva netaikoma šiems subjektams:

a) kontroliuojančioms bendrovėms;

b) įstaigoms, atsakingoms už profesinių pensijų skyrimą, kurioms taikoma Direktyva 2003/41/EB, įskaitant, atitinkamais atvejais, tos direktyvos 2 straipsnio 1 dalyje nurodytus leidimus turinčius subjektus, atsakingus už tokių įstaigų valdymą ir veikiančius jų vardu, ar pagal tos direktyvos 19 straipsnio 1 dalį paskirtus investicijų valdytojus, jeigu tik jie nevaldo AIF;

c) viršvalstybinėms institucijoms, kaip antai Europos Centrinis Bankas, Europos investicijų bankas, Europos investicijų fondas, Europos vystymosi finansavimo institucijos (angl. DFI) ir dvišaliai vystymosi bankai, Pasaulio bankas, Tarptautinis valiutos fondas ir kitos viršvalstybinės institucijos ir panašios tarptautinės organizacijos, jei tokios institucijos ar organizacijos valdo vieną ar daugiau AIF ir jei šie AIF veikia viešojo intereso labui;

d) nacionaliniams centriniams bankams;

e) nacionalinės, regionų ir vietos valdžios institucijoms ir įstaigoms ar kitoms institucijoms, kurios valdo fondus, remiančius socialinės apsaugos ir pensijų sistemas;

f) darbuotojų dalyvavimo sistemoms ar darbuotojų santaupų sistemoms;

g) specialiesiems pakeitimo vertybiniais popieriais subjektams.

4. Valstybės narės imasi būtinų priemonių siekdamos užtikrinti, kad 1 dalyje nurodyti AIFV visuomet laikytųsi šios direktyvos.

3 straipsnis

Išimtys

1. Ši direktyva netaikoma AIFV, jei jie valdo vieną ar daugiau AIF, kurių vieninteliai investuotojai yra AIFV arba AIFV patronuojančios ar patronuojamos įmonės, arba kitos šių patronuojančių įmonių patronuojamos įmonės, su sąlyga, kad nė vienas iš šių investuotojų pats nėra AIF.

2. Nedarant poveikio 46 straipsnio taikymui, tik šio straipsnio 3 ir 4 dalys taikomos šiems AIFV:

a) AIFV, kurie tiesiogiai arba netiesiogiai per bendrovę, su kuria AIFV yra susijęs bendru valdymu ar kontrole arba dideliu tiesiogiai ar netiesiogiai kontroliuojamu akcijų paketu, valdo portfelius tokių AIF, kurių bendras valdomas turtas, įskaitant visą turtą, įgytą naudojant finansinį svertą, neviršija 100 mln. EUR ribos; arba

b) AIFV, kurie tiesiogiai arba netiesiogiai per bendrovę, su kuria AIFV yra susijęs bendru valdymu ar kontrole arba dideliu tiesiogiai ar netiesiogiai valdomu akcijų paketu, valdo portfelius tokių AIF, kurių bendras valdomas turtas neviršija 500 mln. EUR ribos, kai AIF portfelius sudaro AIF, kurie nenaudoja finansinio sverto ir neturi išpirkimo teisių, naudotinų penkerius metus nuo pradinių investicijų į kiekvieną AIF datos.

3. Valstybės narės užtikrina, kad 2 dalyje nurodyti AIFV bent:

a) privalėtų būti registruojami savo buveinės valstybės narės kompetentingų institucijų;

b) registracijos metu pateiktų savo buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms informaciją apie savo ir savo valdomų AIF tapatybę;

c) registracijos metu pateiktų savo buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms informaciją apie savo valdomų AIF investavimo strategijas;

d) nuolat pateiktų savo buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms informaciją apie pagrindines priemones, kurias jie platina, ir apie savo valdomų AIF pagrindines pozicijas bei svarbiausias rizikos koncentracijas, kad kompetentingos institucijos galėtų veiksmingai prižiūrėti sisteminę riziką; taip pat

e) informuotų savo buveinės valstybės narės kompetentingas institucijas tuo atveju, jei jie nebetenkina 2 dalyje nurodytų sąlygų.

Ši dalis ir 2 dalis taikomos nedarant poveikio bet kokioms valstybių narių priimtoms griežtesnėms taisyklėms dėl 2 dalyje nurodytų AIFV.

Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad tuo atveju, jei 2 dalyje nustatytos sąlygos nebetenkinamos, atitinkami AIFV per 30 kalendorinių dienų pagal atitinkamą šioje direktyvoje nustatytą tvarką pateiktų prašymą išduoti veiklos leidimą.

4. 2 dalyje nurodyti AIFV negali naudotis pagal šią direktyvą suteiktomis teisėmis, išskyrus tuos atvejus, kai jie pasirenka AIFV statusą pagal šią direktyvą. Jei AIFV pasirenka AIFV statusą pagal šią direktyvą, tuomet taikomos visos šio direktyvos nuostatos.

5. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomos procedūros, kurias turi atlikti AIFV, šioje direktyvoje numatyta tvarka pasirinkęs AIFV statusą pagal 4 dalį. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 59 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

6. Komisija, priimdama deleguotuosius aktus, remdamasi 56 straipsniu ir laikydamasi 57 ir 58 straipsnių sąlygų, patvirtina priemones, kuriomis nustatoma:

a) kaip apskaičiuoti 2 dalyje nurodytas ribas ir kaip vertinti AIFV, valdančius AIF, kurių valdomas turtas, įskaitant turtą, įgytą naudojant finansinį svertą, tais pačiais kalendoriniais metais retkarčiais viršija atitinkamą ribą ir (arba) jos nesiekia;

b) prievolės registruotis ir teikti informaciją, kad būtų veiksmingai stebima sisteminė rizika, kaip numatyta 3 dalyje; taip pat

c) prievolė informuoti kompetentingas institucijas, kaip nustatyta 3 dalyje.

4 straipsnis

Sąvokų apibrėžtys

1. Šioje direktyvoje vartojamų sąvokų apibrėžtys:

a) alternatyvaus investavimo fondai (AIF) – kolektyvinio investavimo subjektai, įskaitant jų investicinius padalinius: i) kurie pritraukia kapitalą iš keleto investuotojų, siekdami jį investuoti tų investuotojų naudai pagal nustatytą investavimo politiką, ir ii) kuriems nereikia leidimo pagal Direktyvos 2009/65/EB 5 straipsnį;

b) alternatyvaus investavimo fondo valdytojai (AIFV) – juridiniai asmenys, kurių įprasta veikla – vieno ar daugiau AIF valdymas;

c) filialas – kai kalbama apie AIFV, verslo vieta, kuri yra AIFV dalis, neturinti juridinio asmens statuso ir teikianti paslaugas, kurioms teikti AIFV turi leidimą; visos verslo vietos, kurias toje pačioje valstybėje narėje įsteigė AIFV, kurio registruotoji buveinė yra kitoje valstybėje narėje arba trečiojoje valstybėje, laikomos vienu filialu;

d) valdytojo pelno dalis (angl. carried interest) – AIF pelno dalis, AIFV gaunama kaip kompensacija už AIF valdymą, neskaitant AIF pelno dalies, AIFV gaunamos kaip AIFV investicijų į AIF grąža;

e) glaudūs ryšiai – situacija, kurioje du arba daugiau fizinių ar juridinių asmenų sieja: dalyvavimas kapitale– tiesiogiai arba kontrolės būdu įgyvendinama nuosavybės teisė į 20 % ar didesnę įmonės kapitalo arba balsavimo teisių dalį; kontrolė– patronuojančiosios ir patronuojamosios įmonės santykiai, kaip nurodyta 1983 m. birželio 13 d. Septintosios Tarybos direktyvos 83/349/EEB dėl konsoliduotos atskaitomybės (22) 1 straipsnyje arba panašūs fizinio ar juridinio asmens ir įmonės ar patronuojamajai įmonei pavaldžios įmonės santykiai; šio punkto tikslu patronuojamajai įmonei pavaldi įmonė taip pat laikoma tos pačios patronuojančiosios įmonės patronuojamąja įmone. Kai du ar daugiau fizinių ar juridinių asmenų yra nuolat susiję su vienu ir tuo pačiu asmeniu kontrolės ryšiais, taip pat laikoma, kad šie asmenys susiję glaudžiais ryšiais;

f) kompetentingos institucijos – valstybių narių nacionalinės valdžios institucijos, pagal įstatymus ar kitus teisės aktus įgaliotos prižiūrėti AIFV;

g) depozitoriumo kompetentingos institucijos: i) kompetentingos institucijos, kaip apibrėžta Direktyvos 2006/48/EB 4 straipsnio 4 punkte, jeigu depozitoriumas yra kredito įstaiga, kuriai suteiktas leidimas pagal tos direktyvos nuostatas; ii) kompetentingos institucijos, kaip apibrėžta Direktyvos 2004/39/EB 4 straipsnio 1 dalies 22 punkte, jeigu depozitoriumas yra investicinė įmonė, kuriai suteiktas leidimas pagal tos direktyvos nuostatas; iii) depozitoriumo buveinės valstybės narės nacionalinės valdžios institucijos, pagal įstatymus ar kitus teisės aktus įgaliotos prižiūrėti šios direktyvos 21 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos c punkte nurodytų kategorijų įstaigą, jeigu depozitoriumas yra tokios kategorijos įstaiga; iv) depozitoriumo registruotosios buveinės valstybės narės nacionalinės valdžios institucijos, pagal įstatymus ar kitus teisės aktus įgaliotos prižiūrėti šios direktyvos 21 straipsnio 3 dalies trečioje pastraipoje nurodytus subjektus, jeigu depozitoriumas yra toks subjektas, arba, tam tikrais atvejais, oficiali įstaiga, įgaliota registruoti ar prižiūrėti tokį subjektą pagal jam taikytinas profesinio elgesio taisykles; v) atitinkamos trečiosios valstybės, kurioje depozitoriumas turi registruotą buveinę, nacionalinės valdžios institucijos, jeigu depozitoriumas paskirtas ne ES AIF depozitoriumu pagal šios direktyvos 21 straipsnio 5 dalies b punktą ir jam netaikomi šio punkto i–iv papunkčiai;

h) ES AIF kompetentingos institucijos – valstybės narės nacionalinės valdžios institucijos, pagal įstatymus ar kitus teisės aktus įgaliotos prižiūrėti AIF;

i) kontrolė – kontrolė, kaip apibrėžta Direktyvos 83/349/EEB 1 straipsnyje;

j) subjektas įsteigtas: i) turi registruotą buveinę, jei tai AIFV; ii) suteiktas leidimas arba jis įregistruotas, arba turintis registruotąją buveinę (kai jam nėra suteiktas leidimas arba įvykdyta registracija), jei tai AIF; iii) turintis registruotą buveinę arba filialą, jei tai depozitoriumas; iv) turintis registruotą buveinę arba filialą, jei tai juridinio asmens statusą turintis teisinis atstovas; v) turintis gyvenamąją vietą, jei tai fizinio asmens statusą turintis teisinis atstovas;

k) ES AIF: i) valstybėje narėje pagal taikytiną nacionalinę teisę leidimą gavęs arba įregistruotas AIF; arba ii) valstybėje narėje leidimo negavęs arba neregistruotas AIF, turintis registruotą ir (arba) pagrindinę buveinę valstybėje narėje;

l) ES AIFV – AIFV, turintis registruotą buveinę valstybėje narėje;

m) finansuojantysis AIF – AIF, kuris i) investuoja ne mažiau kaip 85 % savo turto į kito AIF (finansuojamojo AIF) investicinius vienetus arba akcijas; ii) investuoja ne mažiau kaip 85 % savo turto į daugiau kaip vieną finansuojamąjį AIF, kai šių finansuojamųjų AIF investavimo strategijos tapačios, arba iii) kitu būdu įgijo bent 85 % savo turto atitinkančią poziciją tokio finansuojamojo AIF atžvilgiu;

n) finansinė priemonė – Direktyvos 2004/39/EB I priedo C skirsnyje nurodyta priemonė;

o) kontroliuojančioji bendrovė – vienoje ar daugiau bendrovių turinti akcijų bendrovė, kurios komercinis tikslas yra per jai pavaldžias ir asocijuotas bendroves arba per dalyvavimą kapitale įgyvendinti verslo strategiją arba strategijas, siekiant padidinti jų ilgalaikę vertę, ir kuri: i) vykdo operacijas savo sąskaita ir kurios akcijomis leista prekiauti Sąjungos reguliuojamoje rinkoje, arba ii) nėra įsteigta pirmiausiai siekiant uždirbti investuotojams pelno parduodant jai pavaldžių arba asocijuotų bendrovių turtą, kaip matyti iš jos metinės ataskaitos ar kitų oficialių dokumentų;

p) AIF buveinės valstybė narė: i) valstybė narė, kurioje AIF suteiktas leidimas arba kurioje jis įregistruotas pagal taikytiną nacionalinę teisę, arba, kai suteiktas daugiau kaip vienas leidimas ar AIF įregistruotas daugiau kaip vieną kartą, valstybė narė, kurioje AIF pirmą kartą suteiktas leidimas arba kurioje jis pirmą kartą įregistruotas, arba ii) jeigu valstybėje narėje AIF nėra suteiktas leidimas arba jis nėra įregistruotas, valstybė narė, kurioje AIF turi registruotą ir (arba) pagrindinę buveinę;

q) AIFV buveinės valstybė narė – valstybė narė, kurioje AIFV turi registruotą buveinę; šioje direktyvoje visos nuorodos „AIFV buveinės valstybė narė“ ne ES AIFV atveju skaitomos „referencinė valstybė narė“, kaip numatyta VII skyriuje;

r) AIFV priimančioji valstybė narė reiškia: i) valstybę narę, išskyrus buveinės valstybę narę, kurioje ES AIFV valdo ES AIF; ii) valstybę narę, išskyrus buveinės valstybę narę, kurioje ES AIFV platina ES AIF investicinius vienetus ar akcijas; iii) valstybę narę, išskyrus buveinės valstybę narę, kurioje ES AIFV platina ne ES AIF investicinius vienetus ar akcijas; iv) valstybę narę, išskyrus referencinę valstybę narę, kurioje ne ES AIFV valdo ES AIF; v) valstybę narę, išskyrus referencinę valstybę narę, kurioje ne ES AIFV platina ES AIF investicinius vienetus ar akcijas, arba vi) valstybę narę, išskyrus referencinę valstybę narę, kurioje ne ES AIFV platina ne ES AIF investicinius vienetus ar akcijas;

s) pradinis kapitalas – Direktyvos 2006/48/EB 57 straipsnio pirmos pastraipos a ir b punktuose nurodytos lėšos;

t) emitentas – emitentas pagal Direktyvos 2004/109/EB 2 straipsnio 1 dalies d punktą, kuris turi registruotąją buveinę Sąjungoje ir kurio akcijomis leista prekiauti reguliuojamoje rinkoje pagal Direktyvos 2004/39/EB 4 straipsnio 1 dalies 14 punktą;

u) teisinis atstovas – fizinis asmuo, kurio gyvenamoji vieta yra Sąjungoje ar juridinis asmuo, turintis registruotą buveinę Sąjungoje ir kuris, aiškiai paskirtas ne ES AIFV, veikia šio ne ES AIFV vardu santykyje su valdžios institucijomis, klientais, įstaigomis ir sandorio su ne ES AIFV šalimis Sąjungoje dėl klausimų, susijusių su ne ES AIFV prievolėmis pagal šią direktyvą;

v) finansinis svertas – metodas, kuriuo AIFV didina savo valdomo AIF poziciją, skolindamasis lėšų arba vertybinių popierių arba pasinaudodamas svertu, susijusiu su išvestinių finansinių priemonių pozicijomis arba kitomis priemonėmis;

w) AIF valdymas – bent I priedo 1 punkte nurodytų vieno ar daugiau AIF investicijų valdymo funkcijų atlikimas;

x) platinimas – tiesioginis ar netiesioginis AIFV valdomo AIF investicinių vienetų ar akcijų siūlymas arba pateikimas AIFV iniciatyva arba AIFV vardu Sąjungoje gyvenantiems ar registruotas buveines turintiems investuotojams;

y) finansuojamasis AIF – AIF, į kurį investuoja arba kuriame poziciją turi kitas AIF pagal m punktą;

z) referencinė valstybė narė – pagal 37 straipsnio 4 dalį nustatoma valstybė narė;

aa) ne ES AIF – AIF, kuris nėra ES AIF;

ab) ne ES AIFV – AIFV, kuris nėra ES AIFV;

ac) į biržos prekybos sąrašus neįtraukta bendrovė – registruotąją buveinę Sąjungoje turinti bendrovė, kurios akcijomis neleidžiama prekiauti reguliuojamoje rinkoje pagal Direktyvos 2004/39/EB 4 straipsnio 1 dalies 14 punktą;

ad) nuosavos lėšos – Direktyvos 2006/48/EB 56–67 straipsniuose nurodytos nuosavos lėšos;

ae) patronuojančioji įmonė – patronuojanti įmonė, kaip apibrėžta Direktyvos 83/349/EEB 1 ir 2 straipsniuose;

af) pagrindinis makleris – kredito įstaiga, reguliuojama investicinė įmonė arba kitas subjektas, kuriam taikomas rizikos ribojimo reguliavimas ir nuolatinė priežiūra, teikiantis vieną ar daugiau paslaugų profesionaliems investuotojams pirmiausiai siekiant kaip sandorio šaliai finansuoti arba vykdyti sandorius, susijusius su finansinėmis priemonėmis, taip pat galintis teikti kitas paslaugas, pvz., sandorių tarpuskaitos ir atsiskaitymo, turto tvarkymo paslaugas, vertybinių popierių skolinimo, vartotojui pritaikytas technologinės ir paramos veiklai infrastruktūros paslaugas;

ag) profesionalus investuotojas – investuotojas, kuris laikomas profesionaliu klientu arba pateikus prašymą gali būti laikomas profesionaliu klientu pagal Direktyvos 2004/39/EB II priedą;

ah) kvalifikuotoji akcijų paketo dalis – tiesiogiai ar netiesiogiai turima AIFV akcijų paketo dalis, sudaranti 10 % ar daugiau kapitalo ar balsavimo teisių, kaip nustatyta Direktyvos 2004/109/EB 9 ir 10 straipsniuose, atsižvelgiant į akcijų sujungimo sąlygas, išdėstytas tos direktyvos 12 straipsnio 4 ir 5 dalyse, arba leidžianti daryti esminę įtaką AIFV, kuriame turima ta akcijų paketo dalis, valdymui;

ai) darbuotojų atstovai – darbuotojų atstovai, kaip apibrėžta Direktyvos 2002/14/EB 2 straipsnio e punkte;

aj) mažmeninis investuotojas – investuotojas, kuris nėra profesionalus investuotojas;

ak) patronuojamoji įmonė – dukterinė bendrovė, kaip apibrėžta Direktyvos 83/349/EEB 1 ir 2 straipsniuose;

al) ne ES AIF priežiūros institucijos – trečiosios šalies nacionalinės valdžios institucijos, pagal įstatymus ar kitus teisės aktus įgaliotos prižiūrėti AIF;

am) ne ES AIFV priežiūros institucijos – trečiosios šalies nacionalinės valdžios institucijos, pagal įstatymus ar kitus teisės aktus įgaliotos prižiūrėti AIFV;

an) specialieji pakeitimo vertybiniais popieriais subjektai – subjektai, kurių vienintelis tikslas – vykdyti pakeitimo ar pakeitimų vertybiniais popieriais veiklą, kaip apibrėžta 2008 m. gruodžio 19 d. Europos centrinio banko reglamento (EB) Nr. 24/2009 dėl finansinių priemonių korporacijų, sudarančių pakeitimo vertybiniais popieriais sandorius, turto ir įsipareigojimų statistikos (23) 1 straipsnio 2 dalyje, ir kitą tam tikslui pasiekti tinkamą veiklą;

ao) KIPVPS – kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektas, kuriam suteiktas leidimas pagal Direktyvos 2009/65/EB 5 straipsnį.

2. Šio straipsnio 1 dalies ad punkto tikslu mutatis mutandis taikomi 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/49/EB dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo (24) 13–16 straipsniai.

3. Komisija, priimdama deleguotuosius aktus pagal 56 straipsnį ir laikydamasi 57 ir 58 straipsniuose nustatytų sąlygų, patvirtina priemones, kuriomis nustatoma:

a) finansinio sverto metodai, kaip nustatyta 1 dalies v punkte, įskaitant su atitinkamo AIF kontroliuojamais trečiaisiais subjektais susijusias finansines ir (arba) teisines struktūras; ir

b) finansinio sverto apskaičiavimo būdas.

4. Kai tai svarbu taikant šią direktyvą, taip pat siekiant užtikrinti vienodas šios direktyvos taikymo sąlygas, Europos priežiūros institucija (Europos vertybinių popierių ir rinkų institucija) (EVPRI) parengia techninių reguliavimo standartų projektus, skirtus AIFV tipams nustatyti.

Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal Reglamento (ES) Nr. 1095/2010 10–14 straipsnius patvirtinti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.

5 straipsnis

AIFV nustatymas

1. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienas pagal šią direktyvą valdomas AIF turėtų tik vieną AIFV, kuris būtų atsakingas už atitikties šiai direktyvai užtikrinimą. AIFV yra:

a) išorės valdytojas, kuris yra AIF arba AIF vardu paskirtas juridinis asmuo ir kuriam šiuo paskyrimu suteikiama atsakomybė už AIF valdymą (išorės AIFV); arba

b) jei pagal AIF teisinę formą valdymas gali būti vidinis ir jei AIF valdymo organas nusprendžia neskirti išorės AIFV, pats AIF, kuriam suteikiamas AIFV leidimas.

2. Tais atvejais, kai išorės AIFV nesugeba užtikrinti atitikties šiai direktyvai, už kurią atsakingas AIF arba kitas AIF vardu veikiantis subjektas, jis nedelsdamas informuoja savo buveinės valstybės narės kompetentingas institucijas ir, jei taikytina, atitinkamo ES AIF kompetentingas institucijas. AIFV buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos pareikalauja, kad AIFV imtųsi būtinų priemonių padėčiai ištaisyti.

3. Jei, nepaisant 2 dalyje nurodytų veiksmų, atitinkamų nuostatų ir toliau nesilaikoma, ES AIFV arba ES AIF atžvilgiu AIFV buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos reikalauja, kad AIFV atsisakytų to AIF valdytojo pareigų. Tokiu atveju AIF investiciniai vienetai ar akcijos Sąjungoje nebeplatinami. Kai šiomis aplinkybėmis ne ES AIF valdo ne ES AIFV, šio AIF investiciniai vienetai ar akcijos Sąjungoje nebeplatinami. AIFV buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos nedelsdamos informuoja apie tai AIFV priimančios valstybės narės kompetentingas institucijas.

II SKYRIUS

VEIKLOS LEIDIMO SUTEIKIMAS AIFV

6 straipsnis

AIFV veiklos vykdymo išankstinės sąlygos

1. Valstybės narės užtikrina, kad AIFV valdytų vieną ar daugiau AIF tik gavę veiklos leidimą pagal šią direktyvą.

AIFV, kuriam suteiktas leidimas pagal šią direktyvą, privalo bet kokiu metu tenkinti šioje direktyvoje nustatytas veiklos leidimo suteikimo sąlygas.

2. Valstybės narės reikalauja, kad išorės AIFV neužsiimtų kitokia nei šios direktyvos I priede nurodyta veikla ir KIPVPS papildomu valdymu, kuriam reikia leidimo pagal Direktyvą 2009/65/EB.

3. Valstybės narės reikalauja, kad joks vidinio valdymo AIF neužsiimtų kitokia nei to AIF vidinio valdymo veikla pagal I priedo nuostatas.

4. Nukrypdamos nuo 2 dalies, valstybės narės gali leisti išorės AIFV teikti šias paslaugas:

a) investicijų portfelių, įskaitant priklausančius pensijų fondams ir įstaigoms, atsakingoms už profesinių pensijų skyrimą, valdymo paslaugas pagal Direktyvos 2003/41/EB 19 straipsnio 1 dalies nuostatas, remiantis įgaliojimais, kuriuos savo nuožiūra konkrečių klientų atžvilgiu suteikė investuotojai;

b) nepagrindines paslaugas, apimančias: i) konsultacijas investicijų klausimais; ii) kolektyvinio investavimo subjektų investicinių vienetų ar akcijų saugojimo ir administravimo paslaugas; iii) pavedimų, susijusių su finansinių priemonių, priėmimo ir perdavimo paslaugas.

5. AIFV pagal šią direktyvą nėra suteikiamas leidimas:

a) teikti tik 4 dalyje nurodytas paslaugas;

b) teikti 4 dalies b punkte nurodytas nepagrindines paslaugas, neturint leidimo teikti paslaugas, nurodytas 4 dalies a punkte;

c) vykdyti tik I priedo 2 punkte nurodytą veiklą; ar

d) teikti I priedo 1 punkto a papunktyje nurodytas paslaugas, tuo pačiu neteikiant I priedo 1 punkto b papunktyje nurodytų paslaugų ar atvirkščiai.

6. Šio straipsnio 4 dalyje nurodytoms AIFV teikiamoms paslaugoms taikomos Direktyvos 2004/39/EB 2 straipsnio 2 dalies ir 12, 13 bei 19 straipsnių nuostatos.

7. Valstybės narės reikalauja, kad AIFV teiktų savo buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms informaciją, kuri joms reikalinga siekiant visuomet stebėti, kaip laikomasi šioje direktyvoje nurodytų sąlygų.

8. Investicinės įmonės, turinčios pagal Direktyvą 2004/39/EB išduotą leidimą, ir kredito įstaigos, turinčios pagal Direktyvą 2006/48/EB išduotą leidimą, neprivalo gauti leidimo pagal šią direktyvą, kad galėtų teikti su AIF susijusias investavimo paslaugas, pvz., individualaus portfelio valdymo paslaugas. Tačiau investicinės įmonės tiesiogiai ar netiesiogiai siūlo ar pateikia AIF investicinius vienetus ar akcijas investuotojams Sąjungoje tik tuo atveju ir tokiu mastu, kokiu investicinius vienetus ar akcijas galima platinti pagal šią direktyvą.

7 straipsnis

Prašymas išduoti veiklos leidimą

1. Valstybės narės reikalauja, kad AIFV pateiktų prašymą išduoti veiklos leidimą savo buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms.

2. Valstybės narės reikalauja, kad, kreipdamasis dėl veiklos leidimo, AIFV savo buveinės valstybės narės kompetentingai institucijai pateiktų šią su AIFV susijusią informaciją:

a) informaciją apie asmenis, faktiškai vykdančius AIFV veiklą;

b) informaciją apie tiesioginių ir netiesioginių, fizinių ir juridinių AIFV akcininkų arba narių, turinčių kvalifikuotąsias akcijų paketų dalis, tapatybę ir tų akcijų paketų vertės sumas;

c) veiklos programą, kuria nustatoma organizacinė AIFV struktūra, įskaitant informaciją apie tai, kaip AIFV ketina laikytis prievolių pagal II, III, IV skyrius ir, jei taikytina, V, VI, VII bei VIII skyrius;

d) informaciją apie atlyginimų nustatymo politiką ir praktiką pagal 13 straipsnį;

e) informaciją apie nustatytą užduočių perdavimo ir perduotų funkcijų perdavimo trečiosioms šalims tvarką, kaip nurodyta 20 straipsnyje.

3. Valstybės narės reikalauja, kad, kreipdamasis dėl veiklos leidimo, AIFV savo buveinės valstybės narės kompetentingai institucijai taip pat pateiktų šią informaciją apie AIF, kuriuos AIFV ketina valdyti:

a) informaciją apie investavimo strategijas, įskaitant pagrindinių fondų tipus, jei AIF yra fondų fondas, ir AIFV finansinio sverto naudojimo politiką, taip pat AIFV valdomų arba ketinamų valdyti AIF rizikos pobūdį ir kitas savybes, taip pat nurodant informaciją apie valstybes nares arba trečiąsias šalis, kuriose tokie AIFV įsisteigę arba ketina įsisteigti;

b) informaciją apie finansuojamojo AIF įsteigimo vietą, jei AIF yra finansuojantysis AIF;

c) kiekvieno AIF, kurį AIFV ketina valdyti, fondo taisykles arba steigimo dokumentus;

d) informaciją apie nustatytą depozitoriumo paskyrimo kiekvienam AIF, kurį AIFV ketina valdyti, tvarką pagal 21 straipsnį;

e) bet kokią 23 straipsnio 1 dalyje nurodytą papildomą informaciją apie kiekvieną AIF, kurį AIFV valdo ar ketina valdyti.

4. Kai pagal Direktyvą 2009/65/EB suteikiamas leidimas valdymo bendrovei (KIPVPS valdymo bendrovė) ir ji kreipiasi dėl leidimo vykdyti AIFV veiklą, kompetentingos institucijos nereikalauja, kad KIPVPS valdymo bendrovė pateiktų informaciją ar dokumentus, kuriuos KIPVPS valdymo bendrovė jau pateikė prašydama leidimo pagal Direktyvą 2009/65/EB, jei tokios informacijos ar dokumentų turinys dar nepaseno.

5. Kompetentingos institucijos kartą per ketvirtį informuoja EVPRI apie veiklos leidimus, išduotus ar panaikintus pagal šį skyrių.

EVPRI tvarko viešą centrinį registrą, kuriame įvardijamas kiekvienas pagal šią direktyvą leidimą gavęs AIFV bei AIF, kuriuos tokie AIFV valdo ir (arba) kurių investicinius vienetus ar akcijas platina Sąjungoje, ir kiekvieno tokio AIFV kompetentinga institucija. Registras yra prieinamas elektronine forma.

6. Siekdama užtikrinti nuoseklų šio straipsnio nuostatų derinimą, EVPRI gali parengti techninių reguliavimo standartų, pagal kuriuos nustatoma informacija, teiktina kompetentingoms institucijoms paraiškoje gauti AIFV veiklos leidimą, projektus, įskaitant veiklos programą.

Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal Reglamento (ES) Nr. 1095/2010 10–14 straipsnius patvirtinti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius reguliavimo standartus.

7. Siekdama užtikrinti vienodas šio straipsnio taikymo sąlygas, EVPRI gali parengti techninių įgyvendinimo standartų, pagal kuriuos nustatomos standartinės formos, šablonai ir procedūros informacijos, nurodytos 6 dalies pirmoje pastraipoje, teikimui projektus.

Komisijai suteikiami įgaliojimai pagal Reglamento (ES) Nr. 1095/2010 15 straipsnį patvirtinti pirmoje pastraipoje nurodytus techninius įgyvendinimo standartus.

8 straipsnis

Veiklos leidimo suteikimo sąlygos

1. AIFV buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos suteikia veiklos leidimą tik tuo atveju, jeigu:

a) jos įsitikina, kad AIFV sugebės laikytis šios direktyvos sąlygų;

b) AIFV turi pakankamai pradinio kapitalo ir nuosavų lėšų pagal 9 straipsnį;

c) asmenys, kurie faktiškai vykdo AIFV veiklą, yra pakankamai geros reputacijos ir turi pakankamos patirties taip pat ir AIFV valdomo AIF įgyvendinamų investavimo strategijų srityje, ir šių asmenų bei visų jų pareigas perimančių asmenų vardai ir pavardės nedelsiant pateikiami AIFV buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms, o AIFV veiklos klausimus sprendžia mažiausiai du asmenys, atitinkantys minėtas sąlygas;

d) kvalifikuotąsias akcijų paketų dalis turintys AIFV akcininkai arba nariai yra tinkami, atsižvelgiant į būtinybę užtikrinti patikimą ir riziką ribojantį AIFV valdymą; taip pat

e) pagrindinė ir registruota AIFV buveinė yra toje pačioje valstybėje narėje.

Veiklos leidimas galioja visose valstybėse narėse.

2. Iš anksto pasitariama su kitų susijusių valstybių narių atitinkamomis kompetentingomis institucijomis dėl leidimo išdavimo šiems AIFV:

a) kito AIFV, KIPVPS valdymo įmonės, investicinės įmonės, kredito įstaigos arba draudimo įmonės, kuriems leidimas išduotas kitoje valstybėje narėje, patronuojamai įmonei;

b) kito AIFV, KIPVPS valdymo bendrovės, investicinės įmonės, kredito įstaigos ar draudimo įmonės, kurioms leidimas išduotas kitoje valstybėje narėje patronuojančios įmonės valdomai įmonei; ir

c) bendrovei, kontroliuojamai tų pačių fizinių ar juridinių asmenų, kontroliuojančių kitą AIFV, KIPVPS valdymo bendrovę, investicinę įmonę, kredito įstaigą ar draudimo įmonę, kurioms leidimas išduotas kitoje valstybėje narėje.

3. AIFV buveinės valstybės narės kompetentinga institucija atsisako išduoti veiklos leidimą, kai veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijas jai trukdo:

a) AIFV ir kitų fizinių ar juridinių asmenų glaudūs ryšiai;

b) trečiosios šalies įst