B.

Įterpiamas šis XIII priedas: „XIII PRIEDAS Konkrečiai azoto oksido (N2O), išmetamo gaminant azoto rūgštį, adipo rūgštį, kaprolaktamą, glioksalį ir glioksilo rūgštį, kiekio nustatymo veiklai skirtos gairės 1. RIBOS IR IŠSAMUMAS Šiame priede pateiktomis konkrečiai veiklai skirtomis gairėmis vadovaujamasi atliekant N2O, kuris išmetamas gaminant azoto rūgštį, adipo rūgštį, kaprolaktamą, glioksalį ir glioksilo rūgštį iš atitinkamų įrenginių, kuriems pagal Direktyvos 2003/87/EB 24 straipsnį taikoma ES ŠESD ILPS, kiekio apskaitą. Šios gairės taikomos visiems su kiekviena veiklos, kurią vykdant išmetamas N2O, rūšimi susijusiems taršos šaltiniams, iš kurių vykstant gamybos procesui išmetamas N2O, įskaitant šaltinius, iš kurių vykstant gamybos procesui išmetamas N2O leidžiamas per teršalų mažinimo įrenginius. Tai apima: — azoto rūgšties gamybą, kurios metu kataliziškai oksiduojant amoniaką ir (arba) iš NOx/N2O teršalų mažinimo įrenginių išmetamas N2O, — adipo rūgšties gamybą, kurios metu išmetamas N2O, įskaitant tuos atvejus, kai N2O išsiskiria vykstant oksidacijos reakcijai, bet kuriam tiesioginiam dujų išleidimo procesui ir (arba) naudojant bet kurią išmetamųjų teršalų kontrolės įrangą, — glioksalio ir glioksilo rūgšties gamybą, kurios metu išmetamas N2O, įskaitant tuos atvejus, kai N2O išsiskiria proceso metu vykstant įvairioms reakcijoms, bet kuriam tiesioginiam dujų išleidimo procesui ir (arba) naudojant bet kurią išmetamųjų teršalų kontrolės įrangą, — kaprolaktamo gamybą, kurios metu išmetamas N2O, įskaitant tuos atvejus, kai N2O išsiskiria proceso metu vykstant įvairioms reakcijoms, bet kuriam tiesioginiam dujų išleidimo procesui ir (arba) naudojant bet kurią išmetamųjų teršalų kontrolės įrangą. Šios nuostatos netaikomos kurą deginant išmetamiems N2O teršalams. Visų tiesiogiai su gamybos procesu susijusių išmetamųjų CO2 teršalų (kuriems dar netaikoma ES ŠESD ILPS), nurodytų įrenginiui skirtame ŠESD išmetimo leidime, apskaita atliekama ir jų ataskaitos teikiamos pagal šias gaires. Atliekant N2O išmetamųjų teršalų apskaitą netaikomas I priedo 16 poskyris. 2. CO2(e) IR N2O IŠMETAMŲJŲ TERŠALŲ KIEKIŲ NUSTATYMAS 2.1. METINIS N2O IŠMETAMŲJŲ TERŠALŲ KIEKIS Gaminant azoto rūgštį išmetamo N2O kiekis matuojamas naudojantis nuolatinio išmetamųjų ŠESD kiekio matavimo sistemomis (netaikoma 6.3 poskyryje nurodytiems smulkiesiems sukėlikliams). Gaminant adipo rūgštį, kaprolaktamą, glioksalį ir glioksilo rūgštį išmetamo N2O kiekio apskaita atliekama N2O kiekį nustatant nuolatinio išmetamųjų ŠESD kiekio matavimo sistemomis tais atvejais, kai išmetami išvalyti teršalai, o atsitiktiniais atvejais, kai išmetami neišvalyti teršalai – skaičiavimo metodu (grindžiamu masės balanso metodu (2.6 poskyris)). Bendras metinis iš įrenginio išmetamo N2O kiekis gaunamas sudėjus per metus iš visų to įrenginio N2O taršos šaltinių išmetamo N2O kiekius. Bendras metinis iš kiekvieno taršos šaltinio, kuriam taikoma nuolatinio išmetamųjų ŠESD kiekio matavimo sistema, išmetamų ŠESD kiekis gaunamas sudėjus visus valandinius išmetamų ŠESD kiekius pagal šią formulę: kai: N2O kiekismetinis [t] = bendras metinis iš taršos šaltinio išmetamo N2O kiekis tonomis N2O konc valand. = valandinė iš kaminų išmetamų dujų debito N2O koncentracija (mg/Nm3), išmatuota įrenginiui veikiant debitas = iš kaminų išmetamų dujų debitas (Nm3/h), apskaičiuotas pagal toliau pateiktą formulę kiekvienos valandinės koncentracijos vertės atveju 2.2. VALANDINIS N2O IŠMETAMŲJŲ TERŠALŲ KIEKIS Metinis vidutinis valandinis iš kiekvieno šaltinio, kuriam taikoma išmetamųjų ŠESD kiekio matavimo sistema, išmetamo N2O kiekis apskaičiuojamas pagal šią formulę: kai: N2O kiekisvidut. valand. = metinis vidutinis valandinis iš taršos šaltinio išmetamo N2O kiekis (kg/h); N2O konc valand. = valandinė išmetamųjų dujų debito N2O koncentracija (mg/Nm3), išmatuota įrenginiui veikiant; debitas = iš kaminų išmetamų dujų debitas (Nm3/h), apskaičiuotas pagal toliau pateiktą formulę kiekvienos valandinės koncentracijos vertės atveju. Iš kiekvieno taršos šaltinio išmetamų ŠESD metinio valandinio vidutinio kiekio neapibrėžtis negali viršyti toliau nustatytų pakopų verčių. Visi veiklos vykdytojai taiko aukščiausios pakopos metodą. Tik jei kompetentingai institucijai priimtinu būdu įrodoma, kad techniškai neįmanoma taikyti aukščiausios pakopos metodo arba jo sąnaudos būtų nepagrįstai didelės, gali būti taikoma sekanti žemesnė pakopa. 2008–2012 m. ataskaitiniu laikotarpiu taikoma ne žemesnė kaip 2 pakopa, nebent tai būtų techniškai neįmanoma. Tais atvejais, kai techniškai neįmanoma visiems taršos šaltiniams (išskyrus smulkiuosius sukėliklius) taikyti bent 1 pakopos reikalavimų arba to sąnaudos būtų nepagrįstai didelės, veiklos vykdytojas taiko atitinkamą bendro metinio iš taršos šaltinio išmetamų ŠESD kiekio nustatymo pakopą, kaip nurodyta XII priedo 2 poskyryje, ir įrodo atitiktį tos pakopos reikalavimams. 2008–2012 m. ataskaitiniu laikotarpiu turi būti taikoma ne žemesnė kaip 2 pakopa, nebent tai būtų techniškai neįmanoma. Apie įrenginius, kuriems taikomas šis metodas, valstybės narės pagal Direktyvos 2003/87/EB 21 straipsnį turi pranešti Komisijai. 1 pakopa Iš kiekvieno taršos šaltinio išmetamų ŠESD metinio vidutinio valandinio kiekio bendra neapibrėžtis turi būti mažesnė kaip ± 10 %. 2 pakopa Iš kiekvieno taršos šaltinio išmetamų ŠESD metinio vidutinio valandinio kiekio bendra neapibrėžtis turi būti mažesnė kaip ± 7,5 %. 3 pakopa Iš kiekvieno taršos šaltinio išmetamų ŠESD metinio vidutinio valandinio kiekio bendra neapibrėžtis turi būti mažesnė kaip ± 5 %. 2.3. VALANDINĖ N2O IŠMETAMŲJŲ TERŠALŲ KONCENTRACIJA Valandinė N2O koncentracija [mg/Nm3] iš kiekvieno taršos šaltinio kaminų išmetamose dujose nustatoma tą koncentraciją nuolat matuojant tipiniame taške po to, kai teršalai išmetami iš NOx/N2O teršalų mažinimo įrenginių (jei jie naudojami). Tinkamas matavimo būdas – infraraudonųjų spindulių spektroskopija, tačiau gali būti naudojami ir kiti būdai pagal I priedo 6.1 poskyrio 2 dalį, jei jais galima pasiekti reikiamą N2O išmetamųjų teršalų kiekio neapibrėžties lygį. Taikomais būdais turi būti galima nustatyti iš visų taršos šaltinių išmetamo N2O koncentracijas sumažinus teršalų arba jų nesumažinus (pavyzdžiui, tais atvejais, kai teršalų mažinimo įrenginiai sugenda ir padidėja teršalų koncentracija). Jei tokiais atvejais padidėja neapibrėžtis, į tai turi būti atsižvelgiama neapibrėžties vertinime. Visi matavimai išreiškiami sausųjų dujų verte ir nuolat pateikiami ataskaitose. 2.4. IŠ KAMINŲ IŠMETAMŲ DUJŲ DEBITO NUSTATYMAS XII priede nustatyti iš kaminų išmetamų dujų debito apskaitos metodai naudojami iš kaminų išmetamų dujų debitui matuoti atliekant išmetamo N2O kiekio apskaitą. Gaminant azoto rūgštį iš kaminų išmetamų dujų debitas apskaičiuojamas taikant A metodą, nebent tai techniškai neįmanoma; tuo atveju taikomas alternatyvus metodas, pavyzdžiui, masės balanso metodas, grindžiamas reikšmingais parametrais (tokiais kaip tiekiamo amoniako kiekis), arba debitą galima nustatyti taikant nuolatinio išmetamųjų ŠESD srauto matavimo sistemą, jei tai patvirtina kompetentinga institucija, atlikdama apskaitos plano ir jame pateiktos apskaitos metodikos vertinimą. Kiti XII priede aprašyti vykdant kitas veiklos rūšis iš kaminų išmetamų dujų debito apskaitos metodai gali būti taikomi, jei juos patvirtina kompetentinga institucija, atlikdama apskaitos plano ir jame pateiktos apskaitos metodikos vertinimą. A metodas. Azoto rūgšties gamyba. Iš kaminų išmetamų dujų debitas apskaičiuojamas pagal šią formulę: kai: Voras = bendras įeinančio oro srautas (Nm3/h) normaliomis sąlygomis; O2 oras = O2 tūrio dalis sausame ore [= 0,2095]; O2 iš kamin. išmet. dujos = O2 tūrio dalis iš kaminų išmetamose dujose. Voras apskaičiuojamas sudėjus visų oro srautų, patenkančių į azoto rūgšties gamybos padalinį, vertes. Jei apskaitos plane nenurodyta kitaip, į įrenginį patenkantis bendras oro srautas apskaičiuojamas pagal šią formulę: Voras = Vpirm. + Vantr. + Vsandar. kai: Vpirm. = pirminis įeinančio oro srautas (Nm3/h) normaliomis sąlygomis; Vantr. = antrinis įeinančio oro srautas (Nm3/h) normaliomis sąlygomis; Vsandar. = sandarintasis įeinančio oro srautas (Nm3/h) normaliomis sąlygomis. Vpirm. nustatomas taikant nuolatinio srauto matavimo sistemą prieš srautui susimaišant su amoniaku. Vantr. nustatomas taikant nuolatinio srauto matavimo sistemą, pavyzdžiui, prieš srautui patenkant į šilumos atgavimo padalinį. Vsandar. yra gaminant azoto rūgštį naudojamas išvalyto oro srautas (jei toks yra). Įeinančių oro srovių, bendrai sudarančių mažiau nei 2,5 % bendro oro srauto, oro srautui nustatyti kompetentinga institucija gali leisti taikyti oro srauto nustatymo metodus, kuriuos, remdamasis gerąja pramonės atstovu patirtimi, siūlo veiklos vykdytojas. Veiklos vykdytojas pateikia normaliomis įrenginio eksploatavimo sąlygomis atliktus matavimus, kuriais įrodoma, kad išmatuotas iš kaminų išmetamų dujų debitas pakankamai vienodas, kad būtų galima taikyti siūlomą matavimo metodą. Jei šiais matavimais patvirtinama, kad dujų srautas yra nevienodas, į tai turi būti atsižvelgta nustatant tinkamus apskaitos metodus ir apskaičiuojant išmetamo N2O kiekio neapibrėžtį. Visi matavimai išreiškiami sausųjų dujų verte ir nuolat pateikiami ataskaitose. 2.5. DEGUONIS (O2) Deguonies koncentracija iš kaminų išmetamose dujose matuojama, jei to reikia iš kaminų išmetamų dujų debitui apskaičiuoti pagal 2.4 poskyrį. Taikomi I priedo 6 poskyryje nustatyti koncentracijos matavimo reikalavimai. Tinkami matavimo būdai – paramagnetinio kintančio slėgio, magnetinių sukamųjų svarstyklių arba cirkonio dioksido zondo metodai. Nustatant N2O išmetamųjų teršalų kiekio neapibrėžtį atsižvelgiama į O2 koncentracijos matavimų neapibrėžtį. Visi matavimai išreiškiami sausųjų dujų verte ir nuolat pateikiami ataskaitose. 2.6. N2O IŠMETAMŲJŲ TERŠALŲ KIEKIO APSKAIČIAVIMAS Jei gaminant adipo rūgštį, kaprolaktamą, glioksalį ir glioksilo rūgštį periodiškai išmetami specifiniai neišvalyti N2O teršalai (pavyzdžiui, neišvalyti teršalai išmetami saugumo tikslais išleidžiant dujas ir (arba) tais atvejais, kai sugenda teršalų mažinimo įrenginys) ir jei nuolatinė N2O išmetamųjų tešalų kiekio apskaita techniškai neįmanoma, N2O išmetamųjų tešalų kiekis gali būti apskaičiuojamas taikant masės balanso metodą. Skaičiavimo metodas grindžiamas teršalų išmetimo proceso metu vykstant cheminei reakcijai išsiskiriančio N2O didžiausiu galimu kiekiu. Konkretų skaičiavimo metodą patvirtina kompetentinga institucija, vertindama apskaitos planą ir jame nurodytą apskaitos metodiką. Į apskaičiuoto iš kiekvieno konkretaus taršos šaltinio išmetamų ŠESD kiekio neapibrėžtį turi būti atsižvelgiama nustatant iš to šaltinio išmetamų ŠESD kiekio metinę vidutinę valandinę neapibrėžtį. Apskaičiuotam išmetamųjų ŠESD kiekiui taikomos tos pačios pakopos, kaip ir išmetamųjų ŠESD kiekiui, kuris matuojamas taikant tik nuolatinio išmetamųjų ŠESD kiekio matavimo sistemą, arba šios pakopos taikomos tais atvejais, kai N2O išmetamųjų teršalų kiekiui nustatyti taikoma ir nuolatinio išmetamųjų ŠESD kiekio matavimo sistema, ir tam tikras skaičiavimo metodas. 3. METINIŲ CO2 EKVIVALENTŲ (CO2(e)) APSKAIČIAVIMAS Bendras metinis iš visų taršos šaltinių išmetamo N2O kiekis (matuojamas tonomis tūkstantųjų tikslumu) paverčiamas metiniu CO2(e) išmetamųjų teršalų kiekiu (suapvalintomis tonomis) pagal šią formulę: Apskaičiuojant 2008–2012 m. išmetamųjų ŠESD kiekį naudojamas visuotinio atšilimo potencialas VAPN2O = 310 t CO2(e)/t N2O, nurodytas Tarpvyriausybinės klimato kaitos komisijos antrojoje vertinimo ataskaitoje (1995 m. TKKK VAP vertė). Bendras metinis iš visų taršos šaltinių išmetamo CO2(e) kiekis bei visas iš kitų taršos šaltinių (jei jie nurodyti ŠESD išmetimo leidime) tiesiogiai išmetamo CO2 kiekis pridedami prie bendro metinio iš įrenginio išmetamo CO2 kiekio ir naudojami teikiant ataskaitas bei atsisakant leidimų. 4. SU KONKREČIA VEIKLA SUSIJUSIOS GAMYBOS APIMTIES NUSTATYMAS Gamybos apimtis apskaičiuojama remiantis kasdienės gamybos ataskaitomis ir įrenginio eksploatavimo valandų skaičiumi. 5. APSKAITOS PLANAS Įrenginių, kuriems taikomas šis priedas, apskaitos planai turi atitikti I priedo 4.3 poskyrio a, b, c, d, j, k, m bei n punktų reikalavimus ir juose taip pat turi būti nurodyta ši informacija: a) visos atitinkamos teršalų išmetimo vietos įrenginiui veikiant įprastu režimu, taip pat apribojimų taikymo ir pereinamuoju laikotarpiais (pavyzdžiui, gedimo arba įrenginio eksploatavimo pradžios laikotarpiais), pavaizduotos proceso schemoje; b) gamybos procese naudojamų medžiagų (pvz., amoniako) kiekio ir didžiausio įrenginiui veikiant visu pajėgumu sunaudojamos medžiagos kiekio nustatymo metodas ir parametrai; c) pagaminto produkto valandinio kiekio, išreikšto atitinkamai azoto rūgšties (100 %), adipo rūgšties (100 %), glioksalio bei glioksilo rūgšties ir kaprolaktamo kiekiu per valandą, nustatymo metodas ir parametrai; d) N2O koncentracijos iš kiekvieno taršos šaltinio kaminų išmetamose dujose, taršos šaltinio eksploatavimo intervalo ir neapibrėžties nustatymo metodai bei parametrai, o taip pat išsami informacija apie visus alternatyvius metodus, taikytinus tuo atveju, jei koncentracijos nepatenka į eksploatavimo intervalą, ir apie tokias situacijas; e) metodas, taikomas bendram iš kiekvieno taršos šaltinio kaminų išmetamų dujų debitui (išreikštam Nm3 per valandą), taršos šaltinio eksploatavimo intervalui ir neapibrėžčiai nustatyti. Jei tos vertės apskaičiuojamos, pateikiama išsami informacija apie kiekvieną į apskaitą įtraukiamą iš kaminų išmetamų dujų srovę; f) skaičiavimo metodas, taikomas iš su adipo rūgšties, kaprolaktamo, glioksalio ir glioksilo rūgšties gamyba susijusių periodinių taršos šaltinių, kuriuose nėra teršalų mažinimo įrenginių, išmetamo N2O kiekiui nustatyti; g) duomenys apie tai, kaip ir kokiu pajėgumu įrenginys eksploatuojamas esant kintamoms apkrovoms ir kokiu būdu atliekamas eksploatavimo valdymas; h) iš kiekvieno taršos šaltinio išmetamo N2O metinio kiekio nustatymo metodas ir visos taikytos formulės; i) proceso sąlygos, nukrypstančios nuo normalių eksploatavimo sąlygų, galimas tokių sąlygų pasikartojimo dažnumas bei trukmė ir esant tokioms sąlygoms (pvz., teršalų mažinimo įrenginių gedimas) išmetamo N2O tūris; j) vertinimo, skirto įrodyti, kad laikomasi šio priedo 2 poskyryje nurodytų taikomai pakopai būdingų neapibrėžties reikalavimų ir kad pasiektas taikomos pakopos lygmuo; k) pagal I priedo 6.3 poskyrio a ir b punktus nustatyta vertė, išreikšta kilogramais N2O per valandą, taikytina tais atvejais, kai sugenda arba netinkamai veikia matavimo prietaisas; l) išsami informacija apie visus atvejus, kai nukrypstama nuo bendrųjų standartų (pvz., EN14181 ir ISO 14956:2002) reikalavimų. Esminius apskaitos metodikos, kuri yra apskaitos plano dalis, pakeitimus patvirtina kompetentinga institucija, jei pakeitimai atitinka I priedo 4.3 poskyrio reikalavimus ir jei jie yra: — esminiai įrenginio veikimo pasikeitimai, turintys poveikį bendram N2O išmetamųjų teršalų kiekiui, N2O koncentracijai, debitui ar kitiems parametrams, ypač jei įrengiami arba keičiami naujais N2O teršalų mažinimo įrenginiai, — N2O išmetamųjų teršalų kiekio nustatymo metodų pakeitimai, įskaitant koncentracijų, deguonies koncentracijų ir iš kaminų išmetamų dujų debito nuolatinio matavimo sistemų pakeitimus arba skaičiavimo metodo, turinčio didelį poveikį bendrai išmetamųjų ŠESD kiekio neapibrėžčiai, pakeitimus, — metinio išmetamųjų ŠESD kiekio nustatymo ir (arba) azoto rūgšties, adipo rūgšties, kaprolaktamo, glioksalio ir glioksilo rūgšties gamybos parametrų pakeitimai, — neapibrėžties vertinimo pakeitimai. 6. BENDROSIOS NUOSTATOS 6.1. ĖMINIŲ ĖMIMO DAŽNUMAS Pagal I priedo 6.3 poskyrio a punktą apskaičiuojami šie galiojantys valandiniai vidurkiai: — N2O koncentracija iš kaminų išmetamose dujose, — bendras iš kaminų išmetamų dujų debitas, jei jis tiesiogiai matuojamas ir jei to reikalaujama, — visi dujų debitai ir deguonies koncentracijos, kurių reikia bendram iš kaminų išmetamų dujų debitui nustatyti netiesioginiu būdu. 6.2. PRARASTI DUOMENYS Jei prarandama duomenų, taikomi I priedo 6.3 poskyrio a ir b punktai. Jei duomenų prarandama dėl teršalų mažinimo įrenginio gedimo, tariama, kad visą tą valandą teršalų nebuvo mažinama, ir atitinkamai apskaičiuojamos pakaitinės vertės. Veiklos vykdytojas imasi visų praktinių priemonių užtikrinti, kad nuolatinės teršalų kiekio apskaitos įranga nebūtų neeksploatuojama ilgiau nei savaitę per bet kuriuos kalendorinius metus. Jei taip nutinka, veiklos vykdytojas nedelsdamas apie tai praneša kompetentingai institucijai. 6.3. SMULKIEJI N2O SUKĖLIKLIAI Smulkieji N2O taršos sukėlikliai – tai vienas arba daugiau veiklos vykdytojo pasirinktų šalutinių sukėliklių, kuriuose nenaudojami teršalų mažinimo įrenginiai ir iš kurių bendrai išmetama ne daugiau kaip 1 000 tonų CO2(e) per metus arba iš kurių išmetama mažiau kaip 20 000 tonų CO2(e) per metus ir iš kurių išmetamų CO2(e) kiekis sudaro mažiau kaip 2 % bendro iš to įrenginio per metus išmetamo CO2(e) kiekio. Smulkiųjų N2O sukėliklių atveju veiklos vykdytojas gali taikyti apskaitos ir ataskaitų teikimo būdus, grindžiamus jo paties pasirinktu bepakopiu vertinimo metodu, jei juos patvirtina kompetentinga institucija. 6.4. PATVIRTINAMASIS IŠMETAMŲJŲ ŠESD KIEKIO APSKAIČIAVIMAS I priedo 6.3 poskyrio c punktas taikomas ataskaitose nurodyto N2O išmetamųjų teršalų kiekio (gauto taikant nuolatinio išmetamųjų ŠESD kiekio matavimo sistemą ir skaičiavimo metodus) patvirtinamiesiems skaičiavimams, kurie atliekami naudojantis gamybos duomenimis, 2006 m. TKKK gairėmis ir taikant I priedo 10.3.3 poskyryje nurodytą horizontalųjį metodą. 7. NEAPIBRĖŽTIES VERTINIMAS Neapibrėžties vertinimas, kurio reikia atitikčiai 2 poskyryje nurodytų atitinkamų pakopų reikalavimams įrodyti, nustatomas klaidos paplitimo skaičiavimais ir atsižvelgiant į išmetamųjų ŠESD kiekio apskaičiavimo visų atitinkamų elementų neapibrėžtį. Taikant nuolatinio išmetamųjų ŠESD kiekio matavimo sistemą, pagal EN 14181 ir ISO 14956:2002 standartus reikėtų įvertinti šiuos neapibrėžties šaltinius: — nurodytą nuolatinio išmetamųjų ŠESD kiekio matavimo įrangos, įskaitant ėminių ėmimo prietaisus, neapibrėžtį, — su kalibravimu susijusias neapibrėžtis, — papildomą neapibrėžtį, susijusią su apskaitos įrangos praktiniu naudojimu. Bendra neapibrėžtis, kuria naudojamasi pagal 2.2 poskyrį, apskaičiuojama remiantis pagal 2.3 poskyrį nustatytomis valandinėmis N2O koncentracijomis. Apskaičiuojant tik neapibrėžtį, mažesnes nei 20 mg/Nm3 valandines N2O koncentracijas galima pakeisti numatytąja 20 mg/Nm3 verte. Vykdydamas kokybės užtikrinimą ir kontrolę, veiklos vykdytojas valdo ir išmetamųjų ŠESD kiekio ataskaitoje sumažina likusias išmetamųjų ŠESD kiekio duomenų neapibrėžtis. Atlikdamas patikrą tikrintojas tikrina, ar teisingai taikoma patvirtinta apskaitos metodika, ir vertina likusių neapibrėžčių valdymą ir mažinimą veiklos vykdytojui vykdant kokybės užtikrinimo ir kontrolės procedūras. 8. KONTROLĖ IR PATIKRA 8.1. KONTROLĖ Taikomi ne tik I priedo 10.1, 10.2 ir 10.3 poskyrių reikalavimai, bet ir šios kokybės užtikrinimo procedūros: — nuolatinio N2O ir deguonies koncentracijų matavimo kokybės užtikrinimas vykdomas pagal EN 14181 standartą, — įrengta matavimo įranga kalibruojama atliekant paralelinius matavimus kartą per trejus metus, — kai išmetamųjų teršalų ribinės vertės (ITRV) kaip įprasta laikomos nuolatinės išmetamųjų ŠESD apskaitos įrangos kalibravimo pagrindu ir kai N2O arba O2 ITRV nenustatytos, metinė vidutinė valandinė koncentracija naudojama kaip pakaitinė ITRV vertė, — QAL 2 procedūra turėtų būti taikoma ne tik dujų ėminiui, bet ir tinkamoms etaloninėms dujoms, siekiant užtikrinti, kad vertinamas pakankamai platus kalibravimo diapazonas, — matavimo įranga, skirta iš kaminų išmetamų dujų debito tūriui matuoti, kalibruojama kasmet arba atliekant įrenginio remontą (pasirenkamas ankstesnis terminas). Iš kaminų išmetamų dujų debito tūrio matavimo kokybės užtikrinimas nebūtinai atliekamas pagal EN 14181 standartą, — jei atlikus vidaus auditą nustatoma, kad nesilaikoma EN 14181 standarto reikalavimų arba kad reikia atlikti pakartotinį kalibravimą, apie tai nedelsiant pranešama kompetentingai institucijai. 8.2. PATIKRA Privaloma ne tik laikytis 10.4 poskyryje nurodytų reikalavimų, bet ir tikrinti: — šio priedo 7 ir 8.1 poskyriuose nurodytų standartų reikalavimų taikymo teisingumą, — skaičiavimo metodus ir rezultatus tais atvejais, kai prarasti duomenys pakeičiami apskaičiuotomis vertėmis, — apskaičiuotų pakaitinių verčių ir išmatuotų verčių patikimumą, — visus lyginamuosius vertinimus, kuriais patvirtinami išmetamųjų ŠESD kiekio nustatymo rezultatai, skaičiavimu pagrįstus metodus bei veiklos duomenų, išmetamųjų teršalų faktorių ataskaitas ir pan. 9. ATASKAITŲ TEIKIMAS Bendras metinis N2O išmetamųjų teršalų kiekis ataskaitose nurodomas tonomis tūkstantųjų tikslumu ir suapvalintomis CO2(e) tonomis. Įrenginius, kuriems taikomas šis priedas, eksploatuojantys veiklos vykdytojai laikosi ne tik I priedo 8 poskyryje nurodytų ataskaitų teikimo reikalavimų, bet ir pateikia šią su įrenginiais susijusią informaciją: a) metinį padalinio, kuriame vyksta procesas, eksploatavimo laiką ir visą įrenginio eksploatavimo laiką; b) kiekvieno padalinio gamybinius duomenis ir pagaminto produkto kiekio nustatymo metodą; c) matavimo kriterijus, kurie naudojami kiekvienam parametrui išmatuoti ir išreikšti skaičiais; d) kiekvieno išmatuoto ir apskaičiuoto parametro neapibrėžtį (įskaitant dujų koncentracijas, iš kaminų išmetamų dujų debitą, apskaičiuotą išmetamųjų ŠESD kiekį) ir jomis remiantis apskaičiuotą bendrą valandinio kiekio ir (arba) metinio išmetamųjų ŠESD kiekio neapibrėžtį; e) išsamią informaciją apie įrangos gedimus, kurie turėjo įtakos išmetamųjų ŠESD kiekio bei išmetamųjų ŠESD ir (arba) iš kaminų išmetamų dujų debito matavimams ir skaičiavimams, įskaitant tokių atvejų skaičių, valandų skaičių, gedimo trukmę ir datą; f) išsamią informaciją apie atvejus, kai reikėjo taikyti šio priedo 6.2 poskyrį, įskaitant tokių atvejų skaičių, valandų skaičių, taikytus skaičiavimo metodus ir pakaitines vertes; g) įvesties duomenis, naudojamus pagal I priedo 6.3 poskyrio c punktą ir 4.3 poskyrį atliekant visus patvirtinamuosius vertinimus, skirtus metiniam N2O išmetamųjų teršalų kiekiui patikrinti.“