LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 351/1

KOMISIJOS SPRENDIMAS (ES) 2016/2326

2015 m. spalio 21 d.

dėl valstybės pagalbos SA.38375 (2014/C, ex 2014/NN), kurią Liuksemburgas suteikė bendrovei „Fiat“

(pranešta dokumentu Nr. C(2015) 7152)

(Tekstas autentiškas tik prancūzų kalba)

(Tekstas svarbus EEE)

EUROPOS KOMISIJA,

atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą (1),

atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,

pakvietusi trečiąsias suinteresuotąsias šalis pateikti savo nuomonę pagal minėtus straipsnius (2) ir atsižvelgdama į jų nuomones,

kadangi:

1. PROCEDŪRA

(1) 2013 m. birželio 19 d. laišku Komisija išsiuntė Liuksemburgui prašymą pateikti išsamią informaciją apie nacionalinę praktiką sprendimų dėl mokesčių (angl. ruling) srityje (3).

(2) 2013 m. liepos 17 d. laišku Liuksemburgo valdžios institucijos pateikė bendro pobūdžio atsakymą ir dalį prašomos informacijos. Jų atsakyme daugiausia buvo aprašyti teisiniai principai ir nacionalinės taisyklės, taikomos Liuksemburgo mokesčių administratoriui (Administration des contributions directes) nuo tada, kai buvo priimtas išankstinis sprendimas dėl pelno mokesčio („sprendimas dėl mokesčių“ arba „sprendimas“ (4)), patikslinta procedūra, leidžianti priimti tokį sprendimą ir gauti mokesčių mokėtojų teikiamą informaciją, nurodant, ar mokesčių administravimo institucijos nustatyti sprendimai buvo paskelbti, ar ne. Liuksemburgo valdžios institucijos neįvykdė Komisijos prašymo jai pateikti 2010, 2011 ir 2012 m. Liuksemburgo mokesčių administratoriaus priimtų sprendimų dėl mokesčių sąrašą ir kitą naudingą informaciją, kaip antai įmonių pavadinimus, jų veiklos sritis, sprendimų datą, sprendimų galiojimo trukmę ir sandorių, kuriems yra taikomi šie sprendimai, pobūdį.

(3) 2013 m. rugpjūčio 30 d. laišku Komisija išsiuntė Liuksemburgo valdžios institucijoms priminimą pateikti 2010, 2011 ir 2012 m. priimtų sprendimų dėl mokesčių sąrašą (5).

(4) 2013 m. rugsėjo 20 ir 23 d. laiškais Liuksemburgo valdžios institucijos išreiškė apgailestavimą dėl to, kad tam tikra informacija, susijusi su Komisijos prašymu pateikti informaciją, pasirodė spaudoje. Be to, jos suabejojo Komisijos prašymo pateikti informaciją teisiniu pagrindu.

(5) 2013 m. spalio 2 d. laiške Komisija, atsakydama Liuksemburgo valdžios institucijoms, nurodė teisinį pagrindą, suteikiantį jai teisę savo iniciatyva pradėti tyrimą dėl Liuksemburgo praktikos sprendimų dėl mokesčių srityje, ir pratęsė terminą, per kurį jos turėtų pateikti prašomą sprendimų dėl mokesčių sąrašą.

(6) 2013 m. spalio 11 d. įvyko Liuksemburgo pareigūnų ir Komisijos tarnybų atstovų susitikimas. Vėliau, spalio 14 d., Liuksemburgo pareigūnai savo laiške nurodė, jog abejoja, kad Komisijos nurodytas teisinis pagrindas gali pagrįsti reikalavimą pateikti papildomos ir bendro pobūdžio informacijos. Į šį laišką Komisija atsakė 2013 m. spalio 15 d. laišku.

(7) Įvyko naujas apsikeitimas laiškais tarp Liuksemburgo pareigūnų (2013 m. lapkričio 11 d. ir gruodžio 2 d. laiškai) ir Komisijos (2013 m. lapkričio 14 d. ir gruodžio 12 d. laiškai). Laiškuose Liuksemburgo pareigūnai paaiškino, kad dėl naujos vyriausybės formavimo negalės pateikti prašomos informacijos. Todėl Komisija pratęsė atsakymo pateikimo terminą iki 2014 m. sausio 15 d., šiais dviem laiškais patikslindama, kad, jeigu nebus patenkintas jos prašymas, jai gali tekti priimti sprendimą duoti nurodymą pateikti informaciją.

(8) 2014 m. sausio 15 d. laišku Liuksemburgo pareigūnai pateikė 22 sprendimus dėl mokesčių, susijusius su 2010–2013 m. laikotarpiu, tačiau iš šių dokumentų buvo pašalinti mokesčių mokėtojų vardai. Pasak Liuksemburgo valdžios institucijų, šie 22 sprendimai, iš kurių vienas buvo susijęs su išankstine kainodaros tvarka, skirta įmonei pavadinimu FFT (toliau – „FFT išankstinė kainodaros tvarka“ arba „ginčijamas sprendimas dėl mokesčių“), buvo tipinis Liuksemburgo praktikos sprendimų dėl mokesčių srityje pavyzdys.

(9) FFT išankstinę kainodaros tvarką sudaro šie dokumentai (6): a) 2012 m. kovo 14 d. [mokesčių patarėjo] (*1), atstovaujančio savo klientei, laiškas, kuriame prašoma, kad Liuksemburgo mokesčių administratorius patvirtintų kainodaros tvarką; b) mokesčių patarėjo ataskaita dėl sandorių kainodaros su sandorių kainodaros analize, sudaryta remiantis išankstinės kainodaros tvarkos FFT prašymu („pranešimas dėl kainodaros“); c) 2012 m. rugsėjo 3 d. Liuksemburgo mokesčių administratoriaus laiškas, kuriuo jis pritarė mokesčių patarėjo pasiūlytai kainodaros tvarkai.

(10) 2014 m. kovo 7 d. laišku Komisija paprašė Liuksemburgo valdžios institucijų patvirtinti, kad „Fiat Finance and Trade Ltd“ buvo mokesčių mokėtojas pavadinimu FFT, kuriam buvo sudaryta FFT išankstinė kainodaros tvarka. Komisija taip pat nurodė, jog remdamasi pateikta informacija ji negali atmesti galimybės, kad FFT išankstinė kainodaros tvarka yra tokia valstybės pagalba, kuri nėra suderinama su vidaus rinka FFT atžvilgiu. Komisija paprašė Liuksemburgo valdžios institucijų pateikti papildomos informacijos, kuri būtų naudinga vertinant FFT išankstinę kainodaros tvarką. Liuksemburgo valdžios institucijoms neatsakius į šį laišką, 2014 m. balandžio 7 d. Komisija joms išsiuntė priminimą (7).

(11) 2014 m. balandžio 24 d. Liuksemburgo valdžios institucijos atsakė į 2014 m. kovo 7 d. laišką ir patvirtino, kad neturi jokios papildomos naudingos informacijos, reikalingos FFT išankstinei kainodaros tvarkai įvertinti. Siekdamos išsiaiškinti, ar „FFT“ yra „Fiat Finance and Trade Ltd“ atitikmuo, Liuksemburgo valdžios institucijos pasirėmė Liuksemburgo teisės aktų konfidencialumo nuostatomis ir įvertino, kad šios nuostatos joms draudžia patvirtinti aptariamo mokesčių mokėtojo tapatybę.

(12) 2014 m. kovo 24 d. Komisija, remdamasi Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 10 straipsniu, priėmė sprendimą duoti nurodymą teikti informaciją (8) ir pareikalavo iš Liuksemburgo valdžios institucijų pateikti 2 konstatuojamojoje dalyje minėtų sprendimų dėl mokesčių sąrašą.

(13) 2014 m. birželio 11 d. sprendimu Komisija pradėjo oficialią tyrimo procedūrą, numatytą SESV 108 straipsnio 2 dalyje (toliau – sprendimas pradėti tyrimą) (9), dėl FFT išankstinės kainodaros tvarkos. Po sprendimo pradėti tyrimą buvo priimtas sprendimas dėl nurodymo pateikti informaciją („sprendimas dėl nurodymo“), kuriuo Liuksemburgui buvo nurodyta per mėnesį nuo minėto sprendimo paskelbimo pateikti informaciją ir reikiamus duomenis, kuriais remdamasi Komisija galėtų nustatyti tariamos pagalbos buvimą ir, jei taikoma, tokios pagalbos suderinamumą su vidaus rinka. Komisija ypač prašė Liuksemburgo patvirtinti priemonės gavėjo tapatybę.

(14) 2014 m. liepos 14 d. Liuksemburgas raštu pateikė pastabas dėl sprendimo pradėti tyrimą. Jis taip pat nurodė, kad kadangi Komisijai nepavyko įrodyti valstybės pagalbos egzistavimo, Liuksemburgas neprivalo atsakyti nei į sprendime pradėti tyrimą, nei į sprendime dėl nurodymo pateiktus klausimus.

(15) 2014 m. rugpjūčio 14 d. laišku Komisija paprašė Liuksemburgo pateikti trūkstamą informaciją, nurodytą sprendime pradėti tyrimą ir sprendime dėl nurodymo suteikti trūkstamą informaciją. Komisija taip pat paprašė Liuksemburgo leidimo kreiptis tiesiogiai į bendrovę FFT, kad vadovaudamasi Reglamento (EB) Nr. 659/1999 6a straipsniu galėtų jai užduoti klausimus, kurie liko neatsakyti.

(16) 2014 m. rugsėjo 3 d. Liuksemburgas iš dalies atsakė į iki tol neatsakytus klausimus ir nurodė, kad dalies prašomos informacijos neturi, nes ji yra FFT verslo paslaptis. Jis taip pat patvirtino, kad FFT iš tiesų yra „Fiat Finance and Trade Ltd.“, ir leido Komisijai užduoti klausimus tiesiogiai FFT.

(17) 2014 m. spalio 17 d. sprendimas pradėti tyrimą buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (10). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas apie minėtas paramos priemones. 2014 m. spalio 30 d. laišku Komisija gavo FFT pastabas.

(18) 2014 m. gruodžio 22 d., vykdydamas 2013 m. birželio 19 d. Komisijos laiške išdėstytą prašymą, Liuksemburgas pateikė sprendimų dėl mokesčių gavėjų sąrašą. Šiame sąraše nurodomi 2010, 2011 ir 2012 m. Liuksemburgo mokesčių administratoriaus priimti sprendimai.

(19) 2015 m. sausio 5 d. Liuksemburgas raštu pateikė pastabas dėl sprendimo pradėti tyrimą.

(20) 2015 m. vasario 12 d. Komisija priėmė sprendimą, kuriuo Liuksemburgą informavo, jog remdamasi Reglamento (EB) Nr. 659/1999 6a straipsniu Komisija nustatė, kad oficiali tyrimo dėl ginčijamo sprendimo dėl mokesčių procedūra iki šiol buvo neveiksminga. Tuo remdamasi ir turėdama Liuksemburgo sutikimą (11), Komisija galėjo užduoti savo klausimus tiesiogiai FFT.

(21) 2015 m. vasario 20 d. laiškais Komisija nusiuntė prašymą pateikti informaciją Liuksemburgui ir FFT. FFT skirtas prašymas pateikti informaciją buvo pagrįstas Reglamento (EB) Nr. 659/1999 6a straipsnio 6 dalimi.

(22) 2015 m. vasario 24 d. laišku Liuksemburgas pateikė atsakymą į 2015 m. vasario 12 d. Komisijos sprendimą, išreikšdamas nuostabą dėl procedūros eigos šioje byloje ir abejonę dėl to, ar yra pagrįsta teigti, kad procedūra neveiksminga, atsižvelgiant į tai, jog vykstant tyrimui Liuksemburgas Komisijai suteikė daug informacijos.

(23) 2015 m. vasario 26 d. ir kovo 3 d. FFT paprašė patikslinti prašymą pateikti informaciją ir pratęsti 2015 m. kovo 5 d. Komisijos elektroniniame laiške nustatytą atsakymo terminą.

(24) 2015 m. kovo 5 d. laišku Komisija atsakė į 2015 m. vasario 24 d. Liuksemburgo laišką.

(25) 2015 m. kovo 23 d. (12) Komisija, atsakydama į 2014 m. gruodžio 22 d. Liuksemburgo perduotą sprendimų dėl mokesčių sąrašą, paprašė jo pateikti papildomos informacijos apie minėtus sprendimus, susijusius su 2010, 2011 ir 2012 m. Komisija ypač prašė Liuksemburgo patikslinti, kurie sprendimai buvo susiję su iždo funkcija, o kurie – su nepriklausomomis ar autonominėmis bendrovėmis. Komisija taip pat paprašė Liuksemburgo pateikti tam tikrą skaičių sprendimų, susijusių su kai kuriomis konkrečiomis bendrovių grupėmis.

(26) 2015 m. kovo 24 d. Liuksemburgas atsakė į Komisijos 2015 m. vasario 20 d. prašymą pateikti informaciją (13).

(27) 2015 m. kovo 31 d. FFT atsakė į Komisijos 2015 m. vasario 20 d. prašymą pateikti informaciją. Jos atsakyme, be kita ko, buvo „Fiat“ grupės gairės dėl sandorių kainodaros.

(28) 2015 m. balandžio 23 d. Liuksemburgas pateikė papildomos informacijos apie 1 900 sprendimų, tarp kurių buvo ir nurodytieji jo 2014 m. gruodžio 22 d. atsakyme. Jis nurodė, kad trys išvardyti sprendimai buvo susiję su iždo funkcija: du buvo priimti 2010 m., vienas – 2011 m. 2015 m. kovo 23 d. Komisija paprašė pateikti du iš šių sprendimų, nes jie buvo susiję su 2015 m. kovo 23 d. prašyme minėtomis bendrovėmis.

(29) 2015 m. balandžio 27 d. įvyko FFT, Liuksemburgo valdžios institucijų ir Komisijos atstovų susitikimas.

(30) 2015 m. birželio 4 d. Liuksemburgas pateikė papildomos 2015 m. kovo 23 d. Komisijos paprašytos informacijos apie 5 327 sprendimus, tarp kurių buvo sprendimai, nurodyti jo 2014 m. gruodžio 22 d. atsakyme. Jis ypač pabrėžė, kad dešimt kitų sprendimų yra susiję su iždo funkcijomis […]. Be to, sprendimas dėl G bendrovės Komisijai buvo pateiktas 2015 m. birželio 25 d.

(31) 2015 m. birželio 18 d. Liuksemburgas pateikė sprendimą dėl E bendrovės (2011 m. sprendimas).

(32) 2015 m. liepos 10 d. raštu Liuksemburgas pateikė argumentus, kuriais remdamasi galutinio neigiamo sprendimo atveju Komisija turėtų negalėti susigrąžinti pagalbos iš gavėjo atgaline data, t. y. nuo sprendimo dėl mokesčių datos.

(33) 2015 m. liepos 15 d. įvyko „Fiat Chrysler Automobiles N.V.“ – „Fiat S.p.A.“ bendrovės perėmėjos – vadovo, Liuksemburgo valdžios institucijų ir Komisijos susitikimas.

2. PRIEMONĖS APRAŠYMAS

2.1. Gavėjo aprašymas

(34) FFT priklauso „Fiat“ grupei. Tuo metu, kai buvo priimamas ginčijamas sprendimas dėl mokesčių, „Fiat“ grupę sudarė Italijoje registruota bendrovė „Fiat S.p.A.“, kurios pagrindinė buveinė yra Turine, ir visos „Fiat S.p.A.“ kontroliuojamos bendrovės (šiame sprendime bendrai vadinamos „Fiat“ arba „Fiat“ grupe). Po „Fiat S.p.A.“ susijungimo su „Fiat Investments N.V.“2014 m. spalio 12 d.„Fiat S.p.A.“ perėmė „Fiat Chrysler Automobiles N.V.“ (14).

(35) „Fiat“ užsiima pramonine veikla ir teikia finansines paslaugas automobilių sektoriuje. Komisija nurodo, kad tikslesnis „Fiat“ veiklos aprašymas pateiktas sprendimo pradėti tyrimą 20 ir 21 konstatuojamosiose dalyse.

(36) FFT teikia lėšų teikimo ir finansavimo paslaugas (daugiausia) Europoje (išskyrus Italiją) įsikūrusioms „Fiat“ grupės bendrovėms. Ji taip pat valdo keletą „Fiat“ grupės įmonių, įsikūrusių Jungtinėje Karalystėje, Danijoje, Belgijoje, Nyderlanduose, Šveicarijoje, Austrijoje, Vokietijoje ir Ispanijoje, centrinio iždo valdymo struktūrų. FFT veikia iš Liuksemburgo, kur yra įsikūrusi jos buveinė, ir per du filialus, iš kurių vienas yra įsikūręs Londone (Jungtinė Karalystė), o kitas Madride (Ispanija).

(37) 2014 m. sausio 15 d. Liuksemburgo Komisijai pateiktoje ataskaitoje dėl sandorių kainodaros yra informacijos apie FFT, trumpai pateiktos 38–51 konstatuojamosiose dalyse (15).

(38) „Fiat“ nusprendė centralizuoti finansines ir iždo funkcijas taip, kad visą finansavimo, finansinių paslaugų bendrovėms, ryšių su bankais, užsienio valiutos kursų rizikos valdymo, centrinio iždo valdymo, operacijų pinigų rinkoje, iždo valdymo, pinigų surinkimo ir mokėjimų inicijavimo veiklą vykdytų „iždo bendrovės“.

(39) Iždo bendrovės yra organizuojamos taip: — „Fiat Finance S.p.A.“ (FF) yra Italijoje įsikūrusi iždo bendrovė, atsakinga už Italijoje įsikūrusių „Fiat“ grupės bendrovių finansavimo operacijų koordinavimą; — FFT atlieka iždo funkcijas Europoje (išskyrus Italiją) įsikūrusioms „Fiat“ grupės įmonėms, — „Fiat Finance North America, Inc.“ (FFNA) vykdo iždo funkcijas JAV įsikūrusioms „Fiat“ grupės bendrovėms, — „Fiat Finance Canada Ltd.“ (FFC) vykdo iždo funkcijas Kanadoje įsikūrusioms „Fiat“ grupės bendrovėms, — „Fiat Finanças Brasil Ltda“ (FFB) vykdo iždo funkcijas Brazilijoje įsikūrusioms „Fiat“ grupės bendrovėms.

(40) Tarpvalstybiniai sandoriai tarp grupės viduje esančių bendrovių, kurioms priklauso ir FFT, gali būti suskirstyti į dvi pagrindines kategorijas: — Sandoriai tarp iždo bendrovių (tarpsektoriniai): — T1 – paskolos tarp bendrovių nuo FFT iki FF: FFT finansavimo šaltiniai yra pagrįsti obligacijomis, banko kreditų linijomis ir grupės bendrovių indėliais, — T2 – paskolos tarp bendrovių nuo FFNA iki FFT: pagrindinis FFNA finansavimo šaltinis yra su garantijomis išleistos obligacijos. — Sandoriai tarp iždo bendrovių ir „Fiat“ grupės bendrovių (grupės viduje): — T3 – sandoriai (paskolos / indėliai) tarp FFT ir kitose šalyse (daugiausia Europoje) įsikūrusių grupės bendrovių, — T4 – „Fiat S.p.A.“ suteiktos garantijos (16) FFT ir FFNA išleistoms obligacijoms, obligacijoms dvišalėms kreditų linijoms ir ad hoc finansavimo programoms (konkrečiai – Prancūzijoje FFT skirti komerciniai vekseliai).

(41) Iliustracijoje apibūdintos finansavimo operacijos (nuo T1 iki T3). Pagrindiniai tarpvalstybiniai sandoriai grupės viduje

(42) Kalbant apie įvykdytas funkcijas, FFT aktyviai dalyvauja rinkos finansavimo veikloje ir investuoja grynuosius pinigus, palaiko santykius su finansų rinkos veikėjais, teikia koordinavimo paslaugas ir patarimus finansų klausimais bei iždo valdymo paslaugas grupės bendrovėms, teikia trumpalaikį ir vidutinės trukmės finansavimą ir koordinuoja ryšius su kitomis finansų bendrovėmis.

(43) FFT, finansuodama rinkoje ir vykdydama grynųjų pinigų investavimą, sutelkia lėšas grupės bendrovių augimui, kad paskui jas galėtų investuoti. Finansinės rizikos valdymo požiūriu FFT laikosi atitinkamų grupės vidaus politikos nustatytų gairių dėl valiutų kursų rizikos. FFT yra finansuojama tokiomis priemonėmis kaip obligacijų emisija (per Global Medium Term Note (GMTN) programą, kurioje FFT kartu su FFNA ir FFC yra obligacijų emitentė), terminuotos bankų paskolos, paveiktos ir nepaveiktos kredito linijos ir t. t. Grynųjų pinigų valdymo atžvilgiu FFT investuoja perteklines lėšas į pirmaujančias bankų institucijas ir likvidumo fondus.

(44) Kalbant apie valiutų kursų riziką, FFT daugiausia taiko išankstinius valiutos keitimo ir valiutos apsikeitimo sandorius. Valiutų kursų rizika labiausiai yra susijusi su skirtinga turto ir įsipareigojimų trukme bei valdymu. FFT daugiausia naudoja palūkanų normos apsikeitimo sandorius (IRS) ir išankstinius palūkanų normos sandorius (FRA).

(45) Kalbant apie santykius su kitais rinkos veikėjais, FFT kartu su FF bendradarbiauja su finansų rinkomis ir įstaigomis joms teikdama informaciją ir duomenis apie grupę, remdamasi jos mokumu ir finansine padėtimi.

(46) Koordinavimo paslaugų ir finansinių patarimų grupės bendrovėms atžvilgiu FFT yra patikėta joms suteikti finansinę pagalbą, išnagrinėti jų finansų poreikius ir kontroliuoti finansinių produktų veiklos rezultatus grupės bendrovių poreikių kontekste.

(47) FFT stebi grupės bendrovių pinigų srautus, finansavimo poreikius ir likvidumą, siekdama optimizuoti grupės nuosavų lėšų naudingumą ir veiksmingumą. FFT prižiūri Jungtinės Karalystės, Danijos, Belgijos, Nyderlandų, Šveicarijos, Austrijos, Vokietijos ir Ispanijos iždų centrinio valdymo struktūras. Kiekvieną dieną atskirų šalių pardavimas yra centralizuojamas centrinėje FFT sąskaitoje, siekiant valdyti visą finansinę padėtį. Kalbant konkrečiau, grupės įmonių bankuose laikomose sąskaitose, vykdant įprastą veiklą, visą dieną gaunami ir atliekami mokėjimai. Dienos pabaigoje grupės bendrovių sąskaitų likučiai būna teigiami arba neigiami. Abiem atvejais jie yra automatiškai padengiami iš kiekvienoje šalyje atidarytos centrinės FFT sąskaitos. Tada, vykdant pavedimus rankiniu būdu, įplaukiančios arba išplaukiančios sumos iš skirtingų centrinių nacionalinių sąskaitų yra nukreipiamos į vieną centrinę sąskaitą. Todėl kiekvieną dieną grupės einamosios sąskaitos yra prilyginamos nuliui. Atsižvelgiant į dienos einamųjų sąskaitų poziciją, grupės bendrovės, dalyvaujančios iždo centralizavimo režime, pagal tarp bendrovių galiojančią įkainių struktūrą gauna arba išmoka palūkanas.

(48) Grupės viduje paskolų palūkanų norma yra fiksuojama kaip grupės vidutinė svertinė kapitalo vertė, prie kurios pridedamas skirtumas. Indėlių palūkanų norma fiksuojama ties grupės likvidumo politikos nustatyta nerizikinga terminuotų indėlių bankuose palūkanų norma.

(49) Grupės bendrovių trumpalaikio ir vidutinės trukmės finansavimo bei koordinavimo su kitomis finansų bendrovėmis atžvilgiu FFT veikia taip: trumpalaikio finansavimo atveju FFT grupės bendrovėms suteikia lėšas, kurios dideliais kiekiais buvo skiriamos didmeninės reguliuojamos rinkos (obligacijų rinkos) sąlygomis arba vedant derybas su finansų įstaigomis; vidutinės trukmės finansavimo atveju lėšos yra vis iš naujo pervedamos tarp finansų įstaigų siekiant patenkinti grupės bendrovių poreikius nesinaudojant rinka tol, kol bendra grupės finansinė padėtis teigiama.

(50) Pagrindinė rizika, akcentuojama ataskaitoje dėl sandorių kainodaros, su kuria paprastai susiduria iždo bendrovės, yra tokia: — Rinkos rizika: FFT reguliariai įvertina savo patiriamą valiutų kursų riziką, kad ji būtų visiškai padengta, ir apsisaugo nuo tokios rizikos naudodama grupės rizikos valdymo politikos sukurtas finansines priemones. Priemonės, naudojamos šiai rizikai padengti, yra įprastinis valiutos apsikeitimas, išankstiniai užsienio valiutos keitimo ir palūkanų normos apsikeitimo sandoriai. — Kredito rizika, susijusi su indėliais bankuose arba kitomis panašiomis trumpalaikėmis investicijomis: ataskaitoje dėl sandorių kainodaros teigiama, jog rizika yra sumažėjusi dėl to, kad FFT veda derybas tik su didelėmis finansų įstaigomis ir diferencijuoja grynųjų pinigų paskirstymą. Grupės turtui tokia rizika negresia, nes grupė yra suinteresuota finansiškai palaikyti visas grupės bendroves (17); iki šiol grupėje nepasitaikė nemokumo atvejų; grupės bendrovės nėra užregistravusios atidėjinių dėl blogų paskolų grupės įsiskolinimui. — Sandorio šalies rizika, susijusi su išvestinių finansinių priemonių turtu, laikomu trečiosiose šalyse (bankuose): ši rizika yra sumažėjusi, nes FFT veda derybas tik su didelėmis finansų įstaigomis ir išvestinių finansinių priemonių turto operacijos yra paskirstytos po daug įstaigų. Dėl minėtų priežasčių grupės turtui rizika negresia. — Operacinė rizika: FFT finansines operacijas vykdo remdamasi „Fiat S.p.A.“ nustatytomis gairėmis. Siekiant išvengti bet kokių pažeidimų kasdieniuose procesuose, finansinė veikla nuolat stebima ir jai taikomos rizikos valdymo kontrolės procedūros.

(51) FFT valdo didelę dalį finansinio turto, kuris daugiausia yra susijęs su paskolomis tarp grupės bendrovių, su grupės bendrovių įsipareigojimais ir (mažesniu mastu) su bankų indėliais. FFT naudoja informacines sistemas, būtinas kasdienei veiklai vykdyti ir finansinių rinkų rezultatams stebėti.

2.2. Ginčijamas sprendimas dėl mokesčių

(52) Šis sprendimas yra susijęs su FFT išankstine kainodaros tvarka, sprendimu dėl mokesčių dėl sandorių kainodaros, kurią Liuksemburgas pritaikė FFT 2012 m. rugsėjo 3 d. laiške. Ginčijamas sprendimas dėl mokesčių patvirtina „Fiat“ grupės mokesčių patarėjo pasiūlytą FFT pelno paskirstymo metodą „Fiat“ grupės viduje ir leidžia FFT kiekvienais metais nustatyti, kokio dydžio pelno mokestį pervesti Liuksemburgui.

2.2.1. FFT išankstinė kainodaros tvarka

(53) Dokumentus, kuriuos Liuksemburgas pateikė Komisijai kaip būtinus remiantis ginčijamu sprendimu dėl mokesčių, sudaro du laiškai ir 9 konstatuojamojoje dalyje numatyta ataskaita dėl sandorių kainos.

(54) 2012 m. rugsėjo 3 d. laišku Liuksemburgo mokesčių administratorius patvirtino, kad „sandorių kainos analizė buvo atlikta remiantis 2011 m. sausio 28 d. aplinkraščiu 164/2 ir neprieštarauja įprastinių rinkos sąlygų principui“ (sic). Kitaip tariant, Liuksemburgo mokesčių administratorius pripažino, jog finansų patarėjo atlikta sandorių kainų analizė, pateikta ataskaitoje dėl sandorių kainodaros, rodo, kad yra reikalingas atlygis įprastomis rinkos sąlygomis už FFT vykdomas funkcijas ir prisiimamą riziką. Ataskaitoje dėl sandorių kainodaros ir ginčijamame sprendime dėl mokesčių numatytas FFT „atlygis įprastomis rinkos sąlygomis“ yra toks: „Sandorių kainodaros tyrime numatomas tinkamas atlygis už nuosavas lėšas, kurios gali patirti riziką, siekiant atlyginti už bendrovės vykdytas 2,542 milijono EUR vertės funkcijas, kurioms yra numatytas +/- 10 % nuokrypis.“ Remiantis šiuo atlygiu, FFT grynajam pelnui taikomas įprastas 28,80 % Liuksemburgo įmonių apmokestinimo tarifas. Laiške, be kita ko, nurodoma, kad mokesčių administratoriaus priimto sprendimo privaloma laikytis 5 metus (t. y. nuo 2012 iki 2016 m.) (18).

2.2.2. Ataskaita dėl sandorių kainodaros

(55) Remiantis ataskaita dėl sandorių kainodaros, pats tinkamiausias metodas FFT apmokestinamajam pelnui „Fiat“ grupės viduje nustatyti yra sandorio kainų skirtumo perviršio metodas (pranc. MTMN). Pasak mokesčių patarėjo, MTMN yra ypač tinkamas, nes sandorio metu viena šalis neteikia vienodų ir vertingų įnašų. Kadangi, pasak mokesčių patarėjo, FFT teikia tik finansines paslaugas, šis metodas yra pats tinkamiausias siekiant nustatyti kainas, įprastomis rinkos sąlygomis atitinkančias sandorių kainodarai taikomus EBPO principus. Be to, kadangi FFT savo funkcijas vykdo tik „Fiat“ grupės bendrovėms, kurios negauna jokių panašaus pobūdžio paslaugų iš trečiųjų šalių, neįmanoma atlikti vidinio palyginimo. Todėl mokesčių patarėjas mano, kad tinkamiau vykdyti išorinį palyginimą nustatant kainų skirtumo perviršį, susidariusį nepriklausomoms bendrovėms vykdant palyginamus sandorius (19).

(56) Ataskaitoje dėl sandorių kainodaros mokesčių patarėjas nustato FFT mokėtiną atlyginimą, kurį sudaro apmokestinamasis pelnas FFT reikalingo kapitalo atžvilgiu, kad ji galėtų vykdyti savo funkcijas ir prisiimti su naudojamu turtu susijusią riziką (20).

(57) Šis atlyginimas yra nustatomas taip: i) įvertinant FFT „nuosavas lėšas, kurios gali patirti riziką“; ii) nustatant, kokios FFT priklausančios lėšos yra naudojamos jos funkcijoms vykdyti ir finansinėms investicijoms remti; iii) įvertinant numatomą atlyginimą už FFT „lėšas, kurios gali patirti riziką“ kapitalo įkainojimo modeliu (angl. CAPM) (21) ir nustatant grąžą, skirtą nuosavoms lėšoms, panaudotoms vykdant funkcijas, kompensuoti; ir iv) apskaičiuojant bendrą FFT leistiną grąžą, kuria būtų atlyginama už prisiimamą riziką ir vykdomas funkcijas, derinant i ir iii etapų rezultatus.

(58) Remdamasis ataskaitoje dėl sandorių kainodaros pateikta funkcine analize, mokesčių patarėjas mano, kad i etape FFT prisiima operacinę riziką, kredito ir sandorio šalies įsipareigojimų nevykdymo riziką, tačiau FFT patiriama valiutų rizika yra lygi nuliui. Taikydamas Bazelio II sistemą (22) pagal analogiją (23), mokesčių patarėjas numatė minimalius FFT nuosavų lėšų reikalavimus, kad būtų galima padengti operacinę riziką, sandorio šalies įsipareigojimų nevykdymo riziką, kredito riziką ir valiutų riziką taip, kaip nurodyta toliau: — operacinė rizika: 15 %* (indėlių bankuose kredito palūkanos – indėlių bankuose skolos palūkanos), — sandorio šalies įsipareigojimų nevykdymo rizika: 20 %* 6 %* (rizika ateityje + išvestinių finansinių priemonių tikroji teigiama vertė), — kredito rizika: 20 %* 6 %* įsiskolinimai trečiosioms šalims (metinis vidurkis).

(59) Šie skaičiai rodo tai, ką finansų patarėjas vadina „nuosavomis FFT lėšomis, kurios gali patirti riziką“, kurios pagal FFT finansų patarėjo taikomą Bazelio II sistemą atitinka FFT hipotetines reguliuojamas nuosavas lėšas, apibendrintas 1 lentelėje. 1 lentelė Minimalūs FFT nuosavų lėšų reikalavimai (tūkstančiais EUR) Minimalūs nuosavų lėšų reikalavimai 2011 Operacinė rizika 938 Sandorio šalies įsipareigojimų neįvykdymo rizika 2 603 Valiutos rizika 0 Kredito rizika 24 982 Minimalūs nuosavų lėšų reikalavimai pagal Bazelio II sistemą 28 523

(60) Tai, kas ataskaitoje dėl sandorių kainodaros vadinama „nuosavomis lėšomis, skirtomis funkcijoms vykdyti“ (24), ii etape yra apskaičiuojama iš visų FFT nuosavų lėšų, pagal Bazelio II sistemos nuostatas atimant minimalių reikalaujamų nuosavų lėšų dalį, numatytą mokesčių patarėjo, ir nuosavų FFT lėšų dalį, naudojamą finansinėms investicijoms į FFNA ir FFC remti.

(61) Pasak FFT mokesčių patarėjo, 2011 m. FFT nuosavas kapitalas siekė 287,5 milijono EUR, iš kurių: — 28,5 milijono EUR yra minimalūs nuosavų lėšų reikalavimai pagal Bazelio II sistemos nuostatas, skirti FFT prisiimamai rizikai padengti („minimalios lėšos, kurios gali patirti riziką“ (25)), — 165,2 milijono EUR yra sunaudojami FFT dalyvavimui FFNA kompensuoti (26) („nuosavos lėšos, padengiančios finansines investicijas į FFNA ir FFC“), ir — nuosavos lėšos, naudojamos funkcijoms vykdyti, sudaro 93,7 milijono EUR („nuosavos lėšos, padengiančios vykdomų funkcijų išlaidas“ (27)).

(62) 2 lentelėje nurodoma, kaip yra paskirstytas bendras FFT nuosavas kapitalas, kaip nurodyta mokesčių patarėjo ataskaitoje dėl sandorių kainodaros. 2 lentelė FFT nuosavo kapitalo paskirstymas (tūkstančiais EUR) Mokesčių patarėjo FFT nuosavo kapitalo paskirstymas Nuosavas kapitalas 2011 m. Minimalios nuosavos lėšos, kurios gali patirti riziką 28 523 Nuosavos lėšos, padengiančios finansines investicijas į FFNA ir FFC 165 244 Nuosavos lėšos, padengiančios vykdomas funkcijas 93 710 Iš viso nuosavo kapitalo 287 477

(63) iii etape mokesčių patarėjas visų pirma siūlo grąžinti FFT nuosavo kapitalo dalį, kurią jis apibrėžia kaip „minimalų nuosavą kapitalą, kuris gali patirti riziką“. Šis kapitalas atitinka FFT reguliuojamas hipotetines lėšas, kaip mokesčių patarėjas jas apibūdina i etape, įvertindamas nuosavo kapitalo grąžą, kurią investuotojai tikėjosi gauti („tikėtina kapitalo grąža prieš mokesčius“) pagal kapitalo įkainojimo modelį, arba: tikėtina kapitalo grąža prieš mokesčius = (nerizikinga palūkanų norma + β × nuosavų lėšų rizikos priemoka) / (1 – mokesčių tarifas)

(64) Taikydamas kapitalo įkainojimo modelį, FFT mokesčių patarėjas naudojo šiuos kintamuosius: — nerizikinga palūkanų norma – 2,85 % (Vokietijos federalinės dešimties metų trukmės „Bund“ paskolos 2011 m. metinis vidurkis), — beta (β) kintamasis, lygus 0,29, numatytas (28) remiantis informacija apie 66 palyginamas bendroves, vykdančias finansų veiklą, pateikta A. Damoradan svetainėje (29), — 5 % nuosavo kapitalo rizikos priemoka Liuksemburgui, nurodyta A. Damoradan svetainėje (atnaujinta 2011 m. liepą), — 28,80 % Liuksemburgo mokesčių tarifas.

(65) Taikydamas šiuos kintamuosius 63 konstatuojamojoje dalyje nurodytoje formulėje, FFT mokesčių patarėjas apskaičiavo 6,05 % „nuosavo kapitalo grąžą, kurią investuotojai tikėjosi gauti“.

(66) 3 lentelėje pateikiamas FFT mokesčių patarėjo atrinktų bendrovių sąrašas pagal tai, kaip palyginamos bendrovės nepriklausomai veikė finansų sektoriuje, ir jų beta kintamųjų, panaudotų apskaičiuojant beta koeficientus, naudotinus kapitalo įkainojimo modelyje, sąrašas. 3 lentelė Palyginamų bendrovių, teikiančių finansines paslaugas, sąrašas Bendrovės pavadinimas Beta kintamasis „ING Groep NV“ (EXTAM:INGA) 3,00 „UBS AG“ (SWX:UBSN) 1,80 „Wüstenrot & Württembergische AG“ (XTRA:WUW) 0,41 „Deutsche Börse AG“ (XTRA:DB1) 1,28 „Oslo Bors VPS Holding ASA“ (OTCNO:OSLO) 0,13 „London Stock Exchange Group“ (LSE:LSE) 1,24 „Fimalac SA“ (ENXTPA:FIM) 0,68 „International Personal FinancePlc“ (LSE:IPF) 1,92 „GrenkeLeasing AG“ (XTRA:GLJ) 0,55 „Mittel S.p.A“ (CM:MIT) 0,93 „GlobeOp Financial Services SA“ (LSE:GO) 0,56 „KBC Ancora“ (ENXTBR:KBCA) 3,61 „Aktiv Kapital ASA“ (OB:AIK) 0,25 „IG Group Holdings Plc“ (LSE:IGG) 0,75 „IFG Group plc“ (LSE: IFP) 1,11 „Conafi Prestito S.p.A.“ (CM:CNP) 0,74 „NEOVIA Financial Plc“ (AIM:NEC) 0,60 „H&T Group Plc“ (AIM:HAT) – 0,11 „Hesse Newman Capital AG“ (XTRA:RTM) 0,29 „Acta Holding ASA“ (OB:ACTA) 1,70 „Manx Financial Group PLC“ (AIM:MFX) 0,30 „PLUS Markets Group plc“ (AIM:PMK) – 0,05 „Law Debenture Corp. Plc“ (LSE:LVVDB) 0,95 „Hypoport AG“ (DB:HYQ) 0,70 „Perrot Duval Holding SA“ (SWX:PEDP) 0,16 „Albemarie & Bond Holdings plc“ (AIM:ABM) 0,21 „MCB Finance Group plc“ (AIM:MCRB) Netaikoma „Brightside Group plc“ (AIM:BRT) 0,11 „DF Deutsche Forfait AG“ (DB:DE6) 0,83 „Autobank AG“ (DB:AW2) Netaikoma „Ambrian capital plc“ (AIM:AMBR) 0,83 „Gruppo MutuiOnline S.p.A“ (CM:MOL) 0,77 „Park Group plc“ (AIM:PKG) 0,09 „OVB Holding AG“ (XTRA:O4B) – 0,19 „Albis Leasing AG“ (DB:ALG) 0,57 „Hellenic Exchanges SA“ (ATSE:EXAE) 1,42 „FORIS AG“ (XTRA:FRS) 0,20 „Creon Corporation Plc“ (AIM:CRO) 2,03 „Investeringsselskabet Luxor A/S“ (CPSE:LUXOR B) 0,50 „Univerma AG“ Netaikoma „OFL AnlagenLeasing AG“ (DB:OFL) 0,86 „Ideal GroupSA“ (ATSE:INTEK) Netaikoma „Nøtterø SpareBank“ (OB:NTSG) 0,20 „Apulia Prontoprestitio S.p.A.“ (CM:APP) 1,07 „Ultimate Finance Group plc“ (AIM:UFG) 0,54 „Dresdner Factoring AG“ (XTRA:D2F) 0,42 „Heidelberger Beteiligungsholding AG“ (DB:IPO) 0,14 „ABC Arbitrage SA“ (ENXTPA:ABCA) 0,48 „Baydonhill plc“ (AIM:BHL) 0,04 „London Capital Group Holdings plc“ (AIM:LCG) 0,72 „Imarex ASA“ (OB:IMAREX) 0,48 „Toscana Finanza S.p.A.“ (CM:TF) 0,49 „Banca Finnat Euramerica S.p.A.“ (CM:BFE) 0,79 „S&U plc“ (LSE:SUS) 0,27 „Bolsas y Mercados Españoles SA“ (CATS:BME) 0,97 „Banca IFIS S.p.A.“ (CM:IF) 0,69 „Paris Orleans SA“ (ENXTPA:PAOR) 0,60 „SNS Reaal NV“ (ENXTAM:SR) 2,37 „Close Brothers Group plc“ (LSE:CBG) 0,94 „Provident Fiancial plc“ (LSE:PFG) 0,35 „Pohola Bank plc“ (HLSE:POH1S) 1,43 „Investec plc“ (LSE:INVP) 1,73 „Banque Nationale de Belgique SA“ (ENXTBR:BNB) 0,49 „Credit Suisse Group“ (SWX:CSGN) 1,43 „Deutsche Bank AG“ (DB:DBK) 1,98 „Schweizerische Nationalbank“ (SWX:SNBN) 0,22 Šaltinis: Damodaran

(67) 4 lentelėje parodomas FFT mokesčių patarėjo atrinktų palyginamų bendrovių beta kintamųjų „intervalas įprastomis rinkos sąlygomis“. 4 lentelė Palyginamų bendrovių beta kintamųjų intervalas įprastomis rinkos sąlygomis Intervalas įprastomis rinkos sąlygomis Beta kintamieji Bendrovių skaičius 66 Maksimalus 3,61 90-as procentilis 1,79 75-as procentilis 1,04 Mediana 0,64 25-as procentilis 0,29 10-as procentilis 0,13 Minimalus 0,19

(68) Tuomet FFT mokesčių patarėjas siūlo atlyginti FFT nuosavo kapitalo dalį, kurią jis 2 lentelėje vadina „nuosavomis lėšomis, padengiančiomis vykdomų funkcijų išlaidas“ ir kuri atitinka ii etape nurodytą „nuosavą kapitalą, skirtą funkcijoms vykdyti“, naudojant trumpalaikiams indėliams taikomą rinkos palūkanų normą (30), kuri, pasak mokesčių patarėjo, būtų lygi 0,87 %.

(69) FFT mokesčių patarėjas siūlo neatlyginti FFT nuosavo kapitalo dalies, kurią jis apibrėžia kaip padengiančią FFT finansines investicijas į FFNA ir FFC ir kuri 2 lentelėje vadinama „nuosavu kapitalu, padengiančiu finansines investicijas į FFNA ir FFC“, t. y. kad apmokestinimo tikslais tos dalies atlyginimas būtų lygus nuliui.

(70) Galiausiai iv etape mokesčių patarėjas suskaičiuoja bendrą FFT atlygintiną sumą už jos iždo ir finansavimo veiklą bei prisiimamą riziką. Ši suma susideda iš šių elementų, išdėstytų pirmiau nurodytuose i–iii etapuose: — „rizikos atlyginimo“, apskaičiuojamo reglamentuojamas hipotetines nuosavas lėšas, kurios, mokesčių patarėjo vertinimu, analogiškai ii etapui pritaikius Bazelio II sistemą, yra lygios 28 500 000 EUR, padauginus iš tikėtinos grąžos prieš mokesčius, kuri, mokesčių patarėjo vertinimu, analogiškai iii etapui pritaikius kapitalo įkainojimo modelį, yra lygi 6,05 %, ir — „atlyginimo už vykdomas funkcijas“, kuris apskaičiuojamas sumą, kurią mokesčių patarėjas laiko FFT nuosavomis lėšomis, naudojamomis savo funkcijoms vykdyti, ir kuri ii etape yra įvertinta 93 710 000 EUR, padauginus iš trumpalaikiams indėliams taikomos rinkos palūkanų normos, kuri, pasak FFT mokesčių patarėjo, iii etape yra lygi 0,87 %.

(71) 5 lentelėje parodomas mokesčio patarėjo numatomas bendras FFT leidžiamas pajamingumas Liuksemburgui mokėtinų mokesčių atžvilgiu. 5 lentelė Numatoma FFT mokesčio bazė (tūkstančiais EUR) Nuosavo kapitalo grąža 2011 m. pelnas neatskaičius mokesčių Rizikos atlygis 1 726 Atlygis už vykdomas funkcijas 816 Atlygis už nuosavas lėšas, padengiančias finansines investicijas į FFNA ir FFC (31) 0 Bendras pelnas neatskaičius mokesčių 2 542

(72) 2,542 milijono EUR suma atitinka ginčijamame sprendime dėl mokesčių numatytą sumą, kurią Liuksemburgo mokesčių administratorius laiko atlygiu įprastomis rinkos sąlygomis (32).

(73) 6 lentelėje apibendrinamos 58–72 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos FFT mokesčių patarėjo išvados po minėtų i–iv etapų. 6 lentelė Minimalių reikalaujamų FFT nuosavų lėšų ir įtakos pelnui iki mokesčių apskaičiavimas Minimalūs nuosavų lėšų reikalavimai FFT 2011 (tūkst. EUR) Operacinė rizika 938 a Sandorio šalies įsipareigojimų neįvykdymo rizika 2 603 b Valiutos rizika 0 c Kredito rizika 24 982 d Minimalūs nuosavų lėšų reikalavimai 28 523 e = a + b + c + d Nuosavos lėšos, kompensuojamos dalyvavimo palūkanomis 165 244 x Perviršinės nuosavos lėšos 93 710 f = g – e – x Nuosavas kapitalas 287 477 g Grynojo pelno rodiklis Tikėtina nuosavo kapitalo grąža 6,05 % h Trumpalaikių palūkanų norma 0,87 % i Nuosavo kapitalo grąža Rizikos atlygis 1 726 k = h * e Atlygis už vykdomas funkcijas 816 j = i * f Bendras pelnas neatskaičius mokesčių 2 542 l = k + j a = 15 %* (finansinės pajamos iš indėlių bankuose – bankų paskolų finansavimo išlaidos) b = 20 %* 6 %* (rizika ateityje + išvestinių finansinių priemonių, laikomų trečiosiose šalyse, tikroji teigiama vertė) c = 100 % padengta išvestinėmis priemonėmis d = 20 %* 6 %* įsiskolinimai trečiosioms šalims (metinis vidurkis). h = numatytas naudojant kapitalo įkainojimo modelį i = 2011 m. EONIA (euro vienos nakties palūkanų vidurkio indekso) metinis vidurkis Pastaba: pagrindinė prielaida yra tai, kad nėra kredito rizikos / sandorio šalies įsipareigojimo nevykdymo rizikos grupės bendrovių vykdomoms operacijoms.

2.3. Liuksemburgo gairių dėl sandorių kainodaros aprašymas

(74) Sprendimas dėl mokesčių FFT buvo priimtas remiantis Liuksemburgo pajamų mokesčio kodekso 164 straipsnio 3 dalimi (iš dalies pakeistas 1967 m. gruodžio 4 d. Įstatymas dėl pajamų mokesčio (L. I. R.)) ir 2011 m. sausio 28 d. L. I. R. aplinkraščiu Nr. 164/2 (toliau – „aplinkraštis“) (33).

2.3.1. Liuksemburgo pajamų mokesčio kodekso 164 straipsnis

(75) L. I. R. 164 straipsnio 3 dalyje numatoma, kad „[a]pmokestinamosios pajamos apima ir paslėpto pelno paskirstymą. Paslėpto pelno paskirstymas vyksta ypač tada, kai bendrovės dalininkas, akcininkas ar suinteresuotoji šalis tiesiogiai ar netiesiogiai gauna naudos iš bendrovės ar asociacijos, kurios nebūdamas bendrovės dalininku, akcininku ar suinteresuotąja šalimi jis negautų“. Šia nuostata Liuksemburgo mokesčių teisėje pritaikomas įprastų rinkos sąlygų principas, pagal kurį sandoriai tarp tos pačios grupės bendrovių turi būti atlyginami taip pat kaip ir sandoriai tarp nepriklausomų bendrovių, panašiomis aplinkybėmis veikiančių įprastomis rinkos sąlygomis.

2.3.2. L. I. R. aplinkraštis Nr. 164/2

(76) L. I. R. 164 straipsnio 3 dalis yra patikslinta aplinkraščiu, kurio 1 skirsnyje yra apibrėžiamos sąvokos „grupės finansų bendrovės“ (34), „sandorių finansavimas grupės viduje“ (35) ir „susijusios įmonės“ (36).

(77) 2 skirsnio „Bendrosios nuostatos“ pradžioje aprašomos paslaugos grupės viduje, kurioms yra taikomas aplinkraštis: „Paslauga grupės viduje (įskaitant sandorių finansavimą grupės viduje) buvo suteikta, jeigu panašiomis aplinkybėmis nepriklausoma įmonė buvo pasirengusi mokėti kitai nepriklausomai įmonei už tokios veiklos vykdymą arba jeigu ji pati įvykdė tą veiklą.“ Aplinkraščio 2 skirsnyje taip pat aprašomas įprastų rinkos sąlygų principas taip, kaip jis yra apibrėžtas EBPO principuose, taikomuose sandorių kainodaros srityje ir perkeltuose į nacionalinę teisę. Šiuo klausimu aplinkraštyje nurodoma, kad „[j]eigu buvo suteikta paslauga grupės viduje ar atlikti kitokie perdavimai grupės viduje, reikia nustatyti, ar sutartas atlygis neprieštarauja įprastų rinkos sąlygų principui, t. y. ar atitinka nepriklausomų įmonių panašiomis aplinkybėmis taikomą ir priimtą kainą“ (37).

(78) Nagrinėjant nuorodą į „panašias aplinkybes“ aplinkraštyje patikslinama, kad palyginamumo analizėje turi būti tokie elementai kaip „suteiktų prekių ar paslaugų charakteristikos, šalių atliekamos funkcijos, sutarties sąlygos, šalių ekonominės aplinkybės ir jų taikomos pramoninės ar komercinės strategijos“ (38).

(79) Aplinkraščio 3 skirsnyje paaiškinama, kaip apibrėžti atlygį įprastomis rinkos sąlygomis, ypač kai kalbama apie grupės finansų bendroves. Bendrovių vykdomos funkcijos, nuo kurių priklauso kiekvienos bendrovės atlygis, remiantis aplinkraščiu, turi būti palyginamos su nepriklausomų finansų įstaigų, kurias prižiūri Finansų sektoriaus priežiūros komisija, atliekamomis funkcijomis. Be to, atlygis už vykdomas funkcijas įprastomis rinkos sąlygomis (atsižvelgiant į naudojamą turtą ir prisiimamą riziką) „turėtų būti pagrįstas šių įstaigų prašomu atlygiu už panašias kredito operacijas“ (39).

(80) Be to, finansų įstaigos, prieš suteikdamos kreditą arba išankstinį finansavimą, atlieka rizikos analizę, įvertindamos su sandoriu susijusią finansinę riziką, paskolą gaunančiai įmonei gresiančią riziką ir struktūrinę riziką. Su paskolų teikimu susijusių išlaidų atžvilgiu į papildomas išlaidas, be kita ko, turi būti įtrauktos „papildomos išlaidos, patiriamos siekiant laikytis mokumo reikalavimų, papildomos išlaidos, susijusios su kredito rizika, aptarnavimo mokesčiai ar papildomos išlaidos, susijusios su valiutų kursu“ (40). Kredito rizika nustatoma remiantis kredito sutarties sąlygomis ir rizikos analizės rezultatais.

(81) Galiausiai, remiantis aplinkraščiu, nepriklausomi finansinių paslaugų teikėjai savo atlygio dydį paprastai nustato pagal skolinamų pinigų sumą arba pagal realią valdomų lėšų vertę. Taip pat, sekdamos nepriklausomų paslaugų teikėjų pavyzdžiu, „grupės finansų bendrovės, vykdančios kredito operacijas grupės viduje, taip pat prieš teikdamos kreditą susijusiai įmonei, turėtų atlikti rizikos analizę ir atsižvelgti į visus kitus veiksnius, kurie gali turėti įtakos nustatant sandorių kainą“ (41).

(82) Aplinkraščio 4 skirsnyje patikslinama, kad mokesčių įstaigos pateikia jas siejančią informaciją tik tuomet, jei atitinkama bendrovė iš tiesų yra Liuksemburge. Jame taip pat išvardijamos įvairios sąlygos, kurias turi įvykdyti grupės finansų bendrovė, kad ji būtų laikoma iš tiesų esančia šalyje. Ypač bendrovės nuosavas kapitalas turi būti adekvatus vykdomoms funkcijoms (atsižvelgiant į naudojamą turtą ir prisiimamą riziką), o nuosavo kapitalo suma turi sudaryti mažiausiai 1 % nominalios suteikto (-ų) kredito (-ų) sumos arba 2 milijonus EUR.

(83) Taip pat aplinkraštyje nurodoma, kokią informaciją ir dokumentus reikia pateikti, norint gauti informaciją, kuria būtų įpareigojamas mokesčių administratorius. Įpareigojančiame prašyme pateikti informaciją, be kita ko, turi būti „sandorių kainų tyrimas, atitinkantis EBPO paskelbtus principus šioje srityje, kartu su išsamiu siūlomo metodo aprašymu bei detalia šiuo metodu grindžiama informacija ir analizėmis, pavyzdžiui, palyginamųjų dydžių nustatymas ir rezultatų, kurių norima pasiekti, spektras“ (42). Galiausiai aplinkraštyje pažymima, kad sandorių kainodaros trukmė paprastai yra penkeri metai, nebent pasikeičia faktai ir aplinkybės, pakeičiami teisiniai reikalavimai, kuriais buvo pagrįstas sprendimas, arba pakeičiama viena iš pagrindinių sandorio charakteristikų (43).

2.4. EBPO gairių dėl sandorių kainodaros aprašymas

(84) Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija (EBPO) teikia savo valstybėms narėms gaires mokesčių srityje, išdėstytas jos „sandorių kainodaros gairėse“ (EBPO sandorių kainodaros gairės). Tai yra neprivalomas teisės aktas, kuriame pateikiamos sandorių kainodaros gairės (44).

(85) Sandorių kainodara reiškia komerciniams sandoriams tarp skirtingų tos pačios grupės bendrovių taikomas kainas. Daugiašalės bendrovės turi finansinę paskatą skirti kuo mažiau pelno teritorijoms, kuriose tokiam pelnui taikomi didesni mokesčiai. Dėl to gali pernelyg padidėti sandorių kainos ir tai neturi būti laikoma apmokestinamųjų pajamų apskaičiavimo pagrindu. Siekiant išvengti šios problemos, mokesčių administratoriai turėtų pritarti sandorių kainodarai tarp tos pačios grupės bendrovių tik tuomet, jei už tuos sandorius yra atlyginama taip, tarsi jie būtų vykdomi tarp nepriklausomų bendrovių, veikiančių panašiomis įprastomis rinkos sąlygomis (45). Tai vadinama „įprastų rinkos sąlygų principu“.

(86) Įprastų rinkos sąlygų principas yra įtvirtintas EBPO pavyzdinės mokesčių konvencijos 9 straipsnio 1 dalyje, kuri yra dvišalių mokesčių sutarčių, kuriose dalyvauja EBPO valstybės narės ir vis daugiau ne valstybių narių, pagrindas. 9 straipsnyje nurodyta, kad, „[k]adangi kiekvienu atveju tarp šių dviejų įmonių jų komerciniams ar finansiniams santykiams yra sudaromos ar nustatomos tokios sąlygos, kurios skiriasi nuo tų, kurios būtų sudarytos tarp dviejų nepriklausomų įmonių, tada visas pelnas, kuris, jei nebūtų šių sąlygų, būtų gautas vienoje iš šių įmonių, bet dėl šių sąlygų nebuvo gautas, gali būti įskaitytas į tos įmonės pelną ir atitinkamai apmokestinamas“.

(87) 1995 m. birželio 27 d. EBPO mokesčių komitetas patvirtino pirminę sandorių kainodaros gairių versiją (46). Ji vėliau buvo labai pataisyta 2010 m. liepos mėnesį (47). Kadangi gairės neprivalomos, EBPO valstybių narių mokesčių administratoriai yra tiesiog raginami jų laikytis. Tačiau apskritai jos laikomos pagrindu ir turi didelę įtaką EBPO valstybių narių (ir netgi ne narių) mokesčių praktikai. Be to, daugelyje EBPO valstybių narių šios gairės yra įgavusios įstatymo galią arba naudojamos kaip orientyras interpretuojant nacionalinius mokesčių teisės aktus. Komisija šiame sprendime EBPO sandorių kainodaros gaires mini todėl, kad šioje srityje jomis vadovaujamasi kaip pagrindu, atsiradusiu vykstant EBPO ekspertų diskusijoms. Šiomis gairėmis patikslinami būdai, kuriais siekiama spręsti bendras problemas, kylančias konkrečiose situacijose taikant įprastų rinkos sąlygų principą. Sandorių kainodaroje taikomi EBPO principai suteikia mokesčių administratoriams ir daugiašalėms įmonėms naudingas įprastų rinkos sąlygų principo taikymo gaires. Šiais principais taip pat akcentuojamas tarptautinis sutarimas dėl sandorių kainodaros.

(88) EBPO gairėse, taikomose sandorių kainodaros srityje, išvardijami penki būdai, kaip apytikriai apskaičiuoti sandorių kainas įprastomis rinkos sąlygomis ir kaip paskirstyti pelną tos pačios grupės bendrovėms: i) palyginamosios kainos metodas laisvojoje rinkoje (CUP metodas); ii) padidintų išlaidų metodas; iii) perpardavimo kainos metodas; iv) MTMN ir v) sandorio pelno paskirstymo metodas. Gairėse numatomas skirtumas tarp tradicinių, sandoriais pagrįstų metodų (trijų pirmųjų) ir sandorio pelno paskirstymo metodų (dviejų paskutiniųjų). Daugiašalės įmonės, nustatydamos sandorių kainą, gali laisvai taikyti gairėse neaprašytus metodus su sąlyga, kad tos kainos neprieštaraus įprastų rinkos sąlygų principui.

(89) CUP ir MTMN metodai yra labiausiai susiję su šiuo sprendimu, todėl išsamiau pristatyti 90–92 konstatuojamosiose dalyse.

(90) CUP metodu nustatytos prekių arba paslaugų pardavimo kainos vykdant kontroliuojamus sandorius (sandorius tarp dviejų viena su kita susijusių įmonių) palyginamos su kainomis, nustatytomis prekių ir paslaugų pardavimui, panašų sandorį vykdant panašioms aplinkybėms laisvojoje rinkoje (sandoriai tarp dviejų viena nuo kitos nepriklausomų įmonių).

(91) MTMN yra vienas iš „netiesioginių metodų“, naudojamų siekiant apytikriai apskaičiuoti sandorių kainas įprastomis rinkos sąlygomis ir paskirstyti pelną tos pačios grupės bendrovėms. Šis metodas labiau padeda numatyti galimą pelną taikant įprastų rinkos sąlygų principą, gaunamą iš visos veiklos bendrai, o ne iš atskirų sandorių. Jo tikslas yra ne nustatyti parduodamų prekių kainas, o numatyti, kokį pelną nepriklausomos bendrovės galėtų gauti iš veiklos, tokios kaip prekių pardavimas. Šiuo tikslu, taikant metodą, pasirenkamas tinkamas pagrindas („pelno lygio rodiklis“), toks kaip išlaidos, apyvarta arba fiksuotos investicijos, ir jam pritaikoma pelno norma, atitinkanti normą, pastebimą panašiuose laisvojoje rinkoje įvykdytuose sandoriuose.

(92) Kadangi MTMN metodu nenustatomos atskirų sandorių kainos, subjekto, kuriam taikomas šis metodas, apmokestinamosios pajamos gali neturėti tiesioginės įtakos kito tai pačiai grupei priklausančio subjekto apmokestinamosioms pajamoms. Todėl šis metodas skiriasi nuo CUP metodo, kuriuo sandorių kaina nustatoma kaip tam tikrų prekių ir paslaugų kaina, kurios tokį patį dydį tiek atitinkamas prekes ar paslaugas parduodanti bendrovė, tiek jas perkanti bendrovė vėliau įtraukia į apmokestinamąsias pajamas.

2.5. Papildoma informacija, pateikta pradėjus oficialią tyrimo procedūrą

2.5.1. 2014 m. rugsėjo 3 d. Liuksemburgo laiškas

(93) Atsakydamas į sprendime pradėti tyrimą išdėstytus klausimus, Liuksemburgas informavo Komisiją, kad „Fiat“ grupėje teikiami kreditai nėra ribojami.

(94) Liuksemburgas taip pateikė patikslinimus dėl vidutinių paskolų ir įsiskolinimų grupės viduje kainų 2011–2013 m. FFT teikiamoms paskoloms taikoma palūkanų norma yra […]. 2011 m. pabaigoje ji atitiko „Euribor“ ir [6–9 %] maržą. Vidutinė palūkanų norma, gauta iš grupės bendrovių einamųjų sąskaitų likučių 2012 ir 2013 m., buvo atitinkamai [6–9 %] ir [6–9 %]. 2011, 2012 ir 2013 m. vidutinė FFT mokama palūkanų norma už indėlius grupės viduje siekė atitinkamai [0–3 %], [0–3 %] ir [0–3 %] (vidutinės nustatyto dydžio sumos).

(95) Liuksemburgas taip pateikė savo poziciją dėl ginčijamame sprendime dėl mokesčių leistinos kapitalo grąžos. Jis ypač nurodė, kad už į akcijas investuotą kapitalą buvo atlyginta paskirstant dividendus ir kad pastarieji dėl savo pobūdžio nėra analizuojami iš sandorių kainodaros pozicijos, nes juos bendrovė gauna tik kaip akcininkė. Todėl į dividendus nėra atsižvelgiama siekiant nustatyti vykdomų funkcijų ir prisiimamos rizikos svarbą.

(96) Liuksemburgas taip pat paaiškino, kad visų FFT akcijų įsigijimas buvo finansuojamas iš nuosavų lėšų ir kad toks finansavimo būdas savaime reiškia, jog šios lėšos nebegali būti naudojamos kitai FFT patiriamai rizikai padengti.

(97) Liuksemburgas taip pat nurodė Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/48/EB 57 straipsnį (48), kuriuo remiantis į kredito įstaigų nekonsoliduotas nuosavas lėšas nėra įtraukiamos akcijos, esančios kitose kredito įstaigose, kurių kapitalas 10 % viršija pirmiau minėtų kredito įstaigų kapitalą.

(98) Taip pat Liuksemburgas pateikė nuorodą į Bazelio II sistemoje numatytą bazinio indikatoriaus metodą, pagal kurį trijų laikotarpių teigiamų metinių bendrųjų pajamų vidurkiui turi būti taikomas 15 % tarifas.

2.5.2. 2015 m. kovo 24 d. Liuksemburgo laiškas

(99) Atsakydamas į Komisijos prašymą pateikti sprendimų, skirtų mokesčių mokėtojams, esantiems panašioje situacijoje kaip FFT, pavyzdžių, Liuksemburgas 2015 m. kovo 24 d. laiške nurodė, kad FFT situacija yra labai specifiška. Pasak Liuksemburgo, taip yra todėl, kad, priešingai nei dauguma Liuksemburgo finansų įstaigų, kurios su marža skolina pinigus, gautus iš kitų grupės, kuriai jos priklauso, bendrovių, FFT yra lėšas rinkoje kaupianti finansų įstaiga.

(100) Be to, pasak Liuksemburgo mokesčių administratoriaus, kiekvieno mokesčių mokėtojo situacija yra pakankamai specifinė, todėl neįmanoma jo palyginti su kitais mokesčių mokėtojais. Todėl Liuksemburgo nacionalinėje teisėje yra tik viena sandorių kainodaros nuostata (t. y. L. I. R. 164 straipsnis), suteikianti mokesčių administratoriui galimybę kiekvienu atveju kiek įmanoma tiksliau nustatyti ekonominę padėtį, neatsižvelgiant į tai, ar yra, ar nėra priimtas sprendimas dėl mokesčių.

(101) Remdamasis FFT mokesčių deklaracijomis, Liuksemburgas taip pat pateikė bendrovės 2009–2013 m. mokesčio bazę (49), nurodytą 7 lentelėje. 7 lentelė FFT mokesčio bazė 2009–2013 m. laikotarpiu (EUR) 2009 2 643 424 2010 2 424 869 2011 2 600 416 2012 1 684 103 2013 2 095 969

(102) Liuksemburgo teigimu, iš 2013 m. FFT mokesčių deklaracijos paaiškėjo, jog sprendimo pradėti tyrimą 64 konstatuojamojoje dalyje pareikšti būgštavimai, kad mokesčio bazė nustatyta pagal intervalą nuo 2 288 000 EUR iki 2 796 000 EUR, neturi jokio pagrindo. Aišku, kad ginčijamas sprendimas dėl mokesčių leidžia naudoti tik pasirinktą metodą ir kad rinkos parametrai yra skirtingi.

(103) Galiausiai Komisijos prašymu Liuksemburgas taip pat pateikė visus ankstesnius sprendimus dėl mokesčių, kuriuos Liuksemburgo mokesčių administratorius taikė „Fiat“ grupės bendrovėms.

(104) Visų pirma, Liuksemburgo mokesčių administratoriaus patvirtintame 2009 m. gruodžio 9 d. prašyme dėl sprendimo buvo prašoma pritarimo FFT mokesčio bazei […].

(105) Antra, Liuksemburgo mokesčių administratorius 2012 m. rugsėjo 3 d. išsiuntė du laiškus. Pirmasis laiškas buvo ginčijamas sprendimas dėl mokesčių, pagrįstas 2012 m. kovo 14 d. prašymu priimti sprendimą, kaip nurodyta 9 konstatuojamojoje dalyje. Visas prašymas priimti sprendimą dar kartą buvo pateiktas Komisijai 2015 m. kovo 24 d. Liuksemburgo laiške. Šiame laiške taip pat buvo informacija, kurią Liuksemburgas buvo pateikęs užtušuotą, pirmą kartą perduodamas šį sprendimą Komisijai.

(106) Antras beveik identiškas laiškas buvo išsiųstas atsakant į lygiagrečiai 2012 m. balandžio 18 d. Liuksemburgo mokesčių administratoriui pateiktą prašymą dėl sprendimo […], susijusio su bendrove [F], kuri, kaip atrodo, kitoje grupės finansų bendrovių struktūroje atitinka FFT. Antrajame prašyme dėl sprendimo [F bendrovės] funkcijų aprašymas visiškai atitinka FFT funkcijas, aprašytas 2012 m. kovo 14 d. prašyme. Vienintelis šios kitos struktūros skirtumas buvo tas, kad bendrovė turėjo tik vieną skyrių Jungtinėje Karalystėje, neturėjo nė vieno skyriaus Ispanijoje ir kad [F bendrovė] neturėjo [nė vieno filialo].

(107) Antrajame prašyme priimti sprendimą, kurio pagrindą sudaro ataskaita dėl sandorių kainodaros, yra išvada, pateikiama lygiai taip pat kaip ir FFT prašyme priimti sprendimą [pakartotame 54 konstatuojamojoje dalyje]. Tačiau sandorių kainų analizės rezultatai akivaizdžiai skiriasi. [F bendrovės] atlygis įprastomis rinkos sąlygomis, kaip nurodyta ataskaitoje dėl sandorių kainodaros, yra toks: „Sandorių kainodaros tyrime numatomas tinkamas atlygis, grindžiamas i) rizikos kapitalu, siekiančiu 44,6 mln. EUR, ir ii) kapitalu, leidžiančiu atlyginti už bendrovės vykdytas funkcijas, siekiančiu 8,8 milijono EUR su +/- 10 % paklaida“.

(108) Šie du sprendimai buvo 2015 m. birželio 4 d. Liuksemburgo Komisijai pateiktame sprendimų dėl mokesčių, kuriuose kalbama apie iždo funkciją [žr. 29 konstatuojamąją dalį], sąraše.

(109) Trečia, Komisijai taip pat buvo perduoti Liuksemburgo mokesčių administratoriaus priimti kiti du prašymai priimti sprendimus […]. Šiuose 2002 ir 2012 m. prašymuose priimti sprendimus minimi ir kiti Liuksemburgo „Fiat“ grupės struktūros aspektai. Šiame sprendime minėti sprendimai nėra nagrinėjami.

2.5.3. 2015 m. kovo 31 d.„Fiat“ pateikta informacija

2.5.3.1. Informacija apie „Fiat“ grupės bendroves, tiesiogiai susijusias su FFT

(110) „Fiat“ primena, kad 40 % FFT priklauso „Fiat S.p.A.“ ir apie 60 % – FF, kuri yra šimtaprocentinis „Fiat S.p.A“ filialas (50). FFNA ir FFC šimtu procentu priklauso FFT (51). Taip pat „Fiat“ primena, kad FFT yra viena iš 39 konstatuojamojoje dalyje išvardytų „Fiat“ grupės finansų bendrovių.

(111) Komisijos prašymu „Fiat“ pateikė išsamią finansinę informaciją apie grupės finansų bendroves. Ji taip pat pateikė FFT, FF, FFNA, FFC ir FFB bendrovių 2011–2013 m. metines ataskaitas ir bendrovių vykdomų funkcijų aprašymus. Remiantis šia informacija, FF turi 52 darbuotojus, iš kurių [20–30] dirba „finansų“, o [10–20] „buhalterijos“ skyriuje. FFT turi 14 darbuotojų: direktorių, [0–10] darbuotojų, dirbančių tiesiogiai su klientais (Jungtinėje Karalystėje), [0–10] už administravimą atsakingų darbuotojų ir [0–10] buhalterija ir kontrole užsiimančių darbuotojų. FFNA dirba penki žmonės, o FFC vykdo ribotą veiklą.

(112) Pagal „Fiat“ pateiktą informaciją, FFT filialų (FFNA ir FFC) balansinė vertė yra […]. Metinėje FFT ataskaitoje nurodoma, kad FFNA ir FFC 2011 m. buvo išpirktos iš „Fiat S.p.A.“ ir iš FF. Nuo 2011 m. FFT Liuksemburge teikė konsoliduotas finansines ataskaitas.

(113) FF ir FFT yra euro zonos finansų bendrovės. 8 ir 9 lentelėse (52) pateikiami šių įmonių finansiniai duomenys, pagrįsti 2010–2013 m. metinėmis ataskaitomis. 8 lentelė 2010–2013 m. laikotarpio FFT finansiniai duomenys (tūkstančiais EUR) 2010 2011 2012 2013 Palūkanos ir panašios pajamos 613 561 650 641 664 707 736 561 Iš jų – gaunamos iš grupės bendrovių 605 880 626 806 648 497 731 462 Kitos pajamos 72 292 76 910 29 185 10 125 VISOS PAJAMOS 685 853 727 551 693 892 746 686 Veiklos ir nusidėvėjimo išlaidos 3 419 3 655 2 926 2 499 Mokėtinos palūkanos ir kitos finansinės išlaidos 625 078 640 207 631 854 666 246 Iš jų – mokėtinos grupės bendrovėms 59 409 55 520 38 041 20 268 Iš kurių – obligacinės skolos ir kiti skolos vertybiniai popieriai 551 229 574 561 592 099 643 853 Komisinis atlyginimas už garantiją, susijusią su įmonei „Fiat S.p.A.“ mokamomis obligacijomis (53) 3 161 2 851 2 702 3 006 Kitos išlaidos 51 709 78 211 54 702 72 805 VISOS IŠLAIDOS (išskyrus pelno mokestį) 683 367 724 924 692 185 745 032 Pajamos prieš pelno mokestį 2 485 2 627 1 707 1 652 Mokesčiai 748 776 491 508 Grynosios pajamos 1 737 1 851 1 217 1 146 Nuosavas kapitalas 285 625 287 477 288 693 289 839 Grupės bendrovėms skirtos sumos 4 354 692 2 275 578 1 530 146 1 661 930 Išleisti skolos vertybiniai popieriai 7 716 844 7 746 301 9 116 345 11 030 180 Kiti įsipareigojimai (įsiskolinimai bankams, mokėtini mokesčiai ir t. t.) 2 470 513 446 444 144 671 158 865 VISAS NUOSAVAS KAPITALAS IR ĮSIPAREIGOJIMAI 14 827 674 10 755 800 11 079 855 13 140 814 Įsiskolinimai grupės bendrovėms 11 869 312 7 387 279 7 950 092 9 637 038 Grynieji pinigai ir kilnojamasis turtas 2 705 622 3 028 255 2 853 245 3 221 203 Investicijos į susijusias įmones 0 165 244 164 244 165 244 Kitas turtas (ilgalaikis turtas, sukauptos pajamos ir t. t.) 252 740 175 022 112 274 117 329 VISAS TURTAS 14 827 674 10 755 800 11 079 855 13 140 814

(114) 2011, 2012 ir 2013 m. FFT įvairiuose bankuose suteikė grupės bendrovėms atitinkamai 2 560 802 EUR, 10 772 314 EUR ir 10 155 339 EUR garantijas. 9 lentelė 2010–2013 m. laikotarpio FF finansiniai duomenys (tūkstančiais EUR) 2010 2011 2012 2013 Finansinės įplaukos 552 090 752 007 676 177 722 610 Iš jų – gaunamos iš grupės bendrovių 528 267 672 225 655 576 711 218 Kitos pajamos (dividendai, įplaukos už išvestines finansines priemones, valiutų kursus ir t. t.) 29 708 18 962 18 117 8 935 Pajamos, gautos iš grupei suteiktų paslaugų 6 410 7 616 2 336 2 027 Veiklos išlaidos 14 616 13 332 8 594 9 280 Finansinio pobūdžio mokesčiai 550 331 729 851 654 763 706 825 Iš jų – grupės bendrovėms 523 123 698 009 625 216 687 712 Pajamos prieš pelno mokestį 23 261 35 402 33 273 17 466 Mokesčiai 5 968 10 112 8 822 6 952 Grynosios pajamos 17 292 25 290 24 450 10 514 Nuosavas kapitalas 271 047 268 610 268 837 256 053 Įsipareigojimai 14 878 871 12 567 582 11 277 171 12 758 761 Finansinis turtas 9 267 614 8 201 011 9 164 768 9 905 386 Grynieji pinigai ir kilnojamasis turtas 5 519 622 4 349 837 2 201 190 2 928 409 Investicijos į susijusias įmones 358 362 264 116 160 833 160 833 Kitas turtas (ilgalaikis turtas, sukauptos pajamos ir t. t.) 4 320 21 228 19 217 20 186 VISAS TURTAS 15 149 918 12 836 192 11 546 008 13 014 814

(115) 2013 m. pabaigoje (ir 2012 m. pabaigoje) FF dalį susijusių įmonių kapitale sudarė investicijos į FFT, kurios siekė 157 269 000 EUR (arba 60 % FFT įstatinio kapitalo) ir į FFB, kurios siekė 2 013 000 EUR, bei nekontroliniai akcijų paketai kitose grupės įmonėse, siekiantys 725 000 EUR. 2011 m. pabaigoje 100 % FF akcijų, kurių suma – 262 102 000 EUR, priklausė FFT. 2010 m. pabaigoje, prieš tai, kai 2011 m. FFNA ir FFC buvo parduotos FFT, FF turėjo 7 213 000 EUR vertės FFC akcijų, 262 077 000 EUR vertės FFT akcijų, 87 055 EUR vertės FFNA akcijų ir 2 013 000 EUR vertės FFB akcijų. Kaip nurodyta 8 lentelėje, bendra akcijų vertė 100 % kontroliuojamuose „Fiat“ filialuose siekė 358 000 000 EUR.

2.5.3.2. Išsami informacija apie FFT turtą ir įsipareigojimus

(116) „Fiat“ paskelbė 61 sandorio šalies, su kuriomis FFT buvo sudariusi sandorius 2011–2013 m. laikotarpiu, pavadinimus. Ji nurodė, kokios yra vidutinės neapmokėtos sumos tarp FFT ir jos sandorio šalių šešiems didžiausiems kreditoriams ir skolininkams 2011, 2012 ir 2013 m. Informacija apie 2013 m. pateikta 10 lentelėje (stulpelį, skirtą palūkanoms už vidutinį balansą, pridėjo Komisija). 10 lentelė FFT sandorio šalys 2013 m. (tūkstančiais EUR) Turtas Vidutinė neapmokėta suma Gautos palūkanos Palūkanos, padalytos iš vidutinės neapmokėtos sumos „Fiat“ grupės 1 sandorio šalis [10 000 000 ] [500 000 ] […] „Fiat“ grupės 2 sandorio šalis [150 000 ] [10 000 ] […] „Fiat“ grupės 3 sandorio šalis [150 000 ] [10 000 ] […] „Fiat“ grupės 4 sandorio šalis [100 000 ] [5 000 ] […] „Fiat“ grupės 5 sandorio šalis [50 000 ] [4 000 ] […] „Fiat“ grupės 6 sandorio šalis [20 000 ] [3 000 ] […] Įsipareigojimai Vidutinė neapmokėta suma Sumokėtos palūkanos Palūkanos, padalytos iš vidutinės neapmokėtos sumos „Fiat“ grupės 7 sandorio šalis [450 000 ] [10 000 ] […] „Fiat“ grupės 8 sandorio šalis [250 000 ] [400] […] „Fiat“ grupės 9 sandorio šalis [200 000 ] [1 000 ] […] „Fiat“ grupės 10 sandorio šalis [50 000 ] [200] […] „Fiat“ grupės 11 sandorio šalis [50 000 ] [150] […] „Fiat“ grupės 12 sandorio šalis [50 000 ] [150] […]

(117) „Fiat“ taip pat pateikė informaciją apie FFT skolos vertybinių popierių emisiją nuo 2009 m. taikant Europos vidutinės trukmės skolos vertybinių popierių programą (angl. EMTN) (54), kuri yra pagrindinis FFT finansavimo šaltinis, bei savo emisijos prospektą. Per šį laikotarpį FFT išleido ne trumpesnio nei 7 metų termino 14 emisijų. Ji išleido euro obligacijų, kurių kuponai siekė nuo 5,75 % iki 7,75 % (išskyrus vieną 9 % emisiją), ir obligacijų Šveicarijos frankais, kurių kuponai siekė nuo 4 % iki 5 %.

(118) „Fiat“ pateiktoje informacijoje nurodomas finansavimo operacijų grupės viduje terminas. 2013 m. pabaigoje 12 613 000 EUR įsiskolinimui iš bendros 12 858 000 EUR sumos pagal sutartį buvo taikomas trumpesnis nei vienų metų terminas (grupės grynieji pinigai ir paskolos nurodyti 9 lentelėje).

(119) Iš pateiktos informacijos apie įvairius sandorius grupės viduje matyti, kad daug sandorių sudaro per vieną naktį atliktos operacijos. Tačiau FFT taip pat vykdo sandorius taikydama skirtingus terminus […]. FFT paskolas grupei teikia įvairiais būdais […]. 2013 m. beveik visi indėliai buvo terminuoti […]. Obligacijų emisijoms buvo numatyti skirtingi terminai […].

(120) „Fiat“ taip pat pateikė grupės pinigų politikos dokumentą, minimą ataskaitoje dėl sandorių kainodaros, kuria yra pagrįstas prašymas priimti sprendimą. Šiame dokumente pateikiamos vidaus taisyklės, taikomos grupės grynųjų pinigų investicijoms. […]

2.5.3.3. Informacija apie „Fiat“ grupės sandorių kainodaros politiką

(121) 2015 m. vasario 20 d. laiške Komisija paprašė „Fiat“ paaiškinti mechanizmą, kaip jai pavyko pasiekti, kad grynasis pelnas būtų lygus stabiliai stabilaus nuosavo kapitalo proporcijai 2009, 2010 ir 2011 m. [kaip tai matoma 4 lentelėje, esančioje sprendimo pradėti tyrimą 51 konstatuojamojoje dalyje], nepaisant didelių turto, įsipareigojimų, finansinių išlaidų ir pajamų svyravimų.

(122) Atsakydama į šį prašymą, raginantį paaiškinti paskolų ir indėlių kainų nustatymą grupės viduje, „Fiat“ pateikė dokumentą pavadinimu „Transfer Pricing Policy“ („Sandorių kainodaros politika“). Šiame dokumente paaiškinama, jog „Fiat“ fiksuoja indėlių iš grupės finansų bendrovių kainas grupės viduje taip, kad šios bendrovės gautų iš anksto nustatytą grąžą.

(123) Funkcijos, aprašomos kaip FFT atliekamos funkcijos, ir prisiimama rizika yra tokios pačios, kaip aprašyta ataskaitoje dėl sandorių kainodaros, kurios santrauka, išskyrus tam tikrą informaciją, yra pateikta 38–51 konstatuojamosiose dalyse. […] dokumente apie sandorių kainodaros politiką kalbama apie kredito riziką ir sandorio šalies įsipareigojimų nevykdymo riziką. Prašyme priimti sprendimą teigiama, kad tokios rizikos grupės turtui nėra, o šiame dokumente tokia rizika yra apibūdinama kaip „ribota“.

(124) Dokumente dėl sandorių kainodaros politikos paaiškinama, kad nustatant sandorių kainas grupės viduje imtasi tokių veiksmų: […] yra nustatyta finansuojamų paskolų grupės viduje suma; […] tuo remiantis, numatyta taikyti maržą grupės paskoloms, padalijant siekiamos grąžos sumą (prie jos pridėjus veiklos išlaidas) iš visos finansinių paskolų sumos. Galiausiai, siekiant numatyti paskolų kainas grupės viduje, ši marža pridedama prie finansų bendrovių finansavimo išlaidų.

(125) Šis kainų nustatymo grupės viduje metodas, remiantis 2012 m. duomenimis, yra aprašytas dokumente dėl sandorių kainodaros politikos. Tikėtina FF ir FFT nuosavo kapitalo grąža konsoliduotu pagrindu 2012 m. sieks [4–7 %]. Dokumente pateikiami Europos Sąjungai numatomi 2012 m. beta kintamieji ir atskirai pateikta nerizikinga palūkanų norma Italijai ir Liuksemburgui. Remiantis šiais duomenimis skaičiuojama tokia tikėtina grąža: 11 lentelė Vidaus dokumente apie sandorių kainodaros politiką pateikta informacija Intervalas įprastomis rinkos sąlygomis Beta kintamieji Bendrovių skaičius 75 75-as procentilis 1,22 Mediana 0,80 25-as procentilis 0,34

(%) Kintanti ir tikėtina nuosavo kapitalo grąža (55) Italija Liuksemburgas Nerizikinga palūkanų norma 1,57 % 1,57 % Mokesčio norma 31,4 % 28,8 % Nuosavo kapitalo rizikos priemoka 7,73 % 6,00 % Nuosavo kapitalo grąža – 75-as procentilis 16,09 % 12,52 % Nuosavo kapitalo grąža – mediana 11,27 % 8,92 % Nuosavo kapitalo grąža – 25-as procentilis 6,16 % 5,10 %

(126) Dokumente taip pat atskiriamos praeityje nustatytos iš anksto numatytos trukmės paskolos, kurių kainodaros sąlygų pakeisti neįmanoma, ir koreguojamos kintamosios palūkanų normos paskolos grupės viduje. […]

2.5.4. 2015 m. liepos 10 d. Liuksemburgo laiškas

(127) 2015 m. liepos 10 d. laiške Liuksemburgas teigia, kad sprendime užbaigti oficialią tyrimo procedūrą nurodydama išieškoti tariamą pagalbą iš gavėjo Komisija pažeistų teisinio saugumo principą. Jis nurodo ankstesnius Komisijos sprendimus dėl fiskalinės pagalbos schemų, kuriuose Komisija pripažino, kad šis principas gali trukdyti pagalbos išieškojimui (56), ir patvirtino teisėtais lūkesčiais pagrįstą pereinamąjį laikotarpį (57).

(128) Be to, Liuksemburgas teigia, kad kadangi nustatant sandorio kainą, remiantis EBPO principais, negali būti nustatyta tiksli kaina įprastomis rinkos sąlygomis, neįmanoma nurodyti išieškoti tikslią pagalbos sumą. Liuksemburgas taip pat nurodo, kad atsižvelgdama į naują pagalbos priemonės pobūdį ir remdamasi ankstesniais sprendimais bei laikydamasi teisėtų apsaugos lūkesčių principo Komisija neturėtų nurodyti išieškoti suteiktą pagalbą (58).

3. PRIEŽASTYS PRADĖTI PROCEDŪRĄ

(129) Komisija nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą, nes laikosi išankstinės nuomonės, kad ginčijamu sprendimu dėl mokesčių pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį FFT yra suteikiama su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.

(130) Komisija būtent išreiškė abejonių dėl ginčijamo sprendimo dėl mokesčių suderinamumo su įprastomis rinkos sąlygomis. Jos abejonės buvo pagrįstos 131–137 konstatuojamosiose dalyse išdėstytais teiginiais.

(131) Visų pirma, atrodo, kad sprendime priimta 2,542 milijono EUR dydžio (+/- 10 %) fiksuota mokesčio bazė FFT veiklai Liuksemburge. Mokesčio bazė galėjo tik šiek tiek svyruoti ir liko stabili net jei, pavyzdžiui, FFT veikla, kuria remiantis nustatyta mokesčio bazė, labai išsiplėstų.

(132) Antra, Komisija išreiškė abejonių dėl FFT mokesčių patarėjo pasirinkto metodo, kuriuo būtų įvertinamas FFT atlygis už jos vykdomas funkcijas, tinkamumo. Sandorių kainodaros analizėje šiam atlygiui apskaičiuoti mokesčių patarėjas taikė netiesioginį MTMN metodą, tačiau Komisija mano, kad tais atvejais, kai rinkoje galima pastebėti panašių atvejų, reikėtų teikti pirmenybę tiesioginiams metodams, ypač CUP metodui. Šiuo atveju Komisija pažymėjo, kad „Fiat“ grupės amerikiečių bendrovė „Chrysler“ savo operacijoms finansuoti tiesiogiai naudojasi finansų rinkomis ir kad kai kurie jos sandoriai yra panašūs į FFT vykdomus sandorius.

(133) Trečia, kapitalo įkainojimo modelio, naudojamo siekiant apskaičiuoti reikalaujamą nuosavo kapitalo grąžą, atžvilgiu Komisija išreiškė abejonę dėl to, ar FFT mokesčių patarėjas teisingai taikė šį modelį. Komisija pabrėžė, kad buvo nustatytas per žemas dviejų FFT atlyginimo, apskaičiuojamo pagal kapitalo įkainojimo modelį, sudedamųjų dalių – atlyginamo nuosavo kapitalo sumos ir šio nuosavo kapitalo sumai taikomo atlyginimo lygmens – lygmuo.

(134) Atlyginamo nuosavo kapitalo sumos atžvilgiu sprendime dėl mokesčių buvo pripažinta, kad kapitalo įkainojimo modelis buvo taikomas tik nuosavo kapitalo daliai, pavadintai „nuosavomis lėšomis, kurios gali patirti riziką“, o FFNA ir FFC skirtas nuosavas kapitalas be tinkamo paaiškinimo buvo išskaičiuotas iš nuosavo kapitalo, kuris turi būti atlygintas (59). Be to, paaiškėjo, kad apskaičiavus „nuosavas lėšas, kurios gali patirti riziką“ mokesčio bazė buvo per maža, nes į ją vėl be įtikinamų priežasčių nebuvo įtrauktas grupės viduje esantis turtas. Sprendime pradėti procedūrą Komisija svarstė prielaidą, kuria remiantis sandoriuose su grupės bendrovėmis kredito rizikos nėra. Komisija taip pat išreiškė abejonių dėl minimalių nuosavų lėšų, skirtų įsipareigojimų nevykdymo ir kredito rizikai padengti, reikalavimų apskaičiavimo. Ypač nepasiteisino palyginti mažas 20 % sandorio šalies įsipareigojimų nevykdymo rizikos koeficientas, be to, niekur nebuvo numatyta, kas atsitiktų, jeigu būtų labai pakeista reguliavimo sistema. Mokesčių patarėjo ataskaitoje dėl sandorių kainodaros nepaaiškinama, kodėl „skirtumas tarp kreditoriaus sukauptų palūkanų už banko indėlius ir skolininko sukauptų palūkanų už banko paskolas“ laikomas aiškiu operacinės rizikos ženklu, ir nėra papildomai paaiškinama, kodėl jam taikomas 15 % rizikos koeficientas. Taip pat nepaaiškinama, kodėl priešingos sandorio šalies įsipareigojimų nevykdymo rizika dauginama iš 6 %, o ne iš 8 %, nors Bazelio II sistemoje numatyti būtiniausi nuosavų lėšų reikalavimai priešingos šalies įsipareigojimų nevykdymo rizikai padengti, apie kuriuos aiškiai kalbama ataskaitoje dėl sandorių kainodaros, yra 8 %.

(135) Šiam kapitalui taikomo atlyginimo atžvilgiu Komisija išreiškė abejonių dėl nustatyto beta kintamojo, nes, palyginti su kitų finansines paslaugas teikiančių bendrovių beta koeficientais, jis pasirodė esąs per mažas. Ji taip pat suabejojo mokesčių patarėjo pasirinktu 25-u procentiliu vietoje beta kintamojo medianos.

(136) Ketvirta, nagrinėdama tikėtiną nuosavo kapitalo grąžą, kuri prašyme pateikti sprendimą laikoma perviršine, Komisija išreiškė abejonių dėl to, kad ginčijamame sprendime dėl mokesčių be jokio paaiškinimo buvo leista naudoti labai nedidelį 0,87 % koeficientą.

(137) Kadangi atrodo, jog sprendime dėl mokesčių patvirtintoje sandorių kainodaros analizėje nebuvo laikomasi įprastų rinkos sąlygų principo, Komisija padarė preliminarią išvadą, kad šiuo sprendimu FFT yra suteikiama nauda. Nustatyta, kad tokią naudą FFT gaudavo kiekvienais metais kaskart, kai Liuksemburgo mokesčių administratorius, remdamasis šiuo sprendimu, apskaičiuodavo mokėtinus mokesčius. Pasak Komisijos, tokia nauda taip pat buvo teikiama atrankiai, nes taip buvo nukrypstama nuo administracinės praktikos suteikiant FFT pranašumą kitų bendrovių, kurių faktinė ir teisinė padėtis yra panaši, atžvilgiu.

(138) Kadangi visos kitos SESV 107 straipsnio 1 dalies nuostatos buvo įgyvendintos ir kito aiškaus suderinamumo pagrindo nebuvo, Komisija padarė preliminarią išvadą, kad ginčijamas sprendimas dėl mokesčių yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba. Todėl Komisija nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą dėl sprendimo dėl mokesčių.

(139) Savo sprendime pradėti tyrimą Komisija, remdamasi Reglamento (EB) Nr. 659/1999 10 straipsnio 3 dalimi, paragino Liuksemburgą pateikti visus su ginčijama priemone susijusius dokumentus, informaciją ir duomenis, kuriais remdamasi prireikus Komisija galėtų nustatyti valstybės pagalbos buvimą ir jos suderinamumą su vidaus rinka. Jei Liuksemburgas nepateiktų visos prašomos informacijos, Komisija paragino jį pritarti jos prašymui pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 6a straipsnio 2 dalies b punktą, kad ginčijamos priemonės gavėjas, šiuo atveju FFT, pateiktų prašomą informaciją.

4. LIUKSEMBURGO PASTABOS

(140) 2014 m. liepos 19 d. Liuksemburgas pateikė savo pastabas dėl sprendimo pradėti procedūrą. Visų pirma jis tvirtina, kad procedūra yra nepagrįsta ir kad Komisija sprendime pradėti procedūrą padarė klaidų.

4.1. Liuksemburgo pastabos dėl Komisijos procedūros

(141) Procedūros atžvilgiu Liuksemburgas daro prielaidą, kad nurodymo pateikti informaciją procedūra nebuvo tinkamai vykdoma, nes Reglamentas (EB) Nr. 659/1999 nesuteikia Komisijai teisės duoti nurodymus dėl sprendimo pradėti tyrimą. Prieš duodant tokį nurodymą, turėjo būti laikomasi Reglamento (EB) Nr. 659/1999 10 straipsnyje numatytos procedūros.

(142) Be to, Liuksemburgas teigia, kad Komisija, sprendime dėl nurodymo prašydama pateikti informaciją, nepaaiškino, kodėl siekiant įvertinti priemonę valstybės pagalbos taisyklių atžvilgiu reikėjo atskleisti pagalbos gavėjo tapatybę. Dėl dažno informacijos nutekėjimo ir neatsargių Komisijos pareiškimų viešumoje Liuksemburgas šiame etape negalėjo atskleisti pagalbos gavėjo tapatybės. Be to, nurodyme nebuvo patikslinta, kokią konkrečiai informaciją reikia pateikti, nors Komisijos procedūrų vadove teigiama, kad nurodyme turi būti aiškiai paaiškinta, kokią informaciją būtina pateikti nagrinėjamai procedūrai.

(143) Be to, Liuksemburgas teigia, kad kadangi sprendime pradėti procedūrą nėra paaiškinama, kodėl ginčijamas sprendimas dėl mokesčių yra laikomas pagalba, jis negali vykdyti įsipareigojimo nesiimti veiksmų. FFT turi pateikti mokesčių deklaraciją, o kadangi Komisija sprendime pradėti procedūrą nepatikslino, kokiu būdu turi būti apskaičiuojami mokėtini mokesčiai, Liuksemburgo mokesčių administratorius taikys sprendime dėl mokesčių numatytą metodą.

(144) Be to, Liuksemburgas teigia, kad Komisija pažeidė lojalaus bendradarbiavimo, nešališkumo ir gero administravimo principus, būtent neatsakydama į jo susitikimų pasiūlymus, kurie būtų suteikę Liuksemburgo valdžios institucijoms galimybę paaiškinti ginčijamame sprendime dėl mokesčių naudotą metodą.

(145) Liuksemburgas prieštarauja Komisijos sprendimui pradėti procedūrą dėl FFT (su nauju bylos numeriu SA.38375) atskirai nuo bendros Liuksemburgo praktikos sprendimų dėl mokesčių srityje procedūros, kurios bylos numeris – SA.37267. Kadangi Liuksemburgas pateikė skundą teismui dėl Komisijos nurodymo pateikti informaciją pagal bylą SA.37267, Komisija turėjo galimybę dirbtinai sutrukdyti anuliuoti minėtą nurodymą, pradėdama naują bylą.

(146) Galiausiai Liuksemburgas teigia, kad Komisija viršijo savo įgaliojimus supainiodama veikimą savo nuožiūra su paprastu bendrosios teisės taisyklių interpretavimu. Visų pirma, sprendimo dėl mokesčių priėmimas nėra Liuksemburgo mokesčių administratoriaus veiksmas savo nuožiūra ir neprieštarauja L. I. R. 164 straipsnio 3 daliai ir aplinkraščiui. Pasak Liuksemburgo, taikant šias nuostatas neišvengiama, kad jos bus interpretuojamos atsižvelgiant į kiekvieno atvejo faktus, siekiant priimti konkrečiomis aplinkybėmis pagrįstus sprendimus, kuriuos sąlygoja būtent šios aplinkybės. Komisija nepripažįsta, kad yra skirtumas tarp veiksmų laisvės ir bendrų teisinių taisyklių, kurias sudaro nagrinėjamai bylai taikytini abstraktūs teisiniai terminai, interpretavimo. Be to, interpretuodama Liuksemburgo teisės aktus vietoj Liuksemburgo valdžios institucijų, Komisija nepripažįsta valstybių narių kompetencijos tiesioginio apmokestinimo srityje.

(147) Pasak Liuksemburgo, kadangi jo mokesčių administratorius FFT atveju nepasinaudojo veiksmų laisve, Komisija negalėjo įrodyti, kad sprendimas dėl mokesčių pažeidžia įprastą administracinę praktiką. Liuksemburgas aiškina, kad jo administraciniai veiksmai grindžiami teisėtumo ir lygybės principais, todėl visi tokioje pat situacijoje esantys mokesčių mokėtojai vertinami vienodai. Liuksemburgas tvirtina, kad sprendimas pradėti procedūrą buvo išnagrinėtas tik remiantis EBPO gairėmis, taikomomis sandorių kainodaros srityje, bet neatsižvelgiant į Liuksemburgo administracinę praktiką.

4.2. Liuksemburgo pastabos dėl sprendime pradėti procedūrą esančių klaidų

(148) Apskritai Liuksemburgas teigia, jog Komisija padarė esminę klaidą, kai, siekdama nustatyti atrankųjį pranašumą, bazine sistema laikė įprastų rinkos sąlygų principą, numatytą EBPO principuose, taikomuose sandorių kainodaros srityje, o ne nacionalinės teisės aktuose ir praktikoje.

(149) Be to, Liuksemburgas teigia, kad Komisija netinkamai interpretavo EBPO principus, taikomus sandorių kainodaros srityje. Atrodo, kad sprendimo pradėti procedūrą (65) konstatuojamojoje dalyje Komisija sudarė sandorių kainodaros nustatymo metodų hierarchiją teigdama, kad pirmenybę reikėtų skirti tiesioginiams metodams, ypač CUP metodui, o ne netiesioginiams metodams, tokiems kaip MTMN. Komisija neatsižvelgia į tai, kad nuo 2010 m. EBPO sandorių kainodaros srities principuose nebetaikoma tik viena metodų hierarchija, o tai atitinka dabartinius reikalavimus ir praktiką. Atsižvelgdamas į minėtų principų 1.13 dalį, Liuksemburgas nurodo, jog principuose pripažįstama, kad „sandorio kainų nustatymas nėra tikslusis mokslas“ ir kad „kai kuriais atvejais nebus visiškai aišku, kaip nustatyti kainą įprastomis rinkos sąlygomis“. Kadangi FFT mokesčių patarėjas mano, jog MTMN metodas buvo pasirinktas pagrįstai ir kadangi jis pritaikė L. I. R. 164 straipsnį, Liuksemburgo mokesčių administratorius tiesiog patvirtino analizės tikslumą.

(150) Pasak Liuksemburgo, Komisija pripažįsta, kad skirtingai interpretuoja ir įprastų rinkos sąlygų principą skirtingai taiko ne tik kiekvienas mokesčių administratorius atskirai, bet ir tas pats mokesčių administratorius įvairioms bendrovėms (60); todėl, viena vertus, ji negali leisti, kad įprastų rinkos sąlygų principas būtų skirtingai interpretuojamas ir taikomas, kita vertus, ji negali teigti, kad egzistuoja vienintelis tinkamas metodas, kuriuo remdamasis Liuksemburgas turėjo taikyti įprastų rinkos sąlygų principą.

(151) Be to, Liuksemburgas priekaištauja Komisijai dėl to, kad šiuo atveju ji nepritaikė atitinkamų nacionalinių teisės aktų, konkrečiai L. I. R. 164 straipsnio 3 dalies ir iš jų išplaukiančios administracinės praktikos, o rėmėsi tik EBPO principais, taikomais sandorių kainodaros srityje. Taip pat Komisija nustatė tokį skaičiavimo metodą, kuris jai pasirodė tinkamiausias, nors Liuksemburgo teisės aktai nenumato konkrečių sandorių kainodaros nustatymo metodų. Taigi Komisija visiškai nepaiso Liuksemburgo teisės ir administracinės praktikos šioje srityje. Be to, siekdama atlikti atrankumo analizę, Komisija nelygina FFT apmokestinimo tvarkos su kitų panašioje faktinėje ir teisinėje padėtyje esančių Liuksemburgo bendrovių apmokestinimo tvarka.

(152) Nagrinėdamas sprendime pradėti procedūrą Komisijos išreikštas abejones, Liuksemburgas priekaištauja Komisijai dėl to, kad ši per daug ir labai vienašališkai koncentruojasi į numatytą „Fiat“ mokesčių strategiją grupės lygmeniu, neatsižvelgdama į tai, jog „Fiat“, būdama grupė, galėjo turėti kitokių priežasčių pasirinkti būtent tokią struktūrą.

(153) Visų pirma Liuksemburgo mokesčių institucijos tikrai nesusitarė dėl „fiksuotos mokesčio bazės“, kaip yra teigiama sprendimo pradėti procedūrą 64 konstatuojamojoje dalyje. FFT apmokestinamosios pajamos priklauso nuo suteiktų paskolų apimties, o ataskaitoje dėl sandorių kainodaros yra tik viena bazinių punktų, skirtų maržai pasiekti, grupė.

(154) Antra, nagrinėdamas reikalaujamų nuosavų lėšų sumą ir Komisijos šiuo klausimu išreikštas abejones, Liuksemburgas mano, kad Bazelio II sistemos nuostatų pasirinkimas yra pagrįstas, kaip ir pasirinkimas neįtraukti akcijų. Liuksemburgas teigia, jog buvo logiška į skaičiavimus neįtraukti finansinių akcijų, nes jos nėra susijusios su veikla, kuri apsiriboja grupės viduje teikiamų paskolų sandorių kainodara. Be to, remiantis ataskaita dėl sandorių kainodaros, akcijų finansavimui naudojama suma siekia 165 244 000 EUR, kuri yra lygi FFT turimų akcijų įsigijimo kainai, todėl, pasak Liuksemburgo, ji negali būti kritikuojama. Be to, negali būti išskaičiuotos pagal Liuksemburgo teisę neapmokestinamos akcijos, su jomis susiję mokesčiai, pvz., palūkanų mokestis. Galiausiai už akcijas yra gaunami dividendai iš filialų. Šių dividendų suma gali kisti atsižvelgiant į filialų rezultatus ir į jų reinvestavimo poreikius, o pajamų srautui taikoma marža komerciniu požiūriu netenka prasmės.

(155) Trečia, Liuksemburgas teigia, jog paskolų grupės viduje neįtraukimą į skaičiavimus pateisina tai, kad FFT skoloms yra taikoma tiesioginė garantija, suteikiama FFT skolintojams. Atsižvelgiant į pramonės strategiją, į ekonominius interesus ir galimo bankroto riziką bendrovės reputacijai, tikėtino FFT įsipareigojimų nevykdymo rizika yra labai maža, o „laisvos“93 710 000 EUR sumos visiškai pakanka rizikai padengti.

(156) Ketvirta, Liuksemburgas kritikuoja Komisiją dėl išreikštos abejonės, susijusios su tuo, kaip buvo apskaičiuotas beta kintamasis rizikos priemokai nustatyti. Visų pirma, tokie skaičiavimai nėra visiškai matematiniai ir gali pasiteisinti įvairūs rezultatai, todėl ataskaitoje dėl sandorių kainodaros gauti rezultatai visiškai pateisinami ir patikimi. Antra, net darant prielaidą, kad Komisija gaus kitokius rezultatus, vis tiek reikės išnagrinėti, ar FFT turi pranašumą kitų Liuksemburge įsisteigusių įmonių atžvilgiu. Trečia, net atliekant alternatyvų vertinimą, kurio metu palyginama FFT suskaičiuota rizikos priemoka su atlygiu, pervedamu bendrovės, kurios akcijomis prekiaujama biržoje, akcininkams, ir nustatytas dydis siekia nuo 3,5 % iki 4 %, t. y. gerokai mažiau nei FFT suskaičiuota 6,05 % rizikos priemoka, atlikus palyginimą nustatyta, kad 6,05 % rizikos priemoka yra visiškai pateisinama ir visiškai atitinka L. I. R. 164 straipsnio reikalavimus.

(157) Galiausiai Liuksemburgas teigia, kad kadangi Verslo apmokestinimo elgesio kodekso grupė aiškiai patvirtino, jog Liuksemburge taikoma sprendimų dėl mokesčių praktika neprieštarauja EBPO elgesio kodeksui ir principams, pagal teisėtų lūkesčių principą FFT turėtų galėti remtis 2012 m. rugsėjo 3 d. sprendimu dėl mokesčių visą jo galiojimo laikotarpį, t. y. penkerius metus.

5. SUINTERESUOTŲ TREČIŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS

(158) 2014 m. spalio 30 d. FFT pateikė savo pastabas dėl sprendimo pradėti procedūrą. Šios pastabos gautos dviejuose atskiruose dokumentuose.

5.1. Pirmas FFT pastabų dokumentas

(159) Pirmas FFT pastabų dokumentas yra suskirstytas į dvi dalis. Pirmojoje dalyje paaiškinama, kodėl FFT mano, kad Komisija netinkamai pritaikė EBPO principus FFT sandorių kainodaros išankstinėje kainodaros tvarkoje. Antrojoje dalyje aprašoma, kaip sprendimas pradėti procedūrą pažeidžia Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje numatytą teisinę normą dėl atrankumo taikymo.

5.1.1. Netinkamas EBPO principų taikymas

(160) Visų pirma, priešingai, nei teigiama Komisijos sprendime pradėti procedūrą, FFT teigia, kad ji nebuvo sudariusi susitarimo su Liuksemburgo mokesčių administratoriumi dėl fiksuotų apmokestinamųjų pajamų. Susitarta buvo tik dėl atlyginimo už FFT vykdomų iždo funkcijų metodo. Nuo 2011 m. kiekvienais metais FFT atnaujina visus rodiklius, naudojamus siekiant įvertinti, kokiai jų nuosavo kapitalo daliai gresia rizika, ir numatyti nuosavo kapitalo grąžą tiksliniam pelnui apskaičiuoti. Be to, FFT išankstinė kainodaros tvarka galioja tik penkerių metų laikotarpiui, jeigu nesikeičia aplinkybės ir faktai, kuriais yra pagrįsta išankstinė kainodaros tvarka. Tokia trukmė sutampa su kitose valstybėse narėse taikoma sprendimų dėl mokesčių praktika.

(161) Antra, niekas neprieštarauja tam, kad mokesčių patarėjas rinktųsi MTMN metodą, nes nėra jokio vidinio lyginamojo elemento FFT sandorių atžvilgiu, kurį būtų galima naudoti CUP metodui. Taip yra todėl, kad i) FFT neteikia paskolų trečiosioms šalims ir kad ii) „Fiat“ grupės bendrovės negauna panašių paskolų iš trečiųjų šalių. FFT nurodo EBPO principų, taikomų sandorių kainodaros srityje, 2.2 straipsnį, kuriame teigiama, kad taikant atrankos metodą visada siekiama rasti konkrečiam atvejui tinkamiausią metodą. Taip pat FFT pamini tų pačių principų 2.4 straipsnį, kuriame teigiama, kad būna situacijų, kuriose FFT sandorio pelno paskirstymo metodai pasirodo esą tinkamesni nei tradiciniai sandoriais pagrįsti metodai.

(162) Pasak FFT, jeigu mokesčių patarėjas pagal CUP metodą būtų taikęs šių obligacijų įvertinimą nustatydamas sandorių kainą, taikomą grupės bendrovėms skiriamoms paskoloms, FFT būtų patyrusi nuostolių, nes ji nebūtų atgavusi likvidumo išlaidų, reikalingų grupės finansiniams poreikiams padengti. FFT yra mažiau sudėtingas subjektas nei kitos grupės bendrovės, kurių maržos galėtų būti patikrintos naudojant MTMN metodą. Šis metodas vis dažniau naudojamas analizuojant sandorių rinkodarą, o 2010 m. EBPO principuose, taikomuose sandorių kainodaros srityje, nenustatoma jokia metodų hierarchija.

(163) Be to, pasak FFT, nuosavas kapitalas dažnai gali būti praeityje priimtų sprendimų dėl bendrovės veiklos rezultatas ir neturėti jokio tiesioginio ryšio su nuosavo kapitalo dydžiu, reikalingu prisiimant riziką, susijusią su bendrovės veikla.

(164) Galiausiai FFT pažymi, kad EBPO principuose, taikomuose sandorių kainodarai, pripažįstama, jog sandorių kainodaros nustatymas nėra tikslusis mokslas. Todėl ji nurodo šių principų 1.13 dalį, tiksliau, šią konstatuojamąją dalį: „[S]varbu nepamiršti tikslo, remiantis patikima informacija apytikriai, bet racionaliai įvertinti rezultatą įprastomis rinkos sąlygomis. Taip pat reikia priminti, kad sandorių kainų nustatymas nėra tikslusis mokslas ir jam atlikti reikia tiek mokesčių administratoriaus, tiek mokesčių mokėtojo vertinimo.“ FFT nurodo, kad ji visomis galimomis priemonėmis stengėsi įvertinti atlygį už savo veiklą įprastomis rinkos sąlygomis.

(165) Trečia, kalbant apie FFT nuosavo kapitalo pakankamumą, ji turi įrodyti, kad jos nuosavo kapitalo pakanka su jos finansavimo veikla susijusiai rizikai padengti. Aplinkraštyje nėra jokių specialių nurodymų, kurių reikėtų laikytis siekiant nustatyti tinkamą nuosavų lėšų, kurios gali patirti riziką, kiekį. Todėl FFT nusprendė išanalizuoti savo nuosavą kapitalą, kad galėtų įvertinti, kokia dalis jos nuosavo kapitalo yra būtina veiklai vykdyti ir rizikai prisiimti pagal Bazelio II sistemą. Be to, aplinkraštyje palyginamos bendrovės, užsiimančios finansų tarpininko veikla, su nepriklausomomis finansų įstaigomis. Aplinkraštyje taip pat nurodoma, jog mokesčių mokėtojai, vykdantys sandorius grupės viduje, turi turėti pakankamai nuosavų lėšų, kad galėtų padengti su savo sandoriais susijusią finansavimo riziką. Priešingai – su akcijomis susijusi veikla nėra įtraukta į FFT išankstinę kainodaros tvarką, todėl FFT akcijų neįtraukimas į nuosavą kapitalą, kuris gali patirti riziką, laikomas teisėtu. Be to, nebuvo atsižvelgta į nuosavo kapitalo, investuoto į FFT filialus, sumą, nes jis apima investicijas į filialus, už kurias atlyginama dividendais ir kurios neįeina į investicijų portfelį. Tačiau dividendams netaikoma sandorio kainodaros analizė, nes nuo jų nepriklauso nei vykdomos funkcijos, nei prisiimama rizika. Toks išskaitymas taip pat atitinka Bazelio II sistemos (61) bei Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/48/EB (KRD III) 57 straipsnio nuostatas (62).

(166) Ketvirta, atsižvelgiant į Komisijos vykdomą grupės viduje esančių skolų tvarkymo analizę ir tai, kad FFT išankstinėje kainodaros tvarkoje neatsižvelgiama į turtą, kuris nėra trečiosios šalies turtas, FFT teigia, jog grupės kredito reitingas jau yra įtrauktas į FFT grupės finansavimo išlaidas. Kadangi FFT ir visų grupės asocijuotųjų bendrovių kredito reitingas yra toks pat kaip ir „Fiat S.p.A.“ (63), FFT, teikdama paskolas asocijuotosioms bendrovėms grupės viduje, nesusiduria su papildoma kreditavimo rizika. Todėl FFT prašoma palūkanų norma iš asocijuotųjų bendrovių grupės viduje atitinka šias sumas: i) grupės finansavimo išlaidų; ii) įmonei „Fiat S.p.A.“ pervedamų garantijos mokesčių; iii) veiklos išlaidų, patiriamų teikiant savo paslaugas kitoms grupės bendrovėms; iv) „neigiamo perkėlimo“, atsirandančio dėl to, kad didelės FFT paskolos turi būti trumpalaikės ir su mažesnėmis palūkanomis, siekiant patenkinti trumpalaikius grupės grynųjų pinigų poreikius; ir v) kapitalo grąžos už patirtą riziką, susijusią su FFT vykdomomis grupės iždo valdymo funkcijomis.

(167) Penkta, pasak FFT, 6 % koeficiento taikymas pagal riziką įvertintam turtui (PRĮT) pasiteisino todėl, kad tai atitiko FFT Bazelio II sistemos nuostatų principus, kuriuos vietos reguliavimo institucijos, remdamosi KRD, pritaikė kai kuriose ES teritorijose (pavyzdžiui, Italijoje) veikiančioms ne bankų finansų įstaigoms. Be to, kadangi FFT turtas trečiųjų šalių atžvilgiu panaudojamas tik per bankų indėlius, buvo pritaikytas 20 % rizikos koeficientas, atitinkantis standartinį Bazelio II sistemoje numatytą principą (64). Lygiai taip pat operacinės rizikos 15 % rizikos koeficiento atžvilgiu FFT nurodo Komisijai pagrindinio rodiklio principą, kuriuo remiantis, atsižvelgiant į Bazelio II sistemos 649 punktą, reikia taikyti tokį koeficientą. Be to, pagal tą patį principą bendrosios pajamos yra skaičiuojamos prie grynųjų už palūkanas gaunamų pajamų pridedant grynąsias pajamas ne už palūkanas: įtraukiant išmokas ir veiklos išlaidas, tačiau neįtraukiant išskirtinių pajamų. Kadangi FFT negauna pajamų ne už palūkanas, tinkamiausias būdas nustatyti apytikrę FFT operacinę riziką yra remtis kreditorių gaunamomis palūkanomis iš indėlių bankuose, neįskaitant indėlių bankuose skolos palūkanų. Nagrinėdama galimus reguliavimo sistemos pakeitimus, FFT teigia, kad pagal Bazelio III sistemą (65) ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2013/36/EB (66) dėl galimybės verstis kredito įstaigų veikla ir dėl riziką ribojančios kredito įstaigų ir investicinių įmonių priežiūros (KRD IV) atitinkami kriterijai vis dar galioja.

(168) Šešta, kalbant apie Komisijos išsakytas abejones dėl naudojamo beta kintamojo, FFT tvirtina, kad net į palyginimą neįtraukiant tam tikrų elementų (pavyzdžiui, nacionalinių bankų) įprastų rinkos sąlygų intervalas išlieka beveik toks pat. Kadangi FFT veikia kaip finansų bendrovė ir negali būti prilyginta bankui, finansų bendrovių beta kintamuosius, kaip pačius tinkamiausius palyginimo elementus, nustato FFT ir [mokesčių patarėjas]. Be to, aplinkraštyje aiškiai nurodoma į finansinių paslaugų teikėjus. Todėl, nustatant atitinkamą beta kintamąjį, galima pagrįstai atsižvelgti į visas finansinių paslaugų sektoriuje aktyvias bendroves. Vertinant 25-o procentilio taikymą įprastų rinkos sąlygų intervalui, jis atitinka EBPO principus, taikomus sandorių kainodaroje, pagal kuriuos visuose įprastų rinkos sąlygų intervalo taškuose kainos / pelnas yra nustatomi įprastomis rinkos sąlygomis. Be to, kadangi FFT dirba tik su integruotomis grupės bendrovėmis, grupės veikla tvirtai integruota ir patronuojančioji bendrovė yra visiškai suinteresuota palaikyti filialų veiklą, manoma, kad FFT patiria nedidelę riziką.

(169) Septinta, FFT nepritaria Komisijos abejonėms dėl to, kad 0,87 % nuosavo kapitalo grąža yra per maža. Perviršinis nuosavas kapitalas, t. y. kapitalas, kuris nėra būtinas FFT patiriamai rizikai finansavimo veikloje padengti, yra arba skolinamas kitai grupės bendrovei, kuriai reikalingas papildomas finansavimas, arba naudojamas FFT veiklos išlaidoms, patiriamoms teikiant finansines paslaugas, padengti. Todėl jų atlyginimas turi būti pritaikytas prie trumpalaikių grynųjų pinigų investicijų.

5.1.2. Komisijos vykdoma atrankumo analizė

(170) FFT teigia, jog net jeigu Komisijos analizė dėl įprastų rinkos sąlygų principo laikymosi yra teisinga, sprendimas pradėti procedūrą niekaip neįrodo, kad FFT buvo vertinama palankiau nei bet kuris kitas panašioje teisinėje ir faktinėje padėtyje esantis Liuksemburgo mokesčių mokėtojas. Sprendime pradėti procedūrą nėra jokio FFT palyginimo su kitais Liuksemburgo mokesčių mokėtojais, pavyzdžiui, su 21 kitu mokesčių mokėtoju, kurio išankstinę kainodaros tvarką tyrė Komisija.

(171) FFT Liuksemburgo mokesčių administratorius leido taikyti išankstinę mokesčių tvarką taip, kaip ir visiems kitiems Liuksemburge realiai veikiantiems mokesčių mokėtojams.

(172) Be to, bendras FFT pelno mokesčio dydis Liuksemburge 2011 m. buvo 28,8 %, o Italijoje pagrindinis pelno mokestis yra 33 %. Vadinasi, Italijoje nuo didesnio FFT pelno būtų atskaičiuoti didesni mokesčiai, nes didžiąją dalį paskolų FFT skiria „Fiat Finance S.p.A“. Todėl nėra aišku, kokio tipo „pagalbą“ gavo visa grupė, jeigu FFT deklaravo mažesnį pelną Liuksemburge ir todėl pasinaudojo mažesniais palūkanų atskaitymais Italijoje.

5.2. Antras FFT pastabų sąrašas

5.2.1. Išankstinė kainodaros tvarka nesuteikia „pranašumo“

(173) Antras FFT suformuluotų pastabų sąrašas pradedamas bendru išankstinės kainodaros tvarkos paaiškinimu. Ji laikoma bendros mokesčių sistemos dalimi ir yra įtraukta į Liuksemburgo mokesčių sistemą. FFT išankstinėje mokesčių tvarkoje laikomasi aplinkraštyje nustatytų gairių ir nenukrypstama nuo bendros Liuksemburgo mokesčių sistemos. FFT išankstinės mokesčių tvarkos trukmė yra penkeri metai. Tai standartinė išankstinės mokesčių tvarkos trukmė valstybėse narėse.

(174) Aplinkraščio pagrindą sudarančios Liuksemburgo taisyklės mokesčių kainodaros srityje yra bendros mokesčių sistemos dalis, nes jos taikomos grupės viduje susijusioms bendrovėms, kurios tarpusavyje vykdo sandorius. Liuksemburgo sandorių kainodaros taisyklės nenukrypsta nuo bendros mokesčių sistemos, nes praktikoje yra laikomasi sandorių kainodarai taikomų EBPO principų ir šiomis taisyklėmis siekiama nustatyti įprastomis rinkos sąlygomis gaunamą pelną.

(175) Nagrinėdama sprendime pradėti procedūrą Komisijos išreikštas abejones dėl sandorių kainodaros nustatymo metodo pasirinkimo, FFT teigia, kad MTMN yra bendrai priimtas ir EBPO patvirtintas metodas, neprieštaraujantis bendrai Liuksemburgo mokesčių sistemai. Komisija pripažino paplitusį MTMN metodo taikymą ir tai, kad jo taikymas gali sukelti sunkumų (67). Kai kurių detalesnių aspektų gairės yra nepakankamos, tačiau Komisija suteikia sau teisę spręsti prieštaringus sandorių kainodaros klausimus, remdamasi savo pačios nuomone apie tai, kaip MTMN metodas turėtų būti taikomas konkrečiu atveju. Be to, FFT mokestinio laikotarpio pelnas atitinka įstatymu nustatytą pelną, o tai dar kartą patvirtina, kad naudojant MTMN metodą FFT negavo jokios ekonominės naudos.

(176) Pasak FFT, mokesčių institucijos, naudodamos MTMN metodą, turėtų turėti tam tikrą veiksmų laisvę, nes taikant šį metodą gaunamas ne vienas rezultatas, o galiojančių rezultatų serija. Todėl skirtumas tarp FFT gautų apmokestinamųjų pajamų (kurias patvirtino Liuksemburgo mokesčių institucijos) ir Komisijos apskaičiuotų apmokestinamųjų pajamų, remiantis valstybės pagalbos taisyklėmis, neturėtų būti laikomas nauda. Tokia nauda atsiranda tik tada, jeigu taikoma priemonė akivaizdžiai nukrypsta nuo standartinių sandorių kainodaros taisyklių ir peržengia mokesčių administratoriaus diskreciją (68). Priešingu atveju tai būtų Komisijos kišimasis į valstybės narės įgaliojimus mokesčių srityje.

(177) Galiausiai FFT mano, kad kadangi Komisija įvertino naudos buvimą, ji turėjo numatyti bendrą poveikį „grupei“. Dėl to „Fiat“ grupė negauna jokios naudos, nes bet koks mokesčio bazės padidėjimas Liuksemburge yra kompensuojamas didesniais mokestiniais išskaitymais kitose valstybėse narėse (pastaraisiais metais daugiausia Italijoje). Pasak FFT, Komisija tai yra pripažinusi įvairiuose sprendimuose. (69)

5.2.2. Priemonė nėra „atrankinė“

(178) Pasak FFT, į bazinę sistemą, naudojamą atrankumui įvertinti, gali būti įtrauktos tik tos bendrovės, kurioms taikomos sandorių kainodaros taisyklės, t. y. bendradarbiaujančios tik su susijusiomis trečiosiomis šalimis. Tai pripažinta Komisijos sprendime dėl groepsrentebox schemos (70), kuriame teigiama, kad atsižvelgiant į skolų finansavimo veiklą susijusios įmonės yra tokioje faktinėje ir teisinėje situacijoje, kuri negali būti palyginama su nesusijusių bendrovių situacija. Be to, siekdama įrodyti atrankumą, Komisija turėtų įrodyti, kad FFT išankstinė kainodaros tvarka buvo taikoma kitokiomis sąlygomis nei kitiems Liuksemburgo grupės subjektams, vykdantiems finansavimo veiklą. Tačiau aplinkraštyje paaiškinama, kad išankstinė kainodaros tvarka taikoma visoms finansų grupių bendrovėms. Todėl atrankumo čia nėra.

(179) Bendru atveju Komisija į sprendimus dėl mokesčių žiūri kaip į priemonę, suteikiančią mokesčių mokėtojui teisinį tikrumą ir nuspėjamumą jo mokesčių statuso atžvilgiu. Liuksemburgo mokesčių administratoriaus taikomi sprendimai dėl mokesčių nėra diskretiški, nes juos taikant laikomasi principų, numatytų aplinkraštyje, kuriame ypač pabrėžiamas įprastų rinkos sąlygų principas, apibrėžtas EBPO pavyzdinės mokesčių konvencijos 9 straipsnyje, pateikiamos gairės bei patikslinimai dėl minimalių nuosavo kapitalo reikalavimų, taip pat sandorių kainodaros, kurios turi laikytis Liuksemburgo bendrovė, vykdanti finansinę veiklą grupės viduje, analizė. Todėl Liuksemburgo mokesčių administratoriaus nustatyta diskrecija, jei tokia yra, apsiriboja aplinkraščio gairėmis. Be to, ši mokesčių administratoriui palikta ribota diskrecija yra būdinga taikant EBPO principus sandorių kainodaros srityje. Šis paprastas elementas pats savaime negali reikšti, kad yra suteikta valstybės pagalba. Be to, FFT teigia, kad išankstinė kainodaros tvarka FFT yra periodiškai tikrinama ir galioja ne ilgiau kaip penkerius metus.

(180) FFT taip pat teigia, jog Komisija neįrodė, kad išankstinei kainodaros tvarkai FFT taikant MTMN metodą buvo nukrypta nuo kitų susitarimų dėl mokesčių, kuriuos sudarė bendrovės, esančios panašioje situacijoje kaip ir FFT. Pasak FFT, nekyla abejonių, kad panaši bendrovė, būdama panašioje situacijoje kaip FFT, galėtų prašyti sprendimo dėl mokesčių ir nustatyti savo apmokestinamąsias pajamas remdamasi MTMN metodu. Kadangi FFT ir panašioms mokesčių bendrovėms taikoma ta pati mokesčių sistema, nėra prasmės nustatyti, ar FFT taikytas mokesčių kainodaros nustatytas metodas atitiko EBPO principus, taikomus mokesčių kainodaros srityje (nes jis juos šiaip ar taip atitiko).

5.2.3. Faktinė FFT situacija labai skiriasi nuo sprendimuose dėl koordinavimo centrų pastebėtos situacijos

(181) Pasak FFT, sprendime pradėti procedūrą yra daug pastebimų skirtumų, palyginti su ankstesniais sprendimais, kuriuose Komisija kėlė klausimą, ar sandorių kainodaros nustatymo metodas (tiksliau – padidintų išlaidų metodas), taikomas kaip mokesčių priemonė, suteikia atrankinį pranašumą (71). Remiantis šiais sprendimais, sistema galėjo naudotis tik tie mokesčių mokėtojai, kurie laikėsi tam tikrų reikalavimų. Tačiau sprendime pradėti procedūrą Komisijai abejonių kelia tik MTMN metodo taikymas, tiksliau – konkretus apmokestinamųjų pajamų nustatymas išankstinės kainodaros tvarkos, kuria gali naudotis visi Liuksemburgo mokesčių mokėtojai, vykdantys finansinę veiklą su susijusiomis šalimis, kontekste.

(182) Be to, šiuose sprendimuose pajamos, nustatomos taikant padidintų išlaidų metodą, gali iš esmės nesutapti su įstatymu nustatytomis pajamomis. Taip nėra FFT, kurios pajamos nustatytos taikant MTMN metodą sutampa su pačios bendrovės apskaitos rezultatu. Be to, ankstesniuose sprendimuose taikant sandorių kainodaros nustatymo metodą nebuvo aiškiai laikomasi EBPO principų, taikomų sandorių kainodaros srityje. Šiuo atveju šie principai nėra pažeidžiami. Tačiau skirtingai nuo to, kas buvo pastebėta sprendimuose dėl koordinavimo centrų, EBPO principuose, kurie taikomi sandorių kainodaros srityje, taip pat nėra aiškių sandorių kainodaros nustatymo gairių kai kuriai FFT vykdomai veiklai (pavyzdžiui, finansavimo ir iždo).

(183) Be to, FFT mano, jog Komisija taip pat neatsižvelgė į tai, kad FFT išankstinė kainodaros tvarka buvo pagrįsta ekonominiu tyrimu, atitinkančiu EBPO principus, kurie yra taikomi sandorių kainodaros srityje. Tai įrodo, kad pelno nustatymas nebuvo nepagrįstas ir kad Liuksemburgo mokesčių institucijos nepriėmė sprendimų savo nuožiūra.

6. LIUKSEMBURGO ATSAKYMAS Į TREČIOSIOS ŠALIES PASTABAS

(184) 2015 m. sausio 5 d. laišku Liuksemburgas nurodė, kad jis visiškai pritaria „Fiat“ pateiktiems pastebėjimams.

7. GINČIJAMOS PRIEMONĖS ĮVERTINIMAS

7.1. Pagalbos buvimas

(185) Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, dėl kurios, palaikant tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipoma arba gali būti iškraipyta konkurencija, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.

(186) Pagal nusistovėjusią teismų praktiką, norint priemonę pripažinti pagalba, kaip ji suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, reikalaujama, kad būtų tenkinamos visos šioje nuostatoje įtvirtintos sąlygos (72). Taigi nustatyta, jog tam, kad priemonė būtų pripažinta valstybės pagalba pagal šią nuostatą, pirma, tai turi būti valstybės priemonė arba priemonė panaudojant valstybinius išteklius, antra, šia priemone turi būti galima daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai, trečia, bendrovei, kuriai ši priemonė taikoma, ja turi būti suteiktas atrankinis pranašumas ir, ketvirta, ja iškraipoma arba gali būti iškraipyta konkurencija (73).

(187) Kalbant apie pirmąją valstybės pagalbos buvimo sąlygą, ginčijamą sprendimą dėl mokesčių priėmė Tiesioginių mokesčių administracija (pranc. Admini