Oficialusis leidinys L 349 , 31/12/1994 p. 0105 - 0200

specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 3 tomas 66 p. 0052

specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 3 tomas 66 p. 0052



Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3290/94 1994 m. gruodžio 22 d. dėl žemės ūkio sektoriuje būtinų pritaikomųjų pataisų ir pereinamojo laikotarpio priemonių, kad būtų įgyvendintos daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde sudarytos sutartys EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį, atsižvelgdama į 1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 805/68 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo [1], ypač į jo 7 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdama į Komisijos siūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2], kadangi Bendrija priėmė bendrą žemės ūkio politiką reglamentuojančių taisyklių rinkinį; kadangi daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde Bendrija aptarė įvairius susitarimus (toliau – GATT susitarimai); kadangi keletas iš tų susitarimų siejasi su žemės ūkiu ir ypač su Sutartimi dėl žemės ūkio (toliau – Sutartis); kadangi nuolaidų, susijusių su vietine parama, gali būti pasiekta tinkamai nustatant kainų bei pagalbos lygį bei netaikant šioje srityje specifinių nuostatų; kadangi Sutartis numato šešerių metų laikotarpį, per kurį, viena vertus, padidėtų galimybė trečiųjų šalių žemės ūkio produktams patekti į Bendrijos rinką, antra vertus, laipsniškai sumažėtų Bendrijos parama, teikiama žemės ūkio produktų eksportui; kadangi turėtų būti sukurti atitinkami įstatymai, reglamentuojantys prekybą žemės ūkio produktais su trečiosiomis šalimis; kadangi, keičiant visas žemės ūkio produktų įvežimą apribojančias priemones į muitą (tarifikacija) ir draudžiant taikyti tas priemones ateityje, Sutartis reikalauja panaikinti kintamus importo mokesčius bei kitas priemones ir importo mokesčius, kurie šiuo metu numatyti organizuojant rinkas; kadangi pagal Sutartį muito normos žemės ūkio produktams turi būti įtvirtintos Bendrajame muitų tarife; tačiau, kadangi tokioms produktų grupėms, pvz., javams, ryžiams, vynui, vaisiams ir daržovėms, taikant papildomus arba kitus prekybos mechanizmus, į kuriuos neįeina nustatyto muito rinkimas, kyla būtinybė priimti taisykles, kurios leistų taikyti nukrypti leidžiančias nuostatas pagrindiniams reglamentams; be to, kadangi priemonės, taikomos apsaugoti Bendrijos rinką nuo džiovintų vynuogių bei apdorotų vyšnių importo, pagal Sutartį dėl apsaugos gali išsilaikyti penkerius metus; be to, kadangi, siekiant išvengti Bendrijos rinkos aprūpinimo problemų, turi būti leidžiama laikinai neapmuitinti kai kurių cukraus gaminių; kadangi tam, kad rinka bent minimaliai būtų apsaugota nuo žalingų tarifikacijos padarinių, Sutartis leidžia taikyti papildomą muitą, tačiau laikantis tiksliai nurodytų reikalavimų ir tik tiems produktams, kuriems nustatomas tarifas; kadangi dėl šios priežasties minimas pagrindinis reglamentas turėtų būti papildytas atitinkamomis nuostatomis; kadangi Sutartis numato daugybę tarifo kvotų pagal susitarimus dėl dabartinių ir minimalių galimybių; kadangi tokioms kvotoms taikomi reikalavimai yra smulkiai išvardyti Sutartyje; kadangi, atsižvelgiant į didelį kvotų skaičių ir tam, kad būtų garantuotas kuo veiksmingesnis jų taikymas, Komisija atsako už jų atidarymą bei administravimą taikant Vadybos komiteto procedūrą; kadangi, iš pagrindinės sutarties dėl bananų, pasirašytos Urugvajaus raunde su kai kuriomis Pietų Afrikos šalimis, kylantys pakeitimai turėtų būti įtraukti į 1993 m. vasario 13 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 404/93 dėl bendro bananų rinkos organizavimo [3]; kadangi Sutartyje dėl apsaugos numačius aiškias apsaugos straipsnių taikymo organizuojant rinkos struktūrą taisykles, tokius straipsnius reikėtų papildyti nuoroda į įsipareigojimus, kylančius iš tarptautinių sutarčių; kadangi Bendrija, prekiaudama su GATT susitarimais nesusaistytomis trečiosiomis šalimis, nėra ribojama iš tų sutarčių kylančių suvaržymų, susijusių su Bendrijos rinkos atvirumu; kadangi tam, kad būtų garantuota, jog galima imtis reikiamų priemonių iš tokių šalių įvežamų produktų atžvilgiu, Komisijai reikėtų suteikti atitinkamus įgaliojimus, kurie būtų vykdomi laikantis Vadybos komiteto procedūros; kadangi, remiantis Sutartimi, eksporto subsidijos suteikiamos tik kai kurioms čia nurodytų žemės ūkio produktų grupėms; be to, kadangi šis apribojimas siejamas su kiekiu ir verte; kadangi vertės apribojimų laikymasis gali būti garantuotas tada, kai nustatomos grąžinamosios išmokos, bei kontroliuojant mokėjimus pagal taisykles, susijusias su EŽŪOGF (Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondas); kadangi kontroliavimą galima palengvinti privalomu būdu iš anksto nustatant grąžinamąsias išmokas, o tuo atveju, kai grąžinamosios išmokos yra diferencijuotos, jei galimybės leidžia pakeičiant nustatytą paskyrimo vietą; kadangi, pakeičiant paskyrimo vietą, turėtų būti išmokama faktinei paskyrimo vietai taikoma grąžinamoji išmoka, kurios aukščiausia riba turėtų būti tas dydis, kuris taikomas iš anksto nustatytai paskyrimo vietai; kadangi kiekybinių apribojimų kontroliavimas reikalauja įvesti patikimą ir veiksmingą kontrolės sistemą; kadangi dėl to grąžinamosios išmokos turėtų būti suteikiamos pagal eksporto licenciją; kadangi grąžinamųjų išmokų dydis turėtų būti racionaliai ribojamas atsižvelgiant į kiekvieno produkto konkrečią padėtį; kadangi išimtys iš šios taisyklės gali būti leidžiamos tik tiems Sutarties II priede neišvardytiems perdirbtiems produktams, kuriems netaikomi vertės apribojimai, ir kai maisto produktais teikiama pagalba, kuriai netaikomi jokie apribojimai; kadangi tada, kai panašu, jog eksportas, kuriam taikomos grąžinamosios išmokos, neviršija nurodytų kiekybinių apribojimų, turi būti priimta nuostata dėl laisvesnio valdymo taisyklių laikymosi; kadangi eksportuojamų kiekių, kuriems taikomos grąžinamosios išmokos, kontrolė Sutartyje nurodytais prekybos metais gali būti atliekama remiantis eksporto licencijomis, išduotomis kiekvienais prekybos metais; kadangi bendrai organizuojant didžiąją dalį rinkų, išimtinė kompetencija neleisti naudotis susitarimais dėl laikino įvežimo perdirbti priklauso Tarybai; kadangi iš šios Sutarties kylančiomis ekonominėmis sąlygomis gali būti tikslinga skubiai reaguoti į rinkos problemas, atsirandančias taikant minėtus susitarimus; kadangi šiuo atveju Komisijai turėtų būti suteikta kompetencija imtis neatidėliotinų priemonių, kurios yra ribojamos laiko; kadangi tos priemonės turėtų būti taikomos 1987 m. liepos 13 d. Tarybos sprendimo 87/373/EEB [4] 3 straipsnyje nustatyta tvarka; kadangi turi būti užtikrinama, jog laikomasi ir Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių prekybos srityje; kadangi dėl to į 1987 m. kovo 16 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 822/87 dėl bendro vyno rinkos organizavimo [5] turi būti įtrauktos reikalaujamos sąlygos; kadangi, žemės ūkio įstatymuose padarius šiuo reglamentu numatytus pataisymus, daugelis Tarybos reglamentų, kylančių iš pagrindinių reglamentų, neatlieka jokios funkcijos; kadangi dėl juridinio aiškumo jie turėtų būti atšaukti; kadangi kai kurios galios netekusios nuostatos, nors tiesiogiai ir nesusijusios su GATT susitarimais, taip pat turėtų būti panaikintos; kadangi tą patį galima pasakyti ir apie kai kuriuos Tarybos reglamentus, vadinamus "antros kartos", kurių didžioji dalis gali būti įtraukta į pagrindinius čia minimus reglamentus; kadangi Tarybos dabartinių apsaugos straipsnio taikymo bendrųjų taisyklių vis dėlto nebuvo galima įtraukti į pagrindinius reglamentus; kadangi dėl pataisymų, kuriuos būtinai reikėjo padaryti toje srityje laikantis GATT susitarimų, svarbos aptariamus reglamentus nebūtina išsaugoti; kadangi dėl to jie turėtų būti panaikinti tuo pačiu sukuriant teisinį pagrindą, leidžiantį juos pakeisti; kadangi Sutarties dėl žemės ūkio taikymui galėtų kilti pavojus, jei atskiruose sektoriuose taikytinos procedūros iš esmės skirtųsi; kadangi dėl to pageidautina šias procedūras suvienodinti; kadangi Tarybos priimtos bendrosios įgyvendinimo taisyklės anksčiau leido numatyti tinkamą konkretesnių taisyklių, būtinų rinkai valdyti, sistemą; kadangi šios Sutarties dėl žemės ūkio įgyvendinimas neturėtų kelti abejonių dėl bendrą žemės ūkio politiką reguliuojančių mechanizmų bei procedūrų; kadangi vėlesniame etape bus naudinga panagrinėti tiek šiuo reglamentu nustatytų susitarimų veikimą, tiek patirtį, kurią įgijo trečiosios šalys, kurios ėmėsi priemonių įgyvendinti GATT susitarimus; kadangi dėl to, praėjus dvejiems metams nuo šio reglamento taikymo pradžios, Komisija turėtų pateikti Tarybai ir Europos Parlamentui ataskaitą; kadangi perėjimas nuo dabartinių nutarimų prie tų, kurie yra GATT susitarimų rezultatas, gali sukelti prisitaikymo sunkumų, nenagrinėjamų šiame reglamente; kadangi, norint išspręsti šią galimą problemą, reikėtų įtraukti bendrą nuostatą, kuri leistų Komisijai priimti tam tikrą laikotarpį reikalingas laikinas priemones; PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ: 1 straipsnis Šiame reglamente pateikiami pakeitimai bei laikinos priemonės, kurių reikia imtis žemės ūkio sektoriuje tam, kad būtų įgyvendintos sutartys, priimtos daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde. 2 straipsnis 1 straipsnyje minimi pakeitimai yra išdėstyti šio dokumento prieduose. 3 straipsnis 1. Kai, siekiant palengvinti perėjimą nuo dabartinių susitarimų prie tų, kuriuos nulemia 1 straipsnyje minimų sutarčių reikalavimai, bendra žemės ūkio politika reikalauja laikinų priemonių, tokios priemonės priimamos Reglamento Nr. 136/66/EEB [6] 38 straipsnyje, atitinkamuose kitų reglamentų dėl bendro žemės ūkio rinkų organizavimo straipsniuose arba Reglamente (EB) Nr. 3448/93 [7] nustatyta tvarka. Priėmus tokias priemones, būtina atsižvelgti į įvairių žemės ūkio sektorių ypatumus tinkamą dėmesį skiriant įsipareigojimams, kylantiems iš 1 straipsnyje minimų sutarčių. 2. 1 dalyje nurodytos priemonės gali būti priimtos per laikotarpį, kuris baigiasi 1996 m. birželio 30 d., ir netaikomos po tos dienos. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma gali tą laikotarpį pratęsti. 4 straipsnis 1. Jei, atsižvelgiant į ypatingas aplinkybes, kurios turi poveikį žemės ūkio produktui, reikalavimų dėl eksporto paramos, numatytos 1 straipsnyje minimose sutartyse, laikymasis gali būti užtikrinamas priemonėmis, turinčiomis mažesnį poveikį nei tos, kurios tam tikslui buvo numatytos, Komisija tam produktui gali netaikyti nuostatų dėl eksporto grąžinamųjų išmokų, kurioms taikomas šis reglamentas. 2. Nepažeisdama šio reglamento nuostatų, Komisija gali imtis bet kokių priemonių, galinčių apsaugoti Bendrijos rinką nuo žemės ūkio produktų įvežimo iš tų trečiųjų šalių, kurioms Bendrija neturi įsipareigojimų pagal 1 straipsnyje minimas sutartis. 3. 1 ir 2 dalyje minimos priemonės priimamos 3 straipsnio 1 dalyje nustatyta tvarka. 5 straipsnis Iki 1997 m. birželio 30 d. Komisija pateikia Tarybai ir Europos Parlamentui pranešimą apie tai, kaip veikia susitarimai, kylantys iš šio reglamento, ir apie patirtį, įgytą trečiosioms šalims taikant priemones, padedančias įgyvendinti sutartis, priimtas daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka nuspręs dėl pakeitimų, kylančių iš pranešimo rezultatų ir išvadų. 6 straipsnis 1. Šis reglamentas įsigalioja 1995 m. sausio 1 d. 2. Jis taikomas nuo 1995 m. liepos 1 d. Tačiau: a) 3 ir 4 straipsniai taikomi nuo 1995 m. sausio 1 d.; b) prieduose išdėstytos nuostatos dėl importo muitų ir papildomų importo muitų, taikomų XIII ir XVI priede išvardytiems produktams, kuriems taikoma įvežimo kaina, taikomos 1995 m. nuo prekybos metų pradžios 1995 m. aktualiems produktams; c) nuostatos dėl eksporto grąžinamųjų išmokų taikomos: - nuo 1995 m. rugsėjo 1 d. – II ir XVI priedai, - nuo 1995 m. spalio 1 d. – IV priedas, - nuo 1995 m. lapkričio 1 d. –V priedas; d) XV priede išdėstytos nuostatos taikomos nuo 1995 m. sausio 1 d.; e) XVI priedo I skirsnio 2 dalyje išdėstytos nuostatos taikomos nuo 1996 m. sausio 1 d. Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Priimta Briuselyje, 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos vardu Pirmininkas H. Seehofer [1] OL L 148, 1968 6 28, p. 24. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1884/94 (OL L 197, 1994 7 30, p. 27). [2] 1994 m. gruodžio 14 d. pateikta nuomonė (dar nepaskelbta Oficialiajame leidinyje). [3] OL L 47, 1993 2 25, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 3518/93 (OL L 320, 1993 12 22, p. 15). [4] OL L 197, 1987 7 18, p. 33. [5] OL L 84, 1987 3 27, p. 1. Reglamentas su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1891/94 (OL L 197, 1994 7 30, p. 42). [6] OL 172, 1966 9 30, p. 3025/66. [7] OL L 318, 1993 12 20, p. 18. -------------------------------------------------- PRIEDŲ SĄRAŠAS I priedas II priedas III priedas IV priedas V priedas VI priedas VII priedas VIII priedas IX priedas X priedas XI priedas XII priedas XIII priedas XIV priedas XV priedas XVI priedas XVII priedas XVIII priedas XIX priedas XX priedas XXI priedas XXII priedas: I PRIEDAS JAVAI I. 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1766/92 (OL L 181, 1992 7 1, p. 21) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1866/94 (OL L 197, 1994 7 30, p. 1). 1. 3 straipsnio 2 dalis panaikinama. 2. 3 straipsnio 3 dalis papildoma tokia pastraipa: "Intervencinė kaina, galiojanti kukurūzams ir grūdiniam sorgui gegužės mėnesį, toliau galioja kitų prekybos metų liepos, rugpjūčio bei rugsėjo mėnesiais." 3. 3 straipsnio 4 dalies antrosios pastraipos pirmas sakinys pakeičiamas taip: "Visus prekybos metus arba jų dalį intervencinė kaina kas mėnesį didinama." 4. 5 straipsnio pirmoji ir paskutinioji pastraipos dalys panaikinamos. 5. II antraštinė dalis pakeičiama taip: "II ANTRAŠTINĖ DALIS 9 straipsnis 1. Visi 1 straipsnyje išvardyti produktai įvežami į Bendriją arba išvežami iš jos, pateikus importo arba eksporto licenciją. Licencijas išduoda valstybės narės bet kuriam pareiškėjui, nepaisydamos jo įsikūrimo Bendrijoje vietos ir nepažeisdamos priemonių, kurių buvo imtasi taikant 12 ir 13 straipsnius. Eksporto ir importo licencijos galioja visoje Bendrijoje. Tokios licencijos išduodamos pateikus užstatą, garantuojantį, kad produktai bus įvežami ir išvežami licencijos galiojimo laikotarpiu; jei eksportas arba importas per tą laikotarpį nevykdomas arba vykdomas tik iš dalies, visas arba dalis užstato negrąžinama, išskyrus force majeure atvejus. 2. Licencijų galiojimo laikas ir kitos išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 23 straipsnyje nustatyta tvarka. 10 straipsnis 1. Jei šiame reglamente nenurodyta kitaip, Bendrajame muitų tarife nurodytos muito normos taikomos 1 straipsnyje išvardytiems produktams. 2. Nepaisant 1 dalies, muitas, nustatytas importuojamiems produktams, kurių KN kodai yra ex1001, išskyrus mesliną (kviečių ir rugių mišinys), 1002, 1003, ex1005, išskyrus hibridų sėklas, ir ex1007, išskyrus sodinimui skirtą hibridą, yra lygus intervencinei kainai, galiojančiai tokiems produktams importavimo metu ir padidintai 55 %, atėmus tokioms prekių siuntoms taikomą CIF importo kainą. Tačiau šis muitas neturi viršyti Bendrajame muitų tarife numatytos muito normos. 3. Norint apskaičiuoti importo mokestį, apie kurį kalbama 2 dalyje: a) 2 dalyje išvardytų tos pačios standartinės kokybės produktų, jei reikia, suskirstytų į keletą rūšių (paprastieji kviečiai: aukšti, vidutiniai, žemi; kietieji kviečiai; kukurūzai; kiti pašariniai grūdai), tipinės importo kainos CIF užregistruojamos remiantis tos kokybės grūdų kainomis pasaulinėje rinkoje. Tokia tipinė importo kaina CIF nustatoma nuolatos; b) visos importuojamų prekių siuntos klasifikuojamos atsižvelgiant į artimiausias a punkte minimas standartines savybes. 4. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 23 straipsnyje nustatyta tvarka. Jose nurodoma: - rekomenduojamos standartinės savybės, - skelbiamos kainos, į kurias būtina atsižvelgti, - importo mokesčio kiekvienai siunčiamai prekių siuntai, klasifikuojamai atsižvelgiant į vieną iš standartinių savybių, aprašytų 3 dalies a punkte, apskaičiavimo būdas, - galimybė, jei to reikia ypatingais atvejais, suteikti ūkio subjektams progą sužinoti mokestį, taikomą minimoms prekėms kol jos atgabenamos. 11 straipsnis 1. Nepažeidžiant 10 straipsnio 2 dalies nuostatų, siekiant užkirsti kelią arba neutralizuoti neigiamą poveikį Bendrijos rinkai, kuris gali kilti dėl kai kurių 1 straipsnyje išvardytų produktų įvežimo, vienas arba keletas tokių produktų, laikantis 10 straipsnyje nurodytos muito normos, apmokestinami papildomu importo muitu, jei reikalavimai, išdėstyti Sutarties dėl žemės ūkio, kuri buvo priimta remiantis Sutarties 228 straipsniu daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raundo pagrindu, 5 straipsnyje, yra įvykdyti ir jei nepanašu, kad importas gali pakenkti Bendrijos rinkai, arba jei pastangos nesiderintų su numatytu tikslu. 2. Orientacinės kainos, už kurias žemesnėms gali būti įvedamas papildomas importo muitas, yra tokios, kokias Bendrija pateikia Pasaulio prekybos organizacijai. Orientaciniai kiekiai, kuriuos būtina viršyti, kad būtų taikomas papildomas importo muitas, nustatomi, inter alia, remiantis importu į Bendriją per trejus metus iki tų metų, kuriais kyla arba panašu, jog gali kilti pavojus rinkai, minimas 1 dalyje. 3. Importo kainos, į kurias būtina atsižvelgti skiriant papildomą importo muitą, nustatomos remiantis konkrečios prekių siuntos importo kainomis CIF. Importo kainos CIF tuo tikslu tikrinamos remiantis tipinėmis konkretaus produkto kainomis pasaulinėje rinkoje arba to produkto importo kaina Bendrijos rinkoje. 4. Komisija priima išsamias šio straipsnio taikymo taisykles remdamasi 23 straipsnyje nustatyta tvarka. Tokiose išsamiose taisyklėse visų pirma apibrėžiami: a) produktai, kuriems pagal Sutarties dėl žemės ūkio 5 straipsnį gali būti taikomas papildomas muitas; b) kiti kriterijai, būtini 1 dalies taikymui pagal minėtos Sutarties 5 straipsnį. 12 straipsnis 1. 1 straipsnyje išvardytų produktų tarifinės kvotos, kylančios iš sutarčių, sudarytų derybų dėl prekybos Urugvajaus raundo pagrindu, atidaromos ir administruojamos vadovaujantis išsamiomis taisyklėmis, priimtomis 23 straipsnyje nustatyta tvarka. 2. Kvotos gali būti administruojamos taikant vieną iš toliau išvardytų metodų arba iš karto kelis: - metodą, pagrįstą paraiškų padavimo tvarka (taikant "pirmas atėjai, pirmas gavai" metodą), - metodą, pagal kurį kvotos skiriamos proporcingai kiekiams, kurių prašoma pateiktose paraiškose (taikant "vienalaikio nagrinėjimo" metodą), - metodą, pagrįstą tradiciniais prekybos srautais (taikant "tradicinių/naujų importuotojų" metodą). Gali būti taikomi kiti tinkami metodai. Juos taikant turi būti išvengta bet kokios suinteresuotų ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos. 3. Taikant priimtą administravimo metodą, prireikus tinkamai atsižvelgiama į Bendrijos rinkos pasiūlos reikalavimus bei būtinybę išsaugoti tos rinkos pusiausvyrą, nors tuo pačiu metu galima naudotis metodais, kurie anksčiau galėjo būti naudojami toms kvotoms, kurios minimos 1 dalyje, nepažeidžiant teisių, kurias sukuria Urugvajaus raundo derybų pagrindu sudarytos sutartys. 4. Išsamiose taisyklėse, minimose 1 dalyje, numatomas metinių kvotų atidarymas, jei būtina tinkamai išdėstytas tarpsniais per metus, nustatomas taikytinas administravimo metodas ir, jei tikslinga, įtraukiamos nuostatos dėl: a) garantijų, susijusių su produkto pobūdžiu, geografine kilmės vieta ir kilme; b) dokumento, patvirtinančio a punkte minimas garantijas, pripažinimo ir c) sąlygų, kuriomis išduodamos importo licencijos, ir jų galiojimo laiko. Tuo atveju, kai nustatoma 2000000 tonų kukurūzų ir 300000 tonų sorgo importo į Ispaniją kvota ir 500000 tonų kukurūzų importo į Portugaliją kvota, į šias išsamias taisykles taip pat įtraukiamos nuostatos dėl kvota nustatyto importo vykdymo ir prireikus – dėl viešojo saugojimo kiekių, kuriuos importuoja suinteresuotų valstybių narių intervencinės agentūros, ir dėl jų disponavimo tų valstybių narių rinkose. 13 straipsnis 1. Tiek, kiek reikia, kad 1 straipsnyje išvardytus produktus būtų galima eksportuoti toliau jų neperdirbant arba kaip B priede išvardytas prekes, remiantis skelbiamomis tų produktų kainomis arba kainomis pasaulinėje rinkoje ir laikantis apribojimų, nurodytų sutartyse, sudarytose remiantis Sutarties 228 straipsniu, skirtumas tarp tų skelbiamų kainų ir Bendrijos kainų gali būti padengtas eksporto grąžinamosiomis išmokomis. Eksporto grąžinamosios išmokos už 1 straipsnyje išvardytus produktus, iš kurių pagamintos B priede išvardytos prekės, negali būti didesnės už tas, kurios taikomos už tokius produktus, eksportuojamus jų toliau neperdirbant. 2. Kiekiams, už kuriuos gali būti skiriama eksporto grąžinamoji išmoka, nustatyti turi būti taikomas toks metodas, kuris: a) geriausiai atitiktų produkto pobūdį ir padėtį aptariamoje rinkoje ir leistų veiksmingiausiai panaudoti turimus išteklius atsižvelgiant į Bendrijos eksporto efektyvumą ir struktūrą, tačiau nesukurtų mažų ir didelių ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos; b) atsižvelgiant į valdymo reikalavimus, mažiausiai apsunkintų suinteresuotų ūkio subjektų darbą; c) leistų išvengti suinteresuotų ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos. 3. Grąžinamosios išmokos yra vienodos visoje Bendrijoje. Jos gali skirtis atitinkamai pagal paskyrimo vietą, kai tai lemia padėtis pasaulinėje rinkoje arba tam tikrų rinkų specifiniai reikalavimai. Grąžinamoji išmoka nustatoma 23 straipsnyje nustatyta tvarka. Grąžinamosios išmokos gali būti nustatomos: a) reguliariais laiko tarpais; b) skelbiant konkursą, produktams, kuriems anksčiau buvo nustatyta tokia tvarka. Intervencijos laikotarpiu Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva prireikus gali koreguoti reguliariais laiko tarpais nustatomą grąžinamąją išmoką. 4. Grąžinamosios išmokos už produktus, išvardytus 1 straipsnyje ir eksportuojamus jų toliau neperdirbant, suteikiamos pateikus paraišką bei atitinkamą eksporto licenciją. 5. Už 1 straipsnyje išvardytus produktus, eksportuojamus jų toliau neperdirbant, taikoma tokia grąžinamoji išmoka, kokia galioja licencijos paraiškos pateikimo dieną, o tuo atveju, kai grąžinamoji išmoka diferencijuota, – tokia, kokia galioja tą pačią dieną: a) licencijoje nurodytai paskyrimo vietai arba, tam tikrais atvejais; b) realiai paskyrimo vietai, jei ji nesutampa su nurodytąja licencijoje. Šiuo atveju taikoma suma neturi viršyti sumos, taikomos licencijoje pažymėtai paskyrimo vietai. Siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui šia dalimi dėl jos lankstumo, gali būti imamasi atitinkamų priemonių. 6. 4 ir 5 dalys gali būti taikomos 1 straipsnyje išvardytiems produktams, kurie eksportuojami kaip B priede išvardytos prekės, laikantis Reglamento (EB) Nr. 3448/93 16 straipsnyje nustatytos tvarkos. 7. 4 ir 5 dalių galima atsisakyti, kai kalbama apie 1 straipsnyje išvardytus produktus, už kuriuos grąžinamoji išmoka mokama pagal pagalbos maisto produktais operacijas laikantis 23 straipsnyje nustatytos tvarkos. 8. Jei 23 straipsnyje nustatyta tvarka neprieštarauja, grąžinamoji išmoka už 1 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose išvardytus produktus pagal 5 dalį derinama su mėnesiniu intervencinės kainos padidinimu ir, jei reikia, su tos kainos pasikeitimais. Orientacinė suma gali būti nustatoma 23 straipsnyje nustatyta tvarka. Tačiau prireikus Komisija gali keisti koreguojamąsias sumas. Pirmoji ir antroji pastraipos, visiškai arba iš dalies, gali būti taikomos produktams, išvardytiems 1 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose, bei produktams, išvardytiems 1 straipsnyje, kurie eksportuojami kaip B priede išvardytos prekės. Tada pirmojoje pastraipoje aprašytas patikslinimas taisomas atsižvelgiant į koeficiento, išreiškiančio santykį tarp pagrindinio produkto kiekio bei jo kiekio perdirbtame produkte, eksportuojamame arba naudotame eksportuojamose prekėse, mėnesinį padidėjimą. Pirmuosius tris prekybos metų mėnesius už sandėliuojamo salyklo eksportą ankstesnių prekybos metų pabaigoje arba salyklo, pagaminto iš tuo metu sandėliuojamų miežių, eksportą, taikoma tokia grąžinamoji išmoka, kokia būtų buvusi taikoma pagal minėtą sertifikatą už eksportą per paskutinį praėjusių prekybos metų mėnesį. 9. Tiek, kiek būtina atsižvelgti į kai kuriuos iš grūdų gaminamų spiritinių gėrimų gamybos ypatumus, gali būti priimti eksporto grąžinamųjų išmokų suteikimo kriterijai, kaip numatyta 1 dalyje, ir šią konkrečią padėtį atitinkanti tikrinimo tvarką. 10. Eksporto licencijos, išduodamos jose numatytiems referenciniams laikotarpiams ir taikomos aptariamiems produktams užtikrina, kad bus laikomasi apimčių apribojimų, kylančių iš sutarčių, sudarytų remiantis Sutarties 228 straipsniu. Referencinio laikotarpio pabaiga nedaro poveikio eksporto licencijų galiojimui įsipareigojimų, kylančių iš Sutarties dėl žemės ūkio, laikymosi atžvilgiu. 11. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, taip pat ir nuostatos dėl nepaskirstytų bei nepanaudotų kiekių perskirstymo, o ypač nuostatos dėl priėmimo, numatyto 9 dalyje, priimamos 23 straipsnyje nustatyta tvarka. B priedas taisomas ir papildomas ta pačia tvarka. Tačiau išsamios 6 dalies taikymo taisyklės produktams, nurodytiems 1 straipsnyje, kurie eksportuojami kaip priede nurodytos prekės, priimamos Reglamento (EB) Nr. 3448/93 16 straipsnyje nustatyta tvarka. 14 straipsnis 1. Tiek, kiek reikia, kad javų bendroji rinka tinkamai veiktų, Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, gali visai arba iš dalies uždrausti taikyti susitarimus dėl laikinojo produktų įvežimo perdirbti: - tiems 1 straipsnyje išvardytiems produktams, kurie yra skirti 1 straipsnio 1 dalies c ir d punktuose išvardytų produktų gamybai, ir - ypatingais atvejais – tiems 1 straipsnyje išvardytiems produktams, kurie yra skirti B priede išvardytų prekių gamybai. 2. Jei padėtis, apie kurią kalbama 1 dalyje, yra ypač neatidėliotina ir Bendrijos rinka yra sutrikdyta arba jai kyla pavojus būti sutrikdytai dėl susitarimų laikinai įvežti produktus perdirbti, Komisija, nukrypdama nuo 1 dalies nuostatų, valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva imasi reikiamų priemonių; Tarybai ir valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios galios ne ilgiau kaip šešis mėnesius ir bus taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, per savaitę nuo jo gavimo dienos, ji priima sprendimą. 3. Apie Komisijos pasirinktas priemones kiekviena valstybė narė praneša Tarybai per savaitę nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali patvirtinti pakeitimus arba panaikinti Komisijos sprendimą. Jei Taryba per tris mėnesius nepriima jokio sprendimo, Komisijos sprendimas yra panaikinamas. 15 straipsnis 1. Bendrosios kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklės bei specifinės jos taikymo taisyklės yra skiriamos tų produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, muitų tarifų klasifikacijai; muitų tarifų nomenklatūra, kuri yra šio reglamento taikymo rezultatas, įtraukiama į Bendrąjį muitų tarifą. 2. Jei šis reglamentas arba su juo susijusios nuostatos neprieštarauja, prekiaujant su trečiosiomis šalimis draudžiama: - apmokestinti bet kokiu mokesčiu, lygiaverčiu muitui, - taikyti bet kokį kiekybinį apribojimą arba tolygų poveikį turinčią priemonę. 16 straipsnis 1. Kai vieno arba kelių 1 straipsnyje išvardytų produktų skelbiamos kainos arba kainos pasaulinėje rinkoje pasiekia Bendrijos kainų lygį ir kai panašu, jog tokia padėtis užsitęs arba dar pablogės tuo pačiu sutrikdydama arba keldama pavojų sutrikdyti Bendrijos rinką, galima imtis atitinkamų priemonių. 2. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 23 straipsnyje nustatyta tvarka. 17 straipsnis 1. Jei dėl vieno ar kelių 1 straipsnyje išvardytų produktų importo ar eksporto Bendrijos rinka yra sutrikdoma arba jai gresia dideli sutrikimai, galintys sutrukdyti įgyvendinti Sutarties 39 straipsnyje numatytus tikslus, prekybai su trečiosiomis šalimis gali būti taikomos atitinkamos priemonės, kol tokie trikdymai ar jų grėsmė išnyks. Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, priima bendrąsias šios dalies taikymo taisykles bei nustato atvejus ir ribas, kurių neperžengdamos valstybės narės gali imtis apsaugos priemonių. 2. Jei susidaro 1 dalyje aprašyta padėtis, Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva pasirenka reikiamas priemones; valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios turi būti taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, ji turi priimti sprendimą per tris darbo dienas nuo jo gavimo dienos. 3. Apie Komisijos numatytas priemones bet kuri valstybė narė praneša Tarybai per tris dienas nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba susirenka nedelsiant. Kvalifikuota balsų dauguma ji gali pakeisti arba panaikinti svarstomą priemonę. 4. Šis straipsnis taikomas atsižvelgiant į įsipareigojimus, kylančius iš sutarčių, sudarytų laikantis Sutarties 228 straipsnio 2 dalies." 6. A priedas papildomas taip: KN prekės kodas | Aprašymas | 2306 | Išspaudos ir kitos kietos augalinių riebalų arba aliejų ekstrakcijos liekanos, išskyrus tas, kurių kodai yra 2304 arba 2305, maltos arba nemaltos, granuliuotos arba negranuliuotos: | 230690 | – Kitos: – – Kitos: | 23069091 | – – – Kukurūzų gemalų | II. 1975 m. spalio 29 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2729/75 (OL L 281, 1975 11 1, p. 18). Terminai "mokestis" arba "mokesčiai" atitinkamai keičiami į "muitas" arba "muitai". III. 1993 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3670/93 (OL L 338, 1993 12 31, p. 35). Pirmiau minėtas reglamentas panaikinamas. II PRIEDAS RYŽIAI I. 1976 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1418/76 (OL L 166, 1976 6 25) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1869/94 (OL L 197, 1994 7 30). 1. 4 straipsnio 5 dalis pakeičiama taip: "5. Toliau išvardyti dalykai nustatomi 27 straipsnyje nustatyta tvarka: a) 4 dalyje minimi intervenciniai centrai, pasitarus su suinteresuotomis valstybėmis narėmis; b) lukštentų ryžių pakeitimo į žaliavinius ryžius ir atvirkščiai norma; c) lukštentų ryžių pakeitimo į visiškai nulukštentus arba iš dalies nulukštentus ryžius ir atvirkščiai norma; ir d) perdirbimo išlaidos ir šalutinių produktų vertė, į kuriuos reikia atsižvelgti taikant 3 dalį." 2. II antraštinė dalis pakeičiama taip: "II ANTRAŠTINĖ DALIS Prekyba su trečiosiomis šalimis 10 straipsnis 1. 1 straipsnyje išvardyti produktai įvežami į Bendriją ir išvežami iš jos pateikus importo arba eksporto licenciją. Licencijas išduoda valstybės narės bet kuriam pareiškėjui, nepaisydamos jo įsikūrimo Bendrijoje vietos ir nepažeisdamos priemonių, kurių buvo imtasi taikant 14 ir 15 straipsnius. Eksporto ir importo licencijos galioja visoje Bendrijoje. Tokios licencijos išduodamos pateikus užstatą, garantuojantį, kad produktai bus įvežami ir išvežami licencijos galiojimo laikotarpiu; jei eksportas ar importas per tą laikotarpį nevykdomas arba vykdomas tik iš dalies, visas arba dalis užstato negrąžinama, išskyrus force majeure atvejus. 2. Licencijų galiojimo laikas ir kitos išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimami 27 straipsnyje nustatyta tvarka. 11 straipsnis 1. Už prekių, skirtų naudoti vietoje, atgabentų iš valstybių narių ir atitinkančių vieną iš Sutarties 9 straipsnio 2 dalyje nurodytų situacijų, siuntas į Prancūzijos Réuniono salos užjūrio departamentą, susidedančias iš produktų, kurių kodas yra KN 1006 (išskyrus 10061010 kodą), gali būti nustatyta subsidija. Subsidija nustatoma atsižvelgiant į Réuniono rinkos pasiūlos reikalavimus ir remiantis skirtumu tarp atitinkamų produktų skelbiamų kainų arba kainų pasaulinėje rinkoje ir Bendrijoje ir, jei būtina, į Réunioną pristatytų produktų kainą. Subsidijos suteikiamos suinteresuotai šaliai pateikus paraišką. Subsidija prireikus gali būti nustatyta konkurso tvarka. Į konkurso procedūrą įeina ir subsidijos dydžio nustatymas. Subsidija nustatoma periodiškai 27 straipsnyje nustatyta tvarka. Tačiau, iškilus būtinybei, Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva kartkartėmis gali subsidiją pakoreguoti. 2. 1 dalyje numatytai subsidijai taikomos bendros žemės ūkio politikos finansavimo taisyklės. 3. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 27 straipsnyje nustatyta tvarka. 12 straipsnis 1. Jei šiame reglamente nenurodyta kitaip, 1 straipsnyje išvardytiems produktams taikoma Bendrojo muitų tarifo muito norma. 2. Nepaisant 1 dalies, importo muitas: a) už lukštentus ryžius, kurių kodas KN – 100620, yra lygus intervencinei kainai, galiojančiai indiškiems ir japoniškiems ryžiams įvežimo metu, padaugintai iš: - 80 % – indiškiems ryžiams ir - 88 % – japoniškiems ryžiams, atėmus importo kainą; ir b) už visiškai nulukštentus ryžius, kurių kodas KN – 100630, yra lygus intervencinei kainai, kuri galioja įvežimo metu, pridėjus apskaičiuotą procentą bei atėmus importo kainą. Tačiau šis muitas neturi viršyti Bendrojo muitų tarifo muitų normos. b punkte minimas procentas apskaičiuojamas taikant atitinkamą procentą, nurodytą a punkte, atsižvelgiant į perskaičiavimo kursą, perdirbimo išlaidas ir šalutinių produktų vertę bei pridedant pramonės apsaugai skirtą sumą. 3. Nepaisant 1 dalies: a) produktai, kurių KN kodas yra 100610, 100620 arba 10064000 ir kurie yra importuojami į Prancūzijos Réuniono salos užjūrio departamentą ten suvartoti, neapmuitinami; b) muitas, nustatytas produktams, kurių KN kodas – 100630, įvežamiems į Prancūzijos Réuniono salos užjūrio departamentą ten suvartoti, dalinamas iš koeficiento 0,30. 4. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 27 straipsnyje nustatyta tvarka. Tokios išsamios taisyklės visų pirma numato kriterijus 2 dalyje nurodytų importuojamų ryžių rūšims nustatyti, nustato sumą, skirtą pramonės apsaugai, bei apima nuostatas dėl importo kainų nustatymo ir apskaičiavimo bei jų tikrumo patikrinimo. 13 straipsnis 1. Nepažeidžiant 12 straipsnio 2 dalies nuostatų, siekiant užkirsti kelią arba neutralizuoti neigiamą poveikį Bendrijos rinkai, kuris gali kilti dėl kai kurių 1 straipsnyje išvardytų produktų įvežimo, vienas arba keletas tokių produktų, laikantis 10 straipsnyje nurodytos muito normos, apmokestinami papildomu importo muitu, jei reikalavimai, išdėstyti Sutarties dėl žemės ūkio, kuri buvo priimta remiantis Sutarties 228 straipsniu daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raundo pagrindu, 5 straipsnyje, yra įvykdyti ir jei nepanašu, kad importas galėtų pakenkti Bendrijos rinkai, arba jei pastangos nesiderintų su numatytu tikslu. 2. Orientacinės kainos, už kurias žemesnėms gali būti įvedamas papildomas importo muitas, yra tokios, kokias Bendrija pateikia Pasaulio prekybos organizacijai. Orientaciniai kiekiai, kuriuos būtina viršyti, kad būtų taikomas papildomas importo muitas, nustatomi, inter alia, remiantis importu į Bendriją per trejus metus iki tų metų, kuriais kyla arba panašu, jog gali kilti pavojus rinkai, minimas 1 dalyje. 3. Importo kainos, į kurias būtina atsižvelgti taikant papildomą importo muitą, nustatomos remiantis konkrečios prekių siuntos importo kainomis CIF. Importo kainos CIF tuo tikslu tikrinamos remiantis to produkto tipinėmis kainomis pasaulinėje rinkoje arba to produkto kaina Bendrijos importo rinkoje. 4. Komisija priima išsamias šio straipsnio taikymo taisykles remdamasi 23 straipsnyje nustatyta tvarka. Tokiose išsamiose taisyklėse visų pirma apibrėžiami: a) produktai, kuriems pagal Sutarties dėl žemės ūkio 5 straipsnį gali būti taikomas papildomas muitas; b) kiti kriterijai, būtini 1 dalies taikymui pagal Sutarties dėl žemės ūkio 5 straipsnį. 14 straipsnis 1. Tiek, kiek reikia, kad 1 straipsnyje išvardytus produktus būtų galima eksportuoti toliau jų neperdirbant arba kaip B priede išvardytas prekes, remiantis skelbiamomis tų produktų kainomis arba kainomis pasaulinėje rinkoje ir laikantis apribojimų, nurodytų sutartyse, sudarytose remiantis Sutarties 228 straipsniu, skirtumas tarp tų skelbiamų kainų ir Bendrijos kainų gali būti padengtas eksporto grąžinamosiomis išmokomis. Eksporto grąžinamosios išmokos už 1 straipsnyje išvardytus produktus, iš kurių pagamintos B priede išvardytos prekės, negali būti didesnės už tas, kurios taikomos už tokius produktus, eksportuojamus jų toliau neperdirbant. 2. Kiekiams, už kuriuos gali būti skiriama eksporto grąžinamoji išmoka, nustatyti turi būti taikomas toks metodas, kuris: a) geriausiai atitiktų produkto pobūdį ir padėtį konkrečioje rinkoje ir leistų veiksmingiausiai panaudoti turimus išteklius atsižvelgiant į Bendrijos eksporto efektyvumą ir struktūrą, tačiau nesukurtų mažų ir didelių ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos; b) atsižvelgiant į valdymo reikalavimus, mažiausiai apsunkintų suinteresuotų ūkio subjektų darbą; c) leistų išvengti suinteresuotų ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos. 3. Grąžinamosios išmokos yra vienodos visoje Bendrijoje. Jos gali skirtis atitinkamai pagal paskyrimo vietą, kai tai lemia padėtis pasaulinėje rinkoje arba tam tikrų rinkų specifiniai reikalavimai. Grąžinamosios išmokos nustatomos 27 straipsnyje nustatyta tvarka. Grąžinamosios išmokos gali būti nustatomos: a) reguliariais laiko tarpais; b) skelbiant konkursą, produktams, kuriems anksčiau buvo nustatyta tokia tvarka. Intervencijos laikotarpiu Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva prireikus gali koreguoti reguliariais laiko tarpais nustatomas grąžinamąsias išmokas. Grąžinamosios išmokos, reguliariais laiko tarpais nustatomos 1 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose išvardytiems produktams, reguliarumas – bent vienas kartas per mėnesį. 4. Nustatant grąžinamąsias išmokas būtina atsižvelgti į: a) dabartinę padėtį ir ateities tendencijas, kiek tai susiję su: - ryžių ir skaldytų ryžių kainomis ir galimybe juos įsigyti Bendrijos rinkoje, - ryžių ir skaldytų ryžių kainomis pasaulinėje rinkoje; b) bendro ryžių rinkos organizavimo tikslus, kuriuos įgyvendinus būtų užtikrintos kainų ir prekybos šioje rinkoje pusiausvyra bei natūrali plėtra; c) apribojimus, kylančius iš sutarčių, sudarytų pagal Sutarties 228 straipsnį; d) poreikį išvengti Bendrijos rinkos trikdymų; e) siūlomo eksporto ekonominį aspektą. Nustatant grąžinamosios išmokos dydį visų pirma atsižvelgiama į būtinybę pasiekti pusiausvyrą tarp pagrindinių Bendrijos žemės ūkio produktų naudojimo į trečiąsias šalis eksportuojamų prekių gamybai ir tarp pagrindinių žemės ūkio produktų iš tų šalių, laikinai įvežtų perdirbti, naudojimo. 5. Grąžinamosios išmokos už 1 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytus produktus nustatomos atsižvelgiant į šiuos konkrečius kriterijus: a) šių produktų kainas, pasiektas įvairiose tipinėse Bendrijos eksporto rinkose; b) pačias palankiausias skelbiamas kainas, užregistruotas įvairiose importuojančių trečiųjų šalių rinkose; ir c) prekybos išlaidas ir pačias palankiausias transporto išlaidas Bendrijos rinkose, nurodytose a punkte, į uostus arba kitus eksportavimo į Bendriją punktus, aptarnaujančius tas rinkas, bei prekių realizavimo pasaulinėje rinkoje išlaidas. 6. Kai grąžinamosios išmokos nustatomos konkurso tvarka, į šią procedūrą įeina ir grąžinamosios išmokos dydžio nustatymas. 7. Grąžinamosios išmokos už 1 straipsnyje išvardytus produktus, eksportuojamus jų toliau neperdirbant, suteikiamos pateikus paraišką bei atitinkamą eksporto licenciją. 8. Už 1 straipsnyje išvardytus produktus, eksportuojamus toliau jų neperdirbant, taikoma tokia grąžinamoji išmoka, kokia galioja licencijos paraiškos pateikimo dieną, o tuo atveju, kai grąžinamoji išmoka diferencijuota, – tokia, kokia galioja tą pačią dieną: a) licencijoje nurodytai paskyrimo vietai arba b) realiai paskyrimo vietai, jei ji nesutampa su nurodytąja licencijoje. Šiuo atveju taikytina suma neturi viršyti sumos, taikomos licencijoje pažymėtai paskyrimo vietai. Siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui šia straipsnio dalimi dėl jos lankstumo, gali būti imamasi atitinkamų priemonių. 9. 7 ir 8 dalys gali būti taikomos 1 straipsnyje išvardytiems produktams, kurie eksportuojami kaip B priede išvardytos prekės, laikantis Reglamento (EB) Nr. 3448/93 16 straipsnyje nustatytos tvarkos. 10. 7 ir 8 dalių galima atsisakyti, kai kalbama apie 1 straipsnyje išvardytus produktus, už kuriuos grąžinamoji išmoka mokama pagal pagalbos maisto produktais operacijas laikantis 23 straipsnyje nustatytos tvarkos. 11. Jei 27 straipsnyje nustatyta tvarka neprieštarauja, grąžinamoji išmoka už 1 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose išvardytus produktus pagal 5 dalį derinama su mėnesiniu intervencinės kainos padidinimu ir, jei reikia, su tos kainos svyravimais pagal perdirbimo laipsnį ir taikomą perskaičiavimo kursą. Orientacinė suma gali būti nustatoma 27 straipsnyje nustatyta tvarka. Tačiau prireikus Komisija gali keisti koreguojamąsias sumas. Pirmoji ir antroji pastraipos, visiškai arba iš dalies, gali būti taikomos produktams, išvardytiems 1 straipsnio 1 dalies c punkte, bei produktams, išvardytiems 1 straipsnyje, kurie eksportuojami kaip B priede išvardytos prekės. Tuo atveju pirmojoje pastraipoje aprašytas patikslinimas taisomas atsižvelgiant į koeficiento, išreiškiančio santykį tarp pagrindinio produkto kiekio bei jo kiekio perdirbtame produkte, eksportuojamame arba naudotame eksportuojamose prekėse, mėnesinį padidėjimą. 12. Grąžinamoji išmoka už Bendrijoje išaugintas žaliavinių ryžių atsargas ir iš jų gautus lukštentus ryžius, turimus prekybos metų pabaigoje ir sudarančius tų metų derliaus dalį, kurie yra eksportuojami toliau jų neapdorojant, visiškai nulukštenti ar iš dalies nulukštenti, laikotarpiu tarp būsimųjų prekybos metų pradžios ir tos datos, kuri dar turi būti nustatyta, gali būti padidinta kompensacine suma. Kasmet iki liepos 1 d. Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu, kvalifikuota balsų dauguma, jeigu reikia, nustato produktus, kuriems bus taikomos pirmesnės pastraipos nuostatos. Grąžinamosios išmokos suma: - už lukštentus ryžius yra lygi skirtumui tarp nustatytos tikslinės kainos, galiojančios paskutinį prekybos metų mėnesį, ir tos, kuri galioja pirmąjį naujų prekybos metų mėnesį, - už žaliavinius ryžius yra lygi tam skirtumui, suderintam su konversijos norma. Tačiau, remiantis 8 straipsniu, ši suma sumažinama tokiu dydžiu, kuris atitinka sumokėtą mokestį. Grąžinamosios išmokos suma skiriama tik tuo atveju, jei atsargos yra minimalios. 13. Grąžinamoji išmoka už 1 straipsnio a ir b punktuose minimus produktus išmokama pateikus įrodymą, kad: - produktai, šiuo atveju žaliaviniai ryžiai ir lukštenti ryžiai, yra Bendrijos kilmės, išskyrus tuos atvejus, kai taikoma 14 dalis, - produktai buvo išvežti iš Bendrijos, ir - tuo atveju, kai grąžinamoji išmoka diferencijuota – produktai pasiekė licencijoje nurodytą paskyrimo vietą arba kurią nors kitą paskyrimo vietą, kuriai grąžinamoji išmoka buvo nustatyta nepažeidžiant 8 dalies b punkto nuostatos. 27 straipsnyje nustatyta tvarka išimtis iš šios taisyklės galima, jei yra nustatytos lygiavertes garantijas suteikiančios sąlygos. Papildomos nuostatos gali būti priimtos 27 straipsnyje nustatyta tvarka. 14. Už žaliavinius bei lukštentus ryžius, įvežamus iš trečiųjų šalių ir po to išvežamus į trečiąsias šalis, nesuteikiamos jokios eksporto grąžinamosios išmokos, nebent eksportuotojas įrodo, kad: - eksportuojamas produktas yra tas pats produktas, kuris anksčiau buvo įvežtas, ir - kad įvežant buvo paimtas mokestis. Tokiais atvejais grąžinamoji išmoka už kiekvieną produktą yra lygi muitui, paimtam įvežimo metu, ir kai tas muitas yra mažesnis už skiriamą grąžinamąją išmoką; kai įvežimo metu paimtas muito mokestis yra didesnis negu grąžinamoji išmoka, taikoma pastaroji. 15. Eksporto licencijos, išduodamos jose numatytiems referenciniams laikotarpiams ir taikomos aptariamiems produktams užtikrina, kad bus laikomasi apimčių apribojimų, kylančių iš sutarčių, sudarytų remiantis Sutarties 228 straipsniu. Referencinio laikotarpio pabaiga nedaro poveikio eksporto licencijų galiojimui įsipareigojimų, kylančių iš Sutarties dėl žemės ūkio, laikymosi atžvilgiu. 16. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, taip pat ir nuostatos dėl nepaskirstytų bei nepanaudotų eksportuotų kiekių perskirstymo, ypač susijusios su 11 dalyje minimu patikslinimu, priimamos 27 straipsnyje nustatyta tvarka. B priedas taisomas ta pačia tvarka. Tačiau išsamios 7 dalies taikymo taisyklės produktams, nurodytiems 1 straipsnyje, kurie eksportuojami kaip priede nurodytos prekės, priimamos Reglamento (EB) Nr. 3448/93 16 straipsnyje nustatyta tvarka. 15 straipsnis 1. Tiek, kiek reikia, kad ryžių bendroji rinka tinkamai veiktų, Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, ypatingais atvejais gali visai arba iš dalies uždrausti taikyti 1 straipsnyje išvardytiems produktams susitarimus dėl laikinojo produktų įvežimo arba išvežimo perdirbti. 2. Jei padėtis, apie kurią kalbama 1 dalyje, yra ypač neatidėliotina ir Bendrijos rinka yra sutrikdyta arba jai kyla pavojus būti sutrikdytai dėl susitarimų laikinai įvežti arba išvežti produktus perdirbti, Komisija, nukrypdama nuo 1 dalies nuostatų, valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva imasi reikiamų priemonių; Tarybai ir valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios galios ne ilgiau kaip šešis mėnesius ir bus taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, per savaitę nuo jo gavimo dienos, ji priima sprendimą. 3. Apie Komisijos pasirinktas priemones visos valstybės narės praneša Tarybai per savaitę nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali patvirtinti pakeitimus arba panaikinti Komisijos sprendimą. Jei Taryba per tris mėnesius nepriima jokio sprendimo, Komisijos sprendimas yra panaikinamas. 16 straipsnis 1. Bendrosios kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklės bei specifinės jos taikymo taisyklės yra skiriamos tų produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, muitų tarifų klasifikacijai; muitų tarifų nomenklatūra, kuri yra šio reglamento taikymo rezultatas, neišskiriant A priede pateiktų apibrėžimų, įtraukiama į Bendrąjį muitų tarifą. 2. Jei šis reglamentas arba su juo susijusios nuostatos neprieštarauja, draudžiama: - apmokestinti bet kokiu mokesčiu, lygiaverčiu muitui, - taikyti bet kokį kiekybinį apribojimą arba tolygų poveikį turinčią priemonę. 17 straipsnis 1. Kai vieno arba kelių 1 straipsnio a ir b punktuose išvardytų produktų skelbiamos kainos arba kainos pasaulinėje rinkoje pasiekia Bendrijos kainų lygį ir kai panašu, jog tokia padėtis užsitęs ar dar pablogės tuo pačiu sutrikdydama arba keldama pavojų sutrikdyti Bendrijos rinką, galima imtis atitinkamų priemonių. 2. Skelbiamos kainos arba kainos pasaulinėje rinkoje laikomos pasiekusiomis Bendrijos kainų lygį tada, kai jos priartėja arba viršija indiškų ir japoniškų ryžių supirkimo kainą, padaugintą iš: - 80 % – indiškiems ryžiams ir - 88 % – japoniškiems ryžiams. 3. 1 dalyje aprašyta padėtis vertinama kaip pastovi arba blogėjanti, jei nėra pusiausvyros tarp pasiūlos ir paklausos ir kai, sprendžiant iš numatomos gamybos bei rinkos kainų tendencijų, panašu, jog šis pusiausvyros sutrikimas išsilaikys ilgiau. 4. Galima tvirtinti, kad Bendrijos rinka yra trikdoma arba jai gresia sutrikimo pavojus dėl ankstesnėse šio straipsnio dalyse nurodytos padėties, kai tarptautinės prekybos kainos yra tokios didelės, jog stabdo 1 straipsnyje išvardytų produktų įvežimą į Bendriją arba sudaro priverstines jų išvežimo iš Bendrijos sąlygas ir taip kelia pavojų rinkos stabilumui bei tiekimo pastovumui. 5. Kai vykdomi šiame straipsnyje nurodyti reikalavimai, galima imtis tokių priemonių: - taikyti eksporto mokestį; be to, konkurso tvarka konkrečiam kiekiui gali būti nustatomas specialus eksporto mokestis, - nustatyti eksporto licencijų išdavimo terminą, - visai arba iš dalies sustabdyti eksporto licencijas, - visai arba iš dalies atmesti dar nepatenkintas eksporto licencijos paraiškas. Vėliausiai šios priemonės atšaukiamos tada, kai nustatoma, jog iš eilės tris paskutiniąsias savaites 2 dalyje nurodyti reikalavimai nevykdomi. 6. Nustatant eksporto mokestį už 1 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose išvardytus produktus, būtina atsižvelgti į: a) dabartinę padėtį ir ateities tendencijas, kiek tai susiję su: - kainomis ir ryžių įsigijimo Bendrijos rinkoje galimybe, - ryžių ir kitų perdirbtų ryžių produktų kainomis pasaulinėje rinkoje; b) bendro rinkų organizavimo ryžių sektoriuje tikslus, kurie užtikrintų pusiausvyrą tarp pasiūlos ir pardavimo; c) poreikį išvengti Bendrijos rinkos trikdymų; d) ekonominį eksportavimo aspektą. 7. Nustatant eksporto mokestį už 1 straipsnio 1 dalies c punkte išvardytus produktus, taikomi 6 dalyje išvardyti veiksniai. Be to, būtina atsižvelgti ir į šiuos specifinius veiksnius: a) skaldytų ryžių kainas, pasiektas įvairiose Bendrijos rinkose; b) skaldytų ryžių kiekį, reikalingą aptariamiems produktams pagaminti, ir prireikus – šalutinių produktų vertę; c) šių produktų pardavimo pasaulinėje rinkoje galimybes ir sąlygas. 8. Kai to reikalauja padėtis pasaulinėje rinkoje ir specifiniai tam tikrų rinkų reikalavimai, eksporto mokestis gali būti diferencijuotas. 9. Nustatomas toks eksporto mokestis, koks galioja eksporto dieną. Tačiau mokestis, galiojantis licencijos paraiškos pateikimo dieną, taikomas tada, jei pareiškėjas šito paprašo kreipdamasis dėl licencijos eksportui, kuris turi būti vykdomas licencijos galiojimo laikotarpiu. 10. Pagal 25 straipsnį vykdant susitarimus dėl pagalbos maisto produktais šis eksportas gali būti neapmokestinamas. 11. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 27 straipsnyje nustatyta tvarka. Vadovaujantis ta pačia tvarka dėl kiekvieno produkto: - priimamas sprendimas priimti 5 dalyje išvardytas priemones ir panaikinti priemones, išdėstytas tos straipsnio dalies antrajame ir trečiajame punkte, - periodiškai nustatomas eksporto mokestis. Prireikus Komisija gali nustatyti arba pakeisti eksporto mokestį. 12. Kai atvejis yra skubus, Komisija gali imtis 5 dalies trečiajame ir ketvirtajame punkte nurodytų priemonių. Apie savo sprendimą ji praneša valstybėms narėms ir pakabina jį savo būstinės skelbimų lentose. Remiantis šiuo sprendimu, priemonės atitinkamiems produktams taikomos nuo tuo tikslu nustatytos datos; ta diena turi būti vėlesnė negu paskelbimo data. Sprendimas dėl priemonių, minimų 5 dalies trečiajame punkte, galioja ne ilgiau kaip septynias dienas. 18 straipsnis 1. Jei dėl vieno arba kelių 1 straipsnyje išvardytų produktų importo ar eksporto Bendrijos rinka yra sutrikdoma arba jai gresia dideli sutrikimai, galintys sutrukdyti įgyvendinti Sutarties 39 straipsnyje numatytus tikslus, prekybai su trečiosiomis šalimis gali būti taikomos atitinkamos priemonės, kol tokie trikdymai ar jų grėsmė išnyks. Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, priima bendrąsias šios dalies taikymo taisykles bei nustato atvejus ir ribas, kurių neperžengdamos valstybės narės gali imtis apsaugos priemonių. 2. Jei susidaro 1 dalyje aprašyta padėtis, Komisija valstybės narės prašymu arba savo nuožiūra pasirenka reikiamas priemones; valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios turi būti taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, ji priima sprendimą per tris darbo dienas nuo jo gavimo. 3. Apie Komisijos numatytas priemones bet kuri valstybė narė gali pranešti Tarybai per tris dienas nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba susirenka nedelsiant. Kvalifikuota balsų dauguma ji gali pakeisti arba panaikinti svarstomą priemonę. 4. Šis straipsnis taikomas atsižvelgiant į įsipareigojimus, kylančius iš sutarčių, sudarytų laikantis Sutarties 228 straipsnio 2 dalies." II. 1976 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1423/76 (OL L 166, 1976 6 25, p. 20). 3 straipsnis panaikinamas. III. 1976 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1428/76 (OL L 166, 1976 6 25, p. 30). 1976 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1431/76 (OL L 166, 1976 6 25, p. 36). 1976 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1432/76 (OL L 166, 1976 6 25, p. 39). 1976 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1433/76 (OL L 166, 1976 6 25, p. 42). 1978 m. birželio 12 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1263/78 (OL L 156, 1978 6 14, p. 14). Pirmiau minėti reglamentai panaikinami. III PRIEDAS DŽIOVINTI PAŠARAI 1978 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1117/78 (OL L 142, 1978 5 30, p. 2) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 3496/93 (OL L 319, 1993 12 21, p. 17) 1. II antraštinėje dalyje prieš 7 straipsnį įterpiamas toliau nurodytas straipsnis. "6a straipsnis Jei šiame reglamente nenurodyta kitaip, Bendrojo muitų tarifo muitų normos taikomos produktams, išvardytiems 1 straipsnyje." 2. 7 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip: "2. Jei šis reglamentas arba su juo susijusios nuostatos neprieštarauja, prekiaujant su trečiosiomis šalimis draudžiama: - apmokestinti bet kokiu mokesčiu, lygiaverčiu muitui, - taikyti bet kokį kiekybinį apribojimą arba tolygų poveikį turinčią priemonę." 3. 8 straipsnis keičiamas taip: "8 straipsnis 1. Jei dėl vieno ar kelių 1 straipsnyje išvardytų produktų importo ar eksporto Bendrijos rinka yra sutrikdoma arba jai gresia dideli sutrikimai, galintys sutrukdyti įgyvendinti Sutarties 39 straipsnyje numatytus tikslus, prekybai su trečiosiomis šalimis gali būti taikomos atitinkamos priemonės, kol tokie trikdymai ar jų grėsmė išnyks. Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, priima bendrąsias šios dalies taikymo taisykles bei nustato atvejus ir ribas, kurių neperžengdamos valstybės narės gali imtis apsaugos priemonių. 2. Jei susidaro 1 dalyje aprašyta padėtis, Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva pasirenka reikiamas priemones; valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios turi būti taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, ji turi priimti sprendimą per tris darbo dienas nuo jo gavimo dienos. 3. Apie Komisijos numatytas priemones visos valstybė narė praneša Tarybai per tris dienas nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba susirenka nedelsiant. Kvalifikuota balsų dauguma ji gali pakeisti arba panaikinti svarstomą priemonę. 4. Šis straipsnis taikomas atsižvelgiant į įsipareigojimus, kylančius iš sutarčių, sudarytų laikantis Sutarties 228 straipsnio 2 dalies." IV PRIEDAS CUKRUS I. 1981 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1785/81 (OL L 177, 1981 7 1, p. 4) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 133/94 (OL L 22, 1994 1 27, p. 7). 1. II antraštinė dalis pakeičiama taip: "II ANTRAŠTINĖ DALIS Prekyba su trečiosiomis šalimis 13 straipsnis 1. Įvežant į Bendriją arba išvežant iš jos visus 1 straipsnio 1 dalies a, b, c, d, f, g ir h punktuose išvardytus produktus, būtina pateikti importo ir eksporto licenciją. Licencijas išduoda valstybės narės bet kuriam pareiškėjui, nepaisydamos jo įsikūrimo Bendrijoje vietos ir nepažeisdamos priemonių, kurių buvo imtasi taikant 16 ir 17 straipsnius. Eksporto ir importo licencijos galioja visoje Bendrijoje. Tokios licencijos išduodamos pateikus užstatą, garantuojantį, kad produktai bus įvežami ir išvežami licencijos galiojimo laikotarpiu; jei eksportas ar importas per tą laikotarpį nevykdomas arba vykdomas tik iš dalies, visas arba dalis užstato negrąžinama, išskyrus force majeure atvejus. 2. 41 straipsnyje nustatyta tvarka: a) šiame straipsnyje numatytas projektas gali būti išplėstas, įtraukiant ir 1 straipsnio 1 dalies e punkte išvardytus produktus; b) nustatomas licencijų galiojimo laikas ir priimamos kitos išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, kurios visų pirma nustatytų licencijų išdavimo terminus. 14 straipsnis 1. Jei šiame reglamente nenurodyta kitaip, Bendrajame muitų tarife nurodytos muitų normos taikomos produktams, išvardytiems 1 straipsnyje. 2. Siekiant užtikrinti pakankamą Bendrijos rinkos aprūpinimą 1 straipsnio 1 dalies a punkte išvardytais produktais (žaliavinis cukrus, skirtas rafinuoti, kurio kodai 17011110 ir 17011210 KN) ir 1 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytais produktais (melasa), įvežamais iš trečiųjų šalių, Komisija, nepaisydama 1 dalies nuostatų, 41 straipsnyje nustatyta tvarka gali visai arba iš dalies sustabdyti importo muito taikymą šiems produktams ir nustatyti kiekvieno tokio sustabdymo priemones. Sustabdoma tokį laikotarpį, per kurį kaina pasaulinėje rinkoje kartu su muito mokesčiu, nurodytu Bendrajame muitų tarife: - viršija šio produkto intervencinę kainą, kai kalbama apie žaliavas, - kai kalbama apie melasą – viršija kainų lygį, atitinkantį kainą melasos, kuri aptariamais prekybos metais laikoma pagrindu nustatant pajamas, gautas pardavus melasą, kaip skelbia 4 straipsnio 2 dalies nuostatos. 15 straipsnis 1. Siekiant užkirsti kelią arba neutralizuoti neigiamą poveikį Bendrijos rinkai, kuris gali kilti dėl kai kurių 1 straipsnyje išvardytų produktų įvežimo, vienas arba keletas tokių produktų, laikantis Bendrajame muitų tarife nustatytos muito normos, apmokestinami papildomu importo muitu, jei reikalavimai, išdėstyti Sutarties dėl žemės ūkio, kuri buvo sudaryta remiantis Sutarties 228 straipsniu daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raundo pagrindu, 5 straipsnyje, yra įvykdyti ir jei nepanašu, kad importas galėtų pakenkti Bendrijos rinkai, arba jei pastangos nesiderintų su numatytu tikslu. 2. Orientacinės kainos, už kurias žemesnėms gali būti įvedamas papildomas importo muitas, yra tokios, kokias Bendrija pateikia Pasaulio prekybos organizacijai. Orientaciniai kiekiai, kuriuos būtina viršyti, kad būtų taikomas papildomas importo muitas, nustatomi, inter alia, remiantis importu į Bendriją per trejus metus iki tų metų, kuriais kyla arba panašu, jog gali kilti pavojus rinkai, minimas 1 dalyje. 3. Importo kainos, į kurias būtina atsižvelgti taikant papildomą importo muitą, nustatomos remiantis konkrečios prekių siuntos importo kainomis CIF. Importo kainos CIF tuo tikslu tikrinamos remiantis tipinėmis konkretaus produkto kainomis pasaulinėje rinkoje arba to produkto kaina Bendrijos importo rinkoje. 4. Komisija priima išsamias šio straipsnio taikymo taisykles remdamasi 41 straipsnyje nustatyta tvarka. Tokiose išsamiose taisyklėse visų pirma apibrėžiami: a) produktai, kuriems pagal Sutarties dėl žemės ūkio 5 straipsnį gali būti taikomas papildomas muitas; b) kiti kriterijai, būtini užtikrinti 1 dalies taikymą pagal Sutarties dėl žemės ūkio 5 straipsnį. 15a straipsnis Melasa: - 14 straipsnio 2 dalyje nurodyta pasaulinės rinkos kaina ir - 15 straipsnio 3 dalyje nurodyta tipinė kaina, taikoma standartinei kokybei. Standartinė kokybė gali būti nustatyta 41 straipsnyje nurodyta tvarka. 16 straipsnis 1. 1 straipsnyje išvardytų produktų tarifinės kvotos, kylančios iš sutarčių, sudarytų derybų dėl prekybos Urugvajaus raundo pagrindu, atidaromos ir administruojamos vadovaujantis išsamiomis taisyklėmis, priimtomis 41 straipsnyje nustatyta tvarka. 2. Kvotos administruojamos taikant vieną iš toliau išvardytų metodų arba iš karto kelis: - metodą, pagrįstą paraiškų padavimo tvarka (taikant "pirmas atėjai, pirmas gavai" metodą), - metodą, pagal kurį kvotos skiriamos proporcingai kiekiams, kurių prašoma pateiktose paraiškose (taikant "vienalaikio nagrinėjimo" metodą), - metodą, pagrįstą tradiciniais prekybos srautais (taikant "tradicinių/naujų importuotojų" metodą). Gali būti taikomi ir kiti tinkami metodai. Juos taikant turi būti išvengta bet kokios suinteresuotų ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos. 3. Taikant priimtą administravimo metodą, prireikus tinkamai atsižvelgiama į Bendrijos rinkos pasiūlos reikalavimus bei būtinybę išsaugoti tos rinkos pusiausvyrą, nors tuo pačiu metu galima naudotis metodais, kurie anksčiau galėjo būti naudojami toms kvotoms, kurios minimos 1 dalyje, nepažeidžiant teisių, kurias sukuria Urugvajaus raundo derybų pagrindu sudarytos sutartys. 4. Išsamiose taisyklėse, minimose 1 dalyje, numatomas metinių kvotų atidarymas, jei būtina tinkamai išdėstytas tarpsniais per metus, nustatomas taikytinas administravimo metodas ir, jei tikslinga, įtraukiamos nuostatos dėl: a) garantijų, susijusių su produkto pobūdžiu, geografine kilmės vieta ir kilme; b) dokumento, patvirtinančio a punkte minimas garantijas, pripažinimo ir c) sąlygų, kuriomis išduodamos importo licencijos, bei jų galiojimo laiko. 17 straipsnis 1. Tiek, kiek reikia, kad 1 straipsnio 1 dalies a, c ir d punktuose išvardytus produktus būtų galima eksportuoti toliau jų neperdirbant arba kaip I priede išvardytas prekes remiantis skelbiamomis tų produktų, išvardytų 1 straipsnio 1 dalies a ir c punktuose, kainomis arba kainomis pasaulinėje rinkoje ir laikantis apribojimų, nurodytų sutartyse, sudarytose remiantis Sutarties 228 straipsniu, skirtumas tarp tų skelbiamų kainų ir Bendrijos kainų gali būti padengtas eksporto grąžinamosiomis išmokomis. Eksporto grąžinamoji išmoka už žaliavinį cukrų negali viršyti grąžinamosios išmokos už baltąjį cukrų. 2. Gali būti numatyta eksporto grąžinamoji išmoka už produktus, išvardytus 1 straipsnio 1 dalies f, g ir h punktuose ir eksportuojamus toliau jų neperdirbant arba kaip I priede nurodytas prekes. Nustatant grąžinamosios išmokos dydį už kiekvieną 100 kg sausos medžiagos visų pirma atsižvelgiama į: a) grąžinamąją išmoką, taikoma už tuos eksportuojamus produktus, kurių Kombinuotosios nomenklatūros kodas 17023091; b) grąžinamąją išmoką, taikomą už 1 straipsnio 1 dalies d punkte minimus eksportuojamus produktus; c) numatomo eksporto ekonominį aspektą. 3. Grąžinamoji išmoka už 1 straipsnyje išvardytus produktus, kurie eksportuojami kaip I priede išvardytos prekės, negali būti didesnė už tą, kuri taikoma už tokius produktus, eksportuojamus jų toliau neperdirbant. 4. Kiekiams, už kuriuos gali būti skiriama eksporto grąžinamoji išmoka, nustatyti turi būti taikomas toks metodas, kuris: a) geriausiai atitiktų produkto pobūdį ir padėtį aptariamoje rinkoje, ir leistų veiksmingiausiai panaudoti turimus išteklius atsižvelgiant į Bendrijos eksporto efektyvumą ir struktūrą, tačiau nesukurtų mažų ir didelių ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos; b) atsižvelgiant į valdymo reikalavimus, mažiausiai apsunkintų suinteresuotų ūkio subjektų darbą; c) leistų išvengti suinteresuotų ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos. 5. Grąžinamosios išmokos yra vienodos visoje Bendrijoje. Jos gali skirtis atitinkamai pagal paskyrimo vietą, kai tai lemia padėtis pasaulinėje rinkoje arba tam tikrų rinkų specifiniai reikalavimai. Grąžinamosios išmokos nustatomos 41 straipsnyje nustatyta tvarka.Grąžinamosios išmokos gali būti nustatomos: a) reguliariais laiko tarpais; b) skelbiant konkursą, produktams, kuriems anksčiau buvo nustatyta tokia tvarka. Intervencijos laikotarpiu Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva prireikus gali koreguoti vienodais laiko tarpais nustatytą grąžinamąją išmoką. Paraiškos, pateiktos paskelbus konkursą, nesvarstomos, jei nepateikiamas užstatas. Jei konkurso dalyviai neįvykdė arba tik iš dalies įvykdė jiems pavestus įsipareigojimus, visas arba dalis užstato negrąžinama, išskyrus force majeure atvejus. 1 straipsnio 1 dalies a, c ir d punktuose nurodytiems nedenatūruotiems produktams, eksportuojamiems jų toliau neperdirbant, papildomai taikomos 17a, 17b ir 17c straipsnių nuostatos. 6. Nustatant grąžinamosios išmokos dydį visų pirma atsižvelgiama į būtinybę pasiekti pusiausvyrą tarp pagrindinių Bendrijos žemės ūkio produktų naudojimo į trečiąsias šalis eksportuojamų prekių gamybai ir tarp produktų iš tų trečiųjų šalių, laikinai įvežtų pagal perdirbimo susitarimus, naudojimo. 7. Grąžinamosios išmokos už 1 straipsnyje išvardytus produktus, eksportuojamus jų toliau neperdirbant, suteikiamos pateikus paraišką bei atitinkamą eksporto licenciją. 8. Už 1 straipsnyje išvardytus produktus, eksportuojamus toliau jų neperdirbant, taikoma tokia grąžinamoji išmoka, kokia galioja licencijos paraiškos pateikimo dieną, o tuo atveju, kai grąžinamoji išmoka diferencijuota – tokia, kokia galioja tą pačią dieną: a) licencijoje nurodytai paskyrimo vietai arba b) realiai paskyrimo vietai, jei ji nesutampa su nurodytąja licencijoje. Šiuo atveju taikoma suma neturi viršyti sumos, taikomos licencijoje pažymėtai paskyrimo vietai. Siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui šia dalimi dėl jos lankstumo, gali būti imamasi atitinkamų priemonių. 9. 5 ir 6 dalys gali būti taikomos 1 straipsnyje išvardytiems produktams, kurie eksportuojami kaip B priede išvardytos prekės, laikantis Reglamento (EB) Nr. 3448/93 16 straipsnyje nustatytos tvarkos. 10. 5 ir 6 dalių galima atsisakyti, kai kalbama apie 1 straipsnyje išvardytus produktus, už kuriuos grąžinamosios išmokos yra mokamos pagal pagalbos maisto produktais operacijas laikantis 41 straipsnyje nustatytos tvarkos. 11. Grąžinamoji išmoka mokama įrodžius, kad, nepažeidžiant 6 dalies b punkto nuostatų: - produktai yra išvežti iš Bendrijos, ir - tuo atveju, kai grąžinamoji išmoka diferencijuota – produktai pasiekė licencijoje nurodytą paskyrimo vietą arba kitą vietą, kuriai buvo nustatyta grąžinamoji išmoka. Tačiau, laikantis 41 straipsnyje nurodytos tvarkos, išimtys iš šios taisyklės gali būti leidžiamos, jei yra nustatytos lygiavertes garantijas suteikiančios sąlygos. Papildomos nuostatos gali būti nustatytos 41 straipsnyje nurodyta tvarka. 12. Grąžinamoji išmoka nesuteikiama eksportuojant neperdirbtus nedenatūruotus produktus, nurodytus 1 straipsnio 1 dalies a punkte, nebent, atsižvelgiant į konkretų atvejį, jie buvo: a) pagaminti iš Bendrijoje išaugintų cukrinių runkelių arba cukranendrių; b) įvežti į Bendriją pagal 33 straipsnį; c) pagaminti iš vieno iš produktų, įvežamų pagal b punkto nuostatas. 13. Už neperdirbtus nedenatūruotus eksportuojamus produktus, nurodytus 1 straipsnio c ir d punktuose, kurie yra ne Bendrijos kilmės arba kurie nėra pagaminti iš cukraus, įvežto į Bendriją laikantis 12 dalies b punkto nuostatų arba iš produktų, nurodytų 12 dalies c punkte, grąžinamoji išmoka neskiriama. 14. Eksporto licencijos, išduodamos numatytiems referenciniams laikotarpiams ir taikomos aptariamiems produktams užtikrina, kad bus laikomasi apimčių apribojimų, kylančių iš sutarčių, sudarytų remiantis Sutarties 228 straipsniu. 15. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, įskaitant ir nuostatas dėl nepaskirstytų bei nepanaudotų eksportuojamų kiekių perskirstymo, ir I priedo pakeitimai priimami 41 straipsnyje nustatyta tvarka. Tačiau 6 dalies taikymo taisyklės 1 straipsnyje nurodytiems produktams, kurie eksportuojami kaip priede nurodytos prekės, priimamos Reglamento (EB) Nr. 3448/93 16 straipsnyje nustatyta tvarka. 17a straipsnis 1. Šis straipsnis taikomas nustatant grąžinamąją išmoką nedenatūruotiems produktams, kurie yra eksportuojami neperdirbti, kaip nurodyta 1 straipsnio 1 dalies a punkte. 2. Tuo atveju, kai už 1 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytus produktus grąžinamosios išmokos nustatomos periodiškai: a) grąžinamosios išmokos nustatomos kas antrą savaitę. Tačiau, toks nustatymas gali būti nutrauktas 41 straipsnyje nurodyta tvarka, jei nustatoma, kad Bendrijoje nėra cukraus pertekliaus, kurį būtų galima eksportuoti pasaulinės rinkos kainomis. Tokiu atveju grąžinamoji išmoka neskiriama; b) nustatant grąžinamąją išmoką atsižvelgiama į padėtį Bendrijos ir pasaulinėje rinkoje, o konkrečiai į: - baltojo cukraus intervencinę kainą Bendrijos teritorijoje su didžiausiu pertekliumi arba žaliavinio cukraus intervencinę kainą toje Bendrijos teritorijoje, kuri, manoma, yra tipinė už šios rūšies eksportuojamą cukrų, - cukraus vežimo iš pirmoje įtraukoje nurodytų teritorijų į uostus arba kitus eksporto punktus Bendrijoje išlaidas, - prekybos išlaidas bei visas perkrovimo iš vieno laivo į kitą, vežimo ir pakavimo išlaidas, susidarančias parduodant cukrų pasaulinėje rinkoje, - skelbiamas cukraus kainas arba kainas, užregistruotos pasaulinėje rinkoje, ir - siūlomo eksporto ekonominį aspektą. 3. Kai grąžinamoji išmoka už 1 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytus produktus nustatoma konkurso tvarka: a) konkurso tikslas ––nustatyti grąžinamosios išmokos dydį; b) valstybių narių atsakingosios institucijos skelbia konkursus remdamosi dokumentais, teisiškai įpareigojančiais visas valstybes nares. Šiame dokumente nustatomos konkurso sąlygos. Tos sąlygos privalo užtikrinti vienodą visų Bendrijoje įsikūrusių asmenų teisę dalyvauti konkurse; c) konkurso sąlygos apima ir paraiškų padavimo terminą. Maksimali aptariamo konkurso grąžinamoji išmoka nustatoma 41 straipsnyje nurodyta tvarka per tris darbo dienas nuo termino pabaigos ir atsižvelgiant į gautas paraiškas. Apskaičiuojant maksimalią suma, būtina atsižvelgti į pasiūlą ir kainas Bendrijoje, kainas pasaulinėje rinkoje ir galimas pasaulines realizavimo rinkas bei cukraus eksportavimo išlaidas. Maksimalus kiekis tonomis gali būti nustatomas ta pačia tvarka; d) kai eksportas gali būti vykdomas gaunant grąžinamąją išmoką, kuri yra mažesnė už tą, kuri nustatoma atsižvelgiant į skirtumą tarp kainų Bendrijoje ir pasaulinėje rinkoje, ir kai eksportuojama į konkrečią paskyrimo vietą, valstybių narių atsakingųjų institucijų gali būti pareikalauta paskelbti specialų konkursą, kurio sąlygose būtų numatyta: - galimybė pateikti paraišką bet kuriuo metu, kol konkursas dar nesibaigė, ir - maksimalus grąžinamosios išmokos dydis, apskaičiuojamas atsižvelgiant į tokiam eksportui taikomus reikalavimus; e) jeigu paraiškoje nurodytas grąžinamosios išmokos dydis: - viršija maksimalų nustatytą, valstybių narių atsakingosios institucijos paraišką atmeta; - neviršija maksimalaus dydžio, šios institucijos nustato tokį dydį, kuris yra nurodytas šioje paraiškoje. 4. Grąžinamoji išmoka už žaliavinį cukrų: a) nustatoma pagal standartinę kokybę, apibrėžtą Reglamento (EEB) Nr. 431/68 1 straipsnyje; b) nustatoma periodiškai pagal 2 dalies a punktą: - negali viršyti 92 % baltajam cukrui nustatytos grąžinamosios išmokos už tą patį laikotarpį. Tačiau šis apribojimas netaikomas grąžinamajai išmokai, kuri turi būti nustatyta karameliniam cukrui, - vykdant kiekvieną eksporto operaciją, dauginama iš konversijos koeficiento, kuris gaunamas eksportuojamo žaliavinio cukraus išeigą, apskaičiuojamą remiantis Reglamento (EEB) Nr. 431/68 1 straipsnio nuostatomis, dalijant iš 92; c) maksimali suma, nustatyta konkurse remiantis 3 dalies c punktu, negali viršyti 92 % to maksimalaus dydžio, kuris tuo pačiu metu pagal tą pačią dalį buvo nustatytas už baltąjį cukrų. 17b straipsnis 1. Grąžinamoji išmoka už nedenatūruotus produktus, kurie yra eksportuojami neperdirbti, kaip nurodyta 1 straipsnio 1 dalies c punkte, nustatoma kiekvieną mėnesį atsižvelgiant į: a) melasos kainą, pagal kurią nustatomos įplaukos, gaunamos parduodant melasą aptariamaisiais cukraus metais, pagal 4 straipsnio 2 dalį; b) kainas ir galimas melasos realizavimo rinkas Bendrijos rinkoje; c) skelbiamas melasos kainas arba kainas, užregistruotas pasaulinėje rinkoje; ir d) siūlomo eksporto ekonominį aspektą. Tačiau toks grąžinamosios išmokos nustatymas gali būti nutrauktas 41 straipsnyje nurodyta tvarka, jei nustatoma, kad Bendrijoje nėra melasos pertekliaus, kurį būtų galima eksportuoti pasaulinės rinkos kainomis. Tokiu atveju grąžinamoji išmoka neskiriama. 2. Ypatingomis aplinkybėmis grąžinamosios išmokos dydis gali būti nustatomas konkurso tvarka už konkrečius kiekius ir konkrečioms Bendrijos teritorijoms. Konkurso tikslas – nustatyti grąžinamosios išmokos dydį. Suinteresuotos valstybės narės atsakingosios institucijos skelbia konkursą remdamosi leidimu, kuriame nurodytos konkurso paskelbimo sąlygos. Tos sąlygos privalo užtikrinti vienodas visų Bendrijoje įsikūrusių asmenų dalyvavimo galimybes. 17c straipsnis 1. Grąžinamosios išmokos už nedenatūruotus produktus, kurie yra eksportuojami neperdirbti, kaip nurodyta 1 straipsnio 1 dalies d punkte, bazinė suma nustatoma kiekvieną mėnesį. Tačiau toks periodiškas nustatymas gali būti nutrauktas 41 straipsnyje nurodyta tvarka, jei sustabdomas periodiškas grąžinamosios išmokos nustatymas už baltąjį cukrų, kuris toliau neperdirbamas. Tokiu atveju grąžinamoji išmoka neskiriama. 2. Grąžinamosios išmokos, skiriamos už 1 dalyje nurodytus produktus, išskyrus sorbozę, bazinė suma sudaro vieną šimtąją sumos, gautos atsižvelgiant į: a) skirtumą tarp baltojo cukraus intervencinės kainos Bendrijos teritorijoje su didžiausiu pertekliumi už tą mėnesį, už kurį nustatoma bazinė suma, ir skelbiamų baltojo cukraus kainų arba kainų, užregistruotų pasaulinėje rinkoje; b) būtinybę pasiekti pusiausvyrą tarp: - Bendrijos pagrindinių produktų naudojimo perdirbtų prekių, skirtų eksportuoti į trečiąsias šalis, gamybai, ir - trečiųjų šalių produktų, laikinai įvežtų pagal perdirbimo susitarimus, naudojimo. 3. Už sorbozę nustatoma grąžinamosios išmokos suma yra lygi bazinei grąžinamosios išmokos sumai atėmus vieną šimtąją gamybos grąžinamosios išmokos, pagal Reglamentą (EEB) Nr. 1010/86 galiojančios produktams, išvardytiems šio reglamento I priede. 4. Grąžinamosios išmokos bazinės sumos taikymas gali būti apribotas paliekant tik kai kuriuos 1 straipsnio 1 dalies d punkte išvardytus produktus. 18 straipsnis 1. Tiek, kiek reikia, kad cukraus bendroji rinka tinkamai veiktų, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, ypatingais atvejais gali visai arba iš dalies uždrausti taikyti susitarimus dėl laikinojo produktų įvežimo arba išvežimo perdirbti: - 1 straipsnio 1 dalies a ir d punktuose išvardytiems produktams, ir - ypatingais atvejais – 1 straipsnio 1 dalyje išvardytiems produktams, kurie yra skirti I priede išvardytų prekių gamybai. 2. Jei padėtis, apie kurią kalbama 1 dalyje, yra ypač neatidėliotina ir Bendrijos rinka yra sutrikdyta arba jai kyla pavojus būti sutrikdytai dėl susitarimų laikinai įvežti produktus perdirbti, Komisija, nukrypdama nuo 1 dalies nuostatų, valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva imasi reikiamų priemonių; Tarybai ir valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios galios ne ilgiau kaip šešis mėnesius ir bus taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, per savaitę nuo jo gavimo dienos, ji priima sprendimą. 3. Apie Komisijos pasirinktas priemones kiekviena valstybė narė praneša Tarybai per savaitę nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali patvirtinti pakeitimus arba panaikinti Komisijos sprendimą. Jei Taryba per tris mėnesius nepriima jokio sprendimo, Komisijos sprendimas laikomas panaikintu. 19 straipsnis 1. Bendrosios kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklės bei specifinės jos taikymo taisyklės yra skiriamos tų produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, muitų tarifų klasifikacijai; muitų tarifų nomenklatūra, kuri yra šio reglamento taikymo rezultatas, neišskiriant A priede išvardytų apibūdinimų, įtraukiama į Bendrąjį muitų tarifą. 2. Jei šis reglamentas arba su ja susijusios nuostatos neprieštarauja, prekiaujant su trečiosiomis šalimis draudžiama: a) apmokestinti bet kokiu mokesčiu, kuris yra lygiavertis muitui; b) taikyti bet kokį kiekybinį apribojimą arba tolygų poveikį turinčias priemones. 20 straipsnis 1. Kai cukraus kaina pasaulinėje rinkoje viršija intervencinę kainą, gali būti priimta nuostata taikyti šiam cukrui eksporto mokestį. Šis mokestis turi būti taikomas tada, kai baltojo arba žaliavinio cukraus kaina CIF yra didesnė už intervencinę kainą, pridėjus prie jos dydį, lygų 10 % intervencinės kainos ir saugojimo mokesčio, taikomo tais prekybos metais, sumos. Eksporto mokestis gali būti nustatomas konkurso būdu. Išskyrus konkursą, visais kitais atvejais mokestis, kurį reikia nustatyti, yra toks, koks taikomas eksporto dieną. 2. Kai baltojo arba žaliavinio cukraus kaina CIF yra didesnė už intervencinę, prie kurios pridedamas dydis, gautas sudėjus 10 % intervencinės kainos ir saugojimo mokesčio, taikomo tais prekybos metais, Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu bei laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, gali nuspręsti suteikti už aptariamą produktą importo subsidiją. Kai nustatoma, kad: a) Bendrijos atsargų nepakanka pačiai Bendrijai arba b) daugiau suvartojantiems Bendrijos regionams aprūpinti; Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu bei laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, priima sprendimą suteikti importo subsidiją ir nustatyti jos taikymo sąlygas. Tos sąlygos apima subsidijuojamo baltojo ir žaliavinio cukraus kiekį, subsidijos trukmę ir prireikus – importuojančius regionus. 3. Laikantis 41 straipsnyje nustatytos tvarkos nustatoma: a) kainos CIF, apie kurias kalbama 1 ir 2 dalyse; b) kitos šio straipsnio įgyvendinimo nuostatos. Nuostatos, panašios į nurodytąsias 1 ir 2 dalyse, 1 straipsnio 1 dalies b, c, d, f, g ir h punktuose nurodytiems produktams gali būti priimamos 41 straipsnyje nustatyta tvarka. 4. Kitus dydžius, atsirandančius taikant šį straipsnį, nustato Komisija. Tačiau konkurso tvarka nustatyti eksporto mokesčiai nustatomi pagal 41 straipsnį. 21 straipsnis 1. Jei dėl vieno ar kelių 1 straipsnyje išvardytų produktų importo arba eksporto Bendrijos rinka yra sutrikdoma ar jai gresia dideli sutrikimai, galintys sutrukdyti įgyvendinti Sutarties 39 straipsnyje numatytus tikslus, prekybai su trečiosiomis šalimis gali būti taikomos atitinkamos priemonės, kol tokie trikdymai ar jų grėsmė išnyks. Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, priima bendrąsias šios dalies taikymo taisykles bei nustato atvejus ir ribas, kurių neperžengdamos valstybės narės gali imtis apsaugos priemonių. 2. Jei susidaro 1 dalyje aprašyta padėtis, Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva pasirenka reikiamas priemones; valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios turi būti taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, ji turi priimti sprendimą per tris darbo dienas nuo jo gavimo dienos. 3. Apie Komisijos numatytas priemones bet kuri valstybė narė praneša Tarybai per tris dienas nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba susirenka nedelsdama. Kvalifikuota balsų dauguma ji gali pakeisti arba panaikinti svarstomą priemonę. 4. Šis straipsnis taikomas atsižvelgiant į įsipareigojimus, kylančius iš sutarčių, sudarytų laikantis Sutarties 228 straipsnio 2 dalies." 2. 26 straipsnis iš dalies keičiamas taip: a) 1 dalies paskutinis sakinys pakeičiamas taip: "8, 9, 17 ir 20 straipsniai tokiam cukrui netaikomi, o 9, 17 ir 20 straipsniai – netaikomi tokiai izogliukozei ir insulino sirupui"; b) 2 dalyje minima nuoroda į "18 straipsnį" pakeičiama nuoroda į "20 straipsnį". 3. 35 straipsnio 1 dalis keičiama taip: a) 1 dalis pakeičiama taip: "1. Importuojamam lengvatiniam cukrui importo muitas netaikomas." b) 2 dalyje "kaip nurodyta 21 straipsnio 2 dalyje" pakeičiama į "kaip nurodyta 19 straipsnio 2 dalyje". II. 1968 m. balandžio 9 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 431/68 (OL L 89, 1968 4 10, p. 3). 2 straipsnis panaikinamas. III. 1968 m. birželio 18 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 766/68 (OL L 143, 1968 6 25, p. 6 su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1489/76 (OL L 167, 1976 6 26, p. 13). 1968 m. birželio 18 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 770/68 (OL L 143, 1968 6 25, p. 16). 1972 m. sausio 31 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 226/72 (OL L 28, 1972 2 1, p. 3). 1972 m. kovo 23 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 608/72 (OL L 75, 1972 3 28, p. 5). Pirmiau išvardyti reglamentai panaikinami. V PRIEDAS ALIEJUS IR RIEBALAI I. 1966 m. rugsėjo 22 d. Tarybos reglamentas Nr. 136/66/EEB (OL L 172, 1966 9 30, p. 3025) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 3179/93 (OL L 285, 1993 11 20, p. 9). 1. I antraštinė dalis pakeičiama šitaip: "I ANTRAŠTINĖ DALIS Prekyba 2 straipsnis 1. Visi 1 straipsnio 2 dalies c punkte išvardyti produktai arba produktai, kurių KN kodai yra 07099039, 07112090, 23069019, 15220031 , 15220039, įvežami į Bendriją pateikus importo licenciją. Išvežant iš Bendrijos alyvų aliejų, būtina pateikti eksporto licenciją. Išvežant iš Bendrijos kitus 1 straipsnio 2 dalyje nurodytus produktus, gali reikėti pateikti eksporto licenciją. Licencijas išduoda valstybės narės bet kuriam pareiškėjui, nepaisydamos jo įsikūrimo Bendrijoje vietos ir nepažeisdamos priemonių, kurių buvo imtasi taikant 3 straipsnį. Eksporto ir importo licencijos galioja visoje Bendrijoje. Tokios licencijos išduodamos pateikus užstatą, garantuojantį, kad produktai bus įvežami ir išvežami licencijos galiojimo laikotarpiu; jei eksportas ar importas per tą laikotarpį nevykdomas arba vykdomas tik iš dalies, visas arba dalis užstato negrąžinama, išskyrus force majeure atvejus. 2. Licencijų galiojimo laikas ir kitos išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimami 38 straipsnyje nustatyta tvarka. 2a straipsnis Jei šiame reglamente nenustatyta kitaip, bendrajame muitų tarife nurodytos muito normos taikomos 1 straipsnio 2 dalyje išvardytiems produktams. 2b straipsnis 1. Nepažeidžiant 10 straipsnio 2 dalies nuostatų, siekiant užkirsti kelią arba neutralizuoti neigiamą poveikį Bendrijos rinkai, kuris gali kilti dėl kai kurių 1 straipsnyje išvardytų produktų įvežimo, vienas arba keletas tokių produktų, laikantis 10 straipsnyje nurodytos muito normos, apmokestinami papildomu importo muitu, jei reikalavimai, išdėstyti Sutarties dėl žemės ūkio, kuri buvo sudaryta remiantis Sutarties 228 straipsniu daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raundo pagrindu, 5 straipsnyje, yra įvykdyti ir jei nepanašu, kad importas galėtų pakenkti Bendrijos rinkai, arba jei pastangos nesiderintų su numatytu tikslu. 2. Orientacinės kainos, už kurias žemesnėms gali būti įvedamas papildomas importo muitas, yra tokios, kokias Bendrija pateikia Pasaulio prekybos organizacijai. Orientaciniai kiekiai, kuriuos būtina viršyti, kad būtų taikomas papildomas importo muitas, nustatomi remiantis importu į Bendriją per trejus metus iki tų metų, kuriais kyla arba panašu, jog gali kilti, pavojus rinkai, minimas 1 dalyje. 3. Importo kainos, į kurias būtina atsižvelgti taikant papildomą importo muitą, nustatomos remiantis konkretaus krovinio importo kainomis CIF. Importo kainos CIF tuo tikslu tikrinamos remiantis tipinėmis konkretaus produkto kainomis pasaulinėje rinkoje arba to produkto kaina Bendrijos importo rinkoje. 4. Komisija priima išsamias šio straipsnio taikymo taisykles remdamasi 38 straipsnyje nustatyta tvarka. Tokios išsamios taisyklės pirmiausia nurodo: a) produktus, už kuriuos gali būti taikomas papildomas muitas pagal Sutarties dėl žemės ūkio 5 straipsnį; b) kitus kriterijus, būtinus taikant 1 dalį pagal minėtos Sutarties 5 straipsnio reikalavimus. 3 straipsnis 1. Tiek, kiek reikia, kad alyvų aliejus, rapsas ir rapso arba rapsuko sėklos, išaugintos Bendrijoje, būtų eksportuojami remiantis skelbiamomis tų produktų kainomis arba kainomis pasaulinėje rinkoje ir laikantis apribojimų, nurodytų sutartyse, sudarytose remiantis Sutarties 228 straipsniu, skirtumas tarp tų skelbiamų kainų arba kainų bei Bendrijos kainų gali būti padengtas eksporto grąžinamosiomis išmokomis. 2. Kiekiams, už kuriuos gali būti skiriama eksporto grąžinamoji išmoka, nustatyti taikomas toks metodas, kuris: a) geriausiai atitiktų produkto pobūdį ir padėtį aptariamoje rinkoje ir leistų veiksmingiausiai panaudoti turimus išteklius atsižvelgiant į Bendrijos importo efektyvumą ir struktūrą, tačiau nesukurtų mažų ir didelių ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos; b) atsižvelgiant į valdymo reikalavimus, mažiausiai apsunkintų suinteresuotų ūkio subjektų darbą; c) leistų išvengti suinteresuotų ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos. 3. Grąžinamosios išmokos visoje Bendrijoje yra vienodos. Jos gali skirtis atitinkamai pagal paskyrimo vietą, kai tai lemia padėtis pasaulinėje rinkoje arba tam tikrų rinkų specifiniai reikalavimai. Atsižvelgiant į kokybę ir pateikimą, alyvų aliejui taip pat gali būti nustatoma nevienoda grąžinamoji išmoka, jei tai lemia padėtis pasaulinėje rinkoje arba tam tikrų rinkų specifiniai reikalavimai. Grąžinamoji išmoka nustatoma 38 straipsnyje nustatyta tvarka. Alyvų aliejui grąžinamoji išmoka gali būti nustatoma: a) reguliariais laiko tarpais; b) skelbiant konkursą, jei tai pateisina padėtis rinkoje. Konkurse dėl alyvų aliejaus gali būti apsiribojama tam tikromis paskyrimo šalimis tam tikrais kiekiais ir kokybe bei pateikimu. Išskyrus konkurso tvarką, grąžinamosios išmokos dydis nustatomas mažiausiai vieną kartą per mėnesį. Prireikus intervencinio laikotarpio metu Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva grąžinamąją išmoką gali koreguoti. 4. Grąžinamoji išmoka už alyvų aliejų nustatoma atsižvelgiant į: a) padėtį ir numanomas tendencijas: - Bendrijos rinkoje, kiek jos siejasi su alyvų aliejaus kainomis bei atsargomis, - pasaulinėje rinkoje, kiek jos siejasi su alyvų aliejaus kainomis; b) apribojimus, kylančius iš sutarčių, sudarytų remiantis Sutarties 228 straipsniu. Tačiau, kai padėtis pasaulinėje rinkoje neleidžia nustatyti pačių palankiausių alyvų aliejaus kainų, galima atsižvelgti į pagrindinių konkuruojančių augalinių aliejų kainą toje rinkoje ir tos kainos ir alyvų aliejaus kainos skirtumą, užregistruotą kontroliniu laikotarpiu. Grąžinamosios išmokos suma negali viršyti alyvų aliejaus kainos Bendrijoje ir pasaulinėje rinkoje skirtumo ir prireikus koreguojama atsižvelgiant į produktų eksportavimo į tą rinką išlaidas. 5. Grąžinamoji išmoka už rapsukų ir rapsų sėklas nustatoma atsižvelgiant į: a) kainas, pasiektas skirtingose Bendrijos rinkose už perdirbimą ir eksportą, bei į rapsukų ir rapsų sėklų rinkos kainų lygį Bendrijoje ir numanomas šių kainų tendencijas; b) šių produktų pasiūlos ir paklausos padėtį Bendrijoje; c) palankiausias kainas, užregistruotas įvairiose importuojančių trečiųjų šalių rinkose; d) vežimo išlaidas pasaulinėje rinkoje; e) siūlomo eksporto ekonominę pusę; f) apribojimus, kylančius iš sutarčių, sudarytų remiantis Sutarties 228 straipsniu. 6. Grąžinamosios išmokos suteikiamos tik pateikus prašymą bei atitinkamą eksporto licenciją. 7. Už eksportuojamą alyvų aliejų, rapsukų ir rapsų sėklas taikoma tokia grąžinamoji išmoka, kokia galioja licencijos paraiškos pateikimo dieną, o tuo atveju, jei grąžinamoji išmoka diferencijuota – tokia, kokia galioja tą pačią dieną: a) licencijoje nurodytai paskyrimo vietai arba, tam tikrais atvejais; b) realiai paskyrimo vietai, jei ji nesutampa su nurodytąja licencijoje. Tuo atveju, ši suma neturi viršyti sumos, taikomos licencijoje pažymėtai paskyrimo vietai. Siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui šia dalimi dėl jos lankstumo, gali būti imamasi atitinkamų priemonių. 8. 6 ir 7 dalių galima atsisakyti, kai grąžinamoji išmoka už alyvų aliejų, rapsukų (kolzos) ir rapsų sėklas mokama pagal pagalbos maisto produktais operacijas laikantis 38 straipsnyje nustatytos tvarkos. 9. Eksporto licencijos, išduodamos jose numatytiems referenciniams laikotarpiams ir taikomos aptariamiems produktams užtikrina, kad bus laikomasi apimčių apribojimų, kylančių iš sutarčių, sudarytų remiantis Sutarties 228 straipsniu. Referencinio laikotarpio pabaiga nedaro poveikio eksporto licencijų galiojimui įsipareigojimų, kylančių iš Sutarties dėl žemės ūkio, laikymosi atžvilgiu. 10. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, taip pat ir nuostatos dėl nepaskirstytų bei nepanaudotų kiekių perskirstymo priimamos 38 straipsnyje nustatyta tvarka. 3a straipsnis 1. Bendrosios kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklės bei specifinės jos taikymo taisyklės yra skiriamos tų produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, muitų tarifų klasifikacijai; muitų tarifų nomenklatūra, kuri yra šio reglamento taikymo rezultatas, įtraukiama į Bendrąjį muitų tarifą. 2. Jei šis reglamentas arba su juo susijusios nuostatos neprieštarauja, prekiaujant su trečiosiomis šalimis draudžiama: - apmokestinti bet kokiu mokesčiu, kuris yra lygiavertis muitui, - taikyti bet kokį kiekybinį apribojimą arba tolygų poveikį turinčias priemones. 3b straipsnis 1. Jei dėl vieno ar kelių 1 straipsnio 2 dalyje išvardytų produktų importo arba eksporto Bendrijos rinka yra sutrikdoma arba jai gresia dideli sutrikimai, galintys sutrukdyti įgyvendinti Sutarties 39 straipsnyje numatytus tikslus, prekybai su trečiosiomis šalimis gali būti taikomos atitinkamos priemonės, kol tokie trikdymai ar jų grėsmė išnyks. Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, priima bendrąsias šios dalies taikymo taisykles bei nustato atvejus ir ribas, kurių neperžengdamos valstybės narės gali imtis apsaugos priemonių. 2. Jei susidaro 1 dalyje aprašyta padėtis, Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva pasirenka reikiamas priemones; valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios turi būti taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, ji turi priimti sprendimą per tris darbo dienas nuo jo gavimo dienos. 3. Apie Komisijos numatytas priemones bet kuri valstybė narė praneša Tarybai per tris dienas nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba susirenka nedelsiant. Kvalifikuota balsų dauguma ji gali pakeisti arba panaikinti svarstomą priemonę. 4. Šis straipsnis taikomas atsižvelgiant į įsipareigojimus, kylančius iš sutarčių, sudarytų laikantis Sutarties 228 straipsnio 2 dalies." 2. 4 straipsnis pakeičiamas taip: "1. Alyvų aliejaus gamybos tikslinė kaina, intervencinė kaina ir tipinė rinkos kaina Bendrijai nustatoma kasmet. Tačiau kai per prekybos metus kriterijai, naudojami alyvų aliejaus tipinei rinkos kainai nustatyti, pakinta ir tie pokyčiai, remiantis 38 straipsnyje nustatyta tokių kriterijų nustatymo tvarka, gali būti vertinami kaip esminiai, minėta tvarka priimamas sprendimas reguliuoti tipinę rinkos kainą per prekybos metus. Tokiais atvejais suvartojimo pagalbos lygis, apie kurį kalbama 11 straipsnio 5 ir 6 dalyse, gali būti derinamas ta pačia tvarka." 3. 9, 14 15, 16, 17, 18 ir 19 straipsniai panaikinami. 4. 20 straipsnis pakeičiamas taip: "20 straipsnis 1. Kai alyvų aliejus yra eksportuojamas į trečiąsias šalis, ir pasaulinės kainos yra didesnės už Bendrijos kainą, šiam skirtumui padengti gali būti imamas mokestis. 2. Mokesčio už nerafinuotą alyvų aliejų suma negali viršyti alyvų aliejaus kainos CIF, atėmus iš jos tipinę rinkos kainą, nustatytą pagal 4 ir 6 straipsnį. Kaina CIF nustatoma remiantis palankiausiomis įsigijimo galimybėmis pasaulinėje rinkoje kainas koreguojant pagal konkrečių produktų pavadinimą ir kokybės skirtumus. Mokesčio už rafinuotą alyvų aliejų suma negali viršyti kainos CIF, minimos pirmoje pastraipoje, atėmus tipinę rinkos kainą ir skirtumą perskaičiuojant, kaip reikalaujama, pagal koeficientą 111, išreiškiantį pirmo spaudimo alyvų aliejaus kiekį, reikalingą pagaminti 100 kg rafinuoto alyvų aliejaus, arba taikant koeficientą 149, išreiškiantį žaliavinių alyvų išspaudų aliejaus kiekį, reikalingą pagaminti 100 kg rafinuoto alyvų išspaudų aliejaus. 3. Eksporto mokestį nustato Komisija. 4. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos remiantis 38 straipsnyje nustatyta tvarka." 5. 20a straipsnis pakeičiamas taip: "20a straipsnis 1. Alyvų aliejui, naudojamam gaminant žuvies konservus, kurių KN kodas 1604, išskyrus kodą 160430, vėžiagyvių ir moliuskų konservus, kurių KN kodas 1605, ir daržovių konservus, kurių KN kodai 2001, 2002, 2003, 2004 ir 2005, taikomas gamybos grąžinamųjų išmokų mechanizmas. 2. Grąžinamosios išmokos dydis nustatomas remiantis pasaulinėje rinkoje ir Bendrijos rinkoje pasiektų kainų skirtumu. Tuo tikslu būtina atsižvelgti į: - importo mokestį, ataskaitiniu laikotarpiu taikomą alyvų aliejui, kurio KN kodas 15099000, - kriterijus, kuriais remiantis nustatomos eksporto grąžinamosios išmokos, referenciniu laikotarpiu taikomos alyvų aliejui, kurio KN kodas 15099000. Tačiau ten, kur konservavimui naudojamas alyvų aliejus buvo pagamintas Bendrijoje, grąžinamosios išmokos suma yra lygi pirmesnėje pastraipoje nurodytai sumai, pridėjus prie jos sumą, lygią suvartojimo pagalbai, galiojančiai grąžinamosios išmokos taikymo dieną. 3. Anksčiau nustatyta grąžinamoji išmoka paliekama tuo atveju, kai skirtumas tarp jos ir naujosios grąžinamosios išmokos neviršija sumos, kuri turi būti nustatyta. 4. Jei grąžinamosios išmokos taikymo laikotarpio pradžioje tipinė rinkos kaina smarkiai pakinta, nustatant grąžinamąją išmoką galima atsižvelgti ir į skirtumą tarp naujos tipinės rinkos kainos ir tos, kuri galiojo anksčiau. 5. Teisė į grąžinamąją išmoką įgyjama tuo metu, kai aliejus yra naudojamas konservų gamybai. Valstybės narės kontrolės priemonėmis užtikrina, kad grąžinamoji išmoka būtų suteikiama tik tam alyvų aliejui, kuris yra naudojamas 1 dalyje nurodytų konservų gamybai. 6. Gamybos grąžinamąją išmoką Komisija nustato kas du mėnesius. 7. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, ypač tos, kurios susijusios su kontrolės priemonėmis, minimomis 5 dalyje, priimamos 38 straipsnyje nustatyta tvarka." 6. 20b ir 28 straipsniai panaikinami. II. 1967 m. birželio 21 d. Reglamentas (EEB) Nr. 142/67 (OL L 125, 1967 6 26, p. 2461) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 2429/72 (OL L 264, 1972 11 23, p. 1). 1967 m. birželio 21 d. Reglamentas (EEB) Nr. 143/67 (OL L 125, 1967 6 26, p. 2463) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 2077/71 (OL L 220, 1972 9 30, p. 1). 1968 m. gruodžio 20 d. Reglamentas (EEB) Nr. 19/69 (OL L 3, 1969 1 7, p. 2) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 2429/72 (OL L 264, 1972 11 23, p. 1). 1969 m. gruodžio 18 d. Reglamentas (EEB) Nr. 2596/69 (OL L 324, 1969 12 27, p. 12). 1971 m. gegužės 25 d. Reglamentas (EEB) Nr. 1076/71 (OL L 116, 1971 5 28, p. 2). 1972 m. vasario 29 d. Reglamentas (EEB) Nr. 443/72 (OL L 54, 1972 3 3, p. 3) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 2560/77 (OL L 303, 1977 11 28, p. 1). 1972 m. liepos 20 d. Reglamentas (EEB) Nr. 1569/72 (OL L 167, 1972 7 25, p. 9) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 2206/90 (OL L 201, 1990 1 31 p. 11). 1978 m. lapkričio 23 d. Reglamentas (EEB) Nr. 2751/78 (OL L 331, 1978 11 28, p. 5). 1979 m. kovo 26 d. Reglamentas (EEB) Nr. 591/79 (OL L 78, 1979 3 30, p. 2) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 2903/89 (OL L 280, 1989 9 29, p. 3). 1983 m. birželio 14 d. Reglamentas (EEB) Nr. 1594/83 (OL L 163, 1983 6 22, p. 44) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1321/90 (OL L 132, 1990 5 23, p. 15). 1985 m. gegužės 23 d. Reglamentas (EEB) Nr. 1491/67 (OL L 151, 1985 6 10, p. 15) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1724/91 (OL L 162, 1991 6 26, p. 35). 1985 m. liepos 25 d. Reglamentas (EEB) Nr. 2194/85 (OL L 204, 1985 8 2, p. 7) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1725/91 (OL L 162, 1991 6 26, p. 37). 1986 m. gegužės 26 d. Reglamentas (EEB) Nr. 1650/86 (OL L 145, 1986 5 30, p. 8). Pirmiau nurodyti reglamentai panaikinami. VI PRIEDAS LINAI IR KANAPĖS I. 1970 m. birželio 29 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1308/70 (OL L 146, 1970 7 4, p. 1) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 1557/93 (OL L 154, 1993 6 25, p. 26). 7 ir 8 straipsniai pakeičiami taip: "7 straipsnis Jei šis reglamentas arba su juo susijusios nuostatos neprieštarauja, prekiaujant su trečiosiomis šalimis draudžiama: - apmokestinti bet kokiu mokesčiu, lygiaverčiu muitui, - taikyti bet kokį kiekybinį apribojimą arba tolygų poveikį turinčias priemones. 8 straipsnis 1. Šis straipsnis taikomas nepažeidžiant kitų griežtesnių nuostatų, kurias priėmė valstybės narės. 2. Žaliavinės sėjamosios kanapės, kurių KN kodas 53021000 ir kurių kilmės šalis yra trečioji šalis, gali būti importuojamos tik tuo atveju, jei produktas atitinka 4 straipsnio 1 dalyje nustatytus reikalavimus ir jei pateikiami įrodymai, kad tetrahidrokanabinolio kiekis jose nėra didesnis už kiekį, nurodytą 4 straipsnio 4 dalyje. 3. Importuoti galima tik tas sėklų ar kanapių rūšis, kurių KN kodas 12079910, o kilmės šalys yra trečiosios šalys, kurios suteikia 4 straipsnio 1 dalyje numatytas garantijas ir yra įtraukiamos į sąrašą, kuris turi būti sudarytas. Tas sąrašas sudaromas laikantis sąlygų, kurios turi būti nustatomos pagal 4 straipsnio 4 dalį. 4. Siekiant nustatyti, ar įvykdytos šio straipsnio sąlygos, į Bendriją įvežami 2 ir 3 dalyje nurodyti produktai yra tikrinami. Kai minėtosios sąlygos yra įvykdytos, importuojanti valstybė narė išduoda tai patvirtinantį pažymėjimą. 5. Tik toliau nurodyti subjektai turi teisę importuoti kanapių sėklas, kurių KN kodas 12079991: - mokslinių tyrimų organizacijos ir institutai, - fiziniai arba juridiniai asmenys, kurie gali įrodymais patvirtinti savo pakankamai aktyvią veiklą šiame sektoriuje. 6. Visoms 5 dalies antrojoje įtraukoje nurodytoms importuojamoms sėkloms, kurias įveža toje pačioje straipsnio dalyje minimi asmenys, kontrolės sistema taikoma tuo atveju, jei sėklos naudojamos kitiems negu sėja tikslams. 7. Valstybės narės praneša Komisijai nuostatas, kurias jos priėmė tam, kad užtikrintų 6 dalyje numatytą kontrolę, dar prieš pradėdamos jas taikyti. Jei šios nuostatos neleidžia veiksmingai atlikti kontrolės, pakeitimai, kuriuos valstybės narės turi padaryti, priimami 12 straipsnyje nustatyta tvarka. 8. Išsamios šios straipsnio dalies įgyvendinimo taisyklės priimamos 12 straipsnyje nustatyta tvarka. 8a straipsnis 1. Jei dėl vieno ar kelių 1 straipsnyje išvardytų produktų importo arba eksporto Bendrijos rinka yra sutrikdoma ar jai gresia dideli sutrikimai, galintys sutrukdyti įgyvendinti Sutarties 39 straipsnyje numatytus tikslus, prekybai su trečiosiomis šalimis gali būti taikomos atitinkamos priemonės, kol tokie trikdymai ar jų grėsmė išnyks. Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, priima bendrąsias šios dalies taikymo taisykles bei nustato atvejus ir ribas, kurių neperžengdamos valstybės narės gali imtis apsaugos priemonių. 2. Jei susidaro 1 dalyje aprašyta padėtis, Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva pasirenka reikiamas priemones; valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios turi būti taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, ji turi priimti sprendimą per tris darbo dienas nuo jo gavimo dienos. 3. Apie Komisijos numatytas priemones bet kuri valstybė narė praneša Tarybai per tris dienas nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba susirenka nedelsiant. Kvalifikuota balsų dauguma ji gali pakeisti arba panaikinti aptariamą priemonę. 4. Šis straipsnis taikomas atsižvelgiant į įsipareigojimus, kylančius iš sutarčių, sudarytų laikantis Sutarties 228 straipsnio 2 dalies." II. 1982 m. gegužės 18 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1430/82 (OL L 162, 1982 6 12, p. 27) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. L 2058/84 (OL L 191, 1984 7 19, p. 5). 2 straipsnis panaikinamas. III. 1984 m. liepos 16 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2059/84 (OL L 191, 1984 7 19, p. 6). 2, 3 ir 4 straipsniai panaikinami. IV. 1972 m. gegužės 19 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1054/72 (OL L 120, 1972 5 25, p. 1). Pirmiau nurodytas reglamentas panaikinamas. VII PRIEDAS PIENO PRODUKTAI I. 1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 804/68 (OL L 148, 1968 6 27, p. 13) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2807/94 (OL L 298, 1994 11 19, p. 1). 1. 4 straipsnis panaikinamas. 2. III antraštinė dalis pakeičiamas taip: "III ANTRAŠTINĖ DALIS Prekyba su trečiosiomis šalimis 13 straipsnis 1. Visi 1 straipsnyje išvardyti produktai įvežami į Bendriją pateikus importo licenciją. Išvežant iš Bendrijos visus 1 straipsnyje išvardytus produktus, gali būti pareikalauta pateikti eksporto licenciją. 2. Licencijas išduoda valstybės narės bet kuriam pareiškėjui nepaisydamos jo įsikūrimo Bendrijoje vietos ir nepažeisdamos priemonių, kurių buvo imtasi taikant 16 ir 17 straipsnius. Eksporto ir importo licencijos galioja visoje Bendrijoje. Tokios licencijos išduodamos pateikus užstatą, garantuojantį, kad produktai bus įvežami ir