5)

II antraštinėje dalyje įterpiamas šis 2a skyrius: „2a SKYRIUS Akvakultūros gyvūnų gamyba 1 skirsnis Bendrosios taisyklės 25a straipsnis Taikymo sritis Šiame skyriuje nustatomos išsamios XIIIa priede išvardytų žuvų, vėžiagyvių, dygiaodžių ir moliuskų rūšių auginimo taisyklės. Jos taikomos mutatis mutandis zooplanktonui, mikroskopiniams vėžiagyviams, žiuželiniams, kirmėlėms ir kitiems gyvūnams, kurie naudojami kaip pašaras vandenyje auginamiems gyvūnams. 25b straipsnis Vandens terpės tinkamumas ir darnaus valdymo planas 1. Šiam skyriui taikomos 6b straipsnio 1–5 dalių nuostatos. 2. Apsaugos ir prevencinės priemonės, kurių imamasi kovojant su plėšriosiomis rūšimis pagal Tarybos direktyvą 92/43/EEB (22) ir nacionalines taisykles, įtraukiamos į darnaus valdymo planą. 3. Kaimynystėje įsikūrę ūkio subjektai, kai taikoma, tarpusavyje derina rengiamus valdymo planus ir turi būti galima patikrinti, ar jie juos derino. 4. Kai akvakultūros gyvūnai auginami žuvininkystės tvenkiniuose, vandens talpyklose arba kanaluose, ūkiuose įrengiamos natūralios filtruojamosios lysvės, nusodinimo tvenkiniai, biologiniai arba mechaniniai filtrai, kad būtų galima surinkti maistingųjų medžiagų atliekas, arba ūkiuose naudojami jūros dumbliai ir (arba) gyvūnai (dvigeldžiai moliuskai ir dumbliai), kurie padeda gerinti nuotekų kokybę. Kai taikoma, reguliariai atliekamas nuotekų monitoringas. 25c straipsnis Paralelinė ekologiškų ir neekologiškų akvakultūros gyvūnų gamyba 1. Kompetentinga institucija gali leisti tos pačios valdos inkubatoriuose ir augyklose auginti ekologiškus ir neekologiškus jauniklius, jei šie vienetai yra aiškiai fiziškai atskirti ir yra įrengta atskira vandens tiekimo sistema. 2. Suaugusių gyvūnų gamybos atveju kompetentinga institucija gali leisti toje pačioje valdoje įrengti akvakultūros gyvūnų ekologinės ir neekologinės gamybos vienetus, jei laikomasi šio reglamento 6b straipsnio 2 dalies ir jei juose vykdomi skirtingi gamybos etapai ir skirtingi akvakultūros gyvūnų priežiūros etapai. 3. Ūkio subjektai laiko šiame straipsnyje minimų nuostatų naudojimą patvirtinančius dokumentus. 2 skirsnis Akvakultūros gyvūnų kilmė 25d straipsnis Ekologiškai auginamų akvakultūros gyvūnų kilmė 1. Naudojamos vietoje auginamos rūšys, o jų veisimo tikslas – geriau prie auginimo sąlygų prisitaikiusios veislės, kurios yra sveikos ir sudaro sąlygas gerai panaudoti pašarų išteklius. Patvirtinamieji dokumentai apie jų kilmę ir apdorojimą pateikiami kontrolės įstaigai arba kontrolės institucijai. 2. Pasirenkamos tos rūšys, kurios gali būti auginamos nedarant didelės žalos laukinių gyvūnų ištekliams. 25e straipsnis Neekologiškai auginamų akvakultūros gyvūnų kilmė ir laikymas 1. Jei nepakanka ekologiškai augintų akvakultūros gyvūnų, veisimo tikslais arba siekiant pagerinti išteklių genetines savybes į valdą galima atgabenti sugautus laukinius arba neekologiškai augintus akvakultūros gyvūnus. Prieš panaudojant juos veisimui, šie gyvūnai laikomi ekologinės gamybos sąlygomis bent tris mėnesius. 2. Jei nepakanka ekologiškai augintų akvakultūros gyvūnų jauniklių, auginimo tikslais į valdą galima atgabenti neekologiškai augintų akvakultūros gyvūnų jauniklių. Bent paskutiniuosius du auginimo ciklo trečdalius gyvūnai laikomi ekologinės gamybos sąlygomis. 3. Į ūkį pristatomų neekologiškai augintų akvakultūros gyvūnų jauniklių didžiausia procentinė dalis yra: 80 % iki 2011 m. gruodžio 31 d., 50 % iki 2013 m. gruodžio 31 d., ir 0 % iki 2015 m. gruodžio 31 d. 4. Laukinių akvakultūros gyvūnų jauniklius rinkti auginimo tikslais galima tik šiais atvejais: a) kai pildant tvenkinius į atskyrimo sistemas ir aptvarus natūraliai įplaukia žuvų ar vėžiagyvių lervų ir jauniklių; b) galima rinkti europinius stiklinius unguriukus, jei toje vietovėje yra patvirtintas ungurių valdymo planas, o dirbtinė ungurių reprodukcija vis dar nevykdoma. 3 skirsnis Akvakultūros gyvūnų auginimo praktika 25f straipsnis Bendrosios akvakultūros gyvūnų auginimo taisyklės 1. Aplinka auginamiems akvakultūros gyvūnams sudaroma tokia, kad, atsižvelgiant į jų rūšiai būdingus poreikius, akvakultūros gyvūnai: a) turi pakankamai gerai savijautai būtinos vietos; b) yra laikomi geros kokybės vandenyje, kuriame pakanka deguonies; ir c) yra laikomi tokioje temperatūroje ir tokioje šviesoje, kurios reikalingos atsižvelgiant į tos rūšies poreikius ir į geografinę padėtį; d) gėlavandenių žuvų auginimo aplinkos dugnas yra kuo panašesnis į dugną natūraliomis sąlygomis; e) auginant karpius, dugnas yra natūralus gruntas. 2. Atskirų rūšių arba rūšių grupių suleidimo tankumas nustatytas XIIIa priede. Tam, kad būtų stebimas suleidimo tankumo poveikis auginamų žuvų gerovei, stebima žuvų būklė (pvz., pelekų sužalojimai ir kiti sužeidimai, augimo tempas, elgsena ir bendra sveikatos būklė) ir vandens kokybė. 3. Vandenyje esančios atskyrimo sistemos projektuojamos ir konstruojamos taip, kad vandens srauto greitis ir fiziniai bei cheminiai parametrai užtikrintų gyvūnų sveikatą bei gerovę ir tenkintų jų elgsenos poreikius. 4. Atskyrimo sistemos projektuojamos, įrengiamos ir veikia taip, kad būtų sumažinta gyvūnų ištrūkimo rizika. 5. Ištrūkus žuviai arba vėžiagyviui reikia imtis atitinkamų veiksmų, kad būtų sumažintas poveikis vietos ekosistemai, jei tinka, juos vėl reikia sugauti. Išlaikomi patvirtinamieji dokumentai. 25g straipsnis Vandens atskyrimo sistemoms taikomos specialiosios taisyklės 1. Akvakultūros gyvūnams auginti draudžiama naudoti uždarus recirkuliacinius akvakultūros įrenginius, išskyrus inkubatorius ir augyklas arba, jei auginamos ekologiškam pašarui skirtos rūšys. 2. Sausumoje įrengti auginimo vienetai atitinka šiuos reikalavimus: a) įmanoma stebėti ir kontroliuoti tekančio vandens sistemomis tekančio vandens srautą ir įtekančio bei ištekančio vandens kokybę; b) natūrali augmenija sudaro bent penkis procentus perimetro (sausumos ir vandens lietimosi linijos ilgio). 3. Jūroje įrengtos atskyrimo sistemos: a) įrengiamos ten, kur vandens srovė, gylis ir vandens masės pasikeitimo greitis yra pakankami, kad kuo labiau sumažintų poveikį jūros dugnui ir jas supančiam vandens telkiniui; b) turi turėti įrengtas varžas, kurios turi būti tinkamo dizaino ir konstrukcijos, be to, jos turi būti eksploatuojamos toje aplinkoje, kur vykdoma veikla. 4. Tik inkubatoriuose ir augyklose leidžiama vandenį šildyti arba aušinti dirbtiniu būdu. Vandeniui šildyti arba aušinti visuose auginimo etapuose galima naudoti vandenį iš natūralių gręžinių. 25h straipsnis Akvakultūros gyvūnų laikymo ir priežiūros sąlygos 1. Kad būtų išvengta su priežiūra susijusių akvakultūros gyvūnų streso ir fizinių sužalojimų, jie liečiami kuo mažiau, labai atsargiai, naudojant tinkamą įrangą ir tvarką. Veisliniai vandens gyvūnai liečiami taip, kad patirtų kuo mažiau fizinių sužalojimų ir streso, tam tikrais atvejais taikant anesteziją. Jų rūšiavimas atliekamas kuo rečiau ir laikantis žuvų gerovės reikalavimų. 2. Dirbtiniam apšvietimui taikomi šie apribojimai: a) siekiant pailginti natūralią dienos trukmę, dirbtinis apšvietimas naudojamas ne ilgiau kaip ilgiausia leistina trukmė, kuri nustatoma atsižvelgiant į etologinius poreikius, geografines sąlygas ir bendrą auginamų gyvūnų sveikatos būklę; ši ilgiausia leistina trukmė neviršija 16 valandų per parą, išskyrus tuos atvejus, kai toks apšvietimas naudojamas reprodukcijos tikslais; b) įjungiant ar išjungiant šviesą vengiama staigių šviesos intensyvumo pokyčių; tam naudojamos lempos, kurių ryškumą galima reguliuoti, arba foninis apšvietimas. 3. Aeracija, siekiant užtikrinti gyvūnų gerovę ir sveikatą, leidžiama su sąlyga, kad mechaniniams aeratoriams energija būtų tiekiama iš, pageidautina, atsinaujinančių šaltinių. Visi šie atvejai turi būti registruojami akvakultūros gamybos įrašuose. 4. Deguonį leidžiama naudoti tik jei tai susiję su gyvūnų sveikatos reikalavimų užtikrinimu ir svarbiais auginimo ar gabenimo etapais šiais atvejais: a) išskirtiniais atvejais pakilus temperatūrai, nukritus atmosferos slėgiui arba atsitiktinės taršos atveju; b) retkarčiais vykdant išteklių laikymo ir priežiūros procedūras, pavyzdžiui, imant mėginius ir rūšiuojant; c) tam, kad būtų užtikrinta, jog ūkyje auginami gyvūnai išgyvens. Išlaikomi patvirtinamieji dokumentai. 5. Taikomas toks skerdimo būdas, kad žuvis iškart prarastų sąmonę ir nejaustų skausmo. Pasirenkant tinkamiausią skerdimo būdą reikia atsižvelgti į žuvų dydį, rūšis ir gamybos vietas. 4 skirsnis Veisimas 25i straipsnis Draudimas naudoti hormonus Hormonus ir jų darinius naudoti draudžiama. 5 skirsnis Žuvų, vėžiagyvių ir dygiaodžių pašarai 25j straipsnis Pašarams taikomos bendrosios taisyklės Šėrimo tvarka nustatoma atsižvelgiant į šiuos prioritetus: a) gyvūnų sveikatą; b) aukštą produkto kokybę, įskaitant jo maistinę sudėtį, taip užtikrinant aukštą galutinio valgomojo produkto kokybę; c) nedidelį poveikį aplinkai. 25k straipsnis Plėšriųjų akvakultūros gyvūnų pašarams taikomos specialiosios taisyklės 1. Plėšrieji akvakultūros gyvūnai šeriami pirmenybę teikiant: a) iš akvakultūros gautiems ekologiškų pašarų produktams; b) žuvų miltams ir žuvų taukams iš ekologinės akvakultūros likučių; c) žuvų miltams ir žuvų taukams bei žuvų kilmės sudedamosioms dalims iš tausiai žvejojant sugautos žmonėms vartoti skirtos žuvies likučių; d) V priede išvardytoms augalinės ir gyvulinės kilmės ekologiškoms pašarų žaliavoms, jei laikomasi tame priede nustatytų apribojimų. 2. Jei 1 dalyje minėtų pašarų nėra, pereinamuoju laikotarpiu, iki 2014 m. gruodžio 31 d., galima naudoti žuvų miltus ir žuvų taukus iš neekologinės akvakultūros likučių arba žmonėms vartoti skirtos žuvies likučių. Tokios pašarinės žaliavos sudaro ne daugiau kaip 30 % dienos raciono. 3. Ekologiški augaliniai produktai gali sudaryti ne daugiau kaip 60 % pašarų raciono. 4. Lašišų ir upėtakių racione, neviršijant kiekio, reikalingo jų fiziologiniams poreikiams tenkinti, gali būti astaksantino, gauto visų pirma iš ekologiškų šaltinių, tokių kaip ekologiškų vėžiagyvių kiautai. Jei ekologiškų šaltinių nėra, galima naudoti astaksantiną iš natūralių šaltinių, tokių kaip Phaffia mielių preparatas. 25l straipsnis Tam tikrų akvakultūros gyvūnų pašarams taikomos specialiosios taisyklės 1. XIIIa priedo 6, 7 ir 9 skirsniuose nurodytos akvakultūros gyvūnų rūšys šeriamos natūraliai tvenkiniuose ir ežeruose esančiais pašarais. 2. Jei 1 dalyje nurodytų natūralių pašarų išteklių nepakanka, galima naudoti ekologišką augalinės kilmės pašarą, pageidautina, išaugintą tame pačiame ūkyje. Ūkio subjektai laiko papildomų pašarų naudojimo poreikį patvirtinančius dokumentus. 3. Jei natūralūs pašarai papildomi pagal 2 dalį, 7 skirsnyje minimų rūšių žuvų ir 9 skirsnyje minimų siamo šamų (Pangasius spp.) pašarų raciono dalį gali sudaryti ne daugiau kaip 10 % žuvų miltų arba žuvų taukų, gautų tausojančios žuvininkystės būdu. 25m straipsnis Reglamento (EB) Nr. 834/2007 15 straipsnio 1 dalies d punkto iii papunktyje nurodyti produktai ir medžiagos 1. Ekologinėje akvakultūroje galima naudoti tik V priede išvardytas gyvūninės ir mineralinės kilmės pašarines medžiagas. 2. Pašarų priedai, tam tikri gyvūnams šerti naudojami produktai ir perdirbimo pagalbinės priemonės gali būti naudojami tik jei jie išvardyti VI priede ir laikomasi tame priede nustatytų apribojimų. 6 skirsnis Moliuskams taikomos specialiosios taisyklės 25n straipsnis Auginimo plotas 1. Dvigeldžius moliuskus galima auginti tame pačiame vandens plote kaip ir ekologiškas žuvis ir jūros dumblius mišriosios žuvivaisos sistemoje ir apie tai reikia įrašyti darnaus valdymo plane. Užsiimant mišriąja žuvivaisa dvigeldžius moliuskus taip pat galima auginti kartu su pilvakojais moliuskais, pavyzdžiui, krantinėmis sraigėmis. 2. Dvigeldžiai moliuskai ekologiškai auginami plotuose, kurių ribos pažymėtos poliais, plūdurais ar kitais aiškiais ženklais ir, atitinkamai, izoliuojami tinkliniais maišais, varžomis ar kitokiomis žmogaus pagamintomis priemonėmis. 3. Ekologiniai moliuskų ūkiai kuo labiau mažina saugotinoms rūšims kylantį pavojų. Jeigu apsisaugoti nuo plėšrių rūšių naudojami tinklai, jie turi būti tokie, kad nesužalotų nardančių paukščių. 25o straipsnis Kiaušinių kilmė 1. Jeigu nedaroma didelė žala aplinkai ir jei leidžiama pagal vietos teisės aktus, galima naudoti dvigeldžių moliuskų kiaušinius ne iš gamybos vieneto, jei jie surinkti iš: a) moliuskų kolonijų lysvių, kur jie veikiausiai neišgyventų per žiemą, arba kurių yra daugiau negu reikalaujama, arba b) natūralių moliuskų kiaušinių kolonijų ant rinktuvų. Laikomi įrašai apie tai, kaip, kur ir kada surinkti laukinių dvigeldžių moliuskų kiaušiniai, kad būtų galima atsekti plotą, kur jie buvo surinkti. Tačiau neekologiškų dvigeldžių moliuskų kiaušinius iš inkubatorių galima pristatyti į ekologinės gamybos vienetus neviršijant šių didžiausių procentinių dalių: 80 % iki 2011 m. gruodžio 31 d., 50 % iki 2013 gruodžio 31 d. ir 0 % iki 2015 gruodžio 31 d. 2. Kad didžiosios austrės (Crassostrea gigas) natūralioje aplinkoje nerštų kuo rečiau, pirmenybė teikiama selektyviai veisiamoms austrėms. 25p straipsnis Laikymo ir priežiūros sąlygos 1. Moliuskų suleidimo tankumas neviršija neekologiniu būdu toje vietovėje auginamų moliuskų tankumo. Pakeitimai, susiję su rūšiavimu, retinimu ir suleidimo tankumo reguliavimu, atliekami atsižvelgiant į biomasę ir siekiant užtikrinti gyvūnų gerovę ir aukštą produkto kokybę. 2. Biologinės kilmės nešvarumai, kuriais gali apaugti konstrukcijos, šalinami fizinėmis priemonėmis arba rankomis ir, jei tinka, sugrąžinami į jūrą pakankamai toli nuo moliuskų ūkių. Auginimo ciklo metu moliuskus vieną kartą galima apdoroti kalkių tirpalu tam, kad būtų galima kovoti su kartu augančiais organizmais. 25q straipsnis Auginimo taisyklės 1. Ekologiškai auginti midijas leidžiama ant lynų, taip pat galima taikyti kitus XIIIa priedo 8 skirsnyje išvardytus metodus. 2. Moliuskus leidžiama auginti ant dugno, tik jeigu rinkimo ir auginimo plotuose nedaromas didelis poveikis aplinkai. Įrodymai apie tai, kad poveikis aplinkai nedidelis, patvirtinami tyrimu ir ataskaita apie naudojamą plotą, kuriuos ūkio subjektas turi pateikti kontrolės įstaigai ar kontrolės institucijai. Ataskaita įtraukiama į darnaus valdymo planą kaip atskiras skyrius. 25r straipsnis Austrių auginimo specialiosios taisyklės Leidžiama auginti maišuose ant estakadų. Šios ar kitos struktūros, kuriose laikomos austrės, įrengiamos taip, kad palei pakrantės liniją nesusiformuotų visiška užtvara. Gamybai optimizuoti austrės kruopščiai sudėliojamos į lysves pagal tai, kur teka srovė per potvynius ir atoslūgius. Auginama laikantis XIIIa priedo 8 skirsnyje išvardytų kriterijų. 7 skirsnis Ligų profilaktika ir veterinarinis gydymas 25s straipsnis Bendrosios taisyklės dėl ligų profilaktikos 1. Pagal Direktyvos 2006/88/EB 9 straipsnį gyvūnų sveikatos valdymo plane nurodomos biologinės saugos ir ligų prevencijos priemonės, įskaitant rašytinį susitarimą dėl konsultacijų sveikatos klausimais, kurių skaičius proporcingas gamybos vieneto apimtims, su kvalifikuota akvakultūros gyvūnų sveikatos tarnyba, kuri lankosi ūkyje bent kartą per metus, o auginant dvigeldžius moliuskus – bent kartą per dvejus metus. 2. Laikymo sistemos, įranga ir reikmenys yra tinkamai išvalomi ir dezinfekuojami. Galima naudoti tik VII priedo 2.1 ir 2.2 skirsniuose išvardytus produktus. 3. Dėl telkinių laikymo tuščių: a) kompetentinga institucija nustato, ar vandens telkinius reikia kurį laiką laikyti tuščius ir reikiamą telkinių laikymo tuščių trukmę; telkiniai kurį laiką laikomi tušti po kiekvieno auginimo ciklo atviroje jūroje esančiose atskyrimo sistemose; telkinių laikymas tuščių registruojamas dokumentuose. Telkinius laikyti tuščius taip pat rekomenduojama taikant kitus gamybos metodus, pavyzdžiui, naudojant vandens talpyklas, žuvininkystės tvenkinius ir varžas; b) telkinių laikyti tuščių neprivaloma auginant dvigeldžius moliuskus; c) telkinius laikant tuščius, varža ar kokia kita konstrukcija, naudojama akvakultūros gyvūnų gamybai, ištuštinama, dezinfekuojama ir paliekama tuščia tol, kol ji vėl bus naudojama. 4. Kai taikoma, nepanaudotas pašaras žuvims, išmatos ir nugaišę gyvūnai iškart pašalinami, kad nebūtų labai pakenkta aplinkai, ypač vandens kokybei, kad būtų sumažinta ligų rizika ir kad tai nepritrauktų vabzdžių ir graužikų. 5. Ultravioletinį apšvietimą ir ozoną galima naudoti tik inkubatoriuose ir augyklose. 6. Vykdant biologinę ektoparazitų kontrolę, pirmenybė teikiama žuvims valytojoms. 25t straipsnis Veterinarinis gydymas 1. Jeigu, nepaisant prevencinių priemonių užtikrinti gyvūnų sveikatą pagal Reglamento 834/2007 15 straipsnio 1 dalies f punkto i papunktį, kyla sveikatos problemų, galima taikyti veterinarinį gydymą tokia pirmumo seka: a) medžiagas iš augalų, gyvūnų ar mineralų homeopatinio tirpalo pavidalu; b) augalus ir jų ekstraktus, neturinčius anestezinio poveikio ir c) tokias medžiagas kaip, pavyzdžiui, mikroelementus, metalus, natūralius imunostimuliatorius ar leistinus probiotikus. 2. Per metus gali būti taikomi tik du alopatinio gydymo kursai, išskyrus skiepijimus ir jei to reikia pagal privalomus likvidavimo planus. Tačiau kai auginimo ciklas trumpesnis negu metai, per metus galima taikyti tik vieną alopatinio gydymo kursą. Jei minėti alopatinio gydymo apribojimai viršijami, atitinkami akvakultūros gyvūnai negali būti parduodami kaip ekologiški produktai. 3. Parazitai naikinami ne dažniau kaip du kartus per metus arba kartą per metus, jei auginimo ciklas trumpesnis negu 18 mėnesių, išskyrus tuos atvejus, kai valstybės narės vykdo privalomus kontrolės planus. 4. Jei pagal 3 dalį taikytas alotopinis veterinarinis gydymas arba naikinami parazitai, įskaitant gydymą pagal privalomus kontrolės ir likvidavimo planus, išlauka yra dvigubai ilgesnė už Direktyvos 2001/82/EB 11 straipsnyje nurodytą išlauką, o jei išlaukos trukmė ten nenurodyta – 48 valandos. 5. Jei naudojami veterinariniai vaistai, apie tai reikia pranešti kontrolės įstaigai arba kontrolės institucijai prieš pateikiant šiuos gyvūnus į rinką kaip ekologiškus. Galima lengvai nustatyti, kurie ištekliai buvo gydyti.