Europos Sąjungos ir Gabono Respublikos susitarimas dėl Europos Sąjungos vadovaujamų pajėgų statuso Gabono Respublikoje



Oficialusis leidinys L 187 , 08/07/2006 p. 0043 - 0048

Oficialusis leidinys L 076 , 16/03/2007 p. 0037 - 0042



VERTIMAS Europos Sąjungos ir Gabono Respublikos susitarimas dėl Europos Sąjungos vadovaujamų pajėgų statuso Gabono Respublikoje EUROPOS SĄJUNGA (ES) ir GABONO RESPUBLIKA, toliau – priimančioji valstybė, toliau abi kartu vadinamos Šalimis, ATSIŽVELGDAMOS į: - 2006 m. balandžio 25 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos Rezoliuciją 1671 (2006); - 2006 m. balandžio 27 d. Tarybos bendruosius veiksmus dėl Europos Sąjungos karinės operacijos Jungtinių Tautų Organizacijos misijai Kongo Demokratinėje Respublikoje (MONUC) remti rinkimų metu [1] ("EUFOR RD Congo"); - tai, kad šis Susitarimas nepažeis Šalių teisių ir įsipareigojimų pagal tarptautinius susitarimus ir kitus tarptautinių teismų steigimo dokumentus, įskaitant Tarptautinio baudžiamojo teismo statutą, SUSITARĖ: 1 straipsnis Taikymo sritis ir sąvokų apibrėžimai 1. Šis Susitarimas taikomas Europos Sąjungos vadovaujamoms pajėgoms ir jų personalui. 2. Šis Susitarimas taikomas tik priimančiosios valstybės teritorijoje. 3. Šiame Susitarime: a) "Europos Sąjungos vadovaujamos pajėgos (EUFOR)" – ES kariniai štabai ir nacionaliniai kontingentai, prisidedantys prie operacijos, jų įranga ir transporto priemonės; b) "operacija" – karinės misijos parengimas, įsteigimas, vykdymas ir rėmimas pagal įgaliojimus, suteiktus 2006 m. balandžio 25 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos Rezoliucija 1671 (2006); c) "ES pajėgų vadas" – operacijos veiksmų vadas ar veiksmų priimančiojoje valstybėje vadas; d) "ES kariniai štabai" – kariniai štabai ir jų junginiai kareivinėse, kurios yra pavaldžios ES kariniams vadams, vadovaujantiems karinei operacijai ar vykdantiems jos priežiūrą; e) "nacionaliniai kontingentai" – Europos Sąjungos valstybėms narėms ir kitoms operacijoje dalyvaujančioms valstybėms priklausantys vienetai ir junginiai; f) "EUFOR personalas" – EUFOR priskirtas civilinis ir karinis personalas, taip pat personalas, dislokuotas operacijai parengti, bei personalas, atliekantis su operacija susijusią siunčiančiosios valstybės ar ES institucijos misiją, esantis, jeigu šiame Susitarime nenumatyta kitaip, priimančiosios valstybės teritorijoje, išskyrus vietoje įdarbintą personalą bei tarptautinių komercinių rangovų įdarbintą personalą; g) "vietoje įdarbintas personalas" – priimančiosios valstybės pilietybę turintys arba nuolat joje gyvenantys personalo nariai; h) "infrastruktūra" – visos patalpos, būstai ir žemė, reikalingi EUFOR ir EUFOR personalui; i) "siunčiančioji valstybė" – valstybė, EUFOR suteikianti nacionalinį kontingentą. 2 straipsnis Bendrosios nuostatos 1. EUFOR ir EUFOR personalas laikosi priimančiosios valstybės įstatymų ir kitų teisės aktų bei nesiima veiksmų ar veiklos, kurie nesuderinami su operacijos tikslais. 2. EUFOR reguliariai informuoja priimančiosios valstybės Vyriausybę apie priimančiosios valstybės teritorijoje dislokuotų EUFOR personalo narių skaičių. 3 straipsnis Identifikavimas 1. EUFOR personalo nariai visą laiką turi nešiotis pasus ar karinius bilietus. 2. EUFOR automobiliai, orlaiviai, laivai ir kitos transporto priemonės aiškiai paženklinamos EUFOR skiriamaisiais ženklais ir (arba) registracijos numeriais, apie kuriuos informuojamos atitinkamos priimančiosios valstybės institucijos. 3. EUFOR turi teisę savo infrastruktūroje, automobiliuose ir kitose transporto priemonėse iškelti Europos Sąjungos vėliavą bei juos paženklinti kariniais skiriamaisiais ženklais, pavadinimais ir oficialiais simboliais. EUFOR personalo narių uniformos aiškiai paženklinamos EUFOR emblema. Nacionalines vėliavas ar operacijoje dalyvaujančių nacionalinių kontingentų skiriamuosius ženklus galima naudoti EUFOR infrastruktūroje, ant automobilių ir kitų transporto priemonių bei uniformų ES pajėgų vado sprendimu. 4 straipsnis Sienų kirtimas ir judėjimas priimančiosios valstybės teritorijoje 1. EUFOR personalo nariai atvyksta į priimančiosios valstybės teritoriją tik pateikę 3 straipsnio 1 dalyje numatytus dokumentus arba, jeigu atvykstama pirmą kartą, EUFOR išduotą asmeninį ar kolektyvinį judėjimo įsakymą. Vėliau jiems atvykstant į priimančiosios valstybės teritoriją, išvykstant iš jos ar esant joje netaikomos pasų ir vizų taisyklės, imigracinis tikrinimas ir muitinės kontrolė. 2. EUFOR personalo nariams netaikomos priimančiosios valstybės taisyklės, reglamentuojančios užsieniečių registravimą ir kontrolę, tačiau jiems nesuteikiama teisė nuolat būti ar gyventi priimančiosios valstybės teritorijoje. 3. EUFOR priklausančiam turtui ir transporto priemonėms, atvykstančioms į priimančiosios valstybės teritoriją, kertančioms ją tranzitu ar išvykstančioms iš jos turint tikslą paremti operaciją, netaikomas reikalavimas patekti inventoriaus aprašus ar kitus muitinės dokumentus bei neatliekamas jų patikrinimas. 4. EUFOR personalo nariai priimančiosios valstybės teritorijoje gali vairuoti motorines transporto priemones, vesti laivus ir valdyti orlaivius, jeigu jie atitinkamai turi galiojančius nacionalinius, tarptautinius ar karinius vairuotojo pažymėjimus, laivo kapitono pažymėjimus ar piloto pažymėjimus. 5. Šioje operacijoje priimančioji valstybė suteikia EUFOR ir EUFOR personalo nariams judėjimo laisvę ir laisvę keliauti jos teritorijoje, įskaitant jos teritorinius vandenis ir oro erdvę. Judėjimo laisvė priimančiosios valstybės teritoriniuose vandenyse taip pat yra sustojimo ir inkaro nuleidimo laisvė bet kokiomis aplinkybėmis. 6. Šioje operacijoje EUFOR gali atlikti ginklų pratybas bei paleisti, nutupdyti ar priimti į laivą orlaivius ar karinius prietaisus priimančiosios valstybės teritorijoje, įskaitant jos teritorinius vandenis ir oro erdvę. 7. Šioje operacijoje EUFOR povandeniniai laivai priimančiosios valstybės teritoriniuose vandenyse neprivalo plaukti vandens paviršiumi ir iškelti savo vėliavos. 8. Šioje operacijoje EUFOR gali naudotis viešaisiais keliais, tiltais, keltais, oro uostais ir uostais nemokėdamos muitų, rinkliavų, kelių mokesčių, mokesčių ir panašaus pobūdžio privalomųjų mokėjimų. EUFOR neatleidžiamos nuo pagrįstų privalomųjų mokėjimų už prašomas ir gaunamas paslaugas. 5 straipsnis Priimančiosios valstybės suteikiamos EUFOR privilegijos ir imunitetai 1. EUFOR infrastruktūra turi neliečiamybę. Priimančiosios valstybės atstovai negali į ją įeiti be ES pajėgų vado sutikimo. 2. EUFOR infrastruktūrai, joje esantiems baldams ir kitam turtui bei EUFOR transporto priemonėms negali būti taikoma krata, rekvizavimas, areštas ar sunaikinimas. 3. EUFOR, jų nuosavybei ir turtui, kur jie bebūtų ir kas juos turėtų, taikomas imunitetas nuo bet kokių teisinių procesinių veiksmų. 4. EUFOR archyvai ir dokumentai turi neliečiamybę bet kuriuo metu, kur jie bebūtų. 5. Oficiali EUFOR korespondencija turi neliečiamybę. Oficiali korespondencija – visa su operacija ir jos funkcijomis susijusi korespondencija. 6. EUFOR atleidžiamos nuo visų nacionalinių, regioninių ir komunalinių mokesčių ar panašaus pobūdžio privalomųjų mokėjimų už įsigytas ir importuojamas prekes, suteiktas paslaugas ir jų naudojamą infrastruktūrą, jeigu visa tai skirta operacijos tikslams. EUFOR neatleidžiamos nuo mokesčių ar privalomųjų mokėjimų, mokamų už suteiktas paslaugas. 7. Priimančioji valstybė leidžia įvežti prekes operacijos tikslams ir atleidžia nuo visų muitų, rinkliavų, kelių mokesčių, mokesčių ir panašaus pobūdžio privalomųjų mokėjimų, išskyrus mokesčius už sandėliavimą, pervežimą ir kitas suteiktas paslaugas. 6 straipsnis Priimančiosios valstybės suteikiamos EUFOR personalo privilegijos ir imunitetai 1. EUFOR personalo narių negalima suimti ar sulaikyti. 2. EUFOR personalo narių dokumentai, korespondencija ir nuosavybė turi neliečiamybę, išskyrus tuos atvejus, kai taikomos pagal 6 dalį leidžiamos vykdymo priemonės. 3. EUFOR personalo nariai bet kuriomis aplinkybėmis turi imunitetą priimančiosios valstybės baudžiamosios jurisdikcijos atžvilgiu. EUFOR personalo narių imunitetą baudžiamosios jurisdikcijos atžvilgiu atitinkamais atvejais gali panaikinti siunčiančioji valstybė ar atitinkama ES institucija. Tokį panaikinimą visada būtina aiškiai apibrėžti. 4. EUFOR personalo nariai turi imunitetą priimančiosios valstybės civilinės ir administracinės jurisdikcijos atžvilgiu dėl visko, kas jų pasakyta ar parašyta ir dėl visų veiksmų, padarytų atliekant savo oficialias funkcijas. Jeigu prieš EUFOR personalo narius pradedama civilinė byla priimančiosios valstybės teisme, apie tai nedelsiant pranešama ES pajėgų vadui ir siunčiančiosios valstybės kompetentingai institucijai ar ES institucijai. ES pajėgų vadas ir siunčiančiosios valstybės kompetentinga institucija ar ES institucija prieš teisminio bylos nagrinėjimo pradžią teismui nurodo, ar atitinkamą veiksmą EUFOR personalo nariai padarė atlikdami savo oficialias funkcijas. Jeigu veiksmas buvo padarytas atliekant oficialias funkcijas, teisminis procesas nepradedamas ir taikomos 15 straipsnio nuostatos. Jeigu veiksmas buvo padarytas neatliekant oficialių funkcijų, galima tęsti teisminį procesą. ES pajėgų vado ir siunčiančiosios valstybės kompetentingos institucijos ar ES institucijos patvirtinimas yra įpareigojantis priimančiosios valstybės jurisdikcijos atžvilgiu; jo negalima užginčyti. Jei EUFOR personalo nariai pradeda teisminį procesą, jie nebegali remtis imunitetu jurisdikcijos atžvilgiu, kai iškeliamas priešieškinys, tiesiogiai susijęs su pagrindiniu ieškiniu. 5. EUFOR personalo nariai nėra įpareigoti duoti liudytojo parodymus. 6. EUFOR personalo nariams negalima taikyti jokių vykdymo priemonių, išskyrus tuos atvejus, kai jiems iškeliama su jų oficialiomis funkcijomis nesusijusi civilinė byla. Kai ES pajėgų vadas patvirtina, kad EUFOR personalo narių nuosavybė yra reikalinga jų oficialioms funkcijoms atlikti, ji negali būti konfiskuojama vykdant teismo sprendimą, sprendimą ar nutartį. Civilinėse bylose netaikomi jokie apribojimai EUFOR personalo narių asmens laisvei ar kitos suvaržymo priemonės. 7. Tai, kad EUFOR personalo nariai turi imunitetą priimančiosios valstybės jurisdikcijos atžvilgiu, nereiškia, kad jiems netaikoma atitinkamų siunčiančiųjų valstybių jurisdikcija. 8. EUFOR personalo nariams netaikomos priimančiojoje valstybėje galiojančios socialinės apsaugos nuostatos už paslaugas, kurias jie suteikė EUFOR. 9. EUFOR personalo narių tarnybinės pajamos ir atlyginimai, kuriuos jiems moka EUFOR arba siunčiančiosios valstybės, bei pajamos, gaunamos ne priimančiojoje valstybėje, neapmokestinamos priimančiosios valstybės mokesčiais. 10. Priimančioji valstybė, laikydamasi tų įstatymų ir kitų teisės aktų, kuriuos ji gali priimti, leidžia įvežti EUFOR personalo narių asmeniniam naudojimui skirtus daiktus ir atleidžia nuo visų muitų, mokesčių ir susijusių privalomųjų mokėjimų, išskyrus mokesčius už sandėliavimo, pervežimo ir panašias paslaugas. EUFOR personalo narių asmeninis bagažas netikrinamas, išskyrus atvejus, kai yra rimtų priežasčių manyti, kad jame yra daiktų, kurie nėra skirti EUFOR personalo narių asmeninam naudojimui, arba daiktų, kuriuos įvežti ar išvežti draudžiama įstatymu arba kuriuos įvežant ar išvežant atliekamas patikrinimas pagal priimančiosios valstybės karantino taisykles. Toks patikrinimas atliekamas tik dalyvaujant atitinkamam EUFOR personalo nariui arba EUFOR įgaliotajam atstovui. 7 straipsnis Vietoje įdarbintas personalas Vietoje įdarbintas personalas naudojasi privilegijomis ir imunitetais tik tiek, kiek tai leidžia priimančioji valstybė. Tačiau priimančioji valstybė naudojasi jurisdikcija to personalo atžvilgiu pernelyg nekliudydama vykdyti operacijos funkcijas. 8 straipsnis Baudžiamoji jurisdikcija Siunčiančiosios valstybės kompetentingos institucijos turi teisę priimančiosios valstybės teritorijoje, laikydamosi siunčiančiosios valstybės atitinkamų teisės aktų, visam EUFOR personalui taikyti baudžiamąją jurisdikciją ir drausmines priemones, kurios joms suteikiamos pagal siunčiančiosios valstybės teisę. 9 straipsnis Uniforma ir ginklai 1. Uniformos nešiojimas reglamentuojamas ES pajėgų vado priimtose taisyklėse. 2. EUFOR karinio personalo nariai gali nešiotis ginklus ir amuniciją, jeigu jie yra įgalioti tai daryti pagal jiems duotus nurodymus. 10 straipsnis Priimančiosios valstybės parama ir sutarčių sudarymas 1. Priimančioji valstybė sutinka padėti EUFOR surasti tinkamą infrastruktūrą, jei to buvo paprašyta. 2. Priimančioji valstybė, kiek jai leidžia galimybės, nemokamai suteikia jai priklausančią infrastruktūrą, jeigu šios infrastruktūros prašoma EUFOR administracinės ir operatyvinės veiklos vykdymui. 3. Atsižvelgdama į turimas priemones ir galimybes, priimančioji valstybė padeda rengti, įsteigti, vykdyti ir remti operaciją. 4. Priimančiojoje valstybėje EUFOR sudarytoms sutartims taikytina teisė nustatoma sutartimi. 5. Sutartyje galima numatyti, kad 15 straipsnio 3 ir 4 dalyse nurodyta ginčų sprendimo tvarka taikoma ginčams, kylantiems dėl sutarties taikymo. 11 straipsnis Infrastruktūros keitimas 1. EUFOR turi teisę statyti, keisti infrastruktūrą arba daryti kitus jos pakeitimus, jei tai būtina pagal jų operatyvinius reikalavimus. 2. Priimančioji valstybė nereikalauja iš EUFOR jokios kompensacijos už tokias statybas ar keitimus. 12 straipsnis EUFOR personalo mirties atvejai 1. ES pajėgų vadas turi teisę pasirūpinti visais reikalingais formalumais dėl EUFOR mirusio personalo nario palaikų, taip pat dėl asmeninės velionio nuosavybės pargabenimo į tėvynę, ir tuos formalumus atlikti. 2. EUFOR nario mirties atveju autopsija atliekama tik gavus atitinkamos valstybės sutikimą arba dalyvaujant EUFOR ir (arba) atitinkamos valstybės atstovui. 3. Priimančioji valstybė ir EUFOR visapusiškai bendradarbiauja siekdamos kuo anksčiau pargabenti EUFOR personalo nario palaikus į tėvynę. 13 straipsnis EUFOR saugumas ir karo policija 1. EUFOR turi teisę imtis priemonių, būtinų užtikrinti savo infrastruktūros, įskaitant mokymų tikslu naudojimą infrastruktūrą, saugumą nuo išorės užpuolių ar įsibrovimų. 2. Tvarkos palaikymui EUFOR infrastruktūroje ES pajėgų vadas gali įsteigti karo policijos padalinį. 3. Karo policijos padalinys, konsultuodamasis ir bendradarbiaudamas su priimančiosios valstybės karo policija arba policija, gali veikti už infrastruktūros ribų, kad būtų užtikrintas geros tvarkos ir EUFOR personalo drausmės palaikymas. 14 straipsnis Komunikacijos 1. EUFOR gali įrengti ir naudotis radijo dažnių siuntimo ir priėmimo stotimis bei palydovinėmis sistemomis. Siekdamos išvengti konfliktų dėl atitinkamų dažnių naudojimo, jos bendradarbiauja su priimančiosios valstybės kompetentingos institucijomis. Priimančioji valstybė suteikia nemokamą prieigą prie dažnių spektro. 2. EUFOR operacijos tikslais turi teisę be jokių apribojimų naudotis radijo (įskaitant palydovinį, mobilųjį ir portatyvinį radiją), telefono, telegrafo ir faksimiliniu ryšiu bei kitomis priemonėmis, taip pat teisę sumontuoti įrangą, būtiną tokių ryšių palaikymui EUFOR infrastruktūroje arba tarp EUFOR infrastruktūrų, įskaitant kabelių ir antžeminių linijų tiesimą. 3. Joms priklausančioje infrastruktūroje EUFOR turi teisę pasirūpinti būtinomis priemonėmis dėl pašto, adresuoto EUFOR ir (arba) EUFOR personalui ir kurį siunčia EUFOR ir (arba) EUFOR personalas, perdavimo. 15 straipsnis Ieškiniai mirties, sužalojimo, patirtos žalos ar praradimo atveju 1. EUFOR ir EUFOR personalas neatsako už žalą civilių gyventojų arba valdžios turtui, arba už tokio turto praradimą, jei tai atsitiko dėl veiklos, susijusios su EUFOR apsauga. 2. Siekiant taikiai išspręsti ginčą, ieškiniai dėl žalos civilių gyventojų arba valdžios turtui, arba dėl tokio turto praradimo, kurie nepatenka į 1 dalies taikymo sritį, taip pat ieškiniai asmenų mirties arba sužalojimo atveju, arba dėl žalos EUFOR turtui arba dėl tokio turto praradimo, persiunčiami EUFOR per priimančiosios valstybės kompetentingas institucijas, jei tai yra priimančiosios valstybės fizinių ar juridinių asmenų iškelti ieškiniai, arba priimančiosios valstybės kompetentingoms institucijoms, jei tai yra ieškiniai, kuriuos iškėlė EUFOR. 3. Nepavykus ginčo išspręsti taikiai, ieškinys perduodamas ieškinių nagrinėjimo komisijai, kurią vienodu pagrindu sudaro EUFOR ir priimančiosios valstybės atstovai. Ginčas išsprendžiamas bendru susitarimu. 4. Tuo atveju, jei ieškinių nagrinėjimo komisija ginčo negali išspręsti: a) ginčą dėl ieškinių iki ne daugiau kaip 40000 EUR diplomatinėmis priemonėmis sprendžia priimančioji valstybė ir ES atstovai; b) ginčas dėl ieškinių, viršijančių a punkte nurodytą sumą, perduodamas arbitražui, kurio sprendimai yra privalomi. 5. Arbitražą sudaro trys arbitrai, kurių vieną skiria priimančioji valstybė narė, antrą - EUFOR, o trečią - bendrai priimančioji valstybė ir EUFOR. Tais atvejais, kai viena iš Šalių nepaskiria arbitro per dvejų mėnesių laikotarpį, arba kai priimančioji valstybė ir EUFOR negali susitarti dėl trečiojo arbitro paskyrimo, tą arbitrą skiria Europos Bendrijų Teisingumo Teismo pirmininkas. 6. EUFOR ir priimančiosios valstybės administracinės institucijos sudaro administracinį susitarimą siekdamos nustatyti ieškinių nagrinėjimo komisijos ir arbitražo įgaliojimus, šiose institucijose taikytiną tvarką ir ieškinių padavimo sąlygas. 16 straipsnis Ryšių palaikymas ir ginčai 1. Visus klausimus, kylančius dėl šio Susitarimo taikymo, bendrai svarsto EUFOR atstovai ir priimančiosios valstybės kompetentingos institucijos. 2. Nepavykus iš anksto susitarti, ginčus dėl šio Susitarimo aiškinimo ar taikymo priimančioji valstybė ir ES atstovai sprendžia tik diplomatinėmis priemonėmis. 17 straipsnis Kitos nuostatos 1. Tais atvejais, kai šiame Susitarime nurodomos EUFOR ir EUFOR personalo privilegijos, imunitetai ir teisės, priimančiosios valstybės vyriausybė yra atsakinga už jų įgyvendinimą ir už tai, kad jų laikytųsi atitinkamos priimančiosios valstybės vietos valdžios institucijos. 2. Nė viena šio Susitarimo nuostata nesiekiama nukrypti nuo teisių, kurios gali būti suteiktos ES valstybei narei arba bet kuriai kitai valstybei, prisidedančiai prie EUFOR pagal kitus susitarimus, ir ji negali būti aiškinama kaip leidžianti nukrypti nuo tų teisių. 18 straipsnis Įgyvendinimo susitarimai Taikant šį Susitarimą, operatyvinius, administracinius ir techninius klausimus galima reglamentuoti atskirais susitarimais, sudarytinais tarp ES pajėgų vado ir priimančiosios valstybės administracinės valdžios institucijų. 19 straipsnis Įsigaliojimas ir nutraukimas 1. Šis Susitarimas įsigalioja jo pasirašymo dieną ir galioja iki paskutiniojo EUFOR dalinio arba paskutiniųjų EUFOR personalo narių išvykimo, apie kurį praneša EUFOR. 2. Nepaisant 1 dalies, laikoma, kad 4 straipsnio 8 dalies, 5 straipsnio 1–3 dalių, 5 straipsnio 6 dalies, 5 straipsnio 7 dalies, 6 straipsnio 1 dalies, 6 straipsnio 3 dalies, 6 straipsnio 4 dalies, 6 straipsnio 6 dalies, 6 straipsnio 8–10 dalių, 10 straipsnio 2 dalies, 11 ir 15 straipsnių nuostatos taikomos nuo pirmųjų EUFOR personalo narių dislokavimo datos, jeigu pastaroji data yra ankstesnė už šio Susitarimo įsigaliojimo datą. 3. Šis Susitarimas gali būti iš dalies keičiamas rašytiniu Šalių susitarimu. 4. Šio Susitarimo nutraukimas neturi įtakos teisėms ar pareigoms, susijusioms su šio Susitarimo vykdymu prieš jo nutraukimą. Priimta Libreville 2006 m. birželio 16 d. keturiomis originalo kopijomis prancūzų kalba. Europos Sąjungos vardu Priimančiosios valstybės vardu [1] OL L 116, 2006 4 29, p. 98. --------------------------------------------------