LT Europos Sąjungos oficialusis leidinys L 134/3

Europos Sąjungos ir Turkijos Respublikos

SUSITARIMAS

dėl neteisėtai šalyje gyvenančių asmenų readmisijos

AUKŠTOSIOS SUSITARIANČIOS ŠALYS,

EUROPOS SĄJUNGA, toliau – Sąjunga,

ir

TURKIJOS RESPUBLIKA, toliau – Turkija,

PASIRYŽUSIOS stiprinti tarpusavio bendradarbiavimą, kad veiksmingiau kovotų su neteisėta imigracija,

NORĖDAMOS šiuo susitarimu ir savitarpiškumo pagrindu nustatyti veiksmingą ir greitą asmenų, kurie netenkina arba nebetenkina atvykimo, buvimo ar gyvenimo Turkijos teritorijoje arba kurioje nors Sąjungos valstybėje narėje sąlygų, tapatybės nustatymo ir saugaus bei organizuoto jų grąžinimo tvarką, taip pat bendradarbiaujant palengvinti tokių asmenų tranzitą,

PABRĖŽDAMOS, kad šiuo susitarimu nedaromas poveikis Sąjungos, jos valstybių narių ir Turkijos teisėms, pareigoms ir atsakomybei, kylantiems iš tarptautinės teisės, visų pirma 1950 m. lapkričio 4 d. Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos ir 1951 m. liepos 28 d. Konvencijos dėl pabėgėlių statuso,

PABRĖŽDAMOS, kad šiuo susitarimu nedaromas poveikis asmenų, kuriems valstybėje narėje taikoma grąžinimo tvarka arba kurie valstybėje narėje prašo prieglobsčio, teisėms ir procedūrinėms garantijoms, kaip nustatyta atitinkamose Sąjungos teisinėse priemonėse,

PABRĖŽDAMOS, kad šiuo susitarimu nedaromas poveikis 1963 m. rugsėjo 12 d. Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociacijos susitarimo nuostatoms, jo papildomiems protokolams ir atitinkamiems Asociacijos tarybos sprendimams, taip pat atitinkamai Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktikai,

PABRĖŽDAMOS, kad asmenims, turintiems ilgalaikį leidimą gyventi, išduotą pagal Tarybos direktyvos 2003/109/EB dėl trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso sąlygas, suteikiama didesnė apsauga nuo išsiuntimo pagal tos direktyvos 12 straipsnį,

PABRĖŽDAMOS, kad šis susitarimas yra grįstas bendros atsakomybės, solidarumo ir lygiateisės partnerystės siekiant valdyti migracijos srautus tarp Turkijos ir Sąjungos principais ir kad atsižvelgdama į tai Sąjunga yra pasirengusi skirti finansinių išteklių, kad padėtų Turkijai jį įgyvendinti,

ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad šio susitarimo nuostatos, kurios patenka į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo trečios dalies V antraštinės dalies taikymo sritį, nėra taikomos Jungtinei Karalystei ir Airijai, nebent jos nusprendžia, kad šios nuostatos joms taikomos, pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėtą Protokolą dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės,

ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad šio susitarimo nuostatos, kurios patenka į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo trečios dalies V antraštinės dalies taikymo sritį, nėra taikomos Danijos Karalystei pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėtą Protokolą dėl Danijos pozicijos,

SUSITARĖ:

1 straipsnis

Apibrėžtys

Šiame susitarime:

a) Susitariančiosios Šalys – Turkija ir Sąjunga;

b) Turkijos pilietis – bet kuris asmuo, turintis Turkijos pilietybę pagal jos teisės aktus;

c) valstybės narės pilietis – bet kuris asmuo, turintis Sąjungos valstybės narės pilietybę;

d) valstybė narė – bet kuri Sąjungos valstybė narė, išskyrus Danijos Karalystę;

e) trečiosios šalies pilietis – bet kuris asmuo, turintis kitą nei Turkijos ar vienos iš valstybių narių pilietybę;

f) asmuo be pilietybės – bet kuris jokios šalies pilietybės neturintis asmuo;

g) leidimas gyventi – Turkijos arba vienos iš valstybių narių išduotas bet kokios rūšies leidimas, kuriuo asmeniui suteikiama teisė gyventi jos teritorijoje. Tokiu leidimu nelaikomas laikinas leidimas likti jos teritorijoje, kol nagrinėjami prašymai suteikti prieglobstį arba leidimą gyventi;

h) viza – Turkijos arba vienos iš valstybių narių išduotas leidimas arba priimtas sprendimas, reikalingas norint atvykti į jos teritoriją arba vykti per ją tranzitu. Ji neapima oro uosto tranzitinės vizos;

i) prašančioji valstybė – valstybė (Turkija arba viena iš valstybių narių), kuri pateikia readmisijos prašymą pagal šio susitarimo 8 straipsnį arba tranzito prašymą pagal 15 straipsnį;

j) prašomoji valstybė – valstybė (Turkija arba viena iš valstybių narių), kuriai pateikiamas readmisijos prašymas pagal šio susitarimo 8 straipsnį arba tranzito prašymas pagal 15 straipsnį;

k) kompetentinga institucija – bet kuri Turkijos arba vienos iš valstybių narių nacionalinė valdžios institucija, kuriai patikėta įgyvendinti šį susitarimą, kaip nustatyta įgyvendinimo protokole pagal šio susitarimo 20 straipsnio 1 dalies a punktą;

l) neteisėtai šalyje gyvenantis asmuo – bet kuris asmuo, kuris pagal atitinkamą nacionalinės teisės aktais nustatytą tvarką netenkina arba nebetenkina atvykimo, buvimo arba gyvenimo Turkijos arba vienos iš valstybių narių teritorijoje sąlygų;

m) tranzitas – trečiosios šalies piliečio arba asmens be pilietybės kelionė per prašomosios valstybės teritoriją, vykstant iš prašančiosios valstybės į kelionės tikslo šalį;

n) readmisija – procedūra, kai prašančioji valstybė perduoda, o prašomoji valstybė priima asmenis (prašomosios valstybės piliečius, trečiųjų šalių piliečius arba asmenis be pilietybės), kurie, remiantis šio susitarimo nuostatomis, buvo sulaikyti neteisėtai atvykę, esantys arba gyvenantys prašančiojoje valstybėje;

o) sienos perėjimo punktas – bet kuris valstybių narių arba Turkijos nustatytas punktas, kuriame leidžiama kirsti atitinkamas jų sienas;

p) prašančiosios valstybės pasienio ruožas – sritis prašančiosios valstybės teritorijoje, kuri tęsiasi į teritorijos vidų ne daugiau kaip 20 kilometrų nuo prašančiosios valstybės išorės sienos, nesvarbu, ar tai bendra prašančiosios ir prašomosios valstybės siena, taip pat prašančiosios valstybės jūros uostai, įskaitant muitinės zonas, ir tarptautiniai oro uostai.

2 straipsnis

Taikymo sritis

1. Šio susitarimo nuostatos taikomos asmenims, kurie netenkina arba nebetenkina atvykimo, buvimo arba gyvenimo Turkijos arba vienos iš Sąjungos valstybių narių teritorijoje sąlygų.

2. Taikant šį susitarimą, įskaitant šio straipsnio 1 dalį, nedaromas poveikis 18 straipsnyje išvardytoms priemonėms.

3. Šis susitarimas netaikomas 4 ir 6 straipsniuose nurodytiems trečiųjų šalių piliečiams arba asmenims be pilietybės, kurie iš prašomosios valstybės teritorijos išvyko daugiau nei prieš penkerius metus iki tol, kol prašančiosios valstybės kompetentingos institucijos sužinojo apie tokius asmenis, nebent jų readmisijos į prašomąją valstybę sąlygas, išdėstytas 4 ir 6 straipsniuose, galima nustatyti remiantis 3 priede nurodytais dokumentais.

I SKIRSNIS

TURKIJOS READMISIJOS ĮSIPAREIGOJIMAI

3 straipsnis

Savų piliečių readmisija

1. Turkija valstybės narės prašymu ir be jokių papildomų formalumų valstybei narei, išskyrus numatytus šiame susitarime, priima atgal visus asmenis, kurie netenkina arba nebetenkina pagal tos valstybės narės teisę arba Sąjungos teisę nustatytų atvykimo, buvimo arba gyvenimo prašančiosios valstybės narės teritorijoje sąlygų, jeigu pagal 9 straipsnį nustatoma, kad jie yra Turkijos piliečiai.

2. Turkija taip pat priima atgal:

— šio straipsnio 1 dalyje minėtų asmenų nepilnamečius nesusituokusius vaikus, nesvarbu, kokia jų gyvenamoji vieta ar pilietybė, nebent jie turi savarankišką teisę gyventi prašančiojoje valstybėje narėje arba jeigu minėtą savarankišką teisę gyventi turi kitas iš tėvų, kuriam skirta atitinkamų vaikų teisinė globa;

— šio straipsnio 1 dalyje minėtų asmenų sutuoktinius, turinčius kitą pilietybę, jei jie turi arba įgyja teisę atvykti į Turkijos teritoriją ir joje būti, nebent jie turi savarankišką teisę gyventi prašančiojoje valstybėje narėje arba Turkija įrodo, kad pagal jos nacionalinės teisės aktus atitinkama santuoka nėra teisiškai pripažįstama.

3. Turkija taip pat priima atgal asmenis, kurie atvykę į valstybės narės teritoriją neteko arba atsisakė Turkijos pilietybės pagal Turkijos teisės aktus, nebent ta valstybė narė tokiems asmenims bent jau pažadėjo suteikti savo pilietybę.

4. Turkijai teigiamai atsakius į readmisijos prašymą arba, kai tinkama, pasibaigus 11 straipsnio 2 dalyje nustatytiems terminams, kompetentinga Turkijos konsulinė įstaiga, neatsižvelgdama į priimtino atgal asmens norą, per tris darbo dienas išduota priimtinam atgal asmeniui grąžinti reikalingą kelionės dokumentą, kurio galiojimas trys mėnesiai. Jeigu valstybėje narėje nėra Turkijos konsulinės įstaigos arba Turkija per tris darbo dienas neišdavė kelionės dokumento, atsakymas į readmisijos prašymą laikomas atitinkamo asmens readmisijai būtinu kelionės dokumentu.

5. Jei dėl teisinių ar faktinių priežasčių atitinkamas asmuo iš pradžių išduoto kelionės dokumento galiojimo laikotarpiu negali būti perduotas, kompetentinga Turkijos konsulinė įstaiga per tris darbo dienas išduoda naują kelionės dokumentą, kurio galiojimo trukmė tokia pati. Jeigu valstybėje narėje nėra Turkijos konsulinės įstaigos arba Turkija per tris darbo dienas neišdavė kelionės dokumento, atsakymas į readmisijos prašymą laikomas atitinkamo asmens readmisijai būtinu kelionės dokumentu.

4 straipsnis

Trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės readmisija

1. Turkija valstybės narės prašymu ir be jokių papildomų formalumų valstybei narei, išskyrus numatytus šiame susitarime, priima atgal visus trečiųjų šalių piliečius arba asmenis be pilietybės, kurie netenkina arba nebetenkina galiojančių atvykimo, buvimo arba gyvenimo prašančiosios valstybės narės teritorijoje sąlygų, jei pagal 10 straipsnį nustatoma, kad tokie asmenys:

a) readmisijos prašymo pateikimo metu ir tiesiogiai iš Turkijos teritorijos atvykdami į valstybę narę turi galiojančią Turkijos išduotą vizą, arba

b) turi Turkijos išduotą leidimą gyventi, arba

c) neteisėtai ir tiesiogiai atvyko į valstybių narių teritoriją po to, kai buvo pasilikę Turkijos teritorijoje arba vyko per ją tranzitu.

2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytas readmisijos įsipareigojimas netaikomas, jeigu:

a) trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės vyksta tik tranzitu per Turkijos tarptautinį oro uostą arba

b) prašančioji valstybė narė trečiosios šalies piliečiui arba asmeniui be pilietybės išdavė vizą, su kuria asmuo atvyko į prašančiosios valstybės narės teritoriją, arba leidimą gyventi prieš jam atvykstant arba atvykus į jos teritoriją, nebent tas asmuo turi Turkijos išduotą vizą arba leidimą gyventi, kurio galiojimo ilgesnis, arba

c) trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės turi teisę be vizos atvykti į prašančiosios valstybės narės teritoriją.

3. Turkijai teigiamai atsakius į readmisijos prašymą arba, kai tinkama, pasibaigus 11 straipsnio 2 dalyje nustatytiems terminams, kompetentingos Turkijos institucijos, jei būtina, per tris darbo dienas išduoda asmeniui, kurio readmisija patvirtinta, grąžinti reikalingą laikinąjį užsieniečio kelionės dokumentą, kurio galiojimas bent trys mėnesiai. Jeigu valstybėje narėje nėra Turkijos konsulinės įstaigos arba Turkija per tris darbo dienas neišdavė kelionės dokumento, laikoma, kad ji pripažįsta išsiųsti naudojamą tipinį ES kelionės dokumentą (1).

4. Jeigu dėl teisinių ar faktinių priežasčių atitinkamas asmuo iš pradžių išduoto laikinojo užsieniečio kelionės dokumento galiojimo laikotarpiu negali būti perduotas, kompetentingos Turkijos institucijos per tris darbo dienas pratęsia laikinojo užsieniečio kelionės dokumento galiojimą arba, kai būtina, išduoda naują laikinąjį užsieniečio kelionės dokumentą, kurio galiojimo trukmė tokia pati. Jeigu valstybėje narėje nėra Turkijos konsulinės įstaigos arba Turkija per tris darbo dienas neišdavė kelionės dokumento, laikoma, kad ji pripažįsta išsiųsti naudojamą tipinį ES kelionės dokumentą (2).

II SKIRSNIS

SĄJUNGOS READMISIJOS ĮSIPAREIGOJIMAI

5 straipsnis

Savų piliečių readmisija

1. Valstybė narė Turkijos prašymu ir be jokių papildomų formalumų Turkijai, išskyrus numatytus šiame susitarime, priima atgal visus asmenis, kurie netenkina arba nebetenkina galiojančių atvykimo, buvimo arba gyvenimo Turkijos teritorijoje sąlygų, jei pagal 9 straipsnį nustatoma, kad tokie asmenys yra tos valstybės narės piliečiai.

2. Valstybė narė taip pat priima atgal:

— šio straipsnio 1 dalyje minėtų asmenų nepilnamečius nesusituokusius vaikus, nesvarbu, kokia jų gyvenamoji vieta ar pilietybė, nebent jie turi savarankišką teisę gyventi Turkijoje arba jeigu minėtą savarankišką teisę gyventi turi kitas iš tėvų, kuriam skirta atitinkamų vaikų teisinė globa;

— šio straipsnio 1 dalyje minėtų asmenų sutuoktinius, turinčius kitą pilietybę, jei jie turi arba įgyja teisę atvykti į prašomosios valstybės narės teritoriją ir joje būti, nebent jie turi savarankišką teisę gyventi Turkijoje arba prašomoji valstybė narė įrodo, kad pagal jos nacionalinės teisės aktus atitinkama santuoka nėra teisiškai pripažįstama.

3. Valstybė narė taip pat priima atgal asmenis, kurie, atvykę į Turkijos teritoriją, neteko arba atsisakė valstybės narės pilietybės pagal jos teisės aktus, nebent Turkija tokiems asmenims bent jau pažadėjo suteikti savo pilietybę.

4. Prašomajai valstybei narei teigiamai atsakius į readmisijos prašymą arba, kai tinkama, pasibaigus 11 straipsnio 2 dalyje nustatytiems terminams, kompetentinga tos valstybės narės diplomatinė atstovybė arba konsulinė įstaiga, neatsižvelgdama į priimtino asmens norą, per tris darbo dienas išduota priimtinam atgal asmeniui grąžinti reikalingą kelionės dokumentą, kurio galiojimas trys mėnesiai. Jeigu Turkijoje nėra valstybės narės diplomatinės atstovybės arba konsulinės įstaigos arba prašomoji valstybė narė per tris darbo dienas neišdavė kelionės dokumento, atsakymas į readmisijos prašymą laikomas atitinkamo asmens readmisijai būtinu kelionės dokumentu.

5. Jeigu dėl teisinių ar faktinių priežasčių atitinkamas asmuo iš pradžių išduoto kelionės dokumento galiojimo laikotarpiu negali būti perduotas, kompetentinga tos valstybės narės diplomatinė atstovybė arba konsulinė įstaiga per tris darbo dienas išduoda naują kelionės dokumentą, kurio galiojimo trukmė tokia pati. Jeigu Turkijoje nėra valstybės narės diplomatinės atstovybės arba konsulinės įstaigos arba prašomoji valstybė narė per tris darbo dienas neišdavė kelionės dokumento, atsakymas į readmisijos prašymą laikomas atitinkamo asmens readmisijai būtinu kelionės dokumentu.

6 straipsnis

Trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės readmisija

1. Valstybė narė Turkijos prašymu ir be jokių papildomų formalumų Turkijai, išskyrus numatytus šiame susitarime, priima atgal visus trečiųjų šalių piliečius arba asmenis be pilietybės, kurie netenkina arba nebetenkina galiojančių atvykimo, buvimo arba gyvenimo Turkijos teritorijoje sąlygų, jei pagal 10 straipsnį nustatoma, kad tokie asmenys:

a) readmisijos prašymo pateikimo metu ir tiesiogiai iš prašomosios valstybės narės atvykdami į Turkiją turi galiojančią prašomosios valstybės narės išduotą vizą, arba

b) turi prašomosios valstybės narės išduotą leidimą gyventi, arba

c) neteisėtai ir tiesiogiai atvyko į Turkijos teritoriją po to, kai buvo pasilikęs prašomosios valstybės narės teritorijoje arba vyko per ją tranzitu.

2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytas readmisijos įsipareigojimas netaikomas, jeigu:

a) trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės vyksta tik tranzitu per prašomosios valstybės narės tarptautinį oro uostą, arba

b) Turkija trečiosios šalies piliečiui arba asmeniui be pilietybės išdavė vizą, su kuria asmuo atvyko į Turkijos teritoriją, arba leidimą gyventi prieš jam atvykstant arba atvykus į jos teritoriją, nebent tas asmuo turi prašomosios valstybės narės išduotą vizą arba leidimą gyventi, kurio galiojimo ilgesnis, arba

c) trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės turi teisę be vizos atvykti į Turkijos teritoriją.

3. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytas readmisijos įsipareigojimas taikomas vizą arba leidimą gyventi išdavusiai valstybei narei. Jeigu vizą arba leidimą gyventi išdavė dvi ar daugiau valstybių narių, 1 dalyje nurodytas readmisijos įsipareigojimas tenka ilgiau galiojantį dokumentą išdavusiai valstybei narei arba, jeigu vieno ar kelių dokumentų galiojimo laikas jau pasibaigęs – tai, kurios dokumentas dar galioja. Jeigu visų dokumentų galiojimo laikas jau yra pasibaigęs, 1 dalyje nurodytas readmisijos įsipareigojimas tenka valstybei narei, išdavusiai dokumentą, kurio galiojimo pabaigos data yra vėliausia. Jeigu tokių dokumentų pateikti neįmanoma, 1 dalyje nurodytas readmisijos įsipareigojimas tenka valstybei narei, iš kurios teritorijos asmuo paskiausiai išvyko.

4. Valstybei narei teigiamai atsakius į readmisijos prašymą arba, kai tinkama, pasibaigus 11 straipsnio 2 dalyje nustatytiems terminams, kompetentingos valstybės narės institucijos, jei būtina, per tris darbo dienas išduoda asmeniui, kurio readmisija patvirtinta, grąžinti reikalingą kelionės dokumentą, kurio galiojimas bent trys mėnesiai. Jeigu Turkijoje nėra valstybės narės diplomatinės atstovybės arba konsulinės įstaigos arba valstybė narė per tris darbo dienas neišdavė kelionės dokumento, laikoma, kad ji pripažįsta išsiųsti naudojamą tipinį ES kelionės dokumentą (3).

5. Jeigu dėl teisinių ar faktinių priežasčių atitinkamas asmuo iš pradžių išduoto kelionės dokumento galiojimo laikotarpiu negali būti perduotas, kompetentingos valstybės narės institucijos per tris darbo dienas pratęsia kelionės dokumento galiojimą arba, kai būtina, išduoda naują kelionės dokumentą, kurio galiojimo trukmė tokia pati. Jeigu Turkijoje nėra valstybės narės diplomatinės atstovybės arba konsulinės įstaigos arba valstybė narė per tris darbo dienas neišdavė kelionės dokumento, laikoma, kad ji pripažįsta išsiųsti naudojamą tipinį ES kelionės dokumentą (4).

III SKIRSNIS

READMISIJOS PROCEDŪRA

7 straipsnis

Principai

1. Valstybės narės ir Turkija deda visas pastangas, kad grąžintų 4 ir 6 straipsniuose nurodytus asmenis tiesiai į jų kilmės šalį. Šiuo tikslu nustatomos šios dalies taikymo sąlygos pagal 19 straipsnio 1 dalies b punktą. Šios dalies nuostatos netaikomos, kai taikoma pagreitinta procedūra pagal šio straipsnio 4 dalį.

2. Atsižvelgiant į šio straipsnio 3 dalį, prašomosios valstybės kompetentingai institucijai turi būti pateikiamas readmisijos prašymas siekiant perduoti priimtiną atgal asmenį remiantis vienu iš 3–6 straipsniuose nurodytų įsipareigojimų.

3. Jei priimtinas atgal asmuo turi galiojantį kelionės dokumentą arba asmens tapatybės kortelę, o trečiųjų šalių piliečių arba asmenų be pilietybės atveju – galiojančią vizą, su kuria asmuo atvyko į prašomosios valstybės teritoriją, arba prašomosios valstybės leidimą gyventi, jis perduodamas prašančiajai valstybei nepateikus prašomosios valstybės kompetentingai institucijai readmisijos prašymo arba rašytinio pranešimo, kaip nurodyta 12 straipsnio 1 dalyje.

Pirmesne pastraipa nedaromas poveikis atitinkamų institucijų teisei pasienyje patikrinti priimtų atgal asmenų tapatybę.

4. Nedarant poveikio šio straipsnio 3 daliai, jei asmuo, kuris, neteisėtai kirto sieną atvykdamas tiesiai iš prašomosios valstybės teritorijos, buvo sulaikytas prašančiosios valstybės pasienio ruože, prašančioji valstybė gali pateikti readmisijos prašymą per tris dienas po to asmens sulaikymo (pagreitinta procedūra).

8 straipsnis

Readmisijos prašymo turinys

1. Kiek įmanoma, readmisijos prašyme turi būti ši informacija:

a) išsami informacija apie priimtiną atgal asmenį (pvz., vardai, pavardės, gimimo data, ir, kai įmanoma, gimimo vieta bei paskutinė gyvenamoji vieta) ir, kai tinkama, išsami informacija apie nepilnamečius nesusituokusius vaikus ir (arba) sutuoktinį;

b) savų piliečių atveju – priemonės, kuriomis bus pateikti įrodymai arba prima facie įrodymai dėl pilietybės, kaip atitinkamai nustatyta 1 ir 2 prieduose;

c) trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės atveju – priemonės, kuriomis bus pateikti įrodymai arba prima facie įrodymai dėl trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės readmisijos sąlygų, kaip atitinkamai nustatyta 3 ir 4 prieduose;

d) priimtino atgal asmens nuotrauka.

2. Kiek įmanoma, readmisijos prašyme taip pat pateikiama ši informacija:

a) pareiškimas, kuriame nurodoma, kad perduotinam asmeniui gali prireikti pagalbos ar priežiūros, su sąlyga, kad atitinkamas asmuo aiškiai pritarė tokiam pareiškimui;

b) bet kokia kita apsaugos, saugumo priemonė arba informacija apie asmens sveikatą, kuri gali būti būtina individualaus perdavimo atveju.

3. Nedarant poveikio 7 straipsnio 3 daliai, bet kuris readmisijos prašymas pateikiamas raštu ir užpildomas naudojant bendrą šio susitarimo 5 priede pateiktą formą.

4. Readmisijos prašymas gali būti pateikiamas bet kokiomis ryšio priemonėmis, įskaitant elektronines, pavyzdžiui, faksą, el. paštą ir kt.

5. Nedarant poveikio 11 straipsnio 2 daliai, į readmisijos prašymą atsakoma raštu.

9 straipsnis

Su pilietybe susiję įrodymai

1. Kaip pilietybės įrodymus pagal 3 straipsnio 1 dalį ir 5 straipsnio 1 dalį galima pateikti visų pirma šio susitarimo 1 priede išvardytus dokumentus. Jeigu tokie dokumentai pateikiami, atitinkamai valstybės narės arba Turkija šio susitarimo tikslais pilietybę pripažįsta. Pilietybės įrodymais negali būti suklastoti dokumentai.

2. Kaip pilietybės prima facie įrodymai pagal 3 straipsnio 1 dalį ir 5 straipsnio 1 dalį visų pirma pateikiami šio susitarimo 2 priede išvardyti dokumentai, net jei jų galiojimas pasibaigęs. Jeigu tokie dokumentai pateikiami, valstybės narės ir Turkija šio susitarimo tikslais laiko, kad pilietybė nustatyta, nebent atlikus tyrimą ir neviršijant 11 straipsnyje nustatytų terminų, prašomoji valstybė įrodo priešingai. Pilietybės prima facie įrodymais negali būti suklastoti dokumentai.

3. Jeigu nė vieno iš 1 arba 2 prieduose išvardytų dokumentų pateikti neįmanoma, atitinkamos prašomosios valstybės kompetentinga diplomatinė atstovybė arba konsulinė įstaiga prašančiosios valstybės prašymu, kuris pridedamas prie readmisijos prašymo, nedelsdama ir ne vėliau kaip per septynias darbo dienas nuo prašymo dienos sudaro sąlygas, kad apklaustų priimtiną atgal asmenį, kad nustatytų jo pilietybę. Jeigu prašančiojoje valstybėje nėra prašomosios valstybės diplomatinės atstovybės ar konsulinės įstaigos, prašomoji valstybė, nedelsdama ir ne vėliau kaip per septynias darbo dienas nuo prašymo gavimo dienos sudaro būtinas sąlygas, kad apklaustų priimtiną atgal asmenį. Tokių apklausų tvarka gali būti nustatoma šio Susitarimo 20 straipsnyje numatytuose įgyvendinimo protokoluose.

10 straipsnis

Su trečiųjų šalių piliečiais ir asmenimis be pilietybės susiję įrodymai

1. Įrodymai, kad yra sudarytos 4 straipsnio 1 dalyje ir 6 straipsnio 1 dalyje nustatytos trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės readmisijos sąlygos, pateikiami visų pirma šio susitarimo 3 priede išvardytomis įrodymo priemonėmis. Readmisijos sąlygų įrodymu negali būti suklastoti dokumentai.

2. Prima facie įrodymai, kad yra sudarytos 4 straipsnio 1 dalyje ir 6 straipsnio 1 dalyje nustatytos trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės readmisijos sąlygos, visų pirma pateikiami šio susitarimo 4 priede išvardytomis įrodymo priemonėmis; negali būti įrodoma pateikiant suklastotus dokumentus. Jeigu tokie prima facie įrodymai pateikiami, valstybės narės ir Turkija laiko, kad sąlygos sudarytos, išskyrus atvejus, kai atlikus tyrimą ir neviršijant 11 straipsnyje nustatytų terminų, prašomoji valstybė įrodo priešingai.

3. Atvykimo, buvimo arba gyvenimo neteisėtumas nustatomas remiantis atitinkamo asmens kelionės dokumentais, kuriuose trūksta prašančiosios valstybės teritorijoje reikalingos vizos ar kitokio leidimo gyventi. Prašančiosios valstybės rašytinis pareiškimas, kad atitinkamas asmuo neturi reikiamų kelionės dokumentų, vizos ar leidimo gyventi, taip pat yra neteisėto atvykimo, buvimo ar gyvenimo prima facie įrodymas.

11 straipsnis

Terminai

1. Prašomosios valstybės kompetentingai institucijai readmisijos prašymas turi būti pateiktas ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo tada, kai prašančiosios valstybės kompetentinga institucija gavo informacijos, kad trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės netenkina arba nebetenkina galiojančių atvykimo, buvimo arba gyvenimo sąlygų.

Jeigu trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės atvyko į prašančiosios valstybės teritoriją prieš dieną, kurią pradedami taikyti 4 ir 6 straipsniai pagal 24 straipsnio 3 dalį, pirmesniame sakinyje nurodytas terminas skaičiuojamas nuo 4 ir 6 straipsnių taikymo pradžios dieną.

Jeigu yra teisinių arba faktinių kliūčių laiku pateikti prašymą, prašančiosios valstybės prašymu terminas pratęsiamas, tačiau tik iki tol, kol kliūčių nebelieka.

2. Į readmisijos prašymą turi būti atsakyta raštu:

— per penkias darbo dienas, jei prašymas pateiktas pagal pagreitintą procedūrą (7 straipsnio 4 dalis);

— nedelsiant ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip per 25 kalendorines dienas visais kitais atvejais, išskyrus tada, kai pagal prašančiosios valstybės nacionalinės teisės aktus nustatytas trumpesnis pradinis sulaikymo laikotarpis, tada taikomas pastarasis laikotarpis. Jeigu yra teisinių arba faktinių kliūčių laiku atsakyti į prašymą, paprašius ir nurodžius priežastis šis terminas gali būti pratęstas iki 60 kalendorinių dienų, išskyrus atvejus, kai pagal prašančiosios valstybės nacionalinės teisės aktus ilgiausias sulaikymo laikotarpis yra 60 kalendorinių dienų arba trumpesnis.

Terminas prasideda nuo tos dienos, kai gaunamas readmisijos prašymas. Jeigu per šį terminą atsakymo nesulaukiama, laikoma, kad perdavimui pritarta.

Atsakymas į readmisijos prašymą gali būti pateikiamas bet kokiomis ryšio priemonėmis, įskaitant elektronines, pavyzdžiui, faksą, el. paštą ir kt.

3. Pritarus perdavimui arba, kai tinkama, pasibaigus šio straipsnio 2 dalyje nustatytam terminui, atitinkamas asmuo perduodamas per tris mėnesius. Prašančiosios valstybės prašymu šis terminas gali būti pratęstas tiek, kiek reikia teisinėms ar praktinėms kliūtims pašalinti.

4. Atsisakius patenkinti readmisijos prašymą, raštu pateikiamos priežastys.

12 straipsnis

Perdavimo tvarka ir vežimo būdai

1. Nedarant poveikio 7 straipsnio 3 daliai, prašančiosios valstybės kompetentingos institucijos prieš perduodamos asmenį bent prieš 48 valandas raštu praneša prašomosios valstybės kompetentingoms institucijoms apie perdavimo datą, atvykimo vietą, galimą palydą ir kitą su perdavimu susijusią informaciją.

2. Gali būti naudojamasi oro, sausumos arba jūrų transportu. Grąžinant asmenį oro transportu, galima naudotis ne tik Turkijos arba valstybių narių nacionalinių vežėjų paslaugomis, bet ir reguliariaisiais arba užsakomaisiais skrydžiais. Jeigu grąžinama su palyda, lydėti gali ne tik prašančiosios valstybės įgalioti asmenys, su sąlyga, kad jie yra Turkijos arba bet kurios kitos valstybės narės įgalioti asmenys.

13 straipsnis

Klaidinga readmisija

Prašančioji valstybė priima atgal bet kurį prašomosios valstybės priimtą atgal asmenį, jei per tris mėnesius nuo atitinkamo asmens perdavimo nustatoma, kad netenkinami šio susitarimo 3–6 straipsniuose nustatyti reikalavimai.

Tokiais atvejais, išskyrus visas atitinkamo asmens transporto išlaidas, kurias padengia prašančioji valstybė, kaip nurodyta pirmesnėje pastraipoje, procedūrinės šio susitarimo nuostatos taikomos mutatis mutandis ir pateikiama visa turima informacija apie tikrąją priimtino atgal asmens tapatybę ir pilietybę.

IV SKIRSNIS

TRANZITO OPERACIJOS

14 straipsnis

Tranzito principai

1. Valstybės narės ir Turkija turėtų leisti trečiųjų šalių piliečiams arba asmenims be pilietybės vykti tranzitu tik tais atvejais, kai tokių asmenų negalima tiesiogiai grąžinti į kelionės tikslo valstybę.

2. Turkija leidžia trečiųjų šalių piliečiams arba asmenims be pilietybės vykti tranzitu, jeigu to prašo valstybė narė, o valstybė narė leidžia trečiųjų šalių piliečiams arba asmenims be pilietybės vykti tranzitu, jeigu to prašo Turkija, jei užtikrinama tolesnė kelionė per galimas kitas tranzito valstybes ir kelionės tikslo valstybė garantuoja readmisiją.

3. Turkija arba valstybė narė gali neleisti vykti tranzitu:

a) jei yra reali rizika, kad kelionės tikslo valstybėje arba kitoje tranzito valstybėje trečiosios šalies pilietis arba asmuo be pilietybės gali būti kankinamas, su juo gali būti elgiamasi arba jis gali būti baudžiamas nežmoniškai ar žeminančiai, jam gali būti įvykdyta mirties bausmė arba jis gali būti persekiojamas dėl savo rasės, religijos, pilietybės, priklausymo kokiai nors socialinei grupei arba dėl politinių įsitikinimų, arba

b) jei prašomojoje valstybėje arba kitoje tranzito valstybėje trečiosios šalies piliečiui arba asmeniui be pilietybės taikomos baudžiamosios sankcijos, arba

c) dėl visuomenės sveikatos, nacionalinio saugumo, viešosios tvarkos sumetimų arba kitų prašomosios valstybės nacionalinių interesų.

4. Turkija arba valstybė narė gali atšaukti bet kurį išduotą leidimą, jeigu vėliau susiklosto arba išaiškėja šio straipsnio 3 dalyje nurodytos aplinkybės, kurios trukdo vykdyti tranzito operaciją, arba jeigu nebegali būti užtikrinta tolesnė kelionė galimose tranzito valstybėse arba kelionės tikslo valstybė nebegarantuoja readmisijos. Šiuo atveju prašančioji valstybė prireikus ir nedelsdama susigrąžina trečiosios šalies pilietį arba asmenį be pilietybės.

15 straipsnis

Tranzito procedūra

1. Tranzito operacijų prašymas turi būti pateiktas raštu prašomosios valstybės kompetentingai institucijai ir jame turi būti ši informacija:

a) tranzito rūšis (oro, jūrų ar sausumos transportu), kitos galimos tranzito valstybės ir numatoma galutinė kelionės tikslo vieta;

b) išsami informacija apie atitinkamą asmenį (pvz., vardas, pavardė, mergautinė pavardė, kiti asmens naudojami vardai (kiti vardai, kuriais asmuo žinomas) arba slapyvardžiai, gimimo data, lytis ir, jei įmanoma, gimimo vieta, pilietybė, kalba, kelionės dokumento rūšis ir numeris);

c) numatoma atvykimo vieta, perdavimo laikas ir palyda;

d) pareiškimas, kad, prašančiosios valstybės nuomone, yra laikomasi 14 straipsnio 2 dalies sąlygų ir nėra žinoma priežasčių, dėl kurių prašymas pagal 14 straipsnio 3 dalį galėtų būti atmestas.

Tranzito operacijų prašymams naudojama bendra forma yra pateikta šio susitarimo 6 priede.

Tranzito prašymas gali būti pateikiamas bet kokiomis ryšio priemonėmis, įskaitant elektronines, pavyzdžiui, faksą, el. paštą ir kt.

2. Prašomoji valstybė per penkias darbo dienas nuo prašymo gavimo raštu informuoja prašančiąją valstybę apie priėmimą ir patvirtina atvykimo vietą bei numatomą priėmimo laiką, arba informuoja ją apie atsisakymą priimti ir nurodo tokio atsisakymo priežastis. Jei per penkias darbo dienas atsakymo nesulaukiama, laikoma, kad tranzitui pritarta.

Atsakymas į tranzito prašymą gali būti pateikiamas bet kokiomis ryšio priemonėmis, įskaitant elektronines, pavyzdžiui, faksą, el. paštą ir kt.

3. Jeigu tranzito operacija vyksta oro transportu, priimtinas atgal asmuo ir galima palyda atleidžiami nuo pareigos gauti oro uosto tranzitinę vizą.

4. Prašomosios valstybės kompetentingos institucijos, atsižvelgdamos į abipuses konsultacijas, padeda vykdyti tranzito operacijas, visų pirma prižiūri atitinkamus asmenis ir sudaro tam tinkamas sąlygas.

V SKYRIUS

IŠLAIDOS

16 straipsnis

Vežimo ir tranzito išlaidos

Nedarydama poveikio 23 straipsniui ir kompetentingų institucijų teisei susigrąžinti su readmisija susijusias išlaidas iš perduotino atgal asmens, įskaitant 3 straipsnio 2 dalyje ir 5 straipsnio 2 dalyje nurodytus asmenis, arba iš trečiųjų asmenų, prašančioji valstybė apmoka visas su readmisija ir tranzito operacijomis, vykdomomis pagal šio susitarimo I ir II skirsniuose nustatytus prašymus, susijusias transporto išlaidas iki prašomosios valstybės sienos perėjimo punkto, arba pagal šio susitarimo IV skyriuje nustatytus prašymus – iki galutinės kelionės tikslo valstybės sienos.

VI SKIRSNIS

DUOMENŲ APSAUGA IR POVEIKIO NEDARYMO SĄLYGA

17 straipsnis

Duomenų apsauga

Asmens duomenys pranešami tik tada, kai toks pranešimas yra būtinas tam, kad atitinkamu atveju Turkijos arba valstybės narės kompetentingos institucijos įgyvendintų šį susitarimą. Asmens duomenų tvarkymas konkrečiu atveju reglamentuojamas Turkijos nacionalinės teisės aktais, o kai duomenų valdytojas yra valstybės narės kompetentinga institucija – Direktyva 95/46/EB ir šia direktyva vadovaujantis tos valstybės narės priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatomis. Papildomai taikomi tokie principai:

a) asmens duomenys turi būti tvarkomi sąžiningai ir teisėtai;

b) asmens duomenys turi būti renkami tiksliai nusakytu, aiškiu ir teisėtu šio susitarimo įgyvendinimo tikslu ir nei perduodančioji, nei gaunančioji institucija negali jų tvarkyti tokiu būdu, kuris būtų nesuderinamas su tuo tikslu;

c) asmens duomenys turi būti pakankami, tinkami ir jų neturi būti pernelyg daug tam tikslui, dėl kurio jie renkami ir (arba) toliau tvarkomi; visų pirma teikiami asmens duomenys gali būti susiję tik su: — informacija apie perduotiną asmenį (pvz., vardai, pavardės, bet kurios buvusios pavardės ir vardai, kiti asmens naudojami vardai (kiti vardai, kuriais asmuo žinomas) arba slapyvardžiai, lytis, civilinė būklė, gimimo data ir vieta, dabartinė ir ankstesnė pilietybė), — pasu, asmens tapatybės kortele arba vairuotojo pažymėjimu (numeris, galiojimo laikas, išdavimo data, dokumentą išdavusi institucija, išdavimo vieta), — sustojimais ir maršrutais, — kita informacija, kurios reikia perduotino asmens tapatybei nustatyti arba readmisijos reikalavimams išnagrinėti pagal šį susitarimą;

d) asmens duomenys turi būti tikslūs ir, kai būtina, atnaujinti;

e) asmens duomenys turi būti laikomi tokia forma, kuria būtų galima nustatyti duomenų subjektus per ne ilgesnį nei būtina laiką, numatytą tam tikslui, dėl kurio duomenys buvo renkami arba dėl kurio jie yra toliau tvarkomi;

f) perduodančioji institucija ir gaunančioji institucija imasi visų įmanomų priemonių, kad būtų tinkamai užtikrinamas asmens duomenų taisymas, trynimas ar blokavimas, jei duomenys tvarkomi nesilaikant šio straipsnio nuostatų, visų pirma, jei tie duomenys yra nepakankami, netinkami, netikslūs ar jų yra pernelyg daug tam tikslui, dėl kurio jie tvarkomi. Tai apima pranešimą kitai Šaliai apie bet kokį duomenų taisymą, trynimą ar blokavimą;

g) perduodančiosios institucijos prašymu gaunančioji institucija praneša apie perduotų duomenų panaudojimą ir jo rezultatus;

h) asmens duomenys gali būti perduodami tik kompetentingoms institucijoms. Norint perduodi toliau kitoms įstaigoms, reikia perduodančiosios institucijos išankstinio sutikimo;

i) pranešančioji ir perduodančioji institucija yra įpareigotos surašyti raštišką protokolą apie asmens duomenų perdavimą ir gavimą.

18 straipsnis

Poveikio nedarymo sąlyga

1. Šiuo susitarimu nedaromas poveikis Sąjungos, jos valstybių narių ir Turkijos teisėms, pareigoms ir atsakomybei, kylantiems iš tarptautinės teisės, įskaitant tarptautines konvencijas, kurių narės jos yra, visų pirma:

— 1951 m. liepos 28 d. Konvencijoje dėl pabėgėlių statuso su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Protokolu dėl pabėgėlių statuso;

— 1950 m. lapkričio 4 d. Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijoje;

— tarptautinėse konvencijose, kuriomis nustatoma valstybė, atsakinga už pateiktų prieglobsčio prašymų nagrinėjimą;

— 1984 m. gruodžio 10 d. JT konvencijoje prieš kankinimą ir kitokį žiaurų, nežmonišką ar žeminantį elgesį ir baudimą;

— kai tinkama, 1955 m. gruodžio 13 d. Konvencijoje dėl įsisteigimo;

— tarptautinėse konvencijose dėl ekstradicijos ir tranzito;

— daugiašalėse tarptautinėse konvencijose ir susitarimuose dėl užsienio piliečių readmisijos.

2. Šiuo susitarimu visiškai gerbiamos teisės ir pareigos, įskaitant asmenų, kurie teisėtai gyvena ir dirba arba gyveno ir dirbo vienos iš Šalių teritorijoje, nustatytos 1963 m. rugsėjo 12 d. Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociacijos susitarime, jo papildomuose protokoluose, atitinkamuose Asociacijos tarybos sprendimuose, taip pat atitinkamoje Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktikoje.

3. Šiuo susitarimu nedaromas poveikis asmenų, kuriems taikoma grąžinimo procedūra, teisėms ir procedūrinėms garantijoms, nustatytoms 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2008/115/EB dėl bendrų nelegaliai esančių trečiųjų šalių piliečių grąžinimo standartų ir tvarkos valstybėse narėse (5), visų pirma kiek tai susiję su jų galimybėmis gauti teisinę konsultaciją, informaciją, teise į laikiną sprendimo dėl grąžinimo vykdymo sustabdymą ir galimybe pasinaudoti teisės gynimo priemonėmis.

4. Taikant šį susitarimą nedaromas poveikis prieglobsčio prašančių asmenų teisėms ir procedūrinėms garantijoms, nustatytoms Tarybos direktyvoje 2003/9/EB, nustatančioje minimalias normas dėl prieglobsčio prašytojų priėmimo (6), ir Tarybos direktyvoje 2005/85/EB, nustatančioje būtiniausius reikalavimus dėl pabėgėlio statuso suteikimo ir panaikinimo tvarkos valstybėse narėse (7), visų pirma kiek tai susiję su teise pasilikti valstybėje narėje prašymo nagrinėjimo metu.

5. Taikant šį susitarimą nedaromas poveikis ilgalaikį leidimą gyventi, suteiktą pagal Tarybos direktyvą 2003/109/EB dėl trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso, turinčių asmenų teisėms ir procedūrinėms garantijoms.

6. Taikant šį susitarimą nedaromas poveikis asmenų, turinčių leidimą gyventi šalyje pagal Tarybos direktyvos 2003/86/EB dėl teisės į šeimos susijungimą sąlygas, teisėms ir procedūrinėms garantijoms.

7. Nė viena šio susitarimo nuostata neužkertamas kelias grąžinti asmenį pagal kitus formalius ar neformalius susitarimus.

VII SKIRSNIS

ĮGYVENDINIMAS IR TAIKYMAS

19 straipsnis

Jungtinis readmisijos komitetas

1. Susitariančiosios Šalys teikia viena kitai savitarpio pagalbą dėl šio susitarimo taikymo ir aiškinimo. Šiuo tikslu jos įsteigia jungtinį readmisijos komitetą (toliau – komitetas), kurio užduotys visų pirma bus šios:

a) stebėti, kaip taikomas šis susitarimas;

b) nuspręsti dėl įgyvendinimo nuostatų, reikalingų, kad šis susitarimas būtų taikomas vienodai;

c) reguliariai keistis informacija apie įgyvendinimo protokolus, sudarytus atskirų valstybių narių ir Turkijos pagal 20 straipsnį;

d) rekomenduoti šio susitarimo ir jo priedų pakeitimus.

2. Komiteto sprendimai yra privalomi Susitariančiosioms Šalims laikantis visų būtinų vidaus procedūrų, nustatytų pagal Susitariančiųjų Šalių teisę.

3. Komitetą sudaro Turkijos ir Sąjungos atstovai; Sąjungai atstovauja Europos Komisija, kuriai padeda valstybių narių ekspertai.

4. Komitetas posėdžiauja prireikus vienos iš Susitariančiųjų Šalių prašymu.

5. Komitetas nustato savo darbo tvarkos taisykles.

20 straipsnis

Įgyvendinimo protokolai

1. Valstybės narės arba Turkijos prašymu Turkija ir valstybė narė sudaro įgyvendinimo protokolą, kuriame nustatomos taisyklės inter alia dėl:

a) kompetentingų institucijų paskyrimo, sienos perėjimo punktų ir pranešimo apie ryšių palaikymo institucijas;

b) asmenų grąžinimo su palyda, įskaitant trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės tranzitą su palyda, sąlygų;

c) priemonių ir dokumentų, kurie papildo nurodytus šio susitarimo 1–4 prieduose;

d) readmisijos sąlygų taikant pagreitintą procedūrą;

e) apklausų tvarkos.

2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodyti įgyvendinimo protokolai įsigalioja tik, kai apie juos pranešama 19 straipsnyje nurodytam readmisijos komitetui.

3. Bet kurią su viena iš valstybių narių sudaryto įgyvendinimo protokolo nuostatą Turkija sutinka taikyti ir santykiuose su bet kuria kita valstybe nare, pastarajai paprašius ir jei tokia nuostata gali būti praktiškai taikoma Turkijai.

Bet kurią Turkijos ir bet kurios kitos valstybės narės sudaryto įgyvendinimo protokolo nuostatą valstybės narės sutinka taikyti ir savo santykiuose su Turkija, pastarajai paprašius ir jei tokia nuostata gali būti praktiškai taikoma toms valstybėms narėms.

21 straipsnis

Santykis su valstybių narių dvišaliais readmisijos susitarimais arba kitais susitarimais

Nedarant poveikio 24 straipsnio 3 daliai, šio susitarimo nuostatos yra viršesnės už bet kurios teisiškai privalomos priemonės dėl neteisėtai šalyje gyvenančių asmenų readmisijos, kuris buvo sudarytas arba gali būti sudarytas pagal 20 straipsnį tarp atskirų valstybių narių ir Turkijos, nuostatas, jei tokios priemonės nuostatos nesuderinamos su šio susitarimo nuostatomis.

VIII SKIRSNIS

BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

22 straipsnis

Teritorinis taikymas

1. Atsižvelgiant į šio straipsnio 2 dalį, šis susitarimas taikomas teritorijoje, kurioje taikoma Europos Sąjungos sutartis, kaip nustatyta tos Sutarties 52 straipsnyje ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 355 straipsnyje, ir Turkijos Respublikos teritorijoje.

2. Šis susitarimas netaikomas Danijos Karalystės teritorijoje.

23 straipsnis

Techninė pagalba

Abi Šalys susitaria įgyvendinti šį susitarimą remdamosi bendros atsakomybės, solidarumo ir lygiateisės partnerystės principais, siekdamos valdyti migracijos srautus tarp Turkijos ir Sąjungos.

Šiomis aplinkybėmis Sąjunga yra pasiryžusi skirti finansinių išteklių pagal pridedamas bendras deklaracijas dėl techninės pagalbos, kad padėtų Turkijai įgyventi šį susitarimą. Šiuo tikslu daugiausia dėmesio bus skirta institucijoms ir gebėjimams stiprinti. Tokia pagalba turėtų būti teikiama vadovaujantis Sąjungos ir Turkijos bendrai sutartais esamais ir būsimais prioritetais.

24 straipsnis

Įsigaliojimas, trukmė ir nutraukimas

1. Susitariančiosios Šalys ratifikuoja arba patvirtina šį susitarimą, laikydamosi savo atitinkamų procedūrų.

2. Atsižvelgiant į šio straipsnio 3 dalį, šis susitarimas įsigalioja pirmą antrojo mėnesio dieną nuo tos dienos, kurią paskutinė Susitariančioji Šalis praneša kitai Susitariančiajai Šaliai apie šio straipsnio 1 dalyje nurodytų procedūrų užbaigimą.

3. Šio susitarimo 4 ir 6 straipsniuose nustatyti įsipareigojimai įsigalioja tik po trejų metų nuo šio straipsnio 2 dalyje nurodytos datos. Tuo trejų metų laikotarpiu jie taikomi tik asmenims be pilietybės ir trečiųjų šalių, su kuriomis Turkija yra sudariusi dvišales readmisijos sutartis arba susitarimus, piliečiams. Tuo trejų metų laikotarpiu toliau taikomos atitinkamos esamų dvišalių atskirų valstybių narių ir Turkijos readmisijos susitarimų dalys.

4. Šis susitarimas sudarytas neribotam laikotarpiui.

5. Kiekviena Susitariančioji Šalis gali denonsuoti šį susitarimą apie tai oficialiai pranešusi kitai Susitariančiajai Šaliai. Šis susitarimas baigiamas taikyti praėjus šešiems mėnesiams nuo tokio pranešimo dienos.

25 straipsnis

Priedai

1–6 priedai yra sudėtinė šio susitarimo dalis.

Priimta du tūkstančiai tryliktųjų metų gruodžio šešioliktą dieną Ankaroje dviem egzemplioriais anglų, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų, vokiečių ir turkų kalbomis; visi tekstai yra autentiški. За Европейския съюз Рог la Unión Europea Za Evropskou unii For Den Europæiske Union Für die Europäische Union Euroopa Liidu nimel Για την Ευρωπαϊκή Ένωση For the European Union Pour l'Union européenne Per l'Unione europea Eiropas Savienības vārdā – Europos Sąjungos vardu Az Európai Unió részéről Għall-Unjoni Ewropea Voor de Europese Unie W imieniu Unii Europejskiej Pela União Europeia Pentru Uniunea Europeană Za Európsku úniu Za Evropsko unijo Euroopan unionin puolesta För Europeiska unionen Avrupa Birliği Adına За Република Турция Por la República de Turquía Za Tureckou republiku For Republikken Tyrkiet Für die Republik Türkei Türgi Vabariigi nimel Για τη Δημοκρατία της Τουρκίας For the Republic of Turkey Pour la république de Turquie Per la Repubblica di Turchia Turcijas Republikas vārdā – Turkijos Respublikos vardu A Török Köztársaság részeről Għat-Turkija Voor de Republiek Turkije W imieniu Republiki Turcji Pela República da Turquia Pentru Republica Turcia Za Tureckú republiku Za Republiko Turčijo Turkin tasavallan puolesta För Republiken Turkiet Türkiye Cumhuriyeti Adına

(1) Atitinkantį 1994 m. lapkričio 30 d. ES Tarybos rekomendacijoje nustatytą formą.

(2) Ibid.

(3) Ibid.

(4) Ibid.

(5) ES OL L 348, 2008 12 24, p. 98.

(6) ES OL L 31, 2003 2 6, p. 18.

(7) ES OL L 326, 2005 12 13, p. 13.

1 PRIEDAS Bendras dokumentų, kurių pateikimas laikomas pilietybės įrodymu, sąrašas (3 straipsnio 1 dalis, 5 straipsnio 1 dalis ir 9 straipsnio 1 dalis) Kai prašomoji valstybė yra valstybė narė arba Turkija: — bet kokios rūšies pasas, — prašomosios valstybės išduoti laissez-passer, — bet kokios rūšies asmens tapatybės kortelės (įskaitant laikinas ir nenuolatines), — karinės tarnybos knygelės ir karinės tapatybės kortelės, — jūrininko registracijos knygelės ir kapitono darbo kortelės, — pilietybės pažymėjimai ir kiti oficialūs dokumentai, kuriuose minima ar aiškiai nurodoma pilietybė. Kai prašomoji valstybė yra Turkija: — tapatybės patvirtinimas atlikus paiešką Vizų informacinėje sistemoje (1), — jeigu valstybės narės nenaudoja Vizų informacinės sistemos, tapatybės nustatymas iš tų valstybių narių prašymų išduoti vizą įrašų. (1) 2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 767/2008 dėl Vizų informacinės sistemos (VIS) ir apsikeitimo duomenimis apie trumpalaikes vizas tarp valstybių narių (VIS reglamentas), OL ES L 218, 2008 8 13, p. 60.

2 PRIEDAS Bendras dokumentų, kurių pateikimas laikomas prima facie pilietybės įrodymu, sąrašas (3 straipsnio 1 dalis, 5 straipsnio 1 dalis ir 9 straipsnio 2 dalis) — bet kurių šio susitarimo 1 priede išvardytų dokumentų kopijos, — vairuotojo pažymėjimai arba jų kopijos, — gimimo liudijimai arba jų kopijos, — įmonės darbuotojų tapatybės kortelės arba jų kopijos, — liudytojų parodymai raštu, — atitinkamų asmenų parodymai raštu ir kalba, kuria jie kalba, įskaitant oficialaus patikrinimo rezultatus; — bet kuris kitas dokumentas, kuris gali padėti nustatyti atitinkamo asmens pilietybę, įskaitant dokumentus su nuotraukomis, kuriuos institucijos išdavė vietoj paso, — 1 priede išvardyti dokumentai, kurių galiojimo laikotarpis pasibaigęs, — tiksli oficialių institucijų pateikta ir kitos Šalies patvirtinta informacija.

3 PRIEDAS Bendras dokumentų, kurie laikomi trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės readmisijos sąlygų įrodymu, sąrašas (4 straipsnio 1 dalis, 6 straipsnio 1 dalis ir 10 straipsnio 1 dalis) — prašomosios valstybės išduota viza ir (arba) leidimas gyventi, — atvykimo (išvykimo) spaudai ar panaši žyma atitinkamo asmens kelionės dokumente, įskaitant suklastotą dokumentą, arba kitas atvykimo (išvykimo) įrodymas (pvz., fotografinis), — bet kokios rūšies dokumentai, pažymėjimai ir sąskaitos (pvz., viešbučių sąskaitos, vizito pas gydytoją (stomatologą) talonėliai, įėjimo į viešąsias (privačiąsias) institucijas leidimai, automobilio nuomos sutartys, kreditinės kortelės kvitai ir kt.), iš kurių aiškiai matyti, kad atitinkamas asmuo buvo apsistojęs prašomosios valstybės teritorijoje, — asmens vardu išduoti kelionių lėktuvu, traukiniu, autobusu ar laivu bilietai ir (arba) keleivių sąrašai, iš kurių matyti atitinkamo asmens buvimas ir jo kelionės maršrutas prašomosios valstybės teritorijoje, — informacija, iš kurios matyti, kad atitinkamas asmuo naudojosi pasiuntinių ar kelionių agentūros paslaugomis, — oficialus raštiškas parodymų protokolas, pirmiausia pasienio tarnybos darbuotojų ir kitų liudytojų, galinčių paliudyti, kad atitinkamas asmuo kirto sieną, — oficialus atitinkamo asmens raštiškas parodymų protokolas teismo ar administraciniuose procesuose.

4 PRIEDAS Bendras dokumentų, kurie laikomi trečiųjų šalių piliečių ir asmenų be pilietybės readmisijos sąlygų prima facie įrodymu, sąrašas (4 straipsnio 1 dalis, 6 straipsnio 1 dalis ir 10 straipsnio 2 dalis) — prašančiosios valstybės atitinkamų institucijų pateikta informacija apie vietą ir aplinkybes, kurioms esant atitinkamas asmuo buvo sulaikytas po to, kai atvyko į tos valstybės teritoriją, — informacija, susijusi su asmens tapatybe ir (arba) jo buvimu, kurią pateikė tarptautinė organizacija (pvz., UNHCR), — šeimos narių, bendrakeleivių ir t. t. pateikta (patvirtinta) informacija, — atitinkamo asmens raštiškas parodymų protokolas.

5 PRIEDAS

6 PRIEDAS

Bendra deklaracija dėl bendradarbiavimo vizų politikos srityje Susitariančiosios Šalys stiprina bendradarbiavimą vizų politikos ir susijusiose srityse siekdamos toliau skatinti žmonių tarpusavio ryšius, pirmiausia užtikrindamos, kad būtų veiksmingai taikomas 2009 m. vasario 19 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimas byloje Nr. C-228/06 Mehmet Soysal, Ibrahim Savatli prieš Vokietiją ir kiti susiję sprendimai dėl Turkijos paslaugų teikėjų teisių remiantis prie Europos ekonominės bendrijos ir Turkijos asociacijos susitarimo pridėtu 1970 m. lapkričio 23 d. papildomu protokolu.

Bendra deklaracija dėl 7 straipsnio 1 dalies Šalys susitaria, kad siekiant dėti „visas pastangas, kad grąžintų 4 ir 6 straipsniuose nurodytus asmenis tiesiai į jų kilmės šalį“, prašančioji valstybė, teikdama readmisijos prašymą prašomajai valstybei, tuo pačiu metu pateiktų readmisijos prašymą ir kilmės šaliai. Prašomoji valstybė atsako per 11 straipsnio 2 dalyje nurodytus terminus. Jeigu per tą laiką gautas teigiamas kilmės šalies atsakymas į readmisijos prašymą, prašančioji valstybė praneša apie tai prašomajai valstybei. Tais atvejais, kai nebuvo galima nustatyti atitinkamo asmens kilmės šalies ir dėl to nebuvo galima pateikti readmisijos prašymo kilmės šaliai, readmisijos prašyme, kuris bus pateiktas prašomajai valstybei, turėtų būti nurodytos priežastys, kodėl susiklostė tokia padėtis.

Bendra deklaracija dėl techninės pagalbos Sąjunga ir Turkija susitaria glaudžiau bendradarbiauti, kad pasiektų bendrą migracijos srautų valdymo tikslą ir visų pirma spręstų neteisėtos migracijos problemą. Tai darydamos, Turkija ir Sąjunga parodys, kad yra pasiryžusios siekti tarptautinio naštos pasidalijimo, solidarumo, bendros atsakomybės ir bendro supratimo. Bendradarbiaudamos šiose srityse jos atsižvelgs į geografines aplinkybes ir remsis Turkijos, kaip derybose dalyvaujančios šalies kandidatės, pastangomis. Taip pat bus atsižvelgta į 2008 m. vasario 18 d. Tarybos sprendimą 2008/157/EB dėl principų, prioritetų ir sąlygų, įvardytų Stojimo partnerystės su Turkijos Respublika programoje, ir į 2008 m. Turkijos nacionalinę programą dėl ES acquis priėmimo, kurioje Turkija sutinka ir yra pasirengusi tada, kai įstos į Sąjungą, įgyvendinti visą šios srities ES acquis. Šiomis aplinkybėmis Sąjunga yra pasiryžusi skirti didesnę finansinę pagalbą, kad padėtų Turkijai įgyvendinti šį susitarimą. Daugiausia dėmesio bus skirta institucijoms ir gebėjimams stiprinti, kad padidėtų Turkijos gebėjimas užkirsti kelią neteisėtų migrantų atvykimui į jos teritoriją, buvimui joje ir išvykimui iš jos, taip pat sulaikytų neteisėtų migrantų priėmimo gebėjimas. Tai būtų galima pasiekti, be kita ko, įsigyjant sienų stebėjimo įrangą, įsteigiant priėmimo centrus ir pasienio policijos struktūras ir remiant mokymo veiklą visiškai laikantis galiojančių ES išorės pagalbos taisyklių. Kad būtų nuolatos remiamas visapusiškas ir veiksmingas šio susitarimo įgyvendinimas, ES finansinė pagalba, įskaitant sektorių paramos programas integruoto sienų valdymo ir migracijos srityje, bus skiriama pagal tvarką, sutartą su Turkijos institucijomis, o nuo 2013 m. – pagal kitą ES finansinę programą.

Bendra deklaracija dėl Danijos Susitariančiosios Šalys atkreipia dėmesį į tai, kad šis susitarimas negalioja Danijos Karalystės teritorijoje ir netaikomas Danijos Karalystės piliečiams. Tokiomis aplinkybėmis Turkijai ir Danijai derėtų sudaryti readmisijos susitarimą, kurio sąlygos būtų tokios pat kaip šio susitarimo.

Bendra deklaracija dėl Islandijos ir Norvegijos Susitariančiosios Šalys atkreipia dėmesį į glaudžius Sąjungos ir Islandijos bei Norvegijos santykius, visų pirma pagal 1999 m. gegužės 18 d. Susitarimą dėl šių šalių asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis. Tokiomis aplinkybėmis Turkijai ir Islandijai bei Norvegijai derėtų sudaryti readmisijos susitarimą, kurio sąlygos būtų tokios pat kaip šio susitarimo.

Bendra deklaracija dėl Šveicarijos Susitariančiosios Šalys atkreipia dėmesį į glaudžius Sąjungos ir Šveicarijos santykius, visų pirma pagal 2008 m. kovo 1 d. įsigaliojusį Susitarimą dėl Šveicarijos asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis. Tokiomis aplinkybėmis Turkijai ir Šveicarijai derėtų sudaryti readmisijos susitarimą, kurio sąlygos būtų tokios pat kaip šio susitarimo.