Europos Sąjungos ir Kamerūno Respublikos Susitarimas dėl Europos Sąjungos vadovaujamų pajėgų, vykstančių tranzitu per Kamerūno Respublikos teritoriją, statuso



Oficialusis leidinys L 057 , 01/03/2008 p. 0031 - 0036



VERTIMAS Europos Sąjungos ir Kamerūno Respublikos Susitarimas dėl Europos Sąjungos vadovaujamų pajėgų, vykstančių tranzitu per Kamerūno Respublikos teritoriją, statuso EUROPOS SĄJUNGA (toliau – ES) ir KAMERŪNO RESPUBLIKA (toliau – tranzito valstybė), toliau vadinamos Šalimis, ATSIŽVELGDAMOS Į: - 2007 m. rugsėjo 25 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos Rezoliuciją 1778 (2007), - 2007 m. spalio 15 d. Tarybos bendruosius veiksmus 2007/677/BUSP dėl Europos Sąjungos karinės operacijos Čado Respublikoje ir Centrinės Afrikos Respublikoje (EUFOR Tchad/RCA), - tai, kad šis Susitarimas nepažeis Šalių teisių ir įsipareigojimų pagal tarptautinius susitarimus ir kitus tarptautinių teismų steigimo dokumentus, įskaitant Tarptautinio baudžiamojo teismo statutą, SUSITARĖ: 1 straipsnis Taikymo sritis ir apibrėžimai 1. Susitarimo tikslas – apibrėžti EUFOR personalo ir priemonių, skirtų Čadui ir RCA, tranzito per Kamerūno Respublikos teritoriją tvarką. 2. Šis Susitarimas taikomas Europos Sąjungos vadovaujamoms pajėgoms ir jų personalui. 3. Šis Susitarimas taikomas tik tranzito valstybės teritorijoje. 4. Šiame Susitarime: a) Europos Sąjungos vadovaujamos pajėgos (EUFOR) – ES kariniai štabai ir nacionaliniai kontingentai, prisidedantys prie operacijos, jų įranga ir transporto priemonės; b) operacija – karinės misijos parengimas, įsteigimas, vykdymas ir rėmimas pagal suteiktus įgaliojimus, susijusius su 2007 m. rugsėjo 25 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos Rezoliucija 1778 (2007); c) ES pajėgų vadas – operacijos veiksmų vadas; d) ES kariniai štabai – kariniai štabai ir jų junginiai, nepriklausomai nuo jų vietos, kurie yra pavaldūs ES kariniams vadams, vadovaujantiems karinei operacijai ar vykdantiems jos priežiūrą; e) nacionaliniai kontingentai – Europos Sąjungos valstybėms narėms ir kitoms operacijoje dalyvaujančioms valstybėms priklausantys vienetai ir junginiai; f) EUFOR personalas – EUFOR priskirtas civilinis ir karinis personalas, taip pat personalas, dislokuotas operacijai parengti, bei personalas, atliekantis su operacija susijusią siunčiančiosios valstybės ar ES institucijos misiją, esantis, jeigu šiame Susitarime nenumatyta kitaip, tranzito valstybės teritorijoje, išskyrus vietoje įdarbintą personalą bei tarptautinių komercinių rangovų įdarbintą personalą; g) vietoje įdarbintas personalas – tranzito valstybės pilietybę turintys arba nuolat joje gyvenantys personalo nariai; h) infrastruktūra – visos patalpos, būstai ir žemė, reikalingi EUFOR ir EUFOR personalui; i) siunčiančioji valstybė – valstybė, EUFOR suteikianti nacionalinį kontingentą. 2 straipsnis Bendrosios nuostatos 1. EUFOR ir EUFOR personalas laikosi tranzito valstybės įstatymų ir kitų teisės aktų bei nesiima veiksmų ar veiklos, kurie nesuderinami su šio Susitarimo tikslais. 2. EUFOR privalo reguliariai informuoti tranzito valstybės Vyriausybę apie tranzito valstybės teritorijoje esančių EUFOR personalo narių skaičių ir jų tapatybę. 3 straipsnis Identifikavimas 1. EUFOR personalo nariai visą laiką turi nešiotis pasus ar karinius bilietus. 2. EUFOR automobiliai, orlaiviai, laivai ir kitos transporto priemonės aiškiai paženklinamos EUFOR skiriamaisiais ženklais ir (arba) registracijos numeriais, apie kuriuos informuojamos atitinkamos tranzito valstybės institucijos. 3. EUFOR turi teisę savo infrastruktūroje, automobiliuose ir kitose transporto priemonėse iškelti Europos Sąjungos vėliavą bei juos paženklinti kariniais skiriamaisiais ženklais, pavadinimais ir oficialiais simboliais. EUFOR personalo narių uniformos aiškiai paženklinamos EUFOR emblema. Nacionalines vėliavas ar operacijoje dalyvaujančių nacionalinių kontingentų skiriamuosius ženklus galima naudoti EUFOR infrastruktūroje, ant automobilių ir kitų transporto priemonių ES pajėgų vado sprendimu. 4 straipsnis Sienų kirtimas ir judėjimas tranzito valstybės teritorijoje 1. EUFOR personalo nariai atvyksta į tranzito valstybės teritoriją tik pateikę 3 straipsnio 1 dalyje numatytus dokumentus ir, jeigu atvykstama pirmą kartą, EUFOR išduotą asmeninį ar kolektyvinį judėjimo įsakymą. Jiems netaikomos vizų taisyklės. Jiems atvykstant į tranzito valstybės teritoriją, išvykstant iš jos ar esant joje netaikomas emigracinio ir imigracinio tikrinimo bei muitinės tikrinimo reikalavimas. 2. EUFOR personalo nariams netaikomos tranzito valstybės taisyklės dėl užsieniečių registravimo ir kontrolės, tačiau jiems nesuteikiama teisė nuolat būti ar gyventi tranzito valstybės teritorijoje. 3. Tranzito valstybei pranešama apie EUFOR priklausantį turtą ir transporto priemones, atvykstančias į tranzito valstybės teritoriją, ir pateikiamas jų sąrašas. Toks turtas ir transporto priemonės aiškiai paženklinami EUFOR emblema, kad juos būtų galima lengvai identifikuoti. Tranzito valstybė sudaro palankesnes sąlygas EUFOR administraciniams ir muitinės formalumams atlikti. EUFOR netaikomas reikalavimas pateikti kitus muitinės dokumentus ir leisti atlikti patikrinimą. 4. EUFOR personalo nariai tranzito valstybės teritorijoje gali vairuoti motorines transporto priemones, vesti laivus ir naudoti orlaivius, jeigu jie atitinkamai turi galiojančius nacionalinius, tarptautinius ar karinius vairuotojo pažymėjimus, laivo kapitono pažymėjimus ar piloto pažymėjimus. 5. Šioje operacijoje tranzito valstybė suteikia EUFOR ir EUFOR personalo nariams judėjimo laisvę ir laisvę keliauti jos teritorijoje tranzito koridoriais, apibrėžtais 18 straipsnyje numatytais susitarimais, įskaitant jos teritorinius vandenis ir oro erdvę. Judėjimo laisvė tranzito valstybės teritoriniuose vandenyse taip pat yra sustojimo ir inkaro nuleidimo laisvė bet kokiomis aplinkybėmis. 6. Šioje operacijoje EUFOR gali naudotis keliais, tiltais, keltais, oro uostais ir uostais nemokėdamos muitų, rinkliavų, mokesčių ir panašaus pobūdžio privalomųjų mokėjimų. EUFOR neatleidžiama nuo mokesčių už svorį, kelių rinkliavų ir uosto duomenų apdorojimo mokesčių, kurių mokėjimo sąlygos nustatomos 18 straipsnyje numatytais susitarimais. 5 straipsnis Tranzito valstybės suteikiamos EUFOR privilegijos ir imunitetai 1. EUFOR infrastruktūra turi neliečiamybę. Tranzito valstybės atstovai negali į ją įeiti be ES pajėgų vado sutikimo. 2. EUFOR infrastruktūrai, joje esantiems baldams ir kitam turtui bei EUFOR transporto priemonėms negali būti taikoma krata, rekvizavimas, jų negalima areštuoti ar sunaikinti. 3. EUFOR nesuteikia prieglobsčio asmenims, kurių ieško tranzito valstybės teisminės institucijos. 4. EUFOR, jos nuosavybei ir turtui taikomas imunitetas nuo bet kokių teisinių procesinių veiksmų. 5. EUFOR archyvai ir dokumentai turi neliečiamybę. 6. Oficiali EUFOR korespondencija turi neliečiamybę. Oficiali korespondencija – visa su operacija ir jos funkcijomis susijusi korespondencija. 7. EUFOR ir jų tiekėjai bei rangovai, jei pastarieji nėra tranzito valstybės piliečiai, atleidžiami nuo visų nacionalinių, regioninių ir komunalinių mokesčių ar panašaus pobūdžio privalomųjų mokėjimų už įsigytas ir importuojamas prekes, suteiktas paslaugas ir EUFOR naudojamą infrastruktūrą, jeigu visa tai skirta operacijos tikslams. 8. Tranzito valstybė leidžia įvežti prekes operacijos tikslams ir atleidžia nuo visų muitų, rinkliavų, mokesčių, išskyrus 4 straipsnio 6 dalyje nurodytus uosto duomenų apdorojimo mokesčius, ir panašaus pobūdžio privalomųjų mokėjimų, išskyrus mokesčius už sandėliavimą, pervežimą ir kitas suteiktas paslaugas. 6 straipsnis Tranzito valstybės suteikiamos EUFOR personalo privilegijos ir imunitetai 1. EUFOR personalo narių negalima suimti ar sulaikyti. 2. EUFOR personalo narių dokumentai, korespondencija ir nuosavybė turi neliečiamybę, išskyrus tuos atvejus, kai taikomos pagal 6 dalį leidžiamos vykdymo priemonės. 3. EUFOR personalo nariai turi imunitetą tranzito valstybės baudžiamosios jurisdikcijos atžvilgiu. EUFOR personalo narių imunitetą baudžiamosios jurisdikcijos atžvilgiu atitinkamais atvejais gali panaikinti siunčiančioji valstybė ar atitinkama ES institucija. Tokį panaikinimą visada būtina aiškiai apibrėžti. 4. EUFOR personalo nariai turi imunitetą tranzito valstybės civilinės ir administracinės jurisdikcijos atžvilgiu dėl veiksmų, padarytų atliekant oficialias funkcijas. Jeigu prieš EUFOR personalo narius pradedama civilinė byla tranzito valstybės teisme, apie tai nedelsiant pranešama ES pajėgų vadui ir siunčiančiosios valstybės kompetentingai institucijai ar ES institucijai. ES pajėgų vadas ir siunčiančiosios valstybės kompetentinga institucija ar ES institucija prieš teisminio bylos nagrinėjimo pradžią, gavusi tranzito valstybės kompetentingų institucijų oficialią patariamąją nuomonę, patvirtina arba nepatvirtina, kad atitinkamą veiksmą EUFOR personalo nariai padarė atlikdami savo oficialias funkcijas. Jeigu veiksmas buvo padarytas atliekant oficialias funkcijas, teismo procesas nepradedamas ir taikomos 15 straipsnio nuostatos. Jeigu veiksmas buvo padarytas neatliekant oficialių funkcijų, galima tęsti teismo procesą. ES pajėgų vado ir siunčiančiosios valstybės kompetentingos institucijos ar ES institucijos patvirtinimas yra įpareigojantis tranzito valstybės jurisdikcijos atžvilgiu; jo negalima užginčyti. EUFOR personalo narių pradėtas teismo procesas kliudo jiems remtis imunitetu jurisdikcijos atžvilgiu dėl priešieškinio, tiesiogiai susijusio su pagrindiniu ieškiniu. 5. EUFOR personalo nariai nėra įpareigoti duoti liudytojo parodymus. 6. EUFOR personalo nariams negalima taikyti jokių vykdymo priemonių, išskyrus tuos atvejus, kai jiems iškeliama su jų oficialiomis funkcijomis nesusijusi civilinė byla. Kai ES pajėgų vadas patvirtina, kad EUFOR personalo narių nuosavybė yra reikalinga jų oficialioms funkcijoms atlikti, ji negali būti konfiskuojama vykdant teismo sprendimą, nuosprendį ar nutartį. Civilinėse bylose netaikomi jokie apribojimai EUFOR personalo narių asmens laisvei ar kitos suvaržymo priemonės. 7. Tai, kad EUFOR personalo nariai turi imunitetą tranzito valstybės jurisdikcijos atžvilgiu, nereiškia, kad atitinkamos siunčiančiosios valstybės jiems neturi jurisdikcijos. 8. EUFOR personalo narių EUFOR suteiktoms paslaugoms netaikomos socialinės apsaugos nuostatos, kurios gali galioti tranzito valstybėje. 9. EUFOR personalo narių tarnybinės pajamos ir atlyginimai, kuriuos jiems moka EUFOR arba siunčiančiosios valstybės, bei pajamos, gaunamos ne tranzito valstybėje, neapmokestinamos tranzito valstybės mokesčiais. 10. Tranzito valstybė, laikydamasi tų įstatymų ir kitų teisės aktų, kuriuos ji gali priimti, leidžia įvežti EUFOR personalo narių asmeniniam naudojimui skirtus daiktus ir atleidžia nuo visų muitų, mokesčių ir susijusių privalomųjų mokėjimų, išskyrus mokesčius už sandėliavimo, pervežimo ir panašias paslaugas. EUFOR personalo narių asmeninis bagažas netikrinamas, išskyrus atvejus, kai yra rimtų priežasčių manyti, kad jame yra daiktų, kurie nėra skirti EUFOR personalo narių asmeninam naudojimui, arba daiktų, kuriuos įvežti ar išvežti draudžiama įstatymu arba kuriuos įvežant ar išvežant atliekamas patikrinimas pagal tranzito valstybės karantino taisykles. Toks patikrinimas atliekamas tik dalyvaujant atitinkamam EUFOR personalo nariui arba EUFOR įgaliotajam atstovui. 7 straipsnis Vietoje įdarbintas personalas Vietoje įdarbintas personalas nesinaudoja privilegijomis ir imunitetais. Tačiau tranzito valstybė naudojasi jurisdikcija pernelyg nekliudydama vykdyti operacijos funkcijas. 8 straipsnis Baudžiamoji jurisdikcija Siunčiančiosios valstybės kompetentingos institucijos turi teisę tranzito valstybės teritorijoje bendradarbiaudamos su pastarosios kompetentingomis institucijomis pagal atitinkamą siunčiančiosios valstybės teisę viso EUFOR personalo atžvilgiu naudotis baudžiamąja jurisdikcija ir taikyti drausmines priemones, suteiktas pagal siunčiančiosios valstybės teisę. 9 straipsnis Uniforma ir ginklai 1. Uniformos nešiojimas reglamentuojamas ES pajėgų vado priimtose taisyklėse. 2. EUFOR karinio personalo nariai gali nešiotis individualius mažo kalibro ginklus ir atitinkamą amuniciją, jeigu jie yra įgalioti tai daryti pagal jiems duotus nurodymus. Tokių ginklų ir jų turėtojų sąrašas perduodamas tranzito valstybės kompetentingoms institucijoms. 10 straipsnis Tranzito valstybės parama ir sutarčių sudarymas 1. Tranzito valstybė sutinka padėti EUFOR surasti tinkamą infrastruktūrą, jei to buvo paprašyta. 2. Tranzito valstybė nemokamai leidžia naudotis jai priklausančia infrastruktūra, jeigu to prašoma siekiant vykdyti EUFOR administracinę veiklą ir operacijas. 3. Atsižvelgdama į turimas priemones ir galimybes tranzito valstybė padeda rengti, įsteigti, vykdyti ir remti operaciją. Saugumo priemonės, kurių tranzito valstybė imasi pagal 13 straipsnio 1 dalies nuostatas, yra nemokamos. 4. Tranzito valstybėje EUFOR sudarytoms sutartims taikytina lex fori teisė. 15 straipsnio 3, 4 ir 5 dalyse nurodyta ginčų sprendimo tvarka taikoma ginčams, kylantiems dėl tokių sutarčių vykdymo. 5. Tranzito valstybė sudaro palankesnes sąlygas sutarčių, kurias operacijos tikslais EUFOR sudaro su komerciniais subjektais, įgyvendinimui. 11 straipsnis Infrastruktūros keitimas 1. Laikydamasi 18 straipsnyje numatytuose susitarimuose nurodytų procedūrų EUFOR turi teisę statyti, keisti infrastruktūrą arba daryti kitus jos pakeitimus, būtinus dėl tranzito reikmių ir operacijos laikotarpiu. 2. Tranzito valstybė nereikalauja iš EUFOR jokios kompensacijos už tokias statybas ar keitimus, išskyrus didelę žalą, padarytą pradinei infrastruktūrai. 12 straipsnis EUFOR personalo narių mirties atvejai 1. ES pajėgų vadas turi teisę pasirūpinti visais reikalingais formalumais dėl EUFOR personalo nario palaikų ir asmeninės velionio nuosavybės pargabenimo į tėvynę bei tai sutvarkyti. 2. EUFOR nario mirties atveju autopsija atliekama tik gavus atitinkamos valstybės sutikimą arba dalyvaujant EUFOR ir (arba) atitinkamos valstybės atstovui. 3. Tranzito valstybė ir EUFOR visapusiškai bendradarbiauja siekdamos kuo anksčiau pargabenti EUFOR personalo nario palaikus į tėvynę. 13 straipsnis EUFOR ir karo policijos saugumas 1. Tranzito valstybė imasi visų tinkamų priemonių, kad užtikrintų EUFOR ir EUFOR personalo saugumą ir apsaugą. 2. EUFOR įgaliotos imtis reikiamų priemonių, kad apsaugotų savo infrastruktūrą ir vilkstines glaudžiai bendradarbiaudamos su tranzito valstybės kompetentingomis institucijomis. 3. Vykdydami tyrimus, būtinus siekiant pasinaudoti 8 straipsnyje nurodyta baudžiamąja jurisdikcija, nacionaliniai kontingentai gali naudotis kriminalinės policijos personalu. 14 straipsnis Ryšiai 1. EUFOR gali įrengti ir naudotis radijo dažnių siuntimo ir priėmimo stotimis bei palydovinėmis sistemomis. Siekdamos išvengti konfliktų dėl atitinkamų dažnių naudojimo, jos bendradarbiauja su tranzito valstybės kompetentingomis institucijomis. Nemokama prieiga prie dažnių spektro suteikiama laikantis tranzito valstybėje galiojančių teisės aktų. 2. EUFOR operacijos tikslais turi teisę be jokių apribojimų naudotis radijo (įskaitant palydovinį, mobilųjį ir portatyvinį radiją), telefono, telegrafo ir faksimiliniu ryšiu bei kitomis priemonėmis, taip pat teisę sumontuoti įrangą, būtiną tokių ryšių palaikymui EUFOR infrastruktūroje arba tarp EUFOR infrastruktūrų. 3. Joms priklausančioje infrastruktūroje EUFOR turi teisę pasirūpinti būtinomis priemonėmis dėl pašto, adresuoto EUFOR ir (arba) EUFOR personalui ir kurį siunčia EUFOR ir (arba) EUFOR personalas, perdavimo. 15 straipsnis Ieškiniai mirties, sužalojimo, patirtos žalos ar praradimo atveju 1. Ieškiniai dėl žalos civilių gyventojų arba valdžios turtui, arba dėl tokio turto praradimo, taip pat ieškiniai asmenų mirties arba sužalojimo atveju, arba dėl žalos EUFOR turtui arba dėl tokio turto praradimo, susiję su EUFOR tranzito reikmėmis, sprendžiami taikiai. 2. Tokie ieškiniai persiunčiami EUFOR per tranzito valstybės kompetentingas institucijas, jei tai yra tranzito valstybės fizinių ar juridinių asmenų iškelti ieškiniai, arba tranzito valstybės kompetentingoms institucijoms, jei tai yra ieškiniai, kuriuos iškėlė EUFOR. 3. Nepavykus ginčo išspręsti taikiai, ieškinys perduodamas ieškinių nagrinėjimo komisijai, kurią vienodu pagrindu sudaro EUFOR ir tranzito valstybės atstovai. Ginčas išsprendžiamas bendru susitarimu. 4. Tuo atveju, jei ieškinių nagrinėjimo komisija ginčo negali išspręsti, ginčas perduodamas arbitražui, kurio sprendimai yra privalomi. 5. Arbitražą sudaro trys arbitrai, kurių vieną skiria tranzito valstybė narė, antrą – EUFOR, o trečią – bendrai tranzito valstybė ir EUFOR. Tais atvejais, kai viena iš Šalių nepaskiria arbitro per dviejų mėnesių laikotarpį, arba kai tranzito valstybė ir EUFOR negali susitarti dėl trečiojo arbitro paskyrimo, tą arbitrą skiria Europos Bendrijų Teisingumo Teismo pirmininkas. 6. EUFOR ir tranzito valstybės administracinės institucijos sudaro administracinį susitarimą siekdamos nustatyti ieškinių nagrinėjimo komisijos ir arbitražo įgaliojimus, šiose institucijose taikytiną tvarką ir ieškinių padavimo sąlygas. 16 straipsnis Ryšių palaikymas ir ginčai 1. Visus klausimus, kylančius dėl šio Susitarimo taikymo, bendrai svarsto EUFOR atstovai ir tranzito valstybės kompetentingos institucijos. 2. Nepavykus iš anksto susitarti, ginčus dėl šio Susitarimo aiškinimo ar taikymo vien tik diplomatinėmis priemonėmis tarpusavyje sprendžia tranzito valstybė ir ES atstovai. 17 straipsnis Kitos nuostatos 1. Šiame Susitarime darant nuorodą į EUFOR ir EUFOR personalo privilegijas, imunitetus ir teises, tranzito valstybės Vyriausybė yra atsakinga už jų įgyvendinimą ir vykdymą atitinkamų tranzito valstybės vietos valdžios institucijų vardu. 2. Nė viena šio Susitarimo nuostata nesiekiama arba negali būti aiškinama kaip leidžianti nukrypti nuo teisių, kurios gali būti suteiktos ES valstybei narei arba bet kuriai kitai valstybei, prisidedančiai prie EUFOR pagal kitus susitarimus. 18 straipsnis Įgyvendinimo susitarimai Taikant šį Susitarimą, operatyvinius, administracinius ir techninius klausimus galima reglamentuoti atskirais susitarimais, sudarytinais tarp ES pajėgų vado ir tranzito valstybės administracinės valdžios institucijų. 19 straipsnis Įsigaliojimas ir nutraukimas 1. Šis Susitarimas įsigalioja jo pasirašymo dieną ir galioja iki tol, kol išvyksta paskutinieji EUFOR personalo nariai ir EUFOR apie tai praneša tranzito valstybės valdžios institucijoms. 2. Nepaisant 1 dalies, laikoma, kad 4 straipsnio 6 dalyje, 5 straipsnio 1 – 2, 4, 7 ir 8 dalyse, 6 straipsnio 1, 3, 4, 6 ir 8–10 dalyse, 10 straipsnio 2 dalyje, 11 straipsnyje, 13 straipsnio 1–3 dalyse ir 15 straipsnyje išdėstytos nuostatos taikomos nuo pirmųjų EUFOR personalo narių dislokavimo datos, jeigu pastaroji data yra ankstesnė už šio Susitarimo įsigaliojimo datą. 3. Šis Susitarimas gali būti iš dalies keičiamas rašytiniu Šalių susitarimu. 4. Šio Susitarimo nutraukimas neturi įtakos teisėms ar įsipareigojimams, atsirandantiems vykdant šį Susitarimą iki tokio nutraukimo. Pasirašyta 2008 m. vasario 6 d. Yaoundé keturiais egzemplioriais prancūzų ir anglų kalbomis; tekstai abiem kalbomis yra autentiški. Europos Sąjungos vardu Tranzito valstybės vardu --------------------------------------------------