1991 metų Alpių konvencijos taikymo ūkininkavimo kalnų vietovėse srityje Protokolas – Protokolas Ūkininkavimas kalnų vietovėse



Oficialusis leidinys L 271 , 30/09/2006 p. 0063 - 0070



VERTIMAS 1991 metų Alpių konvencijos taikymo ūkininkavimo kalnų vietovėse srityje Protokolas Protokolas "Ūkininkavimas kalnų vietovėse" Preambulė AUSTRIJOS RESPUBLIKA, ITALIJOS RESPUBLIKA, LICHTENŠTEINO KUNIGAIKŠTYSTĖ, MONAKO KUNIGAIKŠTYSTĖ, PRANCŪZIJOS RESPUBLIKA, SLOVĖNIJOS RESPUBLIKA, ŠVEICARIJOS KONFEDERACIJA, VOKIETIJOS FEDERACINĖ RESPUBLIKA, ir EUROPOS BENDRIJA, LAIKYDAMOSI 1991 m. lapkričio 7 d. Konvencijoje dėl Alpių apsaugos (Alpių konvencija) iškelto uždavinio įgyvendinti bendrą Alpių teritorijos apsaugos ir darnaus vystymosi politiką, ĮGYVENDINDAMOS savo įsipareigojimus, numatytus Alpių konvencijos 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse, SUPRASDAMOS, kad bendrų interesų vardan jos privalo saugoti tradicinius kaimo kraštovaizdžius ir prie vietovių priderintą bei aplinkos reikalavimus atitinkantį ūkininkavimą bei juos skatinti, atsižvelgdamos į sunkesnes ekonomines sąlygas, PRIPAŽINDAMOS, kad Alpių regionas, turėdamas gausius gamtinius ir vandens išteklius bei žemės ūkio potencialą, būdamas svarbus istorijos bei kultūros atžvilgiu ir kaip gyvenamoji, ekonominės veiklos vykdymo ir laisvalaikio leidimo vieta Europoje, taip pat jį kertančiais komunikacijų keliais ir ateityje bus itin svarbus pirmiausia vietos gyventojams, bet kartu ir kitų regionų gyventojams, ĮSITIKINUSIOS, kad vietos gyventojams turi būti sudaryta galimybė rengti savus socialinės, kultūrinės bei ekonominės plėtros planus ir, nepažeidžiant dabartinės institucinės sistemos, dalyvauti juos įgyvendinant, ĮSITIKINUSIOS, kad ekonominiai interesai turi būti suderinti su ekonominiais reikalavimais, atsižvelgiant į kiekvieno regiono ypatumus ir itin svarbų žemės ūkio vaidmenį, ATSIŽVELGDAMOS į nemažėjančią žemės ūkio svarbą Alpių regione ir į šio sektoriaus, kaip pagrindinės priemonės atitinkamam skaičiui gyventojų išlaikyti, maistui gyventojams tiekti, tipiniams aukštos kokybės produktams gaminti, kaimo kraštovaizdžiui saugoti ir prižiūrėti, ypač atsižvelgiant į kraštovaizdžio turistinę vertę, ir galiausiai dirvožemiui nuo erozijos, sniego griūčių ir potvynių apsaugoti, būtiną šiuo metu ir ateityje indėlį, ypač kalnuotose vietovėse, PRIPAŽINDAMOS, kad ūkininkavimo būdai ir intensyvumas daro didelę įtaką gamtai bei kraštovaizdžiams ir kad ekstensyviai eksploatuojamas kaimo kraštovaizdis turi atlikti pagrindinę – Alpių gyvūnijos ir augmenijos buveinės – funkciją, PRIPAŽINDAMOS, kad žemdirbių gyvenimo ir gamybos sąlygos yra sunkesnės dėl kalnų teritorijos geomorfologijos ir klimato, ĮSITIKINUSIOS, kad kai kurios problemos gali būti išspręstos tik valstybėms tarpusavyje bendradarbiaujant, kad Alpių regiono valstybės turi imtis bendrų priemonių ir kad pirmiausia – nacionaliniu ir Europos lygiu – turėtų būti įgyvendintos ekonominės ir socialinės koreguojamosios bei lydimosios priemonės, siekiant išvengti neaiškumo dėl kalnuotose vietovėse ūkininkaujančių žemdirbių ir jų valdų ateities taikant išimtinai ekonominius parametrus, SUSITARĖ: I SKYRIUS BENDROSIOS NUOSTATOS 1 straipsnis Tikslai 1. Šiame protokole tarptautiniu lygiu nustatomos priemonės, kurių reikia imtis siekiant išsaugoti ir skatinti prie vietos pritaikytą ir aplinkos reikalavimus atitinkantį ūkininkavimą kalnuotose vietovėse; protokolo tikslas – pripažinti ir ateityje užtikrinti pagrindinį žemės ūkio įnašą išlaikant gyventojų skaičių ir tvarias ekonominės veiklos rūšis, ypač įgyvendinant tokias priemones kaip aukštos kokybės tipinių gaminių gamyba, gamtos kaip gyvenimo pagrindo išsaugojimas, gamtos pavojų prevencija, rekreatyvinio gamtos ir kaimo kraštovaizdžių grožio bei vertės saugojimas ir Alpių regiono kultūrinio gyvenimo vystymas. 2. Įgyvendindamos šį protokolą, Susitariančiosios Šalys siekia optimizuoti visas ūkininkavimo kalnuotose vietovėse veiklos rūšis. 2 straipsnis Protokolo tikslai įgyvendinant kitas politikos kryptis Susitariančiosios Šalys, įgyvendindamos kitas politikos kryptis, įsipareigoja atsižvelgti ir į šio protokolo tikslus. 3 straipsnis Pagrindiniai įsipareigojimai įgyvendinant bendrą ekonomikos politiką Susitariančiosios Šalys pritaria tam, kad yra būtina žemės ūkio politiką visais lygiais suderinti su darnaus ir subalansuoto vystymosi reikalavimais, atsižvelgiant į bendrą ekonomikos politiką, kad įgyvendinant nustatytas finansų politikos sąlygas būtų galima: a) skatinti aplinkos reikalavimus atitinkantį ūkininkavimą ir gerinti jo visuotinės svarbos funkcijas, ypač kalnuotose vietovėse, kaip yra numatyta šio protokolo 7 straipsnyje; b) imtis veiksmų siekiant užkirsti kelią kalnuotų vietovių tuštėjimui, kartu šiose vietovėse užtikrinti atitinkamas gyvenimo sąlygas įgyvendinant socialinės ir struktūrinės politikos priemones, suderintas su visomis žemės ūkio ir aplinkos politikos priemonėmis. 4 straipsnis Žemdirbių vaidmuo Susitariančiosios Šalys pritaria tam, kad žemės ūkis, ypač kalnuotose vietovėse, bėgant metams formavo kraštovaizdį, suteikdamas jam istorinį pobūdį ir kultūrinę vertę. Atitinkamai turi būti pripažinta, kad ir šiuo metu, ir ateityje žemdirbių vaidmuo išsaugant gamtos ir kaimo kraštovaizdį yra svarbiausias, nes žemdirbiai atlieka daugiafunkcinį darbą, ir kad priimant kalnų regionams skirtus sprendimus bei imantis priemonių turi būti atsižvelgta į žemdirbius. 5 straipsnis Vietos valdžios įstaigų indėlis 1. Pagal dabartinę institucinę sistemą kiekviena Susitariančioji Šalis, siekdama skatinti solidarų atsakomybės pasidalijimą, apibrėžia tinkamiausią tiesiogiai susijusių institucijų ir vietos valdžios įstaigų koordinavimo bei bendradarbiavimo lygį, pirmiausia stengdamasi panaudoti Alpių regiono bendradarbiavimą ir jį plėtoti, įgyvendindama ūkininkavimo kalnuotose vietovėse politikos kryptis ir su tuo susijusias priemones. 2. Tiesiogiai susijusios vietos valdžios įstaigos dalyvauja įvairiuose šių politikos krypčių ir priemonių rengimo bei įgyvendinimo etapuose, nepažeisdamos joms nustatytos kompetencijos ir dabartinės institucinės sistemos. 6 straipsnis Tarptautinis bendradarbiavimas Susitariančiosios Šalys nutaria: a) atlikti bendrus žemės ūkio politikos plėtros vertinimus ir, prieš priimdamos bet kokį svarbų sprendimą žemės ūkio politikos srityje, vykdyti abipuses konsultacijas, kad šis protokolas būtų įgyvendintas; b) užtikrinti šiame protokole nustatytų tikslų ir priemonių įgyvendinimą, tarpusavyje bendradarbiaujant visoms kompetentingoms valstybių institucijoms, ypač regioninėms ir vietos valdžios administracijoms; c) skatinti keitimąsi žiniomis bei patirtimi ir bendras iniciatyvas, tarpusavyje bendradarbiaujant įvairių šalių tyrimų ir mokymo institutams, žemės ūkio ir aplinkos organizacijoms bei žiniasklaidai. II SKYRIUS KONKREČIOS PRIEMONĖS 7 straipsnis Ūkininkavimo kalnuotose vietovėse skatinimas 1. Susitariančiosios Šalys stengiasi diferencijuoti žemės ūkio politikos priemones visais lygmenimis pagal skirtingas vietovių sąlygas ir skatinti ūkininkavimą kalnuotose vietovėse, atsižvelgdamos į vietines nepalankias gamtos sąlygas. Pirmiausia turėtų būti remiamos žemės ūkio valdos, kurios užtikrina minimalią žemės ūkio veiklą atokiausiose vietovėse. 2. Ūkininkavimo kalnuotose vietovėse įnašas išsaugant ir prižiūrint gamtos bei kaimo kraštovaizdžius ir užkertant kelią gamtos pavojams yra svarbus, dėl to pagal sutartis, susijusias su projektais ir nustatytomis pašalpomis, neįeinančiomis į bendro pobūdžio įsipareigojimus, visuotinio intereso vardan turi būti skirta atitinkama kompensacija. 8 straipsnis Teritorinis planavimas ir kaimo kraštovaizdžiai 1. Nepažeisdamos gamtos ir kaimo kraštovaizdžių reikalavimų, Susitariančiosios Šalys, atlikdamos teritorinį planavimą, užstatydamos žemes ir jas pertvarkydamos bei gerindamos žemių kokybę, įsipareigoja atsižvelgti į ypatingas kalnų vietovių sąlygas. 2. Kad būtų atlikti sudėtingi ūkininkavimo kalnuotose vietovėse uždaviniai, pirmiausia turi būti numatytos žemės, būtinos prie vietovių pritaikytam ir aplinkos reikalavimus atitinkančiam ūkininkavimui vykdyti. 3. Atitinkamai yra būtina užtikrinti, kad tradicinių kaimo kraštovaizdžių dalys (miškai, miškų pakraščiai, gyvatvorės, giraitės, drėgnos, sausos ir retos pievos bei alpinės pievos) būtų saugomos ir atnaujinamos bei eksploatuojamos. 4. Turės būti imtasi konkrečių priemonių žemės ūkio pastatų ir tradicinių kaimo architektūros dalių išsaugojimui bei tolesniam būdingų statybos būdų ir įrenginių naudojimui. 9 straipsnis Su aplinka suderinta ūkininkavimo praktika. Tipiniai produktai Susitariančiosios Šalys įsipareigoja imtis visų būtinų, bendrų kriterijų taikymą užtikrinančių priemonių, siekdamos kalnuotose vietovėse skatinti užimtumą, platinti gamtos reikalavimus atitinkančius bei prie vietos pritaikytus ekstensyvaus ūkininkavimo būdus ir saugoti bei vertinti tipinius žemės ūkio produktus, gaminamus tik vietoje naudojamais, unikaliais bei gamtai žalos nedarančiais būdais. 10 straipsnis Prie vietovių pritaikyta gyvulininkystė ir genetinio paveldo įvairovė 1. Susitariančiosios Šalys pritaria, kad prie vietovių pritaikyta ir su turimais plotais susijusi gyvulininkystė yra pagrindinė ūkininkavimo kalnuotose vietovėse dalis – ir kaip pajamų šaltinis, ir kaip pagrindinė kraštovaizdžio bei kultūros identiteto dalis. Taigi gyvulininkystė, įskaitant tradicinius naminius gyvulius, būdingą veislių įvairovę ir tipinius produktus, turėtų būti išlaikyta; ji turi būti pritaikyta prie vietovių, turi būti naudojami turimi plotai ir laikomasi aplinkos reikalavimų. 2. Taigi, įgyvendinant suderintą ekstensyvią žolininkystę, turi būti saugomos būtinos žemės ūkio, žolininkystės ir miškininkystės struktūros, nepažeidžiant prie kiekvienos vietovės pritaikytos pusiausvyros tarp žole užsėtų plotų ir gyvulių bandos. 3. Be to, turėtų būti imtasi priemonių, būtinų produkcijai skirtų gyvulių ir auginamų augalų genetinio paveldo įvairovei išsaugoti, ypač tyrimų ir žemės ūkio populiarinimo srityje. 11 straipsnis Prekybos skatinimas 1. Susitariančiosios Šalys stengiasi sukurti palankias sąlygas produktams, pagamintiems ūkininkaujant kalnuotose vietovėse, parduoti, siekdamos padidinti jų pardavimus vietoje ir jų konkurencingumą nacionalinėse bei tarptautinėse rinkose. 2. Be visų kitų priemonių, prekyba skatinama ir naudojant saugomos kilmės vietos nuorodos ženklus bei suteikiant kokybės garantiją – taip ginami ir gamintojai, ir vartotojai. 12 straipsnis Gamybos ribojimas Kai yra ribojama žemės ūkio produktų gamyba, Susitariančiosios Šalys stengiasi atsižvelgti į atskirus kalnuotose vietovėse keliamus reikalavimus ir prie vietovių pritaikytą bei su aplinkos reikalavimais suderintą ūkininkavimą. 13 straipsnis Žemės ir miškų ūkio papildomumas Susitariančiosios Šalys pritaria tam, jog dėl to, kad žemės ir miškų ūkiai vienas kitą papildo ir iš dalies vienas nuo kito priklauso, kalnuotose vietovėse šie ūkiai turi būti planuojami integruotai. Atitinkamai šalys skatina: a) su gamta suderinamą miškų ūkį – ir kaip papildomą pajamų šaltinį žemės ūkio valdoms, ir kaip pagalbinę žemės ūkio sektoriuje samdomų darbuotojų veiklą; b) apsauginių, produkcinių ir rekreacinių bei ekologinių ir biogenetinių miško funkcijų vertinimą, atsižvelgiant į žemės ūkio plotus ir vietovių ypatumus bei suderinant su kraštovaizdžiu; c) žolininkystės ir medžioklinių žvėrių veisimo reglamentavimą, kad miškams bei kultūroms nebūtų padaryta neleistinos žalos. 14 straipsnis Papildomi pajamų šaltiniai Pripažindamos tradicinę šeimos ūkio valdos svarbą ūkininkaujant kalnuotose vietovėse ir siekdamos paremti ją kaip ekonominės veiklos – pagrindinės, papildomos ar pagalbinės – dalį, Susitariančiosios Šalys skatina kalnuotose vietovėse kurti ir plėtoti papildomus pajamų šaltinius, ypač pačių vietos gyventojų iniciatyva ir vietos gyventojams remti, pirmiausia su žemės ūkiu susijusiuose sektoriuose, pavyzdžiui, miškų ūkio, turizmo ir amatų, suderinant tai su gamtos ir kaimo kraštovaizdžio saugojimu. 15 straipsnis Gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimas Susitariančiosios Šalys, kad būtų panaikintos nepalankios sąlygos, su kuriomis susiduria žemės ir miškų ūkio srityje kalnuotose vietovėse samdomi darbininkai, skatina gerinti būtinų paslaugų kokybę, siekdamos žmonių gyvenimo ir darbo sąlygų gerinimą susieti su ekonomine ir socialine plėtra kitose srityse bei kitose Alpių regiono dalyse. Šiuo atveju priimant sprendimą kriterijai neturėtų būti išimtinai ekonominio pobūdžio, ypač kalbant apie ryšių palaikymą tarp gyvenamųjų ir žemės ūkio pastatų, tų pastatų statybą ir pertvarką, techninių įrenginių ir įrankių pirkimą bei priežiūrą. 16 straipsnis Papildomos priemonės Susitariančiosios Šalys gali imtis papildomų, šiame protokole nenumatytų, priemonių, skirtų ūkininkavimui kalnuotose vietovėse. III SKYRIUS TYRIMAI, MOKYMAS IR INFORMAVIMAS 17 straipsnis Tyrimai ir stebėjimas 1. Glaudžiai bendradarbiaudamos, Susitariančiosios Šalys skatina ir derina tyrimus bei sistemingą stebėjimą, kurie yra reikalingi siekiant šio protokolo tikslų. 2. Jos ypač skatina konkrečiai ūkininkavimui kalnuotose vietovėse skirtus žemės ūkio tyrimus, kurie bus atliekami taip, kad kuo labiau atitiktų konkrečias vietos sąlygas, ir kurie bus naudojami apibrėžiant bei tikrinant žemės ūkio politikos tikslus ir priemones, gautus rezultatus taikant mokymo ir techninės pagalbos žemės ūkiui veiklai. 3. Susitariančiosios Šalys užtikrina, kad nacionaliniai tyrimų ir sistemingo stebėjimo rezultatai būtų integruoti į bendrą nuolatinio stebėjimo ir informavimo sistemą ir, nepažeidžiant dabartinės institucinės sistemos, būtų prieinami visuomenei. 4. Kalbant apie įvairias kalnuotas vietoves, Susitariančiosios Šalys, atsižvelgdamos į šiame protokole nustatytus tikslus ir priemones, pirmiausia sudaro lyginamąjį ekonominės ir socialinės ūkininkavimo kalnuotose vietovėse padėties aprašą. 5. Aprašas turi būti reguliariai atnaujinamas, jame turi būti nurodytos temos ir teritorijos, dėl kurių kyla konkrečių sunkumų, įgyvendintų priemonių veiksmingumas ir priemonės, kurių turi būti imamasi. Pirmiausia tvarkomi duomenys, susiję su demografine, socialine ir ekonomine plėtra, atsižvelgiant į įvairius teritorijų geografinius, ekologinius ir infrastruktūros rodiklius bei apibrėžiant kriterijus, atitinkančius darnaus ir subalansuoto vystymosi nuostatas pagal Alpių konvenciją ir šį protokolą. 6. Be to, priede nurodytos temos yra laikomos prioritetinėmis. 18 straipsnis Mokymas ir informavimas 1. Susitariančiosios Šalys skatina pirminį bei tęstinį mokymą ir visuomenės informavimą apie šio protokolo tikslus, priemones ir įgyvendinimą. 2. Susitariančiosios Šalys ypač skatina: a) aktyvesnį pirminio ir tęstinio mokymo, techninės pagalbos žemės ūkio srityje ir pagalbos įmonių valdymo bei pardavimų tvarkymo srityje, nepamirštant gamtos ir aplinkos apsaugos, teikimo plėtojimą. Apskritai mokymo pasiūla bus organizuojama taip, kad būtų skatinama orientacija į kitus alternatyvius ar papildomus užsiėmimus sektoriuose, susijusiuose su žemės ūkiu, ir būtų skatinama pasirengti šiems užsiėmimams; b) išsamų ir objektyvų informavimą, neapsiribojant tik tiesiogiai suinteresuotų darbuotojų ir administracijos informavimu, bet informuojant – ypač per žiniasklaidą – ir kuo platesnę visuomenės dalį Alpių regione bei už jo ribų, kad ji būtų supažindinta su ūkininkavimo kalnuotose vietovėse funkcijomis ir būtų žadinamas jos susidomėjimas. 3. Be to, priede nurodytos temos yra laikomos prioritetinėmis. IV SKYRIUS ĮGYVENDINIMAS, TIKRINIMAS IR VERTINIMAS 19 straipsnis Įgyvendinimas Susitariančiosios Šalys įsipareigoja, imdamosi visų tinkamų priemonių, užtikrinti šio protokolo įgyvendinimą, nepažeidžiant dabartinės institucinės sistemos. 20 straipsnis Įsipareigojimų įgyvendinimo tikrinimas 1. Susitariančiosios Šalys Nuolatiniam komitetui reguliariai teikia ataskaitas apie pagal šį protokolą įgyvendinamas priemones. Ataskaitose taip pat nagrinėjamas priemonių, kurių buvo imtasi, veiksmingumas. Alpių konferencija nustato ataskaitų periodiškumą. 2. Nuolatinis komitetas šias ataskaitas nagrinėja tikrindamas, ar Susitariančiosios Šalys įgyvendino protokole numatytus įsipareigojimus. Jis taip pat gali paprašyti atitinkamų Susitariančiųjų Šalių pateikti papildomos informacijos arba gali naudotis kitais informacijos šaltiniais. 3. Nuolatinis komitetas Alpių konferencijai pateikia šiame protokole numatytų įsipareigojimų įgyvendinimo Susitariančiosiose Šalyse ataskaitą. 4. Alpių konferencija nagrinėja šią ataskaitą. Nustačiusi, kad įsipareigojimų nebuvo laikomasi, ji gali priimti rekomendacijas. 21 straipsnis Nuostatų veiksmingumo vertinimas 1. Susitariančiosios Šalys reguliariai nagrinėja šio protokolo nuostatų veiksmingumą ir jas vertina. Jos siūlo priimti atitinkamas šio protokolo pataisas, jei tai yra būtina siekiant tikslų. 2. Pagal dabartinę institucinę sistemą atliekant šį vertinimą dalyvauja teritorinės institucijos. Gali būti konsultuojamasi su šioje srityje veikiančiomis nevyriausybinėmis organizacijomis. V SKYRIUS BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 22 straipsnis Alpių konvencijos ir protokolo sąsajos 1. Šis protokolas yra Alpių konvencijos protokolas pagal konvencijos 2 straipsnį ir kitus atitinkamus straipsnius. 2. Nė viena valstybė negali tapti šio protokolo Susitariančiąja Šalimi, jei nėra Alpių konvencijos Susitariančioji Šalis. Alpių konvencijos denonsavimas yra ir šio protokolo denonsavimas. 3. Alpių konferencijoje sprendžiant su šiuo protokolu susijusius klausimus, balsavime gali dalyvauti tik šio protokolo Susitariančiosios Šalys. 23 straipsnis Pasirašymas ir ratifikavimas 1. Šis protokolas Alpių konvenciją pasirašiusioms valstybėms ir Europos bendrijai teikiamas pasirašyti 1994 m. gruodžio 20 d. ir Austrijos Respublikoje, kuri yra depozitaras, nuo 1995 m. sausio 15 d. 2. Šis protokolas Susitariančiosioms Šalims, kurios išreiškė savo sutikimą būti saistomos protokolo, įsigalioja praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai deponuojamas ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentas. 3. Jeigu Susitariančiosios Šalys vėliau išreiškia savo sutikimą būti saistomos protokolo, protokolas įsigalioja praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai deponuojamas ratifikavimo, priėmimo arba patvirtinimo dokumentas. Įsigaliojus protokolo pataisai, visos naujos šio protokolo Susitariančiosios Šalys tampa pataisyto protokolo Susitariančiosiomis Šalimis. 24 straipsnis Pranešimai Depozitaras praneša visoms preambulėje nurodytoms valstybėms ir Europos bendrijai apie: a) visus pasirašymus; b) visus deponuojamus ratifikavimo, priėmimo ar patvirtinimo dokumentus; c) įsigaliojimo datą; d) visas Susitariančiosios Šalies ar pasirašiusiosios šalies priimtas deklaracijas; e) visus denonsavimus, apie kuriuos pranešė Susitariančioji Šalis, įskaitant denonsavimo įsigaliojimo datą. Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį protokolą. Priimta 1994 m. gruodžio 20 d. Šamberi prancūzų, vokiečių, italų ir slovėnų kalbomis. Visi keturi tekstai yra autentiški ir vienu egzemplioriumi deponuojami Austrijos Respublikos archyvuose. Depozitaras išsiunčia visoms šį protokolą pasirašiusioms valstybėms patvirtintas kopijas. --------------------------------------------------