Oficialusis leidinys L 336 , 23/12/1994 p. 0156 - 0183

specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 11 tomas 38 p. 0158

specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 11 tomas 38 p. 0158



Sutartis dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių VALSTYBĖS NARĖS SUSITARIA: I DALIS BENDROSIOS NUOSTATOS 1 straipsnis Subsidijos apibrėžimas 1.1. Šioje Sutartyje laikoma, kad subsidija egzistuoja, jeigu: a) 1) yra teikiama Vyriausybės ar kitos valstybės institucijos, esančios tos valstybės narės teritorijoje (toliau šioje Sutartyje – Vyriausybė), finansinė parama, t. y. kai: i) Vyriausybė tiesiogiai skiria lėšų (pvz., teikia dotacijas, paskolas ar daro įnašus į akcinį kapitalą), taip pat sudaro sąlygas potencialiam tiesioginiam lėšų suteikimui ar įsipareigojimų trečiosioms sandorio šalims perėmimui (pvz., teikia paskolų garantijas); ii) Vyriausybės pajamų, kurios kitaip būtų privalomos, yra atsisakoma arba jos nerenkamos (pvz., mokesčių mokėjimo nuolaidos ir kitos fiskalinės lengvatos) [1]; iii) Vyriausybė perka arba tiekia prekes ar teikia paslaugas, nebūdingas bendrajai infrastruktūrai; iv) Vyriausybė skiria lėšų tam tikram finansavimo mechanizmui, arba patiki ar nurodo privačiam subjektui atlikti vieną ar kelias šio straipsnio 1 dalies a punkto i–iii papunkčiuose nurodytas funkcijas, kurios paprastai priklauso Vyriausybei ir kurių atlikimo praktika iš esmės nesiskiria nuo praktikos, kurios paprastai laikosi Vyriausybės; arba 2) bet kokia forma teikia paramą pajamoms ar kainoms palaikyti, kaip apibūdinta GATT 1994 XVI straipsnyje; ir b) dėl suteiktos pagalbos gaunama naudos. 1.2. Subsidijai, kaip ji apibūdinama šio straipsnio 1 dalyje, taikomos II dalies nuostatos arba III ar V dalies nuostatos, jeigu pagal 2 straipsnio nuostatas tokia subsidija yra specifinė. 2 straipsnis Specifiškumas 2.1. Norint nustatyti, ar subsidija, apibūdinta 1 straipsnio 1 dalyje, yra specifinė įmonei, pramonės šakai ar įmonių arba pramonės šakų grupei (šioje Sutartyje vadinamoms "tam tikros įmonės"), priklausančioms subsidijas teikiančios institucijos jurisdikcijai, galioja šie principai: a) subsidija yra specifinė, jeigu subsidijas teikianti institucija ar teisės aktai, kuriais subsidijas teikianti institucija vadovaujasi, aiškiai nustato galimybę gauti subsidiją tik tam tikroms įmonėms; b) jeigu subsidijas teikianti institucija ar teisės aktai, kuriais subsidijas teikianti institucija vadovaujasi, nustato objektyvius kriterijus ar sąlygas [2] subsidijai gauti ir jos dydį, ji nelaikoma specifine tuo atveju, kai subsidija gaunama automatiškai, o kriterijų ir sąlygų yra griežtai laikomasi; kriterijai ir sąlygos turi būti aiškūs iš įstatymų, kitų teisės aktų ar kitų oficialių dokumentų, kad juos būtų galima patikrinti; c) tuo atveju, jeigu, nepaisant kokio nors nespecifiškumo pasireiškimo, atsirandančio taikant šio straipsnio 1 dalies a ir b punktuose išdėstytus principus, yra pagrindo manyti, kad subsidija faktiškai gali būti specifinė, gali būti atsižvelgiama ir į kitus veiksnius; veiksniai yra tokie: subsidijų programa naudojasi ribotas tam tikrų įmonių skaičius, ja dažniausiai naudojasi tik tam tikros įmonės, neproporcingai didelės subsidijos suteikiamos tik tam tikroms įmonėms, ir metodas, kuriuo vadovavosi subsidijas skirianti institucija, priimdama sprendimą skirti subsidiją. [3] Taikant šį punktą, reikia atsižvelgti į ekonominės veiklos, priklausančios subsidijas teikiančios institucijos jurisdikcijai, įvairovę, taip pat į tai, kiek laiko veikė subsidijų programa. 2.2. Subsidija, kuri suteikiama tik konkrečioms įmonėms, esančioms apibrėžtame geografiniame regione, priklausančiame subsidijas teikiančios institucijos jurisdikcijai, yra specifinė. Susitariama, kad bet kokio lygio valstybės institucijų, turinčių galią tai daryti, bendrai taikomų mokesčių tarifų nustatymas ar keitimas šioje Sutartyje nelaikomas specifine subsidija. 2.3. Kiekviena subsidija, atitinkanti 3 straipsnio nuostatas, laikoma specifine. 2.4. Bet koks specifiškumo nustatymas pagal šio straipsnio nuostatas turi būti akivaizdžiai paremtas tai patvirtinančiais įrodymais. II DALIS DRAUDŽIAMOS SUBSIDIJOS 3 straipsnis Draudimas 3.1. Išskyrus Sutartyje dėl žemės ūkio nurodytus atvejus, 1 straipsnyje apibūdintos subsidijos yra draudžiamos, jei tai yra: a) subsidijos, kurių suteikimo vienintelė arba viena iš kelių sąlygų, nustatytų teisės akte ar faktiškų [4], yra eksportas, įskaitant subsidijas, įrašytas I priede [5]; b) subsidijos, kurių suteikimo vienintelė arba viena iš kelių sąlygų yra vietinių prekių vartojimo pirmenybė palyginti su importuojamomis prekėmis. 3.2. Valstybė narė neteikia ir nepalaiko šio straipsnio 1 dalyje minėtų subsidijų. 4 straipsnis Teisės gynimo būdai 4.1. Kai valstybė narė turi pagrindo manyti, kad kita valstybė narė teikia ar naudoja draudžiamą subsidiją, ta valstybė narė gali prašyti konsultacijų su tokias subsidijas teikiančia valstybe nare. 4.2. Prašant konsultacijų pagal šio straipsnio 1 dalį, pridedamas pareiškimas dėl turimų įrodymų apie tokių subsidijų egzistavimą ir pobūdį. 4.3. Gavusi prašymą konsultuotis pagal šio straipsnio 1 dalį, valstybė narė, įtariama teikianti ar naudojanti tokias subsidijas, kuo skubiau pradeda konsultuotis. Konsultacijų tikslas – išsiaiškinti padėties faktus ir priimti abipusiškai priimtiną sprendimą. 4.4. Jeigu per 30 dienų [6] nuo prašymo dėl konsultacijų pateikimo dienos nepriimamas joks abi puses tenkinantis sprendimas, kiekviena valstybė narė, esanti tokių konsultacijų šalimi, gali šiuo reikalu kreiptis į Ginčų sprendimo tarybą (DSB), kad būtų nedelsiant sudaryta kolegija, jeigu DSB konsensuso būdu nenusprendžia kolegijos nesudaryti. 4.5. Sudarius kolegiją, ji gali prašyti Nuolatinės ekspertų grupės [7] (toliau šioje Sutartyje – PGE) pagalbos nustatant, ar svarstoma priemonė yra draudžiamoji subsidija. Jei to prašoma, PGE nedelsdama susipažįsta su svarstomos priemonės egzistavimo ir pobūdžio įrodymais ir suteikia taikančiai ar naudojančiai priemonę valstybei narei galimybę įrodyti, kad svarstomoji priemonė nėra draudžiama subsidija. PGE pateikia savo išvadas kolegijai per kolegijos nustatytą laikotarpį. PGE išvadas, ar svarstoma priemonė yra draudžiama subsidija, ar ne, kolegija turi priimti be pakeitimų. 4.6. Kolegija pateikia savo galutinę ataskaitą ginčo šalims. Ataskaita nusiunčiama visoms valstybėms narėms per 90 dienų nuo kolegijos sudarymo ir jos kompetencijos nustatymo dienos. 4.7. Jeigu nustatoma, kad svarstoma priemonė yra draudžiama subsidija, kolegija rekomenduoja subsidijuojančiajai valstybei narei nedelsiant atšaukti tokią subsidiją. Tokiu atveju kolegija savo rekomendacijoje nurodo terminą, per kurį subsidija privalo būti atšaukta. 4.8. Per 30 dienų nuo ataskaitos pateikimo visoms valstybėms narėms ataskaitą turi patvirtinti DSB, jeigu kuri nors ginčo šalis oficialiai nepraneša DSB apie savo sprendimą pateikti apeliaciją arba jeigu DSB vienbalsiai nenusprendžia netvirtinti ataskaitos. 4.9. Jeigu kolegijos ataskaita apskundžiama, Apeliacinis komitetas priima sprendimą per 30 dienų nuo tos dienos, kai ginčo šalis oficialiai praneša apie ketinimą apeliuoti. Jeigu Apeliacinis komitetas mano, kad negalės pateikti savo sprendimo per 30 dienų, jis raštu informuoja DSB apie delsimo priežastis ir nurodo apytikslį laiką, per kurį jis galės pateikti savo ataskaitą. Tas laikotarpis jokiu būdu negali viršyti 60 dienų. Apeliacinę ataskaitą tvirtina DSB ir besąlygiškai priima ginčo šalys, jeigu DSB per 20 dienų nuo ataskaitos įteikimo valstybėms narėms konsensusu nenusprendžia ataskaitos netvirtinti [8]. 4.10. Jeigu DSB rekomendacijos nevykdomos per kolegijos nustatytą terminą, kuris prasideda nuo tos dienos, kai patvirtinama kolegijos ataskaita arba Apeliacinio komiteto ataskaita, DSB besiskundžiančiajai valstybei narei suteikia įgaliojimus imtis atitinkamų [9] kontrpriemonių, jeigu DSB nėra konsensusu nusprendusi prašymą atmesti. 4.11. Jeigu ginčo šalis prašo arbitražo pagal Susitarimo dėl ginčų sprendimo (DSU) 22 straipsnio 6 dalį, arbitražas nustato, ar tokios kontrpriemonės yra tinkamos. [10] 4.12. Ginčams pagal šį straipsnį spręsti, išskyrus terminus, konkrečiai nurodytus šiame straipsnyje, taikoma pusė nurodyto termino, numatyto tokiems ginčams spręsti pagal Susitarimą dėl ginčų sprendimo. III DALIS KOMPENSUOTINOS SUBSIDIJOS 5 straipsnis Neigiamas poveikis Nė viena valstybė narė, naudodamasi kokiomis nors 1 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytomis subsidijomis, neturėtų daryti neigiamo poveikio kitos valstybės narės interesams, t. y.: a) žalos vietinei kitos valstybės narės pramonei [11]; b) panaikinti arba sumažinti naudą, kurią tiesiogiai ar netiesiogiai gautų kita valstybė narė pagal GATT 1994, o ypač naudą iš nuolaidų, "įšaldytų" pagal GATT 1994 II straipsnį [12]; c) didelės žalos kitos valstybės narės interesams [13]. Šis straipsnis negalioja subsidijoms, taikomoms žemės ūkio produktams, kaip nustatyta Sutarties dėl žemės ūkio 13 straipsnyje. 6 straipsnis Didelė žala 6.1. Didelė žala, kaip apibūdinta 5 straipsnio c punkte, nustatoma tais atvejais, kai: a) visas ad valorem [14] prekės subsidijavimas yra didesnis negu 5 procentai [15]; b) subsidijos yra skirtos įmonių veiklos nuostoliams, kuriuos patiria pramonė, padengti; c) subsidijos yra skirtos įmonių veiklos nuostoliams, kuriuos patiria įmonė, padengti, išskyrus vienkartines priemones, kurios yra nekartojamos ir negali būti pakartotinai taikomos tai pačiai įmonei ir kurios teikiamos tik siekiant duoti laiko ilgalaikiams sprendimams priimti ir išvengti aštrių socialinių problemų; d) yra tiesiogiai atleidžiama nuo skolos, t. y. atleidžiama nuo skolos valstybei, ir teikiamos dotacijos, skirtos padengti skolos apmokėjimą [16]. 6.2. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies nuostatų, jeigu subsidijuojanti valstybė narė įrodo, kad ginčijama subsidija nesukėlė jokio poveikio pagal šio straipsnio 3 dalį, tai nelaikoma rimta žala. 6.3. Didelė žala, kaip apibūdinta 5 straipsnio c punkte, gali būti nustatoma visais tais atvejais, kai yra vienas ar keli toliau išdėstyti elementai: a) subsidijos poveikis yra trukdymas importuoti panašias kitos valstybės narės prekes į subsidijuojančios valstybės narės rinką arba tokio importo perkėlimas/nukreipimas kitur; b) subsidijos poveikis yra trukdymas eksportuoti panašias kitos valstybės narės prekes iš trečiosios šalies rinkos arba tokio eksporto perkėlimas/nukreipimas kitur; c) subsidijos poveikis yra didelis subsidijuojamos prekės kainos sumažinimas palyginti su kitos valstybės narės panašių prekių kaina toje pačioje rinkoje, arba pastebimas kainos suvaržymas, kainos kritimas ar nuostolingas išpardavimas toje pačioje rinkoje; d) subsidijos poveikis yra padidėjusi subsidijuojančios valstybės narės subsidijuojamo pirminio produkto ar prekės rinkos dalis pasaulinėje prekyboje [17] palyginti su rinkos dalies vidurkiu, kurį ta šalis turėjo ankstesniu trejų metų laikotarpiu, ir kad tas rinkos dalies didėjimas yra nuoseklus tuo laikotarpiu, kai subsidijos buvo teikiamos. 6.4. Šio straipsnio 3 dalies b punkte eksporto perkėlimas arba eksporto trukdymas yra visi atvejai, kai pagal 6 straipsnio 7 dalies nuostatas buvo įrodyta, kad įvyko atitinkamos rinkos dalies pasikeitimas nesubsidijuojamos panašios prekės nenaudai (per tam tikrą atsiskaitomąjį laikotarpį, pakankamą parodyti aiškias tiriamos prekės rinkos plėtojimosi kryptis, kuris įprastomis aplinkybėmis turėtų būti ne trumpesnis kaip vieneri metai). "Atitinkamos rinkos dalies pasikeitimas" reiškia, kad situacija yra tokia: a) subsidijuojamos prekės rinkos dalis padidėjusi; b) subsidijuojamos prekės rinkos dalis išlieka nepakitusi tomis aplinkybėmis, kuriomis, jeigu nebūtų subsidijuojama, ji būtų sumažėjusi; c) subsidijuojamos prekės rinkos dalis mažėja, tačiau lėčiau, negu būtų mažėjusi, jeigu nebūtų subsidijuojama. 6.5. Šio straipsnio 3 dalies c punkte kainos sumažinimas – tai visi atvejai, kai kainos sumažinimas įrodomas lyginant subsidijuojamos prekės kainas su nesubsidijuojamos panašios prekės, tiekiamos į tą pačią rinką, kainomis. Lyginama turi būti tuo pačiu prekybos lygiu ir naudojant palyginamą laikotarpį bei atsižvelgiant į visus veiksnius, kurie galėjo turėti įtakos kainų palyginamumui. Tačiau jeigu toks tiesioginis palyginimas yra neįmanomas, kainų sumažinimas gali būti įrodomas remiantis vidutinėmis eksporto vienetų kainomis. 6.6. Kiekviena valstybė narė, kurios rinkai įtariama padaryta žala, pagal V priedo 3 dalies nuostatas turi pateikti ginčo, kilusio pagal 7 straipsnį, šalims ir kolegijai, įsteigtai pagal 7 straipsnio 4 dalį, visą atitinkamą informaciją, kuri gali būti gauta, apie ginčo šalių rinkos dalies pasikeitimą, taip pat apie tiriamųjų prekių kainas. 6.7. Perkėlimas ar trukdymas nereiškia, kad padaryta didelė žala, apibūdinta šio straipsnio 3 dalyje, jeigu tam tikru laikotarpiu susiklosto kuri nors iš šių aplinkybių [18]: a) panašios prekės eksporto iš besiskundžiančios valstybės narės ar importo iš besiskundžiančios valstybės narės į trečiosios šalies rinką draudimas ar apribojimas; b) importuojančios Vyriausybės, turinčios prekybos monopolį ar valstybinę prekybą tiriamąja preke, sprendimas perkelti ne komerciniais tikslais importą iš besiskundžiančios valstybės narės į kitą šalį ar šalis; c) stichinės nelaimės, streikai, transporto sutrikimai bei kitos force majeure aplinkybės, darančios esminį poveikį prekės, kurią galima eksportuoti iš besiskundžiančios valstybės narės, gamybai, kokybei, kiekybei ar kainoms; d) susitarimų, apribojančių eksportą iš besiskundžiančios valstybės narės, egzistavimas; e) savanoriškas tiriamosios prekės eksporto iš besiskundžiančios valstybės narės sumažinimas (be kita ko įskaitant padėtį, kai besiskundžiančios valstybės narės įmonės savarankiškai perkelia šios prekės eksportą į naujas rinkas); f) standartų ir kitų reglamentuojančių normų neatitikimas importuojančioje šalyje. 6.8. Jeigu nėra šio straipsnio 7 dalyje nurodytų aplinkybių, didelės žalos darymo faktas turi būti nustatomas kolegijai pateiktos arba jos pačios gautos informacijos pagrindu, įskaitant ir informaciją, pateiktą pagal V priedo nuostatas. 6.9. Šis straipsnis netaikomas subsidijoms, teikiamoms žemės ūkio produktams pagal Sutarties dėl žemės ūkio 13 straipsnį. 7 straipsnis Teisės gynimo būdai 7.1. Išskyrus atvejus, numatytus Sutarties dėl žemės ūkio 13 straipsnyje, jeigu kuri nors valstybė narė turi pagrindo manyti, kad kitos valstybės narės teikiamos ar naudojamos subsidijos, minimos 1 straipsnyje, daro žalą jos vietinei pramonei, lemia nuolaidų ar įsipareigojimų panaikinimą ar sumažinimą ar daro didelę žalą, tokia valstybė narė gali prašyti konsultacijų su ta kita valstybe nare. 7.2. Prie prašymo konsultuotis pridedamas pareiškimas dėl turimų įrodymų, liudijančių a) tiriamosios subsidijos egzistavimo faktą bei jos pobūdį ir b) žalą, padarytą vietinei pramonei arba nuolaidų ar įsipareigojimų panaikinimą ar sumažinimą, arba didelę žalą [19], padarytą konsultacijų prašančios valstybės narės interesams. 7.3. Gavusi prašymą konsultuotis pagal šio straipsnio 1 dalį, valstybė narė, įtariama teikianti ar naudojanti tiriamąsias subsidijas, kuo skubiau pradeda konsultuotis. Konsultacijų tikslas yra išsiaiškinti susiklosčiusios situacijos faktus ir surasti abipusiškai priimtiną sprendimą. 7.4. Jeigu konsultuojantis per 60 dienų [20] nepriimamas abi šalis tenkinantis sprendimas, bet kuri valstybė narė, esanti tokių konsultacijų šalimi, gali pateikti svarstomą atvejį DSB, kad būtų sudaryta kolegija, nebent DSB konsensusu nusprendžia kolegijos nesudaryti. Kolegijos sudėtis ir jos kompetencija turi būti nustatomos per 15 dienų nuo jos sudarymo dienos. 7.5. Kolegija susipažįsta su svarstomu atveju ir pateikia galutinę ataskaitą ginčo šalims. Ataskaita turi būti išplatinama visoms valstybėms narėms per 120 dienų nuo kolegijos sudarymo ir jos kompetencijos nustatymo dienos. 7.6. Per 30 dienų nuo kolegijos ataskaitos išplatinimo visoms valstybėms narėms ataskaita turi patvirtinti DSB [21], nebent kuri nors iš ginčo šalių oficialiai praneša DSB apie savo sprendimą pateikti apeliaciją arba DSB konsensusu nusprendžia ataskaitos netvirtinti. 7.7. Jeigu dėl kolegijos ataskaitos yra pateikiama apeliacija, Apeliacinis komitetas priima sprendimą per 60 dienų nuo tos dienos, kai ginčo šalis oficialiai praneša apie savo ketinimą apeliuoti. Jeigu Apeliacinis komitetas mano negalėsiąs pateikti savo ataskaitos per 60 dienų, jis raštu informuoja DSB apie tokio delsimo priežastis ir apytiksliai nurodo, kada ataskaita bus pateikta. Jokiu būdu procesas negali trukti ilgiau kaip 90 dienų. Ataskaitą dėl apeliacijos tvirtina DSB ir besąlygiškai priima ginčo šalys, jeigu per 20 dienų nuo ataskaitos įteikimo valstybėms narėms DSB konsensuso būdu nenusprendžia ataskaitos netvirtinti [22]. 7.8. Jeigu patvirtinama kolegijos arba Apeliacinio komiteto ataskaita, kurioje nustatyta, kad tam tikros subsidijos yra sukėlusios neigiamą poveikį kitos valstybės narės interesams, kaip apibūdinta 5 straipsnyje, tokią subsidiją teikianti arba ją naudojanti valstybė narė imasi atitinkamų priemonių tam neigiamam poveikiui pašalinti arba nutraukia subsidijos teikimą. 7.9. Tais atvejais, kai valstybė narė per šešis mėnesius nuo tos dienos, kai DSB patvirtina kolegijos ataskaitą arba Apeliacinio komiteto ataskaitą, nesiima atitinkamų priemonių neigiamam subsidijos poveikiui pašalinti ir nenutraukia subsidijos teikimo, ir jeigu nesusitariama dėl kompensacijos, DSB, jeigu konsensuso būdu nenusprendžiama prašymą atmesti, besiskundžiančiai valstybei narei suteikia teisę imtis kontrpriemonių, atitinkančių nustatyto neigiamo poveikio pobūdį ir dydį. 7.10. Tuo atveju, kai ginčo šalis prašo arbitražo, kaip numatyta Susitarimo dėl ginčų sprendimo 22 straipsnio 6 dalyje, arbitras nustato, ar kontrpriemonės atitinka nustatyto neigiamo poveikio pobūdį ir dydį. IV DALIS NEKOMPENSUOTINOS SUBSIDIJOS 8 straipsnis Nekompensuotinų subsidijų nustatymas 8.1. Šios subsidijos laikomos nekompensuotinomis [23]: a) subsidijos, kurios pagal 2 straipsnio apibrėžimą nėra specifinės; b) subsidijos, kurios pagal 2 straipsnio apibrėžimą yra specifinės, tačiau atitinka visas sąlygas, nustatytas toliau išdėstytuose šio straipsnio 2 dalies a, b ar c punktuose. 8.2. Nepaisant III ir V dalių nuostatų, šios subsidijos laikomos nekompensuotinomis: a) parama mokslo tiriamajai veiklai, kurią atlieka įmonės arba aukštojo mokslo ar tyrimo įstaigos pagal sutartimis su įmonėmis, jeigu: [24] [25] [26] ši parama padengia [27] ne daugiau kaip 75 procentus pramoninių tyrimų [28] išlaidų ar 50 procentų ikikonkurencinės plėtros [29] [30] išlaidų; ir yra skirta padengti tik: i) personalo (mokslininkų, techninių ar aptarnaujančių darbuotojų, dirbančių tik mokslo tiriamojoje veikloje) išlaidas; ii) instrumentų, įrengimų, žemės ir pastatų, nuolatos naudojamų tik mokslo tiriamojoje veikloje (išskyrus kai jie naudojami komerciniais pagrindais), išlaidas; iii) konsultacijų ir joms lygiaverčių paslaugų, susijusių tik mokslo tiriamąja veikla, įskaitant tyrimų, techninių žinių, patentų pirkimą ir pan., išlaidas; iv) pridėtinėms išlaidoms, papildomai susidariusioms dėl mokslo tiriamosios veiklos; v) kitoms einamosioms išlaidoms (žaliavoms įsigyti ir pan.), tiesiogiai susidariusioms dėl mokslo tiriamosios veiklos. b) parama valstybės narės teritorijoje esantiems regionams, kurių ekonomikos padėtis nepalanki, suteikiama pagal bendrą regioninės plėtros sistemą [31], kuri yra nespecifinė (kaip apibūdinta 2 straipsnyje) tokią paramą galintiems gauti regionams, jei tenkinamos sąlygos, kad: i) kiekvienas regionas, kurio ekonomikos padėtis nepalanki, turi būti tiksliai apibrėžtas vientisas geografinis rajonas, kurio ekonominis ir administracinis identiškumas gali būti nustatytas; ii) regiono ekonomikos padėtis yra nepalanki vertinant pagal neutralius ir objektyvius kriterijus [32], rodančius, kad regiono sunkumai atsiranda ne dėl trumpalaikių aplinkybių; šie kriterijai turi būti aiškūs iš įstatymų, kitų teisės aktų ar kitų oficialių dokumentų kad juos būtų galima patikrinti; iii) ekonomikos plėtros įvertinimo kriterijai turi atspindėti bent vieną iš šių rodiklių: - vidutinės vieno gyventojo ar namų ūkio pajamos arba BVP dalis, tenkanti vienam gyventojui, turi būti ne didesni kaip 85 procentai aptariamosios teritorijos šių rodiklių vidurkio, - nedarbo lygis turi sudaryti ne mažiau kaip 110 procentų aptariamosios teritorijos šio rodiklio vidurkio, skaičiuojamų per trejų metų laikotarpį; tačiau šie rodikliai gali būti sudėtiniai bei gali apimti ir kitus veiksnius; c) parama, teikiama modernizuoti eksploatuojamus įrenginius [33] , kad šie atitiktų įstatymų ir (arba) kitų teisės aktų nustatytus naujus aplinkos apsaugos reikalavimus, numatančius įmonėms griežtesnius apribojimus ir finansinius įpareigojimus, jei tenkinamos sąlygos, kad parama: i) yra vienkartinė priemonė; ii) ne didesnė kaip 20 procentų visų modernizavimo išlaidų; iii) nepadengia subsidijuotomis investicijomis įsigyto turto pakeitimo ir eksploatavimo išlaidų, kurias privalo visiškai padengti pačios įmonės; iv) yra tiesiogiai susijusi su įmonės planuojamu taršos bei žalos aplinkai sumažinimu ir jam proporcingos bei nepanaudotos gamybos išlaidoms sumažinti; v) ją gali gauti visos įmonės, kurios gali įdiegti naujus įrenginius ir (arba) naujus gamybos procesus. 8.3. Apie subsidijų programos, kuriai taikomos šio straipsnio 2 dalies nuostatos, įgyvendinimą turi būti iš anksto pranešama Komitetui pagal VII dalies nuostatas. Bet koks pranešimas turi būti pakankamai tikslus, kad valstybės narės galėtų įvertinti, ar ta programa atitinka sąlygas ir kriterijus, nustatytus tokioms programoms atitinkamose šio straipsnio 2 dalies nuostatose. Valstybės narės taip pat kasmet pateikia Komitetui naujausius tokius pranešimus, ypač pateikdamos visus kiekvienos programos išlaidų duomenis ir visus programos pakeitimus. Kitos valstybės narės turi teisę prašyti informacijos apie atskirus notifikuotosios programos subsidijavimo atvejus [34]. 8.4. Valstybės narės prašymu sekretoriatas išnagrinėja pranešimą, pateiktą pagal šio straipsnio 3 dalies nuostatas ir, jeigu reikia, gali reikalauti, kad subsidijuojanti valstybė narė pateiktų papildomos informacijos apie nagrinėjamą notifikuotąją programą. Sekretoriatas savo išvadas pateikia Komitetui. Komitetas, gavęs prašymą, skubiai susipažįsta su sekretoriato išvadomis (arba, jeigu sekretoriato nebuvo prašyta išnagrinėti, – susipažįsta su pačiu pranešimu) siekdamas nustatyti, ar nebuvo nesutikimo šio straipsnio 2 dalyje išdėstytoms sąlygoms ir kriterijams. Šia straipsnio dalimi nustatyta procedūra turi būti atlikta vėliausiai pirmajame eiliniame komiteto susirinkime, vykstančiame, kai gaunamas pranešimas apie subsidijų programą, su sąlyga, kad tarp tokio pranešimo ir eilinio Komiteto susirinkimo praeitų mažiausiai du mėnesiai. Šioje straipsnio dalyje aprašyta nagrinėjimo tvarka, esant prašymui, taip pat yra taikoma esminiams programos pakeitimams, apie kuriuos buvo pranešta kasmetiniame naujausiame pranešime, nurodytame šio straipsnio 3 dalyje. 8.5. Valstybės narės prašymu Komitetui priėmus šio straipsnio 4 dalyje nurodytą sprendimą arba jo nepriėmus, taip pat tam tikrais atvejais pažeidus notifikuotojoje programoje išdėstytas sąlygas, visi šie klausimai turi būti pateikti privalomam arbitražui. Arbitražas pateikia savo išvadas valstybėms narėms per 120 dienų nuo tos dienos, kai klausimas buvo perduotas arbitražui. Jeigu šiame punkte nenustatyta kitaip, Susitarimas dėl ginčų sprendimo yra taikomas arbitražo procedūrai, atliekamai pagal šią straipsnio dalį. 9 straipsnis Konsultacijos ir leistini teisės gynimo būdai 9.1. Jeigu, 8 straipsnio 2 dalyje minėtos programos įgyvendinimo metu, nepaisant to, kad programa atitinka toje straipsnio dalyje išdėstytus kriterijus, valstybė narė turi pagrindo manyti, kad ši programa sukėlė tokį didelį neigiamą poveikį tos valstybės narės vietinei pramonei, kad padarinius būtų sunku ištaisyti, ta valstybė narė gali prašyti konsultacijų su valstybe nare, kuri teikia ar naudoja tokias subsidijas. 9.2. Prašant konsultacijų, numatytų šio straipsnio 1 dalyje, valstybė narė, teikianti ar naudojanti tiriamąją subsidijų programą, kuo greičiau pradeda tokias konsultacijas. Konsultacijų tikslas yra išsiaiškinti faktinę situaciją ir surasti abipusiškai priimtiną sprendimą. 9.3. Jeigu konsultacijų, rengiamų pagal šio straipsnio 2 dalį, metu nepasiekiama jokio abipusiškai priimtino sprendimo, konsultacijų prašanti valstybė narė per 60 dienų nuo prašymo pateikimo dienos svarstomą klausimą gali perduoti Komitetui. 9.4. Kai klausimas perduodamas Komitetui, Komitetas nedelsdamas susipažįsta su pateiktais faktais ir su poveikiu, minėtu šio straipsnio 1 dalyje, susijusiais įrodymais. Jeigu komitetas nustato, kad toks poveikis iš tikrųjų daromas, jis gali rekomenduoti subsidijuojančiai valstybei narei pakeisti tą programą taip, kad poveikis būtų pašalintas. Komitetas pateikia savo išvadas per 120 dienų nuo dienos, kai klausimas pagal šio straipsnio 3 dalį perduodamas jam. Jeigu rekomendacija neįvykdoma per šešis mėnesius, Komitetas konsultacijų prašiusiai valstybei narei suteikia teisę imtis atitinkamų kontrpriemonių, atitinkančių nustatyto daromo poveikio pobūdį ir dydį. V DALIS KOMPENSACINĖS PRIEMONĖS 10 straipsnis GATT 1994 VI straipsnio taikymas [35] Valstybės narės imasi visų reikiamų priemonių, kad užtikrintų, jog kompensacinio muito [36] įvedimas bet kurios valstybės narės teritorijos bet kuriai prekei, importuotai į kitos valstybės narės teritoriją, atitinka GATT 1994 VI straipsnio nuostatas ir šios Sutarties sąlygas. Kompensaciniai muitai gali būti įvesti tik atlikus tyrimą, kuris buvo inicijuotas [37] ir atliktas pagal šios Sutarties ir Sutarties dėl žemės ūkio nuostatas. 11 straipsnis Tyrimo inicijavimas ir paskesnis tyrimas 11.1. Išskyrus atvejus, numatytus šio straipsnio 6 dalyje, tyrimas, siekiant nustatyti kiekvienos tariamos subsidijos egzistavimo faktą, jos dydį ir poveikį, turi būti pradedamas gavus vietinės pramonės arba jos vardu pateiktą prašymą raštu. 11.2. Prašyme, pateikiamame pagal šio straipsnio 1 dalį, turi būti pakankamai įrodymų apie: a) subsidijos egzistavimą ir, jeigu įmanoma, jos dydį, b) daromą žalą, apibūdintą GATT 1994 VI straipsnyje, kaip ji yra aiškinama šioje Sutartyje, ir c) priežastinį ryšį tarp subsidijuojamo importo ir tariamos žalos darymo. Paprastas tvirtinimas, neparemtas tinkamais įrodymais, negali būti laikomas pakankamu, kad atitiktų šios straipsnio dalies reikalavimus. Prašyme turi būti ši informacija, kiek ji atitinkamai prieinama prašymo pateikėjui: i) prašymo pateikėjo identiškumas ir prašymo pateikėjo panašios prekės vietinės gamybos apimtis ir vertė. Kai prašymas pateikiamas vietinės pramonės vardu, prašyme nurodoma pramonės šaka, kurios vardu pateikiamas prašymas, taip pat nurodomi visi žinomi vietiniai panašių prekių gamintojai (arba panašių prekių vietinių gamintojų asociacijos) ir, kiek įmanoma, panašių prekių vietinės gamybos, priklausančios tiems gamintojams, apimtis ir vertė; ii) prekės, įtariamos esant subsidijuojama, smulkus aprašymas, jos kilmės šalies ar šią prekę eksportuojančių šalių pavadinimai; visi žinomi eksportuotojai arba užsienio gamintojai ir žinomų asmenų, importuojančių šią prekę, sąrašas; iii) duomenys, reikalingi įrodyti prekės subsidijavimo faktą, subsidijos dydį ir pobūdį; iv) tariamos žalos, kurią vietinei pramonei padarė subsidijuojamas importas per subsidijų poveikį, įrodymai; į šiuos įrodymus įeina informacija apie įtariamo esant subsidijuotu prekių importo apimties pasikeitimus, to importo įtaką panašių prekių kainoms vidaus rinkoje bei apie iš to išplaukiantį to importo poveikį vietinei pramonei; tokia informacija turi būti pateikta naudojant atitinkamus veiksnius ir rodiklius, kurie parodytų vietinės pramonės padėtį, tokius kaip išvardytieji 15 straipsnio 2 ir 4 dalyse. 11.3. Tiriančios institucijos patikrina, ar prašyme pateikti įrodymai tikslūs ir ar jų pakanka, kad nustatytų, ar tų įrodymų pagrindu galima pradėti tyrimą. 11.4. Tyrimas pagal šio straipsnio 1 dalį neturi būti pradėtas, jeigu tiriančios institucijos, ištyrusios vietinių panašios prekės gamintojų prašyme išreikšto pritarimo ar nepritarimo [38] mastą, nenustato, kad prašymas pateiktas vietinės pramonės arba jos vardu [39]. Pareiškimas laikomas pateiktu "vietinės pramonės arba jos vardu", jeigu jam pritaria tie vietiniai gamintojai, kurių bendra panašios prekės gamybos apimtis sudaro daugiau nei 50 procentų panašios prekės visos gamybos apimties, pagamintos tų vietinių gamintojų, kurie išreiškė pritarimą ar nepritarimą prašymui. Tačiau tyrimas nepradedamas, jeigu vietiniai gamintojai, išreiškę savo pritarimą prašymui, sudaro mažiau kaip 25 procentus panašios prekės, pagamintos vietinių gamintojų, visos gamybos apimties. 11.5. Tiriančios institucijos vengia skelbti, kad gavo prašymą pradėti tyrimą, jeigu sprendimas pradėti tyrimą nepriimtas. 11.6. Jeigu, esant išskirtinėms aplinkybėms, tiriančios institucijos nusprendžia pradėti tyrimą, nors nėra gavusios vietinės pramonės arba jos vardu parengto raštiško prašymo pradėti tokį tyrimą, jos gali pradėti tyrimą tik tokiu atveju, jeigu turi pakankamai įrodymų apie subsidijavimo faktą, žalą ir priežastinį ryšį, kaip yra aprašyta šio straipsnio 2 dalyje, kad iniciatyva pradėti tokį tyrimą būtų pateisinta. 11.7. Subsidijos egzistavimo ir žalos darymo įrodymai nagrinėjami tuo pačiu metu a) priimant sprendimą pradėti tyrimą ar ne, ir b) po to tyrimo metu, pradedant ne vėliau kaip anksčiausią dieną, kurią, laikantis šios Sutarties nuostatų, gali būti taikomos laikinosios priemonės. 11.8. Tais atvejais, kai prekės nėra importuojamos tiesiai iš tos prekės kilmės šalies, o yra eksportuojamos į importuojančią valstybę narę iš tarpinės šalies, visos šios Sutarties nuostatos turi būti taikomos ir sandoris ar sandoriai pagal šią Sutartį turi būti laikomi vykstančiais tarp kilmės šalies ir importuojančios valstybės narės. 11.9. Prašymas pagal šio straipsnio 1 dalį yra atmetamas ir tyrimas tuoj pat nutraukiamas, kai tik tiriančios institucijos įtikinamos, kad nėra pakankamai subsidijavimo arba padarytos žalos įrodymų bylos tyrimui pateisinti. Tyrimas yra nedelsiant nutraukiamas tais atvejais, kai subsidijos dydis yra de minimis arba kai subsidijuojamo importo, faktinio ar potencialaus, apimtis ar jo padaryta žala yra nedidelė. Šioje straipsnio dalyje subsidijos dydis yra laikomas de minimis, jeigu subsidija sudaro mažiau kaip 1 procentą ad valorem vertės. 11.10. Dėl tyrimo neturi būti stabdomos muitinio tikrinimo procedūros. 11.11. Tyrimas, išskyrus ypatingas aplinkybes, yra pabaigiamas per vienerius metus, ir jokiu būdu tyrimas negali tęstis ilgiau kaip 18 mėnesių nuo jo pradžios. 12 straipsnis Įrodymai 12.1. Suinteresuotoms valstybėms narėms ir visoms šalims, suinteresuotoms kompensacinių priemonių tyrimu, turi būti suteikiama informacija, kurios reikalauja tiriančios institucijos, ir sudaromos visos sąlygos raštu pateikti visus įrodymus, kurie, tų šalių nuomone, yra susiję su tuo tyrimu. 12.1.1. Klausimynus, naudojamus tiriant kompensacines priemones, gavusiems eksportuotojams, užsienio gamintojams ar suinteresuotoms valstybėms narėms turi būti skirta ne mažiau kaip 30 dienų atsakymams pateikti [40]. Kiekvienas prašymas pratęsti 30 dienų laikotarpį yra atidžiai išnagrinėjamas ir, esant akivaizdžiam pagrindui, laikotarpis yra pratęsiamas, jei tik įmanoma. 12.1.2. Laikantis reikalavimo saugoti konfidencialią informaciją, su vienos suinteresuotos valstybės narės ar kitų suinteresuotų tyrime dalyvaujančių šalių raštu pateiktais įrodymais turi būti nedelsiant supažindinamos kitos suinteresuotos valstybės narės arba kitos suinteresuotos tyrime dalyvaujančios šalys. 12.1.3. Kai tik pradedamas tyrimas, tiriančios institucijos pateikia visiems žinomiems eksportuotojams [41] ir eksportuojančios valstybės narės institucijoms visą raštiško prašymo tekstą, gautą pagal 11 straipsnio 1 dalį, bei pasirūpina, kad su juo prireikus galėtų susipažinti kitos suinteresuotos ir tyrime dalyvaujančios šalys. Pakankamai dėmesio turi būti skiriama konfidencialios informacijos apsaugai, kaip numatyta šio straipsnio 4 dalyje. 12.2. Suinteresuotos valstybės narės ir suinteresuotos šalys taip pat turi teisę pateisinamomis aplinkybėmis pateikti informaciją žodžiu. Kai tokia informacija pateikiama žodžiu, iš suinteresuotų valstybių narių ir suinteresuotų šalių taip pat reikalaujama pateikti šią informaciją raštu. Visi tyrimą atliekančių institucijų sprendimai gali būti priimami tik tokios informacijos ir argumentų pagrindu, kurie buvo pateikti tos institucijos raštiškuose dokumentuose ir su kuriais galėjo susipažinti suinteresuotos valstybės narės ir suinteresuotos šalys, dalyvaujančios tyrime, tinkamai atsižvelgiant į reikalavimą saugoti konfidencialią informaciją. 12.3. Institucijos, kai yra tikslinga, visoms suinteresuotoms valstybėms narėms ir suinteresuotoms šalims laiku sudaro sąlygas susipažinti su visa informacija, kuri yra susijusi su jų pristatomais atvejais ir kuri nėra konfidenciali pagal šio straipsnio 4 dalies apibrėžimą, o tos informacijos pagrindu tiriančios institucijos atlieka kompensacinio muito tyrimą ir pasiruošia pristatymui. 12.4. Visą konfidencialaus pobūdžio informaciją (pvz., jeigu tokios informacijos atskleidimas suteiktų konkurencinį pranašumą konkurentui arba jos atskleidimas padarytų didelį neigiamą poveikį asmeniui, suteikusiam tokią informaciją, arba asmeniui, iš kurio informacijos pateikėjas gavo informaciją) arba informaciją, kurią šalys pateikia tyrimui konfidencialiai, tiriančios institucijos, jei pateiktas svarbus motyvas, turi laikyti konfidencialia. Tokia informacija negali būti atskleidžiama be ją pateikusios šalies specialaus leidimo [42]. 12.4.1. Tiriančios institucijos reikalauja, kad suinteresuotos valstybės narės ar suinteresuotos šalys, pateikiančios konfidencialią informaciją, pateiktų ir tos informacijos nekonfidencialias santraukas. Santraukos turi būti pakankamai išsamios, kad leistų aiškiai suvokti pateiktos konfidencialios informacijos esmę. Išskirtiniais atvejais tokios valstybės narės ar suinteresuotos šalys gali nurodyti, kad neįmanoma pateikti tokios informacijos santraukos. Tokiais išskirtiniais atvejais turi būti pateikiamas dokumentas, dėl kokių priežasčių neįmanoma pateikti santraukos. 12.4.2. Jeigu tiriančios institucijos nustato, kad prašymas išlaikyti konfidencialumą yra nepagrįstas ir jeigu informacijos pateikėjas nesutinka, kad informacija būtų viešai atskleista, arba nesutinka pateikti apibendrintos informacijos ar jos santraukos, institucijos gali neatsižvelgti į tą informaciją, jeigu kitais šaltiniais nėra pakankamai įrodoma, kad informacija yra teisinga [43]. 12.5. Išskyrus atvejus, numatytus šio straipsnio 7 dalyje, tiriančios institucijos tyrimo metu turi įsitikinti suinteresuotų valstybių narių ir kitų suinteresuotų šalių pateiktos informacijos, kurios pagrindu daromos išvados, tikslumu. 12.6. Tiriančios institucijos gali atlikti tyrimą kitos valstybės narės teritorijoje, jei yra reikalaujama, su sąlyga, kad institucijos laiku apie tai praneštų tai valstybei narei, dėl kurios vyksta tyrimas, ir kad toji valstybė narė neprieštarautų tyrimui. Be to, tiriančios institucijos gali atlikti tyrimą įmonės patalpose ir gali susipažinti su įmonės dokumentais, jeigu a) įmonė su tuo sutinka ir b) tai valstybei narei apie tai yra pranešta ir ji neprieštarauja. VI priede išdėstyta tvarka yra taikoma tyrimui, atliekamam įmonės patalpose. Laikantis reikalavimo saugoti konfidencialią informaciją, tiriančios institucijos leidžia susipažinti su tokio tyrimo rezultatais – arba atskleidžia rezultatus pagal šio straipsnio 8 dalies nuostatas, – toms įmonėms, kurioms jie yra svarbūs, ir praneša apie rezultatus prašymo pateikėjams. 12.7. Tais atvejais, kai bet kuri suinteresuota valstybė narė arba suinteresuota šalis atsisako leisti susipažinti arba kitu būdu nepateikia reikalingos informacijos per atitinkamą laikotarpį arba trukdo tyrimui, preliminarūs ar galutiniai sprendimai, tiek patvir- tinantys, tiek paneigiantys, gali būti priimti turimų faktų pagrindu. 12.8. Tiriančios institucijos, prieš priimdamos galutinį sprendimą, praneša visoms suinteresuotoms valstybėms narėms ir suinteresuotoms šalims pagrindinius tiriamus faktus, kurie pagrindžia sprendimą, ar taikyti konkrečias priemones. Ta informacija pateikiama paliekant šalims pakankamai laiko apginti savo interesus. 12.9. Šioje Sutartyje "suinteresuotos šalys" – tai: i) tiriamos prekės eksportuotojas arba užsienio gamintojas ar importuotojas arba prekybos ar verslo asociacija, kurios didžioji dalis narių yra tos prekės gamintojai, eksportuotojai ar importuotojai; ii) panašios prekės gamintojas importuojančioje valstybėje narėje arba prekybos ar verslo asociacija, kurios didžioji dalis narių gamina panašias prekes importuojančios valstybės narės teritorijoje. Šis sąrašas nedraudžia valstybėms narėms įtraukti savo valstybės ir užsienio šalis, kitas, negu nurodytos pirmiau, kaip suinteresuotas šalis. 12.10. Tiriančios institucijos pramoniniams tiriamos prekės vartotojams ir, jeigu prekė parduodama mažmeniniu lygmeniu, vartotojų organizacijų atstovams sudaro sąlygas pateikti informaciją, kuri būtų susijusi su tyrimu, atliekamu dėl subsidijavimo, žalos ar priežastinio ryšio. 12.11. Tiriančios institucijos atsižvelgia į visus suinteresuotų šalių, ypač mažųjų įmonių, patiriamus sunkumus pateikiant prašomą informaciją ir teikia visą įmanomą pagalbą. 12.12. Pirmiau išdėstyta tvarka netrukdo valstybės narės tiriančioms institucijoms, laikantis šios Sutarties atitinkamų nuostatų, operatyviai pradėti tyrimą, priimti preliminarius ar galutinius sprendimus, patvirtinančius ar paneigiančius, arba taikyti laikinąsias ar galutines priemones. 13 straipsnis Konsultacijos 13.1. Kai pateikiamas prašymas pagal 11 straipsnį ir bet kuriuo atveju prieš pradedant kiekvieną tyrimą, valstybės narės, kurių prekės gali būti tiriamos, tuoj pat, kai tik įmanoma, yra kviečiamos konsultuotis siekiant išsiaiškinti padėtį dėl 11 straipsnio 2 dalyje minėtų klausimų ir surasti abipusiškai priimtiną sprendimą. 13.2. Be to, tyrimo laikotarpiu valstybėms narėms, kurių prekės yra to tyrimo objektas, yra suteikiamos motyvuotos galimybės tęsti konsultacijas siekiant išsiaiškinti faktinę padėtį ir surasti abipusiškai priimtiną sprendimą [44]. 13.3. Neprieštaraujant įsipareigojimui suteikti konsultacijų galimybę, šios nuostatos dėl konsultacijų neturi trukdyti valstybės narės tiriančioms institucijoms, laikantis šios Sutarties nuostatų, operatyviai pradėti tyrimą, priimti preliminarius arba galutinius sprendimus, patvirtinančius ar paneigiančius, arba taikyti laikinąsias ar galutines priemones. 13.4. Valstybė narė, ketinanti pradėti tyrimą ar atliekanti tokį tyrimą, gavusi prašymą, leidžia valstybei narei ar valstybėms narėms, kurių prekės yra tiriamos, susipažinti su nekonfidencialia informacija, įskaitant ir konfidencialių duomenų, kuriais buvo naudotasi pradedant ar atliekant tyrimą, nekonfidencialią santrauką. 14 straipsnis Subsidijos dydžio apskaičiavimas gaunamos naudos požiūriu V dalyje visi metodai, kuriuos taiko tiriančioji institucija apskaičiuodama gaunamą naudą, apibūdintą 1 straipsnio 1 dalyje, turi būti reglamentuoti tos valstybės narės nacionalinių įstatymų arba kitų teisės aktų, ir tų metodų taikymas kiekvienu atveju turi būti aiškus ir atitinkamai paaiškintas. Be to, visi tie metodai turi atitikti šias taisykles: a) valstybės įnašai į nuosavą kapitalą laikomi teikiančiais naudos tik tuo atveju, kai toks investavimas gali būti vertinamas kaip neatitinkantis privačių investuotojų, esančių tos valstybės narės teritorijoje, įprastos investavimo praktikos (įskaitant rizikos kapitalo suteikimą); b) valstybės suteikta paskola laikoma teikiančia naudos tik tuo atveju, kai yra skirtumas tarp to, kiek paskolą gaunanti įmonė moka už valstybės paskolą, ir kiek ta įmonė mokėtų už atitinkamą komercinę paskolą, kurią įmonė faktiškai galėtų gauti; šiuo atveju nauda yra tų dviejų dydžių skirtumas; c) valstybės suteikta paskolos garantija laikoma teikiančia naudos tik tuo atveju, kai yra skirtumas tarp sumos, kurią paskolos garantiją gaunanti įmonė moka už paskolą, kuriai valstybė suteikė garantiją, ir sumos, kurią įmonė mokėtų už atitinkamą komercinę paskolą, jei nebūtų valstybės garantijos; šiuo atveju nauda yra tų dviejų sumų skirtumas, patikslintas atsižvelgiant į visas skirtingas papildomas įmokas; d) valstybės vykdomas prekių tiekimas ar paslaugų teikimas arba prekių įsigijimas laikomas teikiančiu naudos tik tuo atveju, kai tiekiama už mažesnę nei adekvati kaina arba įsigyjama už didesnę nei adekvati kainą; kainos adekvatumas yra nustatomas įvertinant šalyje, kurioje perkama ar į kurią tiekiama, dominuojančias rinkos sąlygas už tas prekes ar paslaugas (įskaitant kainą, kokybę, naudingumą, galimybę parduoti, gabenimo ir kitas pirkimo ar pardavimo sąlygas). 15 straipsnis Žalos nustatymas [45] 15.1. Žalos nustatymas GATT 1994 VI straipsnyje yra grindžiamas patvirtinančiais įrodymais ir apima objektyvų a) subsidijuojamo importo apimties bei subsidijuojamo importo poveikio panašių prekių kainoms [46] vietinėje rinkoje tyrimą ir b) to importo poveikio vietiniams panašių prekių gamintojams tyrimą. 15.2. Nagrinėdamos subsidijuojamo importo apimtį tiriančios institucijos įvertina, ar šis importas yra labai padidėjęs (absoliučiu dydžiu arba gamybos ar suvartojimo importuojančioje valstybėje narėje apimties atžvilgiu). Nagrinėdamos subsidijuojamo importo poveikį kainoms, tiriančios institucijos įvertina, ar subsidijuotos importo prekės nebuvo parduodamos už gerokai mažesnę kainą negu importuojančios valstybės narės panašių prekių kaina, ar toks importas kitaip verčia labai mažinti kainas ar trukdo didinti kainą, kas įvyktų, jeigu nebūtų importuojama. Nei vienas, nei keli iš šių veiksnių nebūtinai gali turėti lemiamos reikšmės. 15.3. Jei kompensacinių priemonių tyrimo metu tuo pačiu nagrinėjamas prekės importas iš daugiau kaip vienos šalies, tiriančios institucijos kumuliatyvų tokio importo poveikį gali įvertinti tik tokiu atveju, jei jos nustato, kad a) subsidijų apimtis, nustatyta kaip santykis su importo iš kiekvienos šalies apimtimi, yra didesnė negu de minimis, kaip numatyta 11 straipsnio 9 dalyje, ir importo iš kiekvienos šalies apimtis nėra nedidelė, ir b) kumuliatyvaus importo poveikio įvertinimas yra priimtinas atsižvelgiant į importuotų prekių konkurencijos sąlygas bei į importuotų prekių ar panašių vietinių prekių konkurencijos sąlygas. 15.4. Subsidijuojamo importo poveikio vietinei pramonei nagrinėjimas apima visų svarbių ekonominių veiksnių ir rodiklių, susijusių su pramonės (ūkio šakos) būkle, įvertinimą, įskaitant faktinį ir galimą produkcijos apimties, realizacijos, rinkos dalies, pelno, našumo, investicijų grąžos ar pajėgumų išnaudojimo sumažėjimą; veiksnius, darančius įtakos vidaus kainoms; faktinę ir galimą neigiamą įtaką pinigų srautams, atsargoms, darbo vietoms, darbo užmokesčiui, augimui, sugebėjimui gauti kapitalo ar investicijų ir, žemės ūkio atžvilgiu, ar padidėjo našta Vyriausybės vykdomoms paramos programoms. Šis sąrašas nėra galutinis; nei vienas, nei keli minėti veiksniai nebūtinai gali turėti lemiamos reikšmės. 15.5. Turi būti įrodyta, kad subsidijuojamas importas subsidijų sukeliamu poveikiu [47] daro žalą, kaip nurodyta šioje Sutartyje. Subsidijuojamo importo ir žalos vietinei pramonei priežastinio ryšio įrodymas yra grindžiamas visų atitinkamų įrodymų, kuriuos turi tiriančios institucijos, tyrimu. Tiriančios institucijos taip pat išnagrinėja kitus nei subsidijuojamas importas žinomus veiksnius, kurie tuo pat metu darė žalą vietinei pramonei, kad būtų galima užtikrinti, jog tų kitų veiksnių nulemta žala nepriskiriama subsidijuotam importui. Veiksniai, kurie gali būti šiuo požiūriu reikšmingi, yra, be kita ko, nesubsidijuojamo tiriamų prekių importo kainos ir apimtys, paklausos sumažėjimas ar vartojimo struktūros pasikeitimas, prekybą ribojanti praktika ir vietinių ir užsienio gamintojų konkurencija, technologijos raida ir vietinės pramonės eksporto lygis bei našumas. 15.6. Subsidijuojamo importo poveikis yra vertinamas pagal santykį su panašių prekių vietine gamyba, kai prieinami duomenys leidžia išskirti tą gamybą remiantis tokiais kriterijais kaip gamybos procesas, gamintojų realizacija ir pelnas. Jeigu išskirti negalima, subsidijuojamo importo poveikis yra vertinamas nagrinėjant panašią prekę apimančios siauriausios prekių grupės, apie kurią galima gauti būtiną informaciją, gamybą. 15.7. Realios žalos grėsmės nustatymas turi būti pagrįstas faktais, o ne tik įtarimais, prielaidomis ar neaiškiomis numatomomis galimybėmis. Aplinkybių pasikeitimas, galintis sukurti tokią padėtį, kai subsidija darytų žalą, turi būti akivaizdus ir neišvengiamas. Nustatydamos realios žalos grėsmę, tiriančiosios institucijos, be kita ko, turėtų įvertinti ir tokius veiksnius, kaip: i) nagrinėjamos subsidijos ar subsidijų prigimtį ir jų galimą poveikį prekybai; ii) spartų subsidijuojamo importo į vidaus rinką augimą, rodantį, kad reikia laukti nemažo importo padidėjimo; iii) didelį eksportuotojo pajėgumą, kurį jis gali laisvai naudoti, ar neišvengiamą tokio pajėgumo padidėjimą, rodantį, kad reikia laukti nemažo subsidijuojamo eksporto į importuojančios valstybės narės rinką padidėjimo, atsižvelgiant į kitų eksporto rinkų, galinčių absorbuoti papildomą eksportą, prieinamumą; iv) ar importuojama kainomis, kurios gali priversti dideliu mastu mažinti kainas ar trukdyti didinti kainą, kuri kitu atveju didėtų ir tikriausiai padidintų papildomo importo poreikį; v) tiriamų prekių atsargas. Nė vienas iš šių veiksnių nebūtinai yra lemiamas, bet minėtų veiksnių visuma turi vesti prie išvados, kad tolesnis subsidijuotas eksportas yra neišvengiamas ir, jeigu nebus imtasi apsaugos veiksmų, bus padaryta apčiuopiama žala. 15.8. Tais atvejais, kai subsidijuojamo importo žala dar tiktai gresia, prašymas dėl kompensacinių priemonių yra svarstomas ir sprendimas priimamas itin apdairiai. 16 straipsnis Vietinės pramonės apibrėžimas 16.1. Šioje Sutartyje terminas "vietinė pramonė", išskyrus tai, kas nurodyta šio straipsnio 2 dalyje, turi būti suprantamas kaip reiškiantis panašių prekių vietinių gamintojų visumą arba tuos iš jų, kurių bendras tų prekių gamybos kiekis sudaro didžiąją visos tų prekių vietinės gamybos dalį, išskyrus atvejus, kai gamintojai yra susiję [48] su tos prekės ar panašios prekės, kuri yra įtariama esanti subsidijuota, eksportuotojais ar importuotojais iš kitų šalių arba patys yra tokios prekės importuotojai; tuomet terminas "vietinė pramonė" gali būti suprantamas kaip reiškiantis visus kitus gamintojus. 16.2. Išskirtinėmis aplinkybėmis valstybės narės teritorija nagrinėjamos prekės atžvilgiu gali būti padalinta į dvi ar daugiau konkuruojančių rinkų, ir kiekvienoje šių rinkų esantys gamintojai gali būti laikomi atskira pramonės šaka, jeigu a) tokioje rinkoje esantys gamintojai visą ar beveik visą savo prekės, kuri yra tiriama, produkciją parduoda toje rinkoje ir b) nagrinėjamos prekės gamintojai, esantys kitoje nei ši teritorijos dalyje, jokiu būdu nepatenkina toje rinkoje esančios paklausos. Tokiais atvejais, net jeigu didžiajai daliai visos vietinės pramonės žala ir nėra padaryta, gali būti nustatyta, kad žala yra daroma, su sąlyga, kad tokioje izoliuotoje rinkoje sukoncentruotas subsidijuojamas importas ir kad subsidijuojamas importas daro žalą gamintojams, gaminantiems visą ar beveik visą produkciją tokioje rinkoje. 16.3. Kai vietinė pramonė suprantama kaip tam tikro regiono gamintojai, t. y., rinkos, apibūdintos šio straipsnio 2 dalyje, kompensaciniai muitai gali būti įvesti tik toms nagrinėjamoms prekėms, kurios skiriamos galutinai suvartoti tame regione. Jeigu importuojančios valstybės narės konstitucinė teisė neleidžia tokiu pagrindu įvesti kompensacinių muitų, importuojanti valstybė narė gali be apribojimų įvesti kompensacinius muitus tik jeigu a) eksportuotojams buvo suteikta galimybė nutraukti eksportą subsidijuojamomis kainomis į atitinkamą nagrinėjamą regioną arba kitaip įsipareigoti pagal 18 straipsnį ir atitinkami įsipareigojimai šiuo atžvilgiu laiku nebuvo prisiimti ir b) tokie muitai negali būti įvesti tik tam tikrų gamintojų, aprūpinančių būtent tą regioną, prekėms. 16.4. Jeigu dvi ar daugiau šalių pagal GATT 1994 XXIV straipsnio 8 dalies a punkto nuostatas yra pasiekusios tokį integracijos lygį, kad turi bendrosios suvienytos rinkos požymius, visa tokio integruoto regiono pramonė yra laikoma vietine pramone, minima šio straipsnio 1 ir 2 dalyse. 16.5. 15 straipsnio 6 dalies nuostatos šiam straipsniui turi būti taikomos. 17 straipsnis Laikinosios priemonės 17.1. Laikinosios priemonės gali būti taikomos tiktai jeigu: a) tyrimas buvo pradėtas pagal 11 straipsnio nuostatas, apie tai buvo viešai pranešta ir suinteresuotos valstybės narės ir kitos suinteresuotos šalys turėjo adekvačias galimybes pateikti informaciją ir paaiškinimus; b) padarytos parengtinės patvirtinančios išvados, kad subsidija egzistuoja ir kad subsidijuojamas importas daro žalą vietinei pramonei; c) atitinkamos institucijos nusprendžia, kad tokios priemonės reikalingos siekiant išvengti žalos, kuri gali pasireikšti tyrimo metu. 17.2. Laikinosios priemonės gali būti taikomos laikinųjų kompensacinių muitų forma, t. y., garantuojant piniginiu užstatu ar pateikiant laidavimo dokumentą, kuriame nurodyta, jog užstatas bus sumokėtas; užstato dydis yra lygus preliminariai apskaičiuotai subsidijavimo apimčiai. 17.3. Laikinosios priemonės gali būti pradėtos taikyti ne anksčiau kaip praėjus 60 dienų nuo tyrimo pradžios. 17.4. Laikinųjų priemonių taikymas yra ribojamas kuo trumpesniu laikotarpiu, kuris negali tęstis ilgiau kaip 4 mėnesius. 17.5. Taikant laikinąsias priemones, turi būti laikomasi atitinkamų 19 straipsnio nuostatų. 18 straipsnis Įsipareigojimai 18.1. Tyrimo procesas gali [49] būti sustabdytas ar nutrauktas netaikant laikinųjų priemonių nei kompensacinių muitų, jeigu yra gaunami pakankami savanoriški įsipareigojimai, pagal kuriuos: a) eksportuojančios valstybės narės Vyriausybė sutinka panaikinti ar sumažinti subsidiją arba imtis kitų priemonių, susijusių su tos subsidijos poveikiu; arba b) eksportuotojas sutinka patikslinti savo kainas taip, kad tyrimą atliekančios institucijos įsitikintų, jog žalingas subsidijos poveikis yra pašalintas; pagal tokius įsipareigojimus kaina neturi būti padidinta daugiau negu reikia subsidijos dydžiui atsverti; pageidautina, kad kaina būtų padidinta mažiau negu subsidijos dydis, jeigu tiek padidinti pakaktų, kad būtų pašalinta žala, daroma vietinei pramonei. 18.2. Importuojančios valstybės narės tiriančios institucijos negali siūlyti pateikti įsipareigojimą ar priimti teikiamą įsipareigojimą, jei neturi preliminarių patvirtinančių duomenų apie subsidijavimą ir tokio subsidijavimo padarytą žalą bei, eksportuotojui prisiėmus įsipareigojimus, neturi eksportuojančios valstybės narės sutikimo. 18.3. Importuojančios valstybės narės tiriančios institucijos gali nepriimti siūlomo įsipareigojimo, jeigu jos laiko, kad priimti įsipareigojimą nepraktiška dėl per didelio esamų ar galimų eksportuotojų skaičiaus ar dėl bet kurių kitų priežasčių, įskaitant bendrą valstybės vykdomą politiką. Jeigu iškiltų toks atvejis ir jei tai būtų tikslinga, tiriančios institucijos praneša eksportuotojui priežastis, kuriomis remiantis buvo nuspręsta, kad įsipareigojimo priėmimas yra netinkamas, ir, kiek įmanoma, suteikia eksportuotojui galimybę pateikti savo pastabas tuo klausimu. 18.4. Jeigu įsipareigojimas yra priimamas, subsidijavimo ir žalos tyrimas vis tiek turi būti užbaigiamas, jeigu to nori eksportuojančioji valstybė narė arba jeigu taip nusprendžia importuojančioji valstybė narė. Tokiu atveju, jeigu prieinama prie subsidijavimą ar žalą paneigiančios išvados, įsipareigojimas automatiškai netenka galios, išskyrus atvejus, kai tokias išvadas nulemia priimtas įsipareigojimas. Tokiais atvejais atitinkamos institucijos gali reikalauti, kad įsipareigojimas dar būtų vykdomas atitinkamą laikotarpį ir pagal šios Sutarties nuostatas. Jeigu prieinama prie subsidijavimą ir žalą patvirtinančios išvados, įsipareigojimas toliau vykdomas laikantis jo sąlygų ir šios Sutarties nuostatų. 18.5. Įsipareigojimus dėl kainų gali siūlyti importuojančios valstybės narės institucijos, bet eksportuotojas negali būti verčiamas priimti tuos įsipareigojimus. Tas faktas, kad Vyriausybės ir eksportuotojai nesiūlo tokių įsipareigojimų ar nepriima pasiūlymo taip pasielgti, jokiu būdu neturi pakenkti šio atvejo svarstymui. Tačiau tiriančios institucijos turi teisę nuspręsti, kad žalos grėsmė gali virsti žala, jeigu importo subsidijavimas bus tęsiamas. 18.6. Importuojančios valstybės narės tiriančios institucijos gali reikalauti, kad kiekviena Vyriausybė ar eksportuotojas, kurio įsipareigojimas yra priimtas, periodiškai pateiktų informaciją apie to įsipareigojimo vykdymą ir leistų patikrinti su tuo susijusius duomenis. Jeigu įsipareigojimas pažeidžiamas, importuojančios valstybės narės institucijos gali, pagal šią Sutartį ir neprieštaraujant jos nuostatoms, imtis operatyvių veiksmų, kurie gali reikšti ir skubų laikinųjų priemonių įvedimą, pasinaudojant patikimiausia turima informacija. Tokiais atvejais pagal šią Sutartį konkretūs muitai gali būti įvesti prekėms, pateiktoms vartoti ne anksčiau kaip likus 90 dienų iki tokių laikinųjų priemonių įvedimo, išskyrus tai, kad bet koks atgalinio veikimo apmokestinimas netaikomas importui, pateiktam vartoti prieš pažeidžiant įsipareigojimą. 19 straipsnis Kompensacinių muitų įvedimas ir taikymas 19.1. Jeigu, nepaisant atitinkamų pastangų ginčą baigti konsultacijomis, valstybė narė padaro galutines išvadas dėl subsidijos egzistavimo ir dydžio, ir kad dėl subsidijos poveikio subsidijuojamas importas daro žalą, toji valstybė narė, jeigu subsidija ar subsidijos nepanaikinamos, pagal šio straipsnio nuostatas gali įvesti kompensacinį muitą. 19.2. Tais atvejais, kai visi reikalavimai, lemiantys kompensacinio muito įvedimą, yra įvykdomi, sprendimas įvesti kompensacinį muitą ar ne, taip pat sprendimas, ar įvedamo kompensacinio muito dydis turi prilygti visam subsidijos dydžiui, ar būti mažesnis, yra sprendimai, kuriuos priima importuojančios valstybės narės institucijos. Pageidautina, kad įvesti muitą būtų leidžiama visų valstybių narių teritorijose ir kad muitas būtų mažesnis už visą subsidijos dydį, jeigu tokio mažesnio muito pakaktų pašalinti vietinei pramonei padarytą žalą, ir kad būtų nustatyta tvarka, kuri leistų atitinkamoms institucijoms tinkamai atsižvelgti į vietos suinteresuotų šalių [50], kurių interesams įvedus kompensacinius muitus gali būti pakenkta, pareiškimus. 19.3. Kai kuriai nors prekei įvedamas kompensacinis muitas, kiekvienu atveju toks muitas turi būti įvedamas atitinkamo dydžio ir nediskriminaciniu pagrindu tokių prekių importui iš visų šaltinių, kur buvo nustatyta, kad subsidijos teikiamos ir kad jos daro žalą, išskyrus importą iš tokių šaltinių, kur buvo atsisakyta tiriamųjų subsidijų arba iš kurių buvo priimti įsipareigojimai pagal šios Sutarties sąlygas. Kiekvienas eksportuotojas, kurio eksportui yra galutinai nustatytas kompensacinis muitas, tačiau kuris nebuvo faktiškai ištirtas dėl kitų priežasčių nei atsisakymas bendradarbiauti, turi teisę į operatyvų patikrinimą, kad tiriančios institucijos skubiai nustatytų individualų kompensacinio muito tarifą tam eksportuotojui. 19.4. Jokiai importuojamai prekei neįvedamas [51] kompensacinis muitas, didesnis negu egzistuojanti subsidija, apskaičiuojama pagal subsidijos dydį subsidijuojamos ir eksportuojamos prekės vienetui. 20 straipsnis Atgalinis veikimas 20.1. Laikinosios priemonės ir kompensaciniai muitai yra taikomi tik toms prekėms, kurios pradedamos vartoti įsigaliojus sprendimui, priimtam atitinkamai pagal 17 straipsnio 1 dalį ir 19 straipsnio 1 dalį, atsižvelgiant į šiame straipsnyje nustatytas išimtis. 20.2. Jei nustatoma, kad žala yra padaryta (t. y., ne žalos grėsmė ar kliūtis vietinės pramonės kūrimuisi) arba nustatoma, kad, netaikant laikinųjų priemonių, žala faktiškai būtų buvusi padaryta, nes subsidijuojamo importo poveikis sudarytų sąlygas žalai, kompensaciniai muitai gali būti įvesti atgaline tvarka tam laikotarpiui, kuriuo buvo taikomos laikinosios priemonės, jeigu jos apskritai buvo taikomos. 20.3. Jeigu nustatytas kompensacinis muitas yra didesnis negu suma, garantuojama piniginiu užstatu ar pateikiamu laidavimo dokumentu, kuriame nurodyta, jog jis bus sumokėtas, neturi būti reikalaujama padengti skirtumą. Jeigu nustatytas kompensacinis muitas yra mažesnis, negu garantuojama piniginiu užstatu ar pateikiamu laidavimo dokumentu, kuriame nurodyta, jog jis bus sumokėtas, skirtumas turi būti kompensuojamas, o laidavimo dokumentas skubiai anuliuojamas. 20.4. Išskyrus atvejus, nurodytus šio straipsnio 2 dalyje, kai nustatoma, kad gali būti padaryta žala ar kad yra esminė kliūtis (bet žala dar nepadaryta), nustatytas kompensacinis muitas gali būti įvestas tik nuo tos dienos, kai buvo nustatyta, kad žala gali būti padaryta ar kad yra esminė kliūtis, o bet koks piniginis užstatas, duotas laikinųjų priemonių taikymo laikotarpiu, yra grąžinamas, o bet kokie laidavimo dokumentai skubiai anuliuojami. 20.5. Kai galutinės išvados dėl subsidijos egzistavimo, žalos ir priežastinio ryšio yra neigiamos, bet koks piniginis užstatas, duotas laikinųjų priemonių taikymo laikotarpiu, yra grąžinamas, o bet kokie laidavimo dokumentai skubiai anuliuojami. 20.6. Kritinėmis aplinkybėmis, tiriančioms institucijoms nustačius, kad tiriamosios subsidijuotos prekės padarė sunkiai ištaisomą žalą dėl masinio tos subsidijuojamos prekės importo per santykinai trumpą laikotarpį, ar dėl tos prekės subsidijavimo prieštaraujant GATT 1994 ir šios Sutarties nuostatoms, ir kai manoma, kad reikia išvengti tokios žalos pasikartojimo, galima apmokestinti tas importuotas prekes kompensaciniais muitais atgaline data, o konkretūs nustatyti kompensaciniai muitai gali būti įvesti importui, kuris pradėtas vartoti ne anksčiau kaip prieš 90 dienų iki laikinųjų priemonių taikymo pradžios. 21 straipsnis Kompensacinių muitų ir įsipareigojimų trukmė ir peržiūra 21.1. Kompensacinis muitas taikomas tik tol, kol jis būtinas subsidijai, kuri daro žalą, atsverti. 21.2. Ar reikia toliau taikyti muitą, kur tai pateisinama, tiriančios institucijos atlieka peržiūrą savo iniciatyva arba, jeigu nuo nustatyto kompensacinio muito įvedimo jau yra praėjęs atitinkamas laiko tarpas, bet kurios suinteresuotos šalies prašymu, kai ši pateikia patvirtinančią informaciją, pagrindžiančią, kad peržiūrą reikia atlikti. Suinteresuotos šalys turi teisę prašyti, kad tiriančios institucijos išnagrinėtų, ar reikia toliau taikyti muitą, kad subsidijavimas būtų kompensuotas, ir ar žala galėtų būti daroma toliau ar daroma pakartotinai, jeigu muitas būtų panaikintas ar pakeistas, arba ir viena, ir kita. Jeigu, atlikus peržiūrą pagal šią straipsnio dalį, tiriančios institucijos nustato, kad kompensacinio muito taikymas daugiau nebepateisinamas, jis turi būti nedelsiant nutraukiamas. 21.3. Nepaisant šio straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatų, bet kurio nustatyto kompensacinio muito taikymas yra nutraukiamas ne vėliau kaip po penkerių metų nuo jo taikymo pradžios (arba nuo paskutinės jo peržiūros, atliktos pagal šio straipsnio 2 dalį, dienos, jeigu ta peržiūra apėmė ir subsidijavimą, ir žalą, arba atliktos pagal šią straipsnio dalį), jeigu institucija atlikusi peržiūrą anksčiau savo iniciatyva arba remdamasi tinkamai motyvuotu prašymu, pateiktu vietinės pramonės arba jos vardu, arba pateiktu likus atitinkamam laiko tarpui iki tos dienos, nenustato, kad nustojus taikyti muitą subsidija vėl gali būti teikiama, toliau daroma žala ar daroma pakartotinai [52]. Muitas gali likti galioti kol bus padarytos tokios peržiūros išvados. 21.4. 12 straipsnio nuostatos dėl įrodymų ir tvarkos yra taikomos visoms peržiūroms, atliekamoms pagal šį straipsnį. Kiekviena tokia peržiūra turi būti atliekama greitai ir paprastai užbaigiama per 12 mėnesių nuo peržiūros pradžios. 21.5. Šio straipsnio nuostatos galioja mutatis mutandis įsipareigojimams, prisiimtiems pagal 18 straipsnį. 22 straipsnis Sprendimų aiškinimas ir viešas skelbimas 22.1. Kai tiriančioms institucijoms atrodo, jog pakanka įrodymų, kad pagal 11 straipsnį būtų pradėtas tyrimas, valstybėms narėms arba valstybėms narėms, kurių prekės yra tiriamos, ir kitoms suinteresuotoms šalims, kurios tiriančios institucijos žiniomis yra suinteresuotos tiriamu klausimu, apie tyrimą turi būti pranešama, taip pat apie tai turi būti viešai paskelbta. 22.2. Viešame skelbime, kad tyrimas yra pradedamas, arba, jeigu apie tai pranešama atskiru dokumentu [53], tame dokumente yra pateikiama atitinkama informacija: i) tiriamą prekę eksportuojančios šalies ar šalių pavadinimai; ii) tyrimo pradžios data; iii) tiriamosios subsidijos ar subsidijų aprašymas; iv) veiksnių, kuriais grindžiamas įtarimas, kad yra daroma žala, santrauka; v) adresas, kuriuo turi būti siunčiami suinteresuotų valstybių narių ir kitų suinteresuotų šalių pareiškimai; vi) terminai, suteikiami suinteresuotoms valstybėms narėms ir kitoms suinteresuotoms šalims, kad šios galėtų paskelbti savo poziciją. 22.3. Visi preliminarūs ar galutiniai sprendimai, tiek patvirtinantys, tiek paneigiantys, taip pat visi sprendimai priimti įsipareigojimus pagal 18 straipsnį ar tokius įsipareigojimus nutraukti, taip pat sprendimai nutraukti nustatytus kompensacinius muitus turi būti skelbiami viešai. Kiekviename tokiame pranešime arba, jeigu apie tai pranešama atskiru dokumentu, tame dokumente turi būti pakankamai išsamiai išdėstomi tyrimą atlikusių institucijų nustatyti faktai ir priimti sprendimai visais faktiniais ir teisiniais klausimais, kuriuos tyrimą atlikusios institucijos laiko svarbiais. Visi tokie pranešimai ir dokumentai yra nusiunčiami valstybei narei ar valstybėms narėms, kurių prekės yra tiriamos arba kurios prisiėmė įsipareigojimus, ir kitoms suinteresuotoms šalims, kurios yra žinomos kaip turinčios tam tikrų interesų. 22.4. Viešame skelbime apie laikinųjų priemonių įvedimą arba, jeigu apie tai pranešama atskiru dokumentu, tame dokumente yra išdėstomi pakankamai išsamūs preliminarių sprendimų dėl subsidijų egzistavimo ir žalos paaiškinimai, taip pat nurodomi faktai ir teisės aktai, kurių pagrindu buvo priimti ar atmesti argumentai. Laikantis reikalavimo saugoti konfidencialią informaciją, tokiame skelbime ar atskirame dokumente nurodoma: i) tiekėjų pavadinimai arba, jeigu tai netikslinga, tiekiančių šalių pavadinimai; ii) prekės apibūdinimas, kurio pakanka muitinei; iii) nustatytos subsidijos dydis ir pagrindas, kuriuo remiantis buvo nustatyta, kad subsidija egzistuoja; iv) įrodymai ir motyvai, susiję su žalos nustatymu pagal 15 straipsnį; v) pagrindiniai priimto sprendimo/išvadų motyvai. 22.5. Viešame skelbime, kad tyrimas baigtas arba sustabdytas, kai padaromos patvirtinančios išvados, leidžiančios įvesti konkretų muitą ar priimti įsipareigojimą, arba, jeigu apie tai pranešama atskiru dokumentu, tame dokumente, laikantis reikalavimo saugoti konfidencialią informaciją, yra pateikiama visa atitinkama informacija apie faktus, teisės aktus ir priežastis, kuriais remiantis buvo įvestos galutinės priemonės arba priimti įsipareigojimai. Pranešime ar atskirame dokumente būtinai turi būti šio straipsnio 4 dalyje nurodyta informacija, taip pat priežastys, kurių pagrindu buvo priimti ar atmesti argumentai, ar skundai, kuriuos pateikė suinteresuotos valstybės narės ir eksportuotojai bei importuotojai. 22.6. Viešame skelbime, kad tyrimas nutrauktas arba sustabdytas, priėmus 18 straipsnyje numatytą įsipareigojimą, arba, jeigu apie tai pranešama atskiru dokumentu, tame dokumente, turi būti paskelbiama šio įsipareigojimo nekonfidencialioji dalis. 22.7. Šio straipsnio nuostatos mutatis mutandis taikomos peržiūrų, atliekamų pagal 21 straipsnį, pradžiai ir pabaigai, taip pat sprendimams taikyti muitus atgaline data pagal 20 straipsnį. 23 straipsnis Teismo peržiūra Kiekviena valstybė narė, kurios nacionaliniuose įstatymuose yra nuostatų, numatančių kompensacinių muitų priemones, turi turėti teismus, taip pat arbitražo arba administracinius teismus arba palaikyti tam tikrą tvarką, be kita ko, leidžiančią skubiai susipažinti su administraciniais veiksmais, susijusiais su galutinėmis išvadomis/sprendimais ir jų peržiūromis pagal 21 straipsnį. Tokie teismai ar tvarka yra nepriklausomi nuo institucijų, atsakingų už išvadas/sprendimus ar tokias peržiūras, ir leidžia susipažinti su peržiūros medžiaga visoms suinteresuotoms šalims, dalyvavusioms administraciniuose procesuose, ir šalims, kurioms tiesiogiai arba netiesiogiai turėjo įtakos tie administraciniai veiksmai. VI DALIS INSTITUCIJOS 24 straipsnis Subsidijų ir kompensacinių priemonių komitetas ir jam pavaldžios institucijos 24.1. Įsteigiamas Komitetas dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių, sudarytas iš kiekvienos valstybės narės atstovų. Komitetas išsirenka pirmininką ir renkasi ne rečiau kaip du kartus per metus arba bet kurios valstybės narės prašymu, kaip numato šios Sutarties atitinkamos nuostatos. Komitetas atlieka funkcijas, pavestas jam pagal šią Sutartį arba valstybių narių, ir valstybėms narėms sudaro sąlygas konsultuotis visais klausimais, susijusiais su šios Sutarties veikimu arba jos tikslų įgyvendinimu. PPO sekretoriatas yra ir šio Komiteto sekretoriatas. 24.2. Komitetas prireikus gali steigti pavaldžias institucijas. 24.3. Komitetas sukuria nuolatinę ekspertų grupę, kurią sudaro penki nepriklausomi asmenys, turintys aukštą kvalifikaciją subsidijų ir prekybinių santykių srityse. Ekspertus renka Komitetas, ir vienas iš jų bus keičiamas kiekvienais metais. Nuolatinės ekspertų grupės gali būti prašoma padėti kolegijai, kaip numatyta 4 straipsnio 5 dalyje. Komitetas taip pat gali prašyti pateikti patariamąją nuomonę dėl kurios nors subsidijos egzistavimo arba pobūdžio. 24.4. Nuolatinė ekspertų grupė gali konsultuoti kiekvieną valstybę narę ir pateikti patariamąją nuomonę dėl tos valstybės narės siūlomos įvesti ar šiuo metu jos taikomos subsidijos pobūdžio. Tokia patariamoji nuomonė yra konfidenciali ir ja negali būti remiamasi procesuose pagal 7 straipsnį. 24.5. Atlikdamas savo funkcijas, Komitetas ir jam pavaldžios institucijos gali konsultuotis ir prašyti informacijos iš visų jų nuomone tinkamų šaltinių. Tačiau prieš prašydami tokios informacijos iš šaltinio, priklausančio valstybės narės jurisdikcijai, Komitetas arba jam pavaldžios institucijos praneša tai valstybei narei. VII DALIS PRANEŠIMAS IR PRIEŽIŪRA 25 straipsnis Pranešimai 25.1. Valstybės narės sutinka, kad, neprieštaraujant GATT 1994 XVI straipsnio 1 dalies nuostatoms, jų pranešimai apie subsidijas yra pateikiami ne vėliau kaip kiekvienų metų birželio 30 dieną ir atitinka šio straipsnio 2–6 dalių nuostatas. 25.2. Valstybės narės praneša apie kiekvieną jų teritorijose suteiktą ar taikomą subsidiją, apibrėžtą 1 straipsnio 1 dalyje, kuri yra specifinė pagal 2 straipsnį. 25.3. Pranešimai turėtų būti pakankamai išsamūs, kad leistų kitoms valstybėms narėms įvertinti prekybos poveikį ir suprasti notifikuotųjų subsidijų programų veikimą. Turėdamos tai omenyje ir nepažeisdamos klausimyno apie subsidijas [54] formos ir turinio, valstybės narės užtikrina, kad jų pranešimuose bus ši informacija: i) subsidijos forma (t. y. dotacija, paskola, mokestinė lengvata ir kt.); ii) subsidija vienetui arba, kai tai neįmanoma, visas subsidijos dydis arba metinė suma, numatyta biudžete tai subsidijai (nurodant, jei įmanoma, vidutinį subsidijos dydį vienetui ankstesniais metais); iii) politikos tikslas ir (arba) subsidijos tikslas; iv) subsidijavimo trukmė ir (arba) visi kiti su ja siejami terminai; v) statistiniai duomenys, leidžiantys įvertinti subsidijos poveikį prekybai. 25.4. Tada, kai tam tikri šio straipsnio 3 dalyje minimi klausimai pranešime nebuvo atitinkamai nurodyti, pačiame pranešime turi būti pateikiamas paaiškinimas. 25.5. Jeigu subsidijos teikiamos tam tikroms prekėms ar sektoriams, pranešimai turi būti parengiami pagal prekes ar sektorius. 25.6. Valstybės narės, kurios mano, kad jų teritorijoje netaikomos priemonės, apie kurias pagal GATT 1994 XVI straipsnio 1 dalį ir šią Sutartį reikia pranešti, apie tai raštu informuoja sekretoriatą. 25.7. Valstybės narės pripažįsta, kad pranešimas apie priemonę iš anksto nenulemia nei jos teisinio statuso pagal GATT 1994 ir šią Sutartį, nei paties priemonės pobūdžio, nei poveikio pagal šią Sutartį. 25.8. Visos valstybės narės bet kuriuo metu gali raštu prašyti informacijos apie kiekvienos subsidijos, suteiktos ar taikomos kurios nors kitos valstybės narės (įskaitant bet kurią subsidiją, minimą IV dalyje), pobūdį ir dydį, arba paaiškinimo, dėl kokių priežasčių buvo manoma, kad apie kurią nors specialią priemonę nereikia pateikti pranešimo. 25.9. Valstybės narės, kurioms buvo pateiktas toks prašymas, kuo skubiau ir suprantamiau pateikia tokią informaciją ir yra pasirengusios, jeigu būtų prašoma, pateikti papildomą informaciją to prašančiai valstybei narei. Informacija privalo būti pakankamai išsami, kad kita valstybė narė galėtų įvertinti, ar tos priemonės atitinka šios Sutarties nuostatas. Bet kuri valstybė narė, kuri mano, kad tokia informacija nebuvo pateikta, gali į šį klausimą atkreipti Komiteto dėmesį. 25.10. Kiekviena valstybė narė, mananti, kad apie kitos valstybės narės priemonę, darančią subsidijos poveikį, nebuvo pranešta pagal GATT 1994 XVI straipsnio 1 dalies nuostatas ir šį straipsnį, pati gali atkreipti į tai tos valstybės narės dėmesį. Jeigu apie įtariamąją subsidiją ir po to nėra skubiai pranešama, toji valstybė narė pati gali apie tą įtariamą subsidiją pranešti Komitetui. 25.11. Valstybės narės nedelsdamos praneša Komitetui apie visus preliminarius ar galutinius veiksmus, kurių buvo imtasi kompensacinių muitų atžvilgiu. Kitoms valstybėms narėms sekretoriate turi būti sudarytos sąlygos tokius pranešimus patikrinti. Taip pat valstybės narės kas pusę metų pateikia ataskaitas, kokių su kompensaciniais muitais susijusių veiksmų jos ėmėsi per pastaruosius šešis mėnesius. Pusmetiniai pranešimai yra pateikiami sutartine standartine forma. 25.12. Kiekviena valstybė narė praneša Komitetui: a) kurios iš jos institucijų yra kompetentingos pradėti ir atlikti tyrimą, minimą 11 straipsnyje; b) savo vidaus tvarką, reglamentuojančią tokio tyrimo pradžią ir vykdymą. 26 straipsnis Priežiūra 26.1. Komitetas naujus ir išsamius pranešimus, pateiktus pagal GATT 1994 XVI straipsnio 1 dalį ir šios Sutarties 25 straipsnio 1 dalį, išnagrinėja specialiame posėdyje, rengiamame kas treji metai. Pranešimai, pateikiami tarpiniais metais (naujausi pranešimai) yra nagrinėjami kiekviename eiliniame Komiteto posėdyje. 26.2. Komitetas ataskaitas, pateikiamas pagal 25 straipsnio 11 dalį, nagrinėja kiekviename eiliniame Komiteto posėdyje. VIII DALIS BESIVYSTANČIOS VALSTYBĖS NARĖS 27 straipsnis Specialusis ir diferencinis režimas besivystančioms valstybėms narėms 27.1. Valstybės narės pripažįsta, kad subsidijos gali atlikti svarbų vaidmenį besivystančių valstybių narių ekonominio vystymosi programose. 27.2. 3 straipsnio 1 dalies a punkte minėtas draudimas negalioja: a) besivystančioms valstybėms narėms, minimoms VII priede; b) kitoms besivystančioms valstybėms narėms aštuonerius metus nuo PPO sutarties įsigaliojimo dienos, jei atitinka šio straipsnio 4 dalies nuostatas. 27.3. 3 straipsnio 1 dalies b punkto draudimas besivystančioms valstybėms narėms negalioja penkerius metus ir mažiausiai išsivysčiusioms valstybėms narėms negalioja aštuonerius metus nuo PPO sutarties įsigaliojimo dienos. 27.4. Kiekviena besivystanti valstybė narė, minėta šio straipsnio 2 dalies b punkte, laipsniškai per aštuonerius metus atsisako savo eksporto subsidijų, pageidautina palaipsniui mažinant. Tačiau besivystanti valstybė narė nedidina savo eksporto subsidijų lygio [55] ir panaikina jas per trumpesnį negu nurodytas šiame punkte laiką, kai tokių eksporto subsidijų taikymas neatitinka šalies vystymosi poreikių. Jeigu besivystanti valstybė narė mano esant reikalinga taikyti tokias subsidijas ilgiau negu aštuonerius metus, ji ne vėliau kaip likus vieneriems metams iki šio termino pabaigos pradeda konsultacijas su Komitetu, ir šis, išnagrinėjęs tos besivystančios valstybės narės atitinkamus ekonominius, finansinius ir vystymosi poreikius, nustato, ar to termino pratęsimas yra pateisinamas. Jeigu Komitetas nustato, kad pratęsimas pateisinamas, aptariamoji besivystanti valstybė narė kasmet konsultuojasi su Komitetu, kad nustatytų tokių subsidijų išlaikymo reikalingumą. Jeigu Komitetas nepadaro tokių išvadų, besivystančioji valstybė narė laipsniškai atsisako likusių eksporto subsidijų per dvejus metus nuo paskutinio suteikto termino pabaigos. 27.5. Besivystanti valstybė narė, kurios atitinkamos prekės pasiekė eksporto konkurencingumą, laipsniškai per dvejus metus atsisako savo eksporto subsidijų toms prekėms. Tačiau besivystančioje valstybėje narėje, kuri minima VII priede ir kuri yra pasiekusi vienos ar daugiau prekių eksporto konkurencingumą, eksporto subsidijos, skirtos toms prekėms, turi būti laipsniškai panaikinamos per aštuonerių metų laikotarpį. 27.6. Prekės eksporto konkurencingumas pripažįstamas, jei besivystančios valstybės narės tos prekės eksportas siekia mažiausiai 3,25 procento pasaulinės prekybos ta preke per dvejus kalendorinius metus iš eilės. Eksporto konkurencingumas pripažįstamas a) eksporto konkurencingumą pasiekusių besivystančių valstybių narių pateiktų pranešimų pagrindu arba b) apskaičiavimų, kuriuos kurios nors valstybės narės prašymu atlieka sekretoriatas, pagrindu. Šioje straipsnio dalyje prekė yra apibrėžiama kaip Suderintos sistemos skyriaus pozicija. Komitetas peržiūri šios nuostatos veikimą penkerių metų laikotarpiu nuo PPO sutarties įsigaliojimo dienos. 27.7. 4 straipsnio nuostatos netaikomos toms besivystančių valstybių narių eksporto subsidijoms, kurios atitinka šio straipsnio 2–5 dalių nuostatas. Tokiais atvejais galioja 7 straipsnio nuostatos. 27.8. Laikantis 6 straipsnio 1 dalies neturi būti daroma išankstinė prielaida, kad besivystančios valstybės narės teikiama subsidija daro didelę žalą, kaip apibrėžta šioje Sutartyje. Tokia didelė žala, kai taikytinos šio straipsnio 9 dalies sąlygos, turi būti įrodyta tai patvirtinančiais įrodymais pagal 6 straipsnio 3–8 dalių nuostatas. 27.9. Kompensuotinų subsidijų, kurias teikia ar taiko besivystanti valstybė narė, atžvilgiu, išskyrus 6 straipsnio 1 dalyje minimas subsidijas, nesiimama arba neleidžiama imtis veiksmų pagal 7 straipsnį, jeigu nenustatoma, kad dėl tokios subsidijos tarifinės nuolaidos ar kiti pagal GATT 1994 numatyti įsipareigojimai buvo anuliuoti ar sumažinti tiek, kad būtų išstumtas ar stabdomas kitos valstybės narės panašių prekių importas į subsidijuojančios besivystančios valstybės narės rinką arba, jeigu daroma žala vietinei pramonei, į importuojančios valstybės narės rinką. 27.10. Kiekvienas kompensacinio muito prekei, kilusiai besivystančioje valstybėje narėje, tyrimas turi būti nutraukiamas iš karto, kai atitinkamos institucijos nustato, kad: a) bendras tiriamai prekei teikiamų subsidijų dydis ne didesnis kaip 2 procentai jos vertės, apskaičiuotos prekės vienetui; arba b) subsidijuojamo importo apimtis sudaro mažiau kaip 4 procentus bendro panašių prekių importo importuojančioje valstybėje narėje, išskyrus atvejus, kai importas iš besivystančių valstybių narių, kurių kiekvienos dalis sudaro mažiau kaip 4 procentus bendro importo, bendrai sudaro daugiau kaip 9 procentus viso panašios prekės importo importuojančioje valstybėje narėje. 27.11. Šio straipsnio 2 dalies b punkte apibrėžtoms besivystančioms valstybėms narėms, kurios panaikino eksporto subsidijas prieš pasibaigiant aštuonerių metų terminui, skaičiuojamam nuo PPO sutarties įsigaliojimo dienos, ir VII priede minimoms besivystančioms valstybėms narėms, šio straipsnio 10 dalies a punkte galioja 3 procentai vietoj nurodytųjų 2 procentų. Ši nuostata galioja nuo tos dienos, kai apie eksporto subsidijų panaikinimą yra pranešama Komitetui, ir tol, kol pranešusi besivystanti valstybė narė neteikia eksporto subsidijų. Šių nuostatų galiojimo laikas baigiasi po aštuonerių metų nuo PPO sutarties įsigaliojimo dienos. 27.12. Šio straipsnio 10 ir 11 dalių nuostatomis vadovaujamasi nustatant de minimis pagal 15 straipsnio 3 dalį. 27.13. III dalies nuostatos netaikomos tiesioginiam skolų dovanojimui, bet kokios formos subsidijoms, kurios yra skirtos socialinėms išlaidoms padengti, įskaitant valstybės pajamų atsisakymą bei kitų įsipareigojimų perdavimą, kai tokios subsidijos teikiamos besivystančios valstybės narės privatizacijos programai ir yra su ja tiesiogiai susijusios, su sąlyga, kad ir programa, ir tokios subsidijos yra teikiamos ribotą laiką ir apie jas pranešama Komitetui, ir kad dėl programos atitinkama įmonė yra privatizuojama. 27.14. Komitetas, prašomas suinteresuotos valstybės narės, atlieka eksporto subsidijų taikymo besivystančioje valstybėje narėje peržiūrą, kad išnagrinėtų, ar taikymo praktika atitinka tos šalies vystymosi reikmes. 27.15. Komitetas, prašomas suinteresuotos besivystančios valstybės narės, atlieka kompensacinės priemonės peržiūrą, kad išnagrinėtų, ar ji atitinka šio straipsnio 10 ir 11 dalių nuostatas, kaip taikytinos tai besivystančiai valstybei narei. IX DALIS PEREINAMOJO LAIKOTARPIO SUSITARIMAI 28 straipsnis Esamos programos 28.1. Subsidijų programos, kurios buvo pradėtos taikyti kurios nors valstybės narės teritorijoje prieš tai valstybei narei pasirašant PPO sutartį ir kurios neatitinka šios Sutarties nuostatų, turi būti: a) apie jas pranešta Komitetui ne vėliau kaip per 90 dienų nuo PPO sutarties įsigaliojimo tai valstybei narei dienos; b) suderintos su šios Sutarties nuostatomis per trejus metus nuo PPO sutarties įsigaliojimo tai valstybei narei dienos, o iki to laiko toms programoms negalioja II dalies nuostatos. 28.2. Nė viena valstybė narė neišplečia tokios programos, o pasibaigus programos terminui, ji neatnaujinama. 29 straipsnis Perėjimas į rinkos ekonomiką 29.1. Valstybės narės perėjimo iš planinės ekonomikos į rinkos bei laisvų įmonių ekonomiką laikotarpiu gali taikyti programas ir priemones, kurios yra būtinos tokiam perėjimui. 29.2. Tokioms valstybėms narėms subsidijų programos, apibrėžtos 3 straipsnyje, apie kurias pranešta pagal šio straipsnio 3 dalį, yra pamažu naikinamos arba suderinamos su 3 straipsnio nuostatomis per septynerius metus nuo PPO sutarties įsigaliojimo dienos. Tokiu atveju 4 straipsnis netaikomas. Be to, tuo pačiu laikotarpiu: a) 6 straipsnio 1 dalies d punkte apibrėžtos subsidijų programos nelaikomos kompensuotinomis pagal 7 straipsnį; b) kitoms kompensuotinoms subsidijoms yra taikomos 27 straipsnio 9 dalies nuostatos. 29.3. Įsigaliojus PPO sutarčiai apie 3 straipsnyje apibrėžtas subsidijų programas kuo greičiau reikia pranešti Komitetui. Vėlesni pranešimai apie tokias subsidijas gali būti teikiami iki dvejų metų nuo PPO sutarties įsigaliojimo dienos. 29.4. Išskirtinėmis aplinkybėmis 1 punkte minėtoms valstybėms narėms Komitetas gali leisti nukrypti nuo notifikuotųjų programų arba priemonių, taip pat nuo nustatytų terminų, jeigu tokie nukrypimai laikomi reikalingais pereinamojo laikotarpio procesui. X DALIS GINČŲ SPRENDIMAS 30 straipsnis GATT 1994 XXII ir XXIII straipsnių nuostatos, parengtos ir taikomos pagal Susitarimą dėl ginčų sprendimo, yra taikomos konsultuojantis ir ginčų sprendimui pagal šią Sutartį, išskyrus atvejus, kai šioje Sutartyje numatyta kitaip. XI DALIS BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 31 straipsnis Laikinasis taikymas 6 straipsnio 1 dalies nuostatos ir 8 straipsnio bei 9 straipsnio nuostatos taikomos penkerius metus skaičiuojant nuo PPO sutarties įsigaliojimo dienos. Ne vėliau kaip likus 180 dienų iki šio laikotarpio pabaigos Komitetas peržiūri, kaip veikia tos nuostatos, siekdamas nustatyti, ar taikyti jas toliau, ar pakeisti. 32 straipsnis Kitos baigiamosios nuostatos 32.1. Negalima imtis jokių specifinių veiksmų prieš kitos valstybės narės subsidijas, išskyrus numatytus GATT 1994 nuostatose, išdėstytose šioje Sutartyje [56]. 32.2. Negalima daryti išlygų jokių šios Sutarties nuostatų atžvilgiu be kitų valstybių narių sutikimo. 32.3. Pagal šio straipsnio 4 dalį šios Sutarties nuostatos taikomos egzistuojančių priemonių tyrimui ir tikrinimui, kurie yra pradedami remiantis prašymais, pateiktais PPO sutarties įsigaliojimo tai valstybei narei dieną arba vėliau. 32.4. 21 straipsnio 3 dalyje nurodytos kompensacinės priemonės turi būti laikomos įvestomis ne vėliau kaip PPO sutarties įsigaliojimo tai valstybei narei dieną, išskyrus atvejus, kai nacionaliniuose valstybės narės įstatymuose, kurie galiojo tą dieną, jau buvo numatytos tame punkte nurodytos sąlygos. 32.5. Kiekviena valstybė narė žengia visus reikiamus bendro pobūdžio ar konkrečius žingsnius, kad ne vėliau kaip PPO sutarties įsigaliojimo tai valstybei narei dieną galėtų užtikrinti, kad jos įstatymai ir kiti teisės aktai yra suderinti su šios Sutarties nuostatomis taip, kaip jie gali būti taikomi tai valstybei narei. 32.6. Kiekviena valstybė narė praneša Komitetui apie visus įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su šia Sutartimi, pasikeitimus, taip pat apie tų įstatymų ir teisės aktų administravimo pasikeitimus. 32.7. Komitetas kiekvienais metais peržiūri, kaip įgyvendinama ir veikia ši Sutartis, atsižvelgdamas į jos tikslus. Komitetas kiekvienais metais praneša Prekybos prekėmis tarybai apie pokyčius, įvykusius tokių peržiūrų laikotarpiu. 32.8. Šios Sutarties priedai yra neatsiejama Sutarties dalis. [1] Pagal 1994 GATT XVI straipsnį (pastaba prie XVI straipsnio) ir šios Sutarties I–III priedų nuostatas subsidija nelaikomas eksportuojamų prekių atleidimas nuo muitų ar mokesčių, kuriais apmokestinamos panašios prekės, skirtos vidaus vartojimui, arba tokių muitų ar mokesčių sumažinimas ne daugiau negu jie buvo padidinti. [2] Objektyvūs kriterijai arba sąlygos šioje Sutartyje reiškia kriterijus ar sąlygas, kurie yra neutralūs ir nesuteikia didesnio palankumo tam tikroms konkrečioms įmonėms palyginti su kitomis, ir kad šie kriterijai ar sąlygos yra ekonominio pobūdžio ir yra taikomi horizontaliu principu, t. y. atsižvelgiant į darbuotojų skaičių arba įmonės dydį. [3] Šiuo požiūriu ypatingas dėmesys turi būti kreipiamas į prašymų suteikti subsidiją patenkinimo ar atmetimo dažnumą. [4] Laikoma, kad eksportas yra subsidijos suteikimo faktiška sąlyga, jei faktai rodo, kad subsidija teikiama pagal esamą ar planuojamą eksporto dydį arba pagal įplaukas iš eksporto, nors ši priklausomybė nenustatyta teisės aktuose. Faktas, kad subsidija suteikta eksportuojančiai įmonei, dar neįrodo, kad tai eksporto subsidija, kaip apibūdinta šiose nuostatose. [5] I priede įrašytos priemonės, kurios nėra eksporto subsidijos, neturi būti draudžiamos pagal šią ar kurią nors kitą šios Sutarties nuostatą. [6] Visi šiame straipsnyje nurodyti laikotarpiai, abiem pusėms susitarus, gali būti pratęsti. [7] Kaip numatyta 24 straipsnyje. [8] Jeigu per tą laikotarpį nenumatytas DSB posėdis, toks posėdis turi būti šaukiamas šiuo tikslu. [9] Ši nuostata nereiškia, kad leidžiama naudoti kontrpriemones, kurios yra neproporcingos tuo požiūriu, kad aptariamosios subsidijos pagal šias nuostatas yra draudžiamos. [10] Ši nuostata nereiškia, kad leidžiama naudoti kontrpriemones, kurios yra neproporcingos tuo požiūriu, kad aptariamosios subsidijos pagal šias nuostatas yra draudžiamos. [11] Terminas "žala vietinei pramonei" čia vartojamas ta pačia reikšme, kaip ir V dalyje. [12] Terminas "panaikinimas arba sumažinimas" šioje Sutartyje vartojamas ta pačia reikšme, kaip ir atitinkamose GATT 1994 nuostatose, ir panaikinimas arba sumažinimas turi būti konstatuojamas laikantis tų nuostatų taikymo tvarkos. [13] Terminas "didelė žala kitos valstybės narės interesams" šioje Sutartyje vartojamas ta pačia reikšme, kaip ir GATT 1994 XVI straipsnio 1 dalyje, ir taip pat reiškia didelės žalos grėsmę. [14] Bendras ad valorem subsidijavimas turi būti skaičiuojamas pagal IV priedo nuostatas. [15] Kadangi yra numatyta, kad civilinei aviacijai galios atskiros daugiašalės taisyklės, šiame punkte nustatyta riba netaikoma civilinei aviacijai. [16] Valstybės narės pripažįsta, kad, kai grąžinamos ne visos civilinės aviacijos finansavimo, paremto autoriniu atsiskaitymu už civilinės aviacijos programas, lėšos todėl, kad esamas realizacijos lygis yra žemesnis negu prognozuotas, tai nėra didelė žala pagal šį papunktį. [17] Jeigu prekybai tiriamu produktu arba preke negalioja kitos taisyklės, dėl kurių susitarta daugiašaliu principu. [18] Faktas, kad kai kurios aplinkybės, minimos šiame punkte, neturi jokio teisinio statuso nei pagal GATT 1994, nei pagal šią Sutartį. Šios aplinkybės neturi būti pavienės, atsitiktinės ar nereikšmingos. [19] Tuo atveju, kai prašymas susijęs su subsidija, kuri laikoma daranti didelę žalą pagal 6 straipsnio 1 dalį, didelės žalos įrodymais gali būti laikomi turimi įrodymai apie tai, ar buvo įvykdytos 6 straipsnio 1 dalies sąlygos, ar ne. [20] Visi šiame straipsnyje minimi terminai abipusiu susitarimu gali būti pratęsiami. [21] Jeigu DSB posėdis šiuo laikotarpiu nėra numatytas, toks posėdis turi būti sušaukiamas specialiai šiuo tikslu. [22] Jeigu DSB posėdis šiuo laikotarpiu nėra numatytas, toks posėdis turi būti sušaukiamas specialiai šiuo tikslu. [23] Pripažinta, kad valstybės narės plačiai teikia Vyriausybės paramą įvairiais tikslais ir kad tik faktas, jog tokia parama gali būti nelaikoma nekompensavimo režimo pagal šio straipsnio nuostatas objektu, pats savaime neriboja valstybių narių galimybių teikti tokią paramą. [24] Kadangi yra numatyta, kad civilinei aviacijai galios atskiros daugiašalės taisyklės, šio punkto nuostatos civilinės aviacijos prekėms negalioja. [25] Ne vėliau kaip per 18 mėnesių nuo PPO sutarties įsigaliojimo dienos Komitetas dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių, numatytas pagal 24 straipsnį (toliau šioje Sutartyje – Komitetas), peržiūri šio straipsnio 2 dalies a punkto nuostatas ir daro visus reikalingus pakeitimus, kad pagerintų šių nuostatų veikimą. Svarstydamas galimus pakeitimus, Komitetas nuodugniai peržiūri toliau šiame punkte išdėstytų kategorijų apibrėžimus, atsižvelgdamas į valstybių narių patirtį vykdant tyrimo programas ir į kitų atitinkamų tarptautinių institucijų darbą. [26] Šios Sutarties nuostatos netaikomos pagrindinėms tyrimo programoms, kurias nepriklausomai vykdo aukštosios mokyklos ar tyrimo įstaigos. Terminas "pagrindiniai tyrimai" reiškia bendrų mokslinių ir techninių žinių gausinimą, nesiejamą nei su pramoniniais, nei su komerciniais tikslais. [27] Leistinas nekompensuotinos paramos lygis, minimas šiame punkte, turi būti nustatomas pagal visas galimas išlaidas, patiriamas įgyvendinant individualų projektą. [28] Terminas "pramoninis tyrimas" reiškia planuojamą esminį tyrimą, kurio tikslas yra gauti naujų žinių, kurios būtų naudingos kuriant naujus arba labai pagerinant esamus produktus, procesus ar paslaugas. [29] Terminas "ikikonkurencinė plėtra" reiškia pramoninių tyrimų metu pasiektų rezultatų transformavimą į naujų, modifikuotų ar pagerintų produktų, procesų ar paslaugų schemas, eskizus ar pavyzdžius, skirtus tiek pardavimui, tiek naudojimui, įskaitant ir pirmųjų prototipų, netinkamų komerciniam naudojimui, sukūrimą. Tai taip pat gali reikšti konceptualias alternatyvių produktų, procesų ar paslaugų formuluotes ir projektavimo ar pirminius projektus, su sąlyga, kad tie patys projektai negali būti naudojami gamyboje nei komerciškai realizuoti. Į sąvoką neįeina eiliniai ar periodiški esamų produktų, gamybos linijų ir procesų, paslaugų ir kitų einamųjų operacijų pakeitimai, net jei tokie pakeitimai reiškia pagerinimą. [30] Jei tyrimų programos vykdo tiek pramoninių tyrimų, tiek ikikonkurencinės plėtros veiklą, tai ribinis nekompensuotinos paramos dydis neturi viršyti ribinių nekompensuotinos paramos, taikytinos dviem pirmiau paminėtoms tiriamosios veiklos kategorijoms, dydžio aritmetinio vidurkio, apskaičiuojamo pagal šio punkto i–v papunkčiuose nurodytas visas išlaidas, tenkančias toms tiriamosios veiklos kategorijoms. [31] "Bendra regioninės plėtros sistema" reiškia, kad regioninės subsidijų programos yra suderintos ir bendrai taikomos regioninės plėtros politikos dalis, o regioninės plėtros subsidijos neteikiamos izoliuotoms geografinėms vietovėms, visiškai ar beveik neturinčioms įtakos regiono raidai. [32] "Neutralūs ir objektyvūs kriterijai" yra kriterijai, kurie nėra palankūs tam tikriems regionams labiau, negu reikia siekiant panaikinti ar sumažinti regioninius skirtumus regioninės plėtros politikos fone. Dėl to regioninėse subsidijų programose yra nustatytos paramos, kuri gali būti skiriama kiekvienam subsidijuojamam projektui, dydžio "lubos". Tos "lubos" turi būti diferencijuotos pagal skirtingus regionų, kuriems teikiama parama, išsivystymo lygius, ir turi būti išreikštos investicijų kaštais arba darbo vietų sukūrimo kaštais. Parama pagal tokias "lubas" turi būti skirstoma pakankamai plačiai ir vienodai, kad tam tikros 2 straipsnyje minimos įmonės nedominuotų naudojant subsidijas ar joms nebūtų skiriamos neproporcingai didelės subsidijos. [33] Terminas "eksploatuojami įrenginiai" – tai įrenginiai, kurie buvo naudoti ne mažiau kaip dvejus metus naujų aplinkos apsaugos reikalavimų įvedimo metu. [34] Pripažįstama, kad niekas šioje nuostatoje dėl pranešimo nereikalauja pateikti konfidencialios informacijos nei konfidencialios verslo informacijos. [35] II arba III dalių nuostatomis gali būti naudojamasi lygiagrečiai su V dalies nuostatomis; tačiau atskirų subsidijų poveikio importuojančios valstybės narės vidaus rinkai atžvilgiu yra galima tik viena priemonių forma (kompensacinis muitas tuo atveju, jeigu įvykdomi V dalies reikalavimai, arba kontrpriemonė pagal 4 ar 7 straipsnių nuostatas). III ir V dalių nuostatos netaikomos toms priemonėms, kurios laikomos nekompensuotinomis pagal IV dalies nuostatas. Tačiau 8 straipsnio 1 dalies a punkte minimos priemonės gali būti tiriamos siekiant išsiaiškinti, ar jos yra specifinės pagal 2 straipsnį. Be to, 8 straipsnio 2 dalyje minimų subsidijų, kurios suteikiamos pagal programą, kuri nebuvo notifikuota pagal 8 straipsnio 3 dalį, atžvilgiu gali būti pasinaudota III ar V dalies nuostatomis, bet tokia subsidija turi būti laikoma nekompensuotina, jeigu nustatoma, kad ji atitinka 8 straipsnio 2 dalyje nustatytus standartus. [36] Terminas "kompensacinis muitas" reiškia specialų muitą, taikomą tam, kad būtų kompensuotos bet kurių prekių gamybai ar eksportui tiesiogiai arba netiesiogiai teikiamos subsidijos, kaip nustatyta GATT 1994 VI straipsnio 3 dalyje. [37] Terminas "inicijuotas" šiame dokumente reiškia procedūrinį veiksmą, kuriuo valstybė narė formaliai pradeda tyrimą, kaip nustatyta 11 straipsnyje. [38] Labai fragmentuotai pramonei, kurioje dalyvauja labai daug gamintojų, institucijos gali nustatyti, ar yra pritariama ar nepritariama, statistiškai pagrįsta atranka. [39] Valstybės narės žino, kad tam tikros valstybės narės teritorijoje panašių prekių vietinių gamintojų darbuotojai arba tų darbuotojų atstovai gali pateikti prašymą ar pritarti tyrimui, numatytam pagal šio straipsnio 1 dalį. [40] Paprastai eksportuotojams laikas yra skaičiuojamas nuo klausimyno gavimo dienos, kuri šiuo atveju laikoma diena praėjus savaitei nuo klausimyno išsiuntimo respondentui ar perdavimo atitinkamai eksportuojančios valstybės narės diplomatinei atstovybei arba, atskiros PPO valstybės narės muitų teritorijoje, eksportuojančios teritorijos oficialiam atstovui. [41] Tais atvejais, kai eksportuotojų yra labai daug, visas prašymo tekstas yra pateikiamas tik eksportuojančios valstybės narės institucijoms arba atitinkamoms prekybinėms asociacijoms, o jos nusiunčia kopijas atitinkamiems eksportuotojams. [42] Valstybės narės supranta, kad tam tikros valstybės narės teritorijoje gali būti leidžiama atskleisti informaciją tik laikantis itin griežtos apsaugos tvarkos. [43] Valstybės narės susitaria, kad prašymas išlaikyti konfidencialumą neturėtų būti nepagrįstai atmetamas. Valstybės narės taip pat susitaria, kad tirianti institucija gali reikalauti atsisakyti tam tikros informacijos, kuri yra reikalinga tyrimui tęsti, konfidencialumo. [44] Ypač svarbu, laikantis šios straipsnio dalies nuostatų, kad nebūtų padarytas joks konstruktyvus sprendimas, nei preliminarus, nei galutinis, nesuteikus motyvuotos galimybės konsultuotis. Tokiomis konsultacijomis galima sukurti procedūrų, numatytų II, III ar X dalyse, pagrindą. [45] Pagal šią Sutartį terminas "žala" reiškia, jeigu nenustatyta kitaip, realią žalą, padarytą vietinei pramonei, tokios žalos grėsmę vietinei pramonei arba realią kliūtį tokių gamintojų kūrimuisi ir turi būti aiškinama laikantis šio straipsnio nuostatų. [46] Visoje šioje Sutartyje terminas "panaši prekė" reiškia prekę, kuri yra identiška, t. y. visais atžvilgiais panaši į tiriamą prekę, o jeigu identiškos prekės nėra, kitą prekę, pasižyminčią panašiomis charakteristikomis. [47] Kaip nustatyta šio straipsnio 2 ir 4 dalyse. [48] Šioje straipsnio dalyje gamintojai yra laikomi susiję su eksportuotojais ar importuotojais, tik jei patenkinama bent viena iš šių sąlygų: a) vienas iš jų tiesiogiai ar netiesiogiai kontroliuoja kitą; b) abu jie tiesiogiai ar netiesiogiai yra kontroliuojami trečiojo asmens; c) jie kartu tiesiogiai ar netiesiogiai kontroliuoja trečiąjį asmenį, su sąlyga, kad yra pagrindo manyti ar įtarti, kad to ryšio poveikis lemia aptariamojo gamintojo elgesį, kuris skiriasi nuo nesusijusių gamintojų elgesio. Šioje straipsnio dalyje laikoma, kad vienas kontroliuoja kitą, kai pirmasis teisiškai ar faktiškai užima tokią padėtį, kad gali riboti antrojo veiksmus arba jam nurodinėti. [49] Žodis "gali" negali būti aiškinamas kaip leidimas tęsti procesą tuo pačiu metu įgyvendinant įsipareigojimus, išskyrus kaip nustatyta šio straipsnio 4 dalyje. [50] Šioje straipsnio dalyje terminas "vietos suinteresuotos šalys" reiškia tiriamosios importuojamos prekės vartotojus ir pramoninius vartotojus. [51] Šioje Sutartyje vartojamas terminas "įvesti" reiškia galutinį teisinį muito ar mokesčio nustatymą ar jo taikymą. [52] Kai kompensacinio muito dydis įvertinamas atgaline data, tai paskutinis įvertinimas, padarytas prieš tą, kuriuo nustatyta, kad jokio muito taikyti nereikia, savaime nesudaro pagrindo reikalauti, kad būtų nutrauktas nustatyto muito taikymas. [53] Kai institucijos pateikia informaciją ir paaiškinimus pagal šio straipsnio nuostatas atskiru dokumentu, jos užtikrina, kad tas dokumentas būtų viešai prieinamas. [54] Komitetas įsteigia Darbo grupę klausimyno, nurodyto BISD 9S/193–194, turiniui ir formai peržiūrėti. [55] Besivystančiai valstybei narei, netaikančiai eksporto subsidijų PPO sutarties įsigaliojimo dieną, ši straipsnio dalis taikoma subsidijų, teiktų 1986 metais, lygio pagrindu. [56] Šia straipsnio dalimi nesiekiama trukdyti veiksmams, taikomiems, kur reikia, pagal kitas atitinkamas GATT 1994 nuostatas. -------------------------------------------------- I PRIEDAS PAVYZDINIS EKSPORTO SUBSIDIJŲ SĄRAŠAS a) Vyriausybės teikiamos tiesioginės subsidijos įmonei ar pramonės šakai priklausomai nuo eksporto rodiklių. b) Valiutos palaikymo ar panašios programos, susijusios su eksporto padidėjimu. c) Vidaus transporto ir frachto eksporto mokesčiai, Vyriausybės taikomi ar nustatyti palankesnėmis sąlygomis negu sąlygos, taikomos ar nustatytos šalies vidaus siuntoms. d) Vyriausybės ar Vyriausybinių tarnybų tiesiogiai ar netiesiogiai per Vyriausybines programas tiekiamos importuotos ar vietinės gamybos prekės ar teikiamos paslaugos, kurios yra naudojamos eksportuojamoms prekėms gaminti, palankesnėmis sąlygomis, negu sąlygos, kuriomis tiekiamos panašios arba tiesiogiai konkuruojančios prekės ar teikiamos paslaugos, naudojamos vietinio vartojimo prekėms gaminti, jeigu (prekėms) tos sąlygos ar aplinkybės yra palankesnės, negu sąlygos, kurios tiems eksportuotojams gali būti pasiekiamos komerciniu būdu [1] pasaulio rinkose. e) Visiškas ar dalinis atleidimas nuo tiesioginių mokesčių [2] ar socialinio draudimo įmokų, kurias sumokėjo ar turi sumokėti pramonės ar prekybos įmonės, arba jų atidėjimas, susijęs su eksportu [3]. f) Tam tikri išskaitymai, tiesiogiai susiję su eksportu ar eksporto rodikliais, didesni negu išskaitymai, taikomi vidaus vartojimo produkcijai, naudojami apskaičiuojant pagrindą tiesioginiams mokesčiams skaičiuoti. g) Eksportuojamų prekių gamybos ir paskirstymo atleidimas nuo tiesioginių mokesčių [4], didesnių negu tie, kuriais buvo apmokestinta panašių prekių gamyba ir paskirstymas, kai jos parduodamos vietiniam vartojimui, arba tų mokesčių sumažinimas. h) Atleidimas nuo pradinės stadijos kumuliatyvinių netiesioginių mokesčių [5], jų sumažinimas ar atidėjimas, kai tokiais mokesčiais apmokestinamos prekės ar paslaugos, naudojamos eksportuojamų prekių gamybai, viršijančių panašių pradinės stadijos kumuliatyvinių netiesioginių mokesčių, nuo kurių atleidžiama arba kurie yra sumažinami ar atidedami, sumą, kai tie mokesčiai taikomi prekėms ar paslaugoms, naudojamoms panašių vidaus vartojimo prekių gamybai; tačiau su sąlyga, kad eksportuojamos prekės gali būti atleistos nuo pradinės stadijos kumuliatyvinių netiesioginių mokesčių arba jie gali būti sumažinti ar atidėti, net jeigu panašios prekės, skirtos vidaus vartojimui, nėra atleistos nuo tų mokesčių arba jie nėra joms sumažinti ar atidėti, tik jeigu pradinės stadijos kumuliatyviniais netiesioginiais mokesčiais yra apmokestinamos sąnaudos eksportuojamų prekių gamybai (atskaičiavus įprastą atliekų normą) [6]. Šis punktas yra aiškinamas pagal II priede išdėstytas nuostatas dėl sąnaudų gamybos procese. i) Muito grąžinimas arba atleidimas nuo importo mokesčių, kurie yra didesni negu mokesčiai, kuriais apmokestinamos importuojamos sąnaudos, naudojamos gaminant prekes, skirtas eksportui (atskaičiuojant įprastą atliekų normą) [7]; tačiau su sąlyga, kad tam tikrais atvejais įmonė gali naudoti tokį pat kiekį vietinės rinkos sąnaudų, kurių kokybė ir savybės yra tokios pat kaip importuojamų sąnaudų, kaip jų pakaitalą, kad gautų naudos pagal šią nuostatą, jeigu importo ir atitinkamo eksporto operacijos įvyksta per motyvuotą laikotarpį, ne ilgesnį kaip dveji metų. Šis punktas turi būti aiškinamas pagal II priede išdėstytas nuostatas dėl sąnaudų gamybos procese ir laikantis III priede išdėstytų taisyklių, nustatančių ar muito grąžinimo sistema yra taikoma kaip eksporto subsidijų pakaitalas. j) Vyriausybės (arba atitinkamos Vyriausybės kontroliuojamos institucijos) teikiamos eksporto kreditų garantijos ar draudimo programos, draudimo arba garantijų programos padidėjus eksportuojamų prekių kaštams arba valiutos kursų rizikos programos, kurių draudimo įmokų tarifas neadekvatus tam, kurio reikia ilgalaikėms veiklos sąnaudoms ir programų nuostoliams padengti. k) Vyriausybės (arba atitinkamų institucijų, kurias kontroliuoja arba kurios yra pavaldžios Vyriausybei) teikiami eksporto kreditai už mažesnes palūkanas negu palūkanos, kurias faktiškai reikia sumokėti už taip panaudotas lėšas (arba kurios turėtų būti mokamos, jei lėšų būtų skolinamasi tarptautinėse kapitalo rinkose, kad galėtų pasiskolinti tam pačiam terminui, tomis pat kredito sąlygomis ir tos pačios denominacijos valiuta, kaip ir eksporto kreditas), arba Vyriausybės apmokamos visos arba dalis išlaidų, kurias patiria eksportuotojai arba finansinės institucijos gaudamos kreditus tiek, kiek jie yra naudojami eksporto kreditavimo sąlygų materialinės naudos apsaugai. Tačiau su sąlyga, kad valstybė narė yra tarptautinio įsipareigojimo dėl oficialių eksporto kreditų šalis ir kad nuo 1979 m. sausio 1 d. mažiausiai dvylika valstybių narių, pasirašiusių šią Sutartį, yra tokio įsipareigojimo šalys (arba vėlesnio įsipareigojimo, kurį yra prisiėmusios valstybės narės, pasirašiusios šią Sutartį), arba jeigu valstybė narė praktiškai taiko atitinkamo įsipareigojimo palūkanų normų sąlygas, eksporto kreditavimo būdas, kuris neprieštarauja toms sąlygoms, nelaikomas eksporto subsidija, kurią draudžia ši Sutartis. l) Bet kurios kitos valsty