Oficialusis leidinys L 336 , 23/12/1994 p. 0086 - 0099

specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 11 tomas 38 p. 0088

specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 11 tomas 38 p. 0088



Sutartis dėl techninių prekybos kliūčių Valstybės narės, atsižvelgdamos į Urugvajaus raundo daugiašales prekybos derybas; siekdamos ir toliau GATT 1994 tikslų; pripažindamos svarų indėlį, kurį šiuo tikslu gali įnešti tarptautiniai standartai ir atitikties įvertinimo sistemos, gerindami gamybos efektyvumą ir sudarydami geresnes sąlygas tarptautinei prekybai; siekdamos tokiu būdu skatinti tokių tarptautinių standartų ir atitikties įvertinimo sistemų plėtotę; siekdamos, vis dėlto, užtikrinti, kad techniniai reglamentai ir standartai, įskaitant pakavimo, ženklinimo ir etikečių reikalavimus bei techninių reglamentų ir standartų atitikties įvertinimo procedūros nesudarytų nereikalingų kliūčių tarptautinei prekybai; pripažindamos, kad nė vienai šaliai neturėtų būti trukdoma imtis priemonių, reikalingų jos eksporto kokybei užtikrinti, žmonių, gyvūnų, augalų gyvybės ar sveikatos bei aplinkos apsaugai ar apsisaugojimui nuo apgaulingos veiklos tokiu lygiu, kurį ji laiko tinkamu, jeigu tai tenkina reikalavimą netaikyti tų priemonių taip, kad jos darytų ginčytiną ar nepateisinamą diskriminaciją tarp šalių, kuriose egzistuoja tokios pat sąlygos, arba užslėptą tarptautinės prekybos ribojimą, ir kurios kitais aspektais atitiktų šios Sutarties nuostatas; pripažindamos, kad nė vienai šaliai neturėtų būti trukdoma imtis priemonių, reikalingų, kad būtų apgintas svarbiausias jos saugumo interesas; pripažindamos, kad tarptautinė standartizacija gali prisidėti prie technologijų perdavimo iš išsivysčiusių šalių besivystančioms šalims; pripažindamos, kad besivystančios šalys gali susidurti su ypatingais sunkumais, rengiant ir taikant techninius reglamentus ir standartus bei techninių reglamentų ir standartų atitikties įvertinimo procedūras, ir siekdamos joms šiame darbe padėti, SUSITARIA: 1 straipsnis Bendrosios nuostatos 1.1 Bendri standartizacijos ir atitikties įvertinimo procedūrų terminai paprastai atitinka Jungtinių Tautų Organizacijos sistemos ir tarptautinių standartizavimo institucijų apibrėžtas reikšmes, turint omenyje jų kontekstą ir atsižvelgiant į šios Sutarties objektą bei tikslą. 1.2 Tačiau šiai Sutarčiai taikomos ir 1 priede pateiktos terminų reikšmės. 1.3 Šios Sutarties nuostatos taikomos visoms prekėms, įskaitant pramonines prekes ir žemės ūkio produktus. 1.4 Detalioms valstybinių institucijų pirkimo taisyklėms, apibrėžiančioms valstybinių institucijų gamybą ir vartojimą, šios Sutarties nuostatos netaikomos tos taisyklės nagrinėjamos Viešųjų pirkimų sutartyje. 1.5 Šios Sutarties nuostatos netaikomos sanitarinėms ir fitosanitarinėms priemonėms, kaip apibrėžta Sutarties dėl sanitarinių ir fitosanitarinių priemonių taikymo A priede. 1.6 Visur, kur šioje Sutartyje minimi techniniai reglamentai, standartai ir atitikties įvertinimo procedūros, atsižvelgiama į visas jų pataisas ir visus taisyklių arba jų reglamentuojamų prekių apimties sąrašo papildymus, išskyrus nereikšmingus pakeitimus ir papildymus. TECHNINIAI REGLAMENTAI IR STANDARTAI 2 straipsnis Centrinės valdžios tarnybų atliekamas techninių reglamentų rengimas, priėmimas ir taikymas Taikytina centrinės valdžios tarnyboms: 2.1 Valstybės narės užtikrina, kad techninių reglamentų atžvilgiu prekėms, importuojamoms iš bet kurios valstybės narės teritorijos, būtų taikomas ne mažiau palankus režimas negu tas, kuris taikomas tapačioms arba panašioms nacionalinės kilmės prekėms ir tapačioms arba panašioms prekėms, kilusioms iš bet kurios kitos šalies. 2.2 Valstybės narės užtikrina, kad techniniai reglamentai nebūtų rengiami, priimami, taikomi, sąmoningai ar nesąmoningai kuriant nereikalingas kliūtis tarptautinei prekybai. Dėl to techniniai reglamentai neturi būti ribojantys prekybą daugiau negu būtina pasiekti teisėtą tikslą, turint omenyje iškilsiančią riziką jo nepasiekus. Tokie teisėti tikslai, inter alia, yra šie: nacionalinio saugumo reikalavimai; apsisaugojimas nuo apgaulingos veiklos; žmonių sveikatos ir saugumo, gyvūnų ir augalų gyvybės arba sveikatos ir aplinkos apsauga. Vertinant tokią riziką, svarstytini, inter alia, šie elementai: turima mokslinė ir techninė informacija, atitinkama perdirbamosios pramonės technologija, ar numatomas galutinis gaminių panaudojimas. 2.3 Techniniai reglamentai netaikomi, jeigu jų priėmimą sąlygojusios aplinkybės ir tikslai nebeegzistuoja arba jeigu, pasikeitus aplinkybėms ar tikslams, galimi mažiau prekybą ribojantys sprendimai. 2.4 Kai reikia techninių reglamentų ir kai atitinkami tarptautiniai standartai jau yra arba baigiami rengti, valstybės narės taiko juos arba atitinkamas jų dalis kaip savo techninių reglamentų pagrindą, išskyrus tuos atvejus, kai tarptautiniai standartai ar atitinkamos jų dalys būtų neefektyvi ar netinkama teisėtų tikslų siekimo priemonė, pavyzdžiui, dėl esminių klimatinių ar geografinių veiksnių arba esminių technologijos problemų. 2.5 Valstybė narė, rengianti, priimanti ar taikanti techninį reglamentą, kuris gali žymiai veikti kitų valstybių narių prekybą, kitai valstybei narei prašant, pateikia to techninio reglamento pagrindimą sutinkamai su šio straipsnio 2–4 dalių nuostatomis. Kai techninis reglamentas rengiamas, priimamas ar taikomas, siekiant vieno iš teisėtų tikslų, aiškiai nurodomų šio straipsnio 2 dalyje, ir kai jis atitinka atitinkamus tarptautinius standartus, atmetama galimybė, kad jis gali tapti nereikalinga kliūtimi tarptautinei prekybai. 2.6 Siekdamos kuo plačiau derinti techninius reglamentus, valstybės narės, kiek leidžia jų galimybės, visapusiškai padeda atitinkamoms tarptautinėms standartizacijos organizacijoms rengiant tarptautinius standartus produktams, kuriems jos arba jau priėmė, arba tikisi priimti techninius reglamentus. 2.7 Valstybės narės priima kitų valstybių narių taikomus techninius reglamentus kaip lygiaverčius, net jei šie reglamentai skiriasi nuo jų pačių techninių reglamentų, jeigu jos įsitikina, kad šie reglamentai tapačiai atitinka jų pačių reglamentų tikslus. 2.8 Kur tik galima, valstybės narės techniniuose reglamentuose tiksliai nurodo funkcines charakteristikas, o ne projektus arba aprašomojo pobūdžio charakteristikas. 2.9 Kai nėra tarptautinio standarto arba kai siūlomo techninio reglamento techninis turinys neatitinka atitinkamų tarptautinių standartų techninio turinio ir jeigu techninis reglamentas gali reikšmingai veikti kitų valstybių narių prekybą, valstybės narės: 2.9.1 paskelbia iš anksto pranešimą apie tai, jog jos siūlo įvesti tam tikrą techninį reglamentą, kad suinteresuotosios šalys kitose valstybėse narėse su juo susipažintų; 2.9.2 per Sekretoriatą praneša kitoms valstybėms narėms apie prekes, kurioms būtų taikomas siūlomas techninis reglamentas, taip pat trumpai nurodo jo tikslą ir būtinybę; tokie pranešimai paskelbiami iš anksto, kai dar galima daryti pataisas ir atsižvelgti į komentarus; 2.9.3 gavusios prašymą, kitoms valstybėms narėms pateikia siūlomo techninio reglamento detales ar kopijas ir, jei įmanoma, nurodo vietas, kurios iš esmės nukrypsta nuo atitinkamų tarptautinių standartų; 2.9.4 nediskriminuodamos duoda kitoms valstybėms narėms pakankamai laiko raštu pateikti komentarus; gavusios prašymą, juos aptaria ir atsižvelgia į tuos raštu pateiktus komentarus bei jų aptarimo rezultatus. 2.10 Atsižvelgiant į šio straipsnio 9 dalies nuostatas, kai valstybei narei iškyla neatidėliotinai spręstinų saugumo, sveikatos, aplinkos apsaugos ar nacionalinio saugumo problemų arba kyla jų grėsmė, ta valstybė narė gali praleisti šio straipsnio 9 dalyje išvardytus etapus, kaip mano esant reikalinga, jeigu priėmusi techninį reglamentą valstybė narė: 2.10.1 tuojau pat per Sekretoriatą praneša kitoms valstybėms narėms apie tam tikrą techninį reglamentą ir prekes, kuriems jis taikomas, taip pat trumpai nurodo to techninio reglamento tikslą ir būtinybę, įskaitant ir neatidėliotinai spręstinų problemų pobūdį; 2.10.2 gavusios prašymą, kitoms valstybėms narėms pateikia techninio reglamento kopijas; 2.10.3 nediskriminuodama leidžia kitoms valstybėms narėms raštu pateikti komentarus; joms prašant, juos aptaria ir atsižvelgia į tuos raštu pateiktus komentarus bei jų aptarimo rezultatus. 2.11 Valstybės narės užtikrina, kad visi techniniai reglamentai, kurie buvo priimti, būtų nedelsiant paskelbiami ar kitaip taptų prieinami valstybių narių suinteresuotosioms pusėms su jais susipažinti. 2.12 Išskyrus neatidėliotinus atvejus, nurodytus šio straipsnio 10 dalyje, valstybės narės turi palikti pakankamai laiko nuo techninių reglamentų paskelbimo iki jų įsigaliojimo, kad eksportuojančių valstybių narių, o ypač besivystančių valstybių narių, gamintojams jo pakaktų savo gaminiais ar gamybos būdais prisitaikyti prie importuojančios valstybės narės reikalavimų. 3 straipsnis Vietos valdžios tarnybų ir nevyriausybinių organizacijų techninių reglamentų rengimas, priėmimas ir taikymas Taikytina vietos valdžios tarnyboms ir nevyriausybinėms organizacijoms valstybių narių teritorijoje: 3.1 Valstybės narės imasi tokių pagrįstų, joms prieinamų priemonių, kurios užtikrintų, kad šios tarnybos ir organizacijos laikytųsi 2 straipsnio nuostatų, išskyrus pareigą apie tas priemones pranešti, kaip numatyta 2 straipsnio 9 dalies 2 punkte ir 10 dalies 1 punktuose. 3.2 Valstybės narės užtikrina, kad apie vietos valdžios, už kurią viršesnė tik centrinė valdžia, taikomus techninius reglamentus būtų pranešama pagal 2 straipsnio 9 dalies 2 punkto ir 10 dalies 1 punkto nuostatas, pažymėdamos, jog nereikia atskirų pranešimų apie tokius techninius reglamentus, kurių techninis turinys iš esmės yra toks pat kaip ir aptariamos valstybės narės centrinės valdžios tarnybų techninių reglamentų, apie kuriuos jau buvo pranešta anksčiau. 3.3 Valstybės narės gali reikalauti, kad kontaktai su kitomis valstybėmis narėmis, įskaitant pranešimus, informacijos teikimą, komentarus ir aptarimus, nustatytus 2 straipsnio 9 ir 10 dalyse, vyktų per centrinės valdžios institucijas. 3.4 Valstybės narės nesiima priemonių, kurios jų teritorijoje esančias vietos valdžios institucijas bei nevyriausybines organizacijas verstų ar skatintų veikti ne pagal 2 straipsnio nuostatas. 3.5 Valstybės narės pagal šią Sutartį yra visiškai atsakingos už visų 2 straipsnio nuostatų laikymąsi. Valstybės narės rengia ir įgyvendina tokias priimtinas priemones ir mechanizmus, kurie kitoms, ne centrinės valdžios, institucijoms padėtų laikytis 2 straipsnio nuostatų. 4 straipsnis Standartų rengimas, priėmimas ir taikymas 4.1 Valstybės narės užtikrina, kad jų centrinės valdžios standartizavimo institucijos priimtų Geros praktikos kodeksą standartų rengimui, priėmimui ir taikymui (toliau šioje Sutartyje – Geros praktikos kodeksas), pateiktą šios Sutarties 3 priede, ir jo laikytųsi. Jos imasi tokių pagrįstų, prieinamų priemonių, kurios užtikrintų, kad vietos valdžios ir nevyriausybinės standartizavimo institucijos, esančios jų teritorijoje, taip pat regioninės standartizavimo institucijos, kurių narėmis yra valstybės narės arba viena ar daugiau institucijų, esančių jų teritorijoje, priimtų Geros praktikos kodeksą ir jo laikytųsi. Be to, valstybės narės nesiima priemonių, dėl kurių tiesiogiai ar netiesiogiai iš tokių standartizavimo įstaigų būtų reikalaujama arba jos būtų skatinamos veikti Geros praktikos kodekso neatitinkančiu būdu. Valstybių narių įsipareigojimai, kad jų standartizavimo institucijos laikysis Geros praktikos kodekso nuostatų, yra taikomi nepriklausomai nuo to, ar standartizavimo institucija priėmė Geros praktikos kodeksą, ar ne. 4.2 Standartizavimo institucijas, kurios priėmė Geros praktikos kodeksą ir jo laikosi, valstybės narės pripažįsta kaip besilaikančias šios Sutarties principų. TECHNINIŲ REGLAMENTŲ IR STANDARTŲ ATITIKTIS 5 straipsnis Centrinės valdžios institucijų taikomos atitikties įvertinimo procedūros 5.1 Valstybės narės užtikrina, kad tais atvejais, kai reikia tikslaus patvirtinimo dėl prekių techninių reglamentų arba standartų atitikties, jų centrinės valdžios institucijos taikytų žemiau išvardijamas nuostatas kitų valstybių narių teritorijų kilmę turinčioms prekėms: 5.1.1 atitikties įvertinimo procedūros rengiamos, priimamos ir taikomos taip, kad tapačių arba panašių prekių, kilusių iš kitų valstybių narių teritorijų, tiekėjams įėjimo į rinką sąlygos būtų ne mažiau palankios kaip tos, kuriomis panašioje situacijoje naudojasi tapačių arba panašių toje šalyje kilusių ar bet kurioje kitoje šalyje kilusių prekių tiekėjai; įėjimas į rinką reiškia tiekėjų teisę į atitikties įvertinimą pagal procedūros vykdymo taisykles, įskaitant galimybę, numatytą pagal šią procedūrą, kad atitikties įvertinimas būtų atliktas vietoje ir būtų suteiktas sistemos ženklas; 5.1.2 atitikties įvertinimo procedūros nėra rengiamos, priimamos ir taikomos sąmoningai ar nesąmoningai kuriant tarptautinei prekybai nereikalingas kliūtis. Tai reiškia, inter alia, kad atitikties įvertinimo procedūros neturi būti griežtesnės ar griežčiau taikomos negu būtina tam, kad importuojanti valstybė narė būtų pakankamai tvirtai įsitikinusi, jog prekės atitinka taikytinus techninius reglamentus ar standartus, turint omenyje riziką, kuri atsirastų dėl neatitikties. 5.2 Įgyvendindamos šio straipsnio 1 dalies nuostatas, valstybės narės užtikrina, kad: 5.2.1 atitikties įvertinimo procedūros būtų vykdomos ir baigiamos įvykdyti kuo greičiau ir nemažiau palankiu būdu, prekėms, kilusioms kitų valstybių narių teritorijoje, kaip ir tapačioms arba panašioms vietinėms prekėms; 5.2.2 būtų skelbiamas kiekvienai atitikties įvertinimo procedūrai reikalingas įprastinis vykdymo laikas arba kad numatytas vykdymo laikas būtų pranešamas pareiškėjui jam prašant; gavusi paraišką kompetentinga institucija tuojau pat išnagrinėtų, ar pateikti visi dokumentai, ir tiksliai bei išsamiai informuotų pareiškėją, ko trūksta; kompetentinga institucija kuo greičiau praneštų įvertinimo rezultatus pareiškėjui tiksliai ir išsamiai taip, kad, jeigu reikia, galima būtų daryti pataisas; net kai pareiškimas yra su trūkumais, kompetentinga institucija vykdytų, kiek tai tikslinga, atitikties įvertinimą, jeigu pareiškėjas to prašo; esant pareiškėjo prašymui, jis būtų informuojamas apie procedūros etapus, jam paaiškinant bet kokio procedūros vykdymo delsimo priežastis; 5.2.3 būtų reikalaujama pateikti tik tiek informacijos, kiek reikia įvertinti atitikčiai ir nustatyti mokesčiams už atitikties įvertinimą; 5.2.4 būtų išlaikomas slaptumas informacijos, atsirandančios ar teikiamos dėl atitikties įvertinimo procedūrų vykdymo, apie prekes, kilusias kitų valstybių narių teritorijose, kaip ir apie vietines prekes taip, kad būtų apginti teisėti komerciniai interesai; 5.2.5 mokesčiai už prekių, kilusių kitų valstybių narių teritorijose, atitikties įvertinimą būtų lygiaverčiai mokesčiams, imamiems už tapačių arba panašių nacionalinės kilmės prekių ar prekių, kilusių bet kurioje kitoje šalyje, atitikties įvertinimą, atsižvelgiant į ryšių, transporto ar kitas sąnaudas, atsirandančias dėl skirtumo tarp pareiškėjo ir atitikties įvertinimo institucijos buvimo vietos; 5.2.6 vieta, naudojama atitikties įvertinimo procedūroms, ir pavyzdžių parinkimas nesudarytų nereikalingų nepatogumų pareiškėjams ar jų agentams; 5.2.7 kai pasikeičia prekės specifikacijos, nustačius jos taikytinų techninių reglamentų ar standartų atitiktį, pakeistajai prekei atitikties įvertinimo procedūra apsiribotų tuo, kas būtina, kad būtų įmanoma nustatyti, ar galima pakankamai pasitikėti, kad prekė atitinka aptariamus techninius reglamentus ar standartus; 5.2.8 būtų tvarka, pagal kurią būtų galima peržiūrėti skundus dėl atitikties įvertinimo procedūros vykdymo ir, jei skundas pasiteisina, koreguoti. 5.3 Jokios šio straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatos netrukdo valstybėms narėms vykdyti savo teritorijose pagrįstų vietinių patikrinimų. 5.4 Tais atvejais, kai reikia teigiamo patvirtinimo, kad prekės atitinka techninius reglamentus ar standartus, ir jau yra atitinkamos taisyklės ar rekomendacijos, kurias išleido tarptautinės standartizavimo institucijos, arba jos baigiamos rengti, valstybės narės užtikrina, kad centrinės valdžios institucijos taikytų jas ar atitinkamas jų dalis, grįsdamos savo atitikties įvertinimo procedūras, išskyrus tuos atvejus, kai, esant prašymui, tinkamai paaiškinama, kad tokios taisyklės ar rekomendacijos ar atitinkamos jų dalys aptariamosioms valstybėms narėms netinka dėl, inter alia, tokių priežasčių kaip: nacionalinio saugumo reikalavimai; apsisaugojimas nuo apgaulingos veiklos; žmonių sveikatos ar saugumo, gyvūnų ir augalų gyvybės ar sveikatos ir aplinkos apsauga; esminiai klimatiniai ar kitokie geografiniai veiksniai; esminės technologijos ar infrastruktūros problemos. 5.5 Siekdamos kuo plačiau harmonizuoti atitikties įvertinimo procedūras, valstybės narės savo galiomis visapusiškai padeda atitinkamoms tarptautinėms standartizacijos organizacijoms rengiant taisykles ir rekomendacijas atitikties įvertinimo procedūroms. 5.6 Kol nėra tarptautinės standartizavimo institucijos išleistų atitinkamų taisyklių ir rekomendacijų arba techninis siūlomos atitikties įvertinimo procedūros turinys neatitinka tarptautinių standartizavimo institucijų išleistų atitinkamų taisyklių ir rekomendacijų ir jeigu atitikties įvertinimo procedūra gali žymiai veikti kitų valstybių narių prekybą, valstybės narės: 5.6.1 pakankamai anksti paskelbia pranešimą apie tai, jog jos siūlo įvesti tam tikrą atitikties įvertinimo procedūrą, kad suinteresuotosios šalys kitose valstybėse narėse su ja susipažintų; 5.6.2 per Sekretoriatą kitoms valstybėms narėms praneša apie prekes, kurioms bus taikoma siūlomoji atitikties įvertinimo procedūra, taip pat trumpai nurodo jos tikslą ir būtinybę; pranešama pakankamai anksti, kai dar galima daryti pataisas ir atsižvelgti į komentarus; 5.6.3 esant prašymui, kitoms valstybėms narėms pateikia siūlomos procedūros detales ar kopijas ir, kai įmanoma, nurodo vietas, kurios iš esmės nukrypsta nuo atitinkamų taisyklių ar rekomendacijų, kurias išleido tarptautinės standartizavimo institucijos; 5.6.4 nediskriminuodamos duoda kitoms valstybėms narėms pakankamai laiko raštu pateikti komentarus, gavusios prašymą juos aptaria ir atsižvelgia į tuos raštu pateiktus komentarus bei jų aptarimo rezultatus. 5.7 Atsižvelgiant į šio straipsnio 6 dalies nuostatas, kai valstybei narei iškyla neatidėliotinai spręstinų saugumo, sveikatos, aplinkos apsaugos ar nacionalinio saugumo problemų arba kyla jų grėsmė, ta valstybė narė gali praleisti šio straipsnio 6 dalyje išvardytus etapus, kaip mano esant reikalinga, su sąlyga, kad, taikydama procedūrą, valstybė narė: 5.7.1 nedelsdama per Sekretoriatą kitoms valstybėms narėms praneš apie tam tikrą procedūrą ir prekes, kurioms ji taikoma, trumpai nurodys tos procedūros tikslą ir būtinybę, įskaitant neatidėliotinų problemų prigimtį; 5.7.2 gavusi prašymą, kitoms valstybėms narėms pateiks procedūros vykdymo taisyklių kopijas; 5.7.3 nediskriminuodama leis kitoms valstybėms narėms raštu pateikti komentarus; esant prašymui, juos aptars ir atsižvelgs į tuos raštu pateiktus komentarus bei jų aptarimo rezultatus. 5.8 Valstybės narės užtikrina, kad visos atitikties įvertinimo procedūros, kurios buvo priimtos, nedelsiant būtų skelbiamos ar kitaip taptų prieinamos valstybių narių suinteresuotosioms pusėms su jomis susipažinti. 5.9 Išskyrus neatidėliotinus atvejus, nurodytus šio straipsnio 7 dalyje, valstybės narės turi skirti pakankamai laiko nuo reikalavimų dėl atitikties įvertinimo procedūrų paskelbimo iki jų įsigaliojimo, kad eksportuojančių valstybių narių, o ypač besivystančių valstybių narių, gamintojams jo pakaktų savo gaminiais ar gamybos būdais prisitaikyti prie importuojančios valstybės narės reikalavimų. 6 straipsnis Centrinės valdžios institucijų atitikties įvertinimo pripažinimas Taikytina centrinės valdžios institucijoms: 6.1 Nepažeisdamos šio straipsnio 3 ir 4 dalių nuostatų, valstybės narės užtikrina, kad, kai įmanoma, pripažįstami kitose šalyse atliktų atitikties įvertinimo procedūrų rezultatai, net kai tos procedūros skiriasi nuo jų procedūrų, jeigu jas patenkina, kad tos procedūros užtikrina taikytinų techninių reglamentų ir standartų atitikimą lygiavertį jų pačių procedūroms. Pripažįstama, jog tam, kad galima būtų pasiekti abi puses patenkinantį supratimą, gali reikėti konsultacijų, ypač dėl: 6.1.1 pakankamos ir ilgalaikės atitinkamų atitikties įvertinimo institucijų techninės kompetencijos eksportuojančioje valstybėje narėje, kad galima būtų ir toliau pasitikėti jų atitikties įvertinimo rezultatais; šia prasme atsižvelgiama į atitinkamų taisyklių ar rekomendacijų, kurias išleido tarptautinės standartizavimo institucijos, kontroliuojamą laikymąsi, pavyzdžiui, akredituojant, kaip į atitinkamos techninės kompetencijos rodiklį; 6.1.2 atitikties įvertinimo rezultatų, gautų eksportuojančios valstybės narės paskirtoje institucijoje, pripažinimo apribojimo. 6.2 Valstybės narės užtikrina, kad jų atitikties įvertinimo procedūros leistų, kiek tai įmanoma, įgyvendinti šio straipsnio 1 dalies nuostatas. 6.3 Valstybės narės kitų valstybių narių prašymu skatinamos pradėti derybas dėl abipusio viena kitos atitikties įvertinimo procedūrų rezultatų pripažinimo. Valstybės narės gali reikalauti, kad tokios sutartys atitiktų šio straipsnio 1 dalies kriterijus ir patenkintų abi šalis ir kad jose būtų atsižvelgta į jų potencialą skatinti prekybą aptariamomis prekėmis. 6.4 Valstybės narės skatinamos atitikties įvertinimo institucijoms, esančioms kitų valstybių narių teritorijose, leisti dalyvauti jų atitikties įvertinimo procedūrose nemažiau palankiomis sąlygomis negu tos, kurias turi institucijos, esančios jų ar bet kurios kitos šalies teritorijoje. 7 straipsnis Vietos valdžios institucijų taikomos atitikties įvertinimo procedūros Taikytina vietos valdžios institucijoms savo teritorijoje: 7.1 Valstybės narės imasi pagrįstų, joms prieinamų priemonių, kad užtikrintų, jog tokios tarnybos laikysis 5 ir 6 straipsnių nuostatų, išskyrus pareigą apie tas priemones pranešti, kaip numatyta 5 straipsnio 6 dalies 2 punkte ir 7 dalies 1 punkte. 7.2 Valstybės narės užtikrina, kad apie vietos valdžios, už kurią valstybėse narėse viršesnė tik centrinė valdžia, taikoma atitikties įvertinimo procedūra būtų pranešama pagal 5 straipsnio 6 dalies 2 punkto ir 7 dalies 1 punkto nuostatas, pažymint, jog nereikia atskirų pranešimų toms atitikties įvertinimo procedūroms, kurių techninis turinys iš esmės yra toks pat kaip aptariamosios valstybės narės centrinės valdžios institucijų techninių reglamentų apie kuriuos jau buvo pranešta anksčiau. 7.3 Valstybės narės gali reikalauti, kad kontaktai su kitomis valstybėmis narėmis, įskaitant pranešimus, informacijos teikimą, komentarus ir aptarimus, nustatytus 5 straipsnio 6 ir 7 dalyse, vyktų per centrinės valdžios institucijas. 7.4 Valstybės narės nesiima priemonių, kurios jų teritorijoje esančias vietos valdžios institucijas verstų ar skatintų veikti ne pagal 5 ir 6 straipsnių nuostatas. 7.5 Valstybės narės pagal šią Sutartį yra visiškai atsakingos už visų 5 ir 6 straipsnių nuostatų laikymąsi. Valstybės narės rengia ir įgyvendina tokias priimtinas priemones ir mechanizmus, kurie kitoms, ne centrinės valdžios, institucijoms padėtų laikytis 5 ir 6 straipsnių nuostatų. 8 straipsnis Nevyriausybinių organizacijų taikomos atitikties įvertinimo procedūros 8.1 Valstybės narės imasi tokių pagrįstų, joms prieinamų priemonių, kurios užtikrintų, kad nevyriausybinės organizacijos, atliekančios atitikties įvertinimo procedūras jų teritorijoje, laikysis 5 ir 6 straipsnių nuostatų, išskyrus pareigą pranešti apie siūlomas atitikties įvertinimo procedūras. Be to, valstybės narės nesiima jokių priemonių, kurios tiesiogiai ar netiesiogiai tas organizacijas verstų ar skatintų veikti tokiu būdu, kuris neatitiktų 5 ir 6 straipsnių nuostatų. 8.2 Valstybės narės užtikrina, kad jų centrinės valdžios institucijos pasikliautų nevyriausybinių organizacijų taikomomis atitikties įvertinimo procedūromis, tik jeigu pastarosios organizacijos laikosi 5 ir 6 straipsnių nuostatų, išskyrus pareigą pranešti apie siūlomas atitikties įvertinimo procedūras. 9 straipsnis Tarptautinės ir regioninės sistemos 9.1 Kai reikia tikslaus patvirtinimo dėl techninio reglamento standarto, jei tai įmanoma, valstybės narės rengia ir pritaiko tarptautines atitikties įvertinimo sistemas ir tampa jų narėmis ar dalyvėmis. 9.2 Valstybės narės imasi pagrįstų, joms prieinamų priemonių, kurios užtikrintų, kad tarptautinės ir regioninės atitikties įvertinimo sistemos, kurių narėmis ar dalyvėmis yra atitinkamos institucijos, esančios tų valstybių narių teritorijose, atitiktų 5 ir 6 straipsnių nuostatas. Be to, valstybės narės nesiima jokių priemonių, kurios tokias sistemas tiesiogiai ar netiesiogiai paveiktų, reikalaudamos ar skatindamos jas veikti tokiu būdu, kuris neatitiktų kurių nors 5 ar 6 straipsnių nuostatų. 9.3 Valstybės narės užtikrina, kad jų centrinės valdžios institucijos pasikliautų tarptautinėmis ar regioninėmis atitikties įvertinimo sistemomis tik tiek, kiek šios sistemos atitinka 5 ir 6 straipsnių nuostatas, kai jos taikytinos. INFORMACIJA IR PAGALBA 10 straipsnis Informacija apie techninius reglamentus, standartus ir atitikties įvertinimo procedūras 10.1 Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad veiktų informacijos centras, kuris galėtų atsakyti į visus pagrįstus kitų valstybių narių ir suinteresuotųjų šalių užklausimus, taip pat galėtų pateikti atitinkamus dokumentus dėl: 10.1.1 visų techninių reglamentų, kuriuos savo teritorijoje priėmė ar pasiūlė centrinės arba vietos valdžios institucijos, nevyriausybinės organizacijos, kurioms teisiškai suteikta galia reikalauti techninio reglamento laikymosi, arba regioninės standartizavimo institucijos, kurių narėmis ar dalyvėmis jos yra; 10.1.2 visų standartų, kuriuos savo teritorijoje priėmė ar pasiūlė centrinės arba vietos valdžios institucijos arba regioninės standartizavimo institucijos, kurių narėmis ar dalyvėmis yra tos aukščiau išvardytos institucijos; 10.1.3 visų atitikties įvertinimo procedūrų ar pasiūlytų atitikties įvertinimo procedūrų, kurias savo teritorijose taiko centrinės arba vietos valdžios institucijos arba nevyriausybinės organizacijos, kurioms teisiškai suteikta galia reikalauti, kad būtų laikomasi techninio reglamento, arba regioninės institucijos, kurių narėmis ar dalyvėmis jos yra; 10.1.4 valstybės narės ar atitinkamos centrinės arba vietos valdžios institucijos jos teritorijoje narystės ar dalyvavimo tarptautinėse ir regioninėse standartizavimo institucijose ir atitikties įvertinimo sistemose, taip pat dvišaliuose bei daugiašaliuose susitarimuose pagal šios Sutarties taikymo sritį; informacijos centras taip pat turi sugebėti pateikti pakankamai informacijos apie tokių sistemų ir susitarimų nuostatas; 10.1.5 pranešimų sutinkamai su šia Sutartimi skelbimo vietos arba informacijos teikimo apie tai, kur galima gauti tokios informacijos; 10.1.6 informacijos centrų, minimų šios straipsnio dalies 3 punkte, buvimo vietos. 10.2 Tačiau jeigu dėl teisinių ar administracinių priežasčių valstybė narė įkuria daugiau nei vieną informacijos centrą, ta valstybė narė kitoms valstybėms narėms turi pateikti visą informaciją aiškiai apie kiekvieno tokio informacijos centro atsakomybės sritį. Be to, ta valstybė narė užtikrina, kad visi paklausimai, patekę ne į tą informacijos centrą, būtų nedelsiant perduodami tinkamam informacijos centrui. 10.3 Kiekviena valstybė narė imasi pagrįstų, jai prieinamų priemonių, kad patikimai veiktų vienas ar daugiau informacijos centrų, kurie galėtų atsakyti į visus pagrįstus kitų valstybių narių ir suinteresuotųjų šalių kitose valstybėse narėse užklausimus, taip pat galėtų pateikti atitinkamus dokumentus ar informacijos apie tai, kur juos galima gauti, dėl: 10.3.1 visų standartų, kuriuos savo teritorijoje priėmė ar pasiūlė nevyriausybinės standartizavimo institucijos ar regioninės standartizavimo institucijos, kurių narėmis ar dalyvėmis jos yra; 10.3.2 visų atitikties įvertinimo procedūrų ar pasiūlytų atitikties įvertinimo procedūrų, kurias savo teritorijoje taiko nevyriausybinės organizacijos ar regioninės institucijos, kurių narėmis ar dalyvėmis jos yra; 10.3.3 atitinkamų nevyriausybinių organizacijų jos teritorijoje narystės ir dalyvavimo tarptautinėse ir regioninėse standartizavimo institucijose ar atitikties įvertinimo sistemose, taip pat dvišaliuose ir daugiašaliuose susitarimuose pagal šios Sutarties taikymo sritį; informacijos centrai taip pat turi sugebėti suteikti pakankamai informacijos apie tokių sistemų ir susitarimų nuostatas. 10.4 Valstybės narės imasi pagrįstų, joms prieinamų priemonių, kad užtikrintų, jog, kai valstybės narės ar suinteresuotosios šalys kitose valstybėse narėse prašo dokumentų kopijų, sutinkamai su šios Sutarties nuostatomis, jos pateikiamos už kainą (jei dokumentai mokami), kuri, be realių pristatymo išlaidų, turi būti tokia pati ir aptariamosios valstybės narės, ir bet kurios kitos valstybės narės nacionaliniams subjektams [1]. 10.5 Išsivysčiusios valstybės narės, kitų valstybių narių prašomos, pateikia angliškai, prancūziškai ar ispaniškai dokumentų, apie kuriuos yra rengiami pranešimai, vertimus arba, jeigu tie dokumentai didelės apimties, jų santraukų vertimus. 10.6 Sekretoriatas, gavęs pranešimus pagal šios Sutarties nuostatas, visoms valstybėms narėms bei suinteresuotoms tarptautinėms standartizavimo ir atitikties įvertinimo institucijoms išsiuntinėja pranešimų kopijas ir atkreipia besivystančių valstybių narių dėmesį į visus pranešimus, kuriuose kalbama apie toms valstybėms narėms ypač svarbias prekes. 10.7 Kai valstybė narė sudaro sutartį su bet kuria kita šalimi ar šalimis dėl klausimų, susijusių su techniniais reglamentais, standartais ar atitikties įvertinimo procedūromis, kurie gali turėti reikšmingą poveikį prekybai, bent viena sutartį sudariusi valstybė narė per Sekretoriatą praneša kitoms valstybėms narėms apie prekes, kurioms taikoma ta sutartis, ir pateikia trumpą sutarties aprašymą. Aptariamosios valstybės narės skatinamos, pateikus prašymą, pradėti konsultacijas su kitomis valstybėmis narėmis, kad sudarytų panašias sutartis arba susitartų dėl jų dalyvavimo tokiose sutartyse. 10.8 Jokios šios Sutarties nuostatos nereikalauja: 10.8.1 skelbti tekstus ne valstybės narės kalba; 10.8.2 pateikti projektų detales ar kopijas ne valstybės narės kalba, išskyrus atvejus, numatytus šio straipsnio 5 dalyje; 10.8.3 iš valstybių narių pateikti kokią nors informaciją, kurios atskleidimas, jų nuomone, prieštarautų esminiams jų saugumo interesams. 10.9 Pranešimai Sekretoriatui pateikiami angliškai, prancūziškai arba ispaniškai. 10.10 Valstybės narės paskiria vieną centrinės valdžios instituciją, kuri šalies mastu būtų atsakinga už nuostatų dėl pranešimų pateikimo tvarkos pagal šią Sutartį vykdymą, išskyrus procedūras, numatytas 3 priede. 10.11 Tačiau, jeigu dėl teisinių ar administracinių priežasčių atsakomybe už pranešimų pateikimo tvarką dalinasi dvi ar daugiau centrinės valdžios institucijų, aptariamoji valstybė narė kitoms valstybėms narėms pateikia visą ir aiškią informaciją apie kiekvienos institucijos atsakomybės sritį. 11 straipsnis Techninė pagalba kitoms valstybėms narėms 11.1 Valstybės narės, kai jų prašo, pataria kitoms valstybėms narėms, ypač besivystančioms valstybėms narėms, dėl techninių reglamentų rengimo. 11.2 Valstybės narės, kai jų prašo, pataria kitoms valstybėms narėms, ypač besivystančioms valstybėms narėms, ir abipusiai sutartais terminais ir sąlygomis teikia techninę pagalbą, joms steigiant nacionalines standartizavimo institucijas ir dalyvaujant tarptautinėse standartizavimo institucijose, bei skatina tai daryti savo šalies standartizavimo institucijas. 11.3 Valstybės narės, kai jų prašo, imasi pagrįstų, joms prieinamų priemonių, kad jų teritorijoje esančios reguliavimo institucijos patartų kitoms valstybėms narėms, ypač besivystančioms šalims narėms, ir teikia joms techninę pagalbą abipusiai sutartais terminais ir sąlygomis dėl: 11.3.1 reguliavimo institucijų ar techninių reglamentų atitikties įvertinimo institucijų įkūrimo; 11.3.2 metodų, kuriais galima būtų geriausiai užtikrinti besivystančių valstybių narių techninių reglamentų atitikimą. 11.4 Valstybės narės, kai jų prašo, imasi pagrįstų, joms prieinamų priemonių, kad kitoms valstybėms narėms, ypač besivystančioms šalims narėms, būtų duodami patarimai ir suteikiama techninė pagalba abipusiškai sutartais terminais ir sąlygomis, joms kuriant standartų, priimtų prašančios valstybės narės teritorijoje, atitikties įvertinimo institucijas. 11.5 Valstybės narės, kai jų prašo, pataria kitoms valstybėms narėms, ypač besivystančioms valstybėms narėms, ir abipusiai sutartais terminais ir sąlygomis teikia joms techninę pagalbą, įgyvendinant priemones, kurių turėtų imtis jų gamintojai, norintiems turėti galimybę naudotis atitikties įvertinimo sistemomis, kurias taiko Vyriausybinės institucijos ar nevyriausybinės organizacijos, esančios prašymą gaunančios valstybės narės teritorijoje. 11.6 Valstybės narės, kurios yra tarptautinių ar regioninių atitikties įvertinimo sistemų narės ar dalyvės, kai jų prašo, pataria kitoms valstybėms narėms, ypač besivystančioms šalims narėms, ir abipusiai sutartais terminais ir sąlygomis teikia joms techninę pagalbą, joms steigiant institucijas ir kuriant teisinį pagrindą, kuris jas įgalintų vykdyti su naryste ar dalyvavimu tose sistemose susijusius įsipareigojimus. 11.7 Valstybės narės, kai jų prašo, skatina savo teritorijoje esančias institucijas, kurios yra tarptautinių ar regioninių atitikties įvertinimo sistemų narės ar dalyvės, patarti kitoms valstybėms narėms, ypač besivystančioms šalims narėms, ir turėtų apsvarstyti tų šalių prašymus suteikti techninę pagalbą, joms kuriant institucijas, kurios įgalintų atitinkamas jų teritorijoje esančias institucijas vykdyti su naryste ar dalyvavimu tose sistemose susijusius įsipareigojimus. 11.8 Teikdamos patarimus ir techninę paramą kitoms valstybėms narėms pagal šio straipsnio 1–7 dalis, valstybės narės prioritetiniais laiko mažiausiai išsivysčiusių šalių narių poreikius. 12 straipsnis Specialusis ir diferencinis režimas besivystančioms valstybėms narėms 12.1 Valstybės narės besivystančioms šalims narėms taiko diferencijuotą ir palankesnį režimą šios Sutarties atžvilgiu pagal žemiau išdėstytas ir atitinkamas kitų šios Sutarties straipsnių nuostatas. 12.2 Valstybės narės skiria ypatingą dėmesį šios Sutarties nuostatoms dėl besivystančios šalies narės teisių ir įsipareigojimų bei atsižvelgia į specialius besivystančios šalies narės plėtros, finansinius ir prekybos poreikius, įgyvendinant šią Sutartį tiek šalies mastu, tiek veikiant Sutartyje numatytiems instituciniams dariniams. 12.3 Valstybės narės, rengdamos ir taikydamos techninius reglamentus, standartus ir atitikties įvertinimo procedūras, atsižvelgia į ypatingus besivystančių šalių narių plėtros, finansinius ir prekybos poreikius, siekdamos užtikrinti, kad tokie techniniai reglamentai, standartai bei atitikties įvertinimo procedūros nesudarytų nereikalingų kliūčių eksportui iš besivystančių šalių narių. 12.4 Valstybės narės pripažįsta, kad, nors gali egzistuoti tarptautiniai standartai, taisyklės ar rekomendacijos, besivystančios šalys narės, esant ypatingoms jų technologijos bei socialinėms ir ekonominėms sąlygoms, gali priimti tam tikrus techninius regla- mentus, standartus ar atitikties įvertinimo procedūras, kuriomis siektų išsaugoti vietinę technologiją ir gamybos būdus bei procesus, atitinkančius tų šalių plėtros reikmes. Todėl valstybės narės pripažįsta, kad iš besivystančių šalių narių nereikėtų tikėtis, jog tarptautiniai standartai, kurie nepatenkina jų plėtros, finansinių ar prekybos poreikių, būtų naudojami kaip tų šalių techninių reglamentų ar standartų, įskaitant bandymų metodus, pagrindas. 12.5 Valstybės narės, atsižvelgdamos į specialias besivystančių šalių narių problemas, imasi pagrįstų, joms prieinamų priemonių, kurios užtikrintų, kad tarptautinės standartizavimo institucijos bei tarptautinės atitikties įvertinimo sistemos būtų tvarkomos ir veiktų tokiu būdu, kuris skatintų aktyvų ir reprezentatyvų visų valstybių narių atitinkamų tarnybų dalyvavimą. 12.6 Valstybės narės imasi pagrįstų, joms prieinamų priemonių, kurios užtikrintų, kad tarptautinės standartizavimo institucijos, besivystančioms šalims narėms prašant, ištirtų galimybę ir, jeigu tai įgyvendinama, parengtų tarptautinius standartus prekėms, kuriomis ypač suinteresuotos besivystančios šalys narės. 12.7 Valstybės narės pagal 11 straipsnio nuostatas teikia techninę pagalbą besivystančioms šalims narėms, siekdamos užtikrinti, kad techninių reglamentų, standartų bei atitikties įvertinimo procedūrų rengimas ir taikymas nesudarytų nereikalingų kliūčių eksporto iš besivystančios šalies narės didėjimui bei diversifikavimui. Nustatant techninės pagalbos terminus bei sąlygas, atsižvelgiama į prašančiųjų šalių narių, o ypač į mažiausiai išsivysčiusių šalių narių, išsivystymo lygį. 12.8 Pripažįstama, kad besivystančios šalys narės gali susidurti su ypatingomis problemomis, įskaitant problemas institucijų, infrastruktūros, techninių reglamentų, standartų ir atitikties įvertinimo procedūrų rengimo bei taikymo srityje. Toliau pripažįstama, kad specifiški besivystančių šalių narių plėtros ir prekybos poreikiai, taip pat jų technologijos lygis gali trukdyti toms šalims narėms iki galo įvykdyti savo įsipareigojimus pagal šią Sutartį. Todėl valstybės narės turi visapusiškai atsižvelgti į šį faktą. Be to, kad besivystančios šalys narės sugebėtų laikytis šios Sutarties, Techninių prekybos kliūčių komitetas, numatytas 13 straipsnyje (toliau šioje Sutartyje – Komitetas), yra įgaliojamas, esant prašymui, ribotam laikui daryti specialias išimtis, atleisdamas besivystančias šalis nuo visų ar dalies Sutartyje numatytų įsipareigojimų. Svarstydamas tokius prašymus, Komitetas atsižvelgia į ypatingas besivystančios šalies narės problemas techninių reglamentų, standartų bei atitikties įvertinimo procedūrų rengimo ir taikymo srityje bei specialius plėtros ir prekybos poreikius, taip pat į technologijos lygį – į tai, kas gali trukdyti tai šaliai narei iki galo įvykdyti įsipareigojimus pagal šią Sutartį. Komitetas ypač atsižvelgia į ypatingas mažiausiai išsivysčiusių šalių narių problemas. 12.9 Per konsultacijas išsivysčiusios šalys narės atsižvelgia į ypatingus sunkumus, su kuriais susiduria besivystančios šalys narės, rengdamos ir įgyvendindamos standartus, techninius reglamentus bei atitikties įvertinimo procedūras. Siekdamos paremti besivystančių šalių narių pastangas ta linkme, išsivysčiusios šalys narės atsižvelgia į konkrečius pastarųjų finansavimo, prekybos bei plėtros poreikius. 12.10 Komitetas periodiškai peržiūri specialųjį ir diferencijuotą režimą, kaip numatyta šioje Sutartyje, suteiktą besivystančioms šalims narėms nacionaliniu ir tarptautiniu lygiu. INSTITUCIJOS, KONSULTACIJOS IR GINČŲ SPRENDIMAS 13 straipsnis Techninių prekybos kliūčių komitetas 13.1 Įkuriamas Techninių prekybos kliūčių komitetas; jį sudaro atstovai iš kiekvienos valstybės narės. Komitetas renka savo pirmininką ir susirenka tuomet, kai reikia, bet ne rečiau kaip kartą per metus, kad suteiktų valstybėms narėms galimybę konsultuotis visais klausimais, susijusiais su šios Sutarties veikimu ar jos tikslų siekimu, taip pat atlieka pareigas, numatytas šioje Sutartyje ir kurias jam paskiria valstybės narės. 13.2 Komitetas, kai reikia, kuria darbo grupes ar kitokias struktūras, kurios būtų atsakingos už funkcijų, kurias joms paskiria Komitetas, atlikimą sutinkamai su šios Sutarties nuostatomis. 13.3 Suprantama, kad, dirbant darbą pagal šią Sutartį, reikėtų vengti be reikalo dubliuoti Vyriausybių darbą, dirbamą kitose techninėse struktūrose. Komitetas turi išnagrinėti šią problemą, kad iki minimumo sumažintų tokį darbo dubliavimą. 14 straipsnis Konsultacijos ir ginčų sprendimas 14.1 Konsultacijos ir ginčų sprendimas bet kuriuo klausimu, kuris daro įtakos šios Sutarties veikimui, vyksta padedant Ginčų sprendimo tarybai ir pagal mutatis mutandis, GATT 1994 XXII ir XXIII straipsnių nuostatas, išplėstas ir taikomas pagal Susitarimą dėl ginčų sprendimo. 14.2 Prašant kuriai nors iš besiginčijančių šalių arba savo pačios iniciatyva kolegija gali įkurti technikos ekspertų grupę, kuri padėtų spręsti techninio pobūdžio klausimus, kurie reikalauja detalesnio ekspertų nagrinėjimo. 14.3 Technikos ekspertų grupės vadovaujasi 2 priede numatyta tvarka. 14.4 Nuostatas apie ginčų sprendimą, išdėstytas aukščiau, galima taikyti tais atvejais, kai valstybė narė laiko, jog kita šalis narė nepasiekė tenkinančių rezultatų pagal 3, 4, 7, 8, ir 9 straipsnius ir kad labai pažeidžiami jos (pirmosios) prekybos interesai. Šiuo atžvilgiu tokie rezultatai turi būti lygiaverčiai rezultatams, kurie būtų, jeigu ta struktūra būtų valstybė narė. BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 15 straipsnis Baigiamosios nuostatos Išlygos 15.1 Jokių išlygų šios Sutarties nuostatų atžvilgiu negali būti be kitų valstybių narių sutikimo. Peržiūra 15.2 Kiekviena valstybė narė tuoj pat po PPO sutarties įsigaliojimo turi informuoti Komitetą apie turimas priemones arba tas, kurių ji imasi, norėdama užtikrinti šios Sutarties įgyvendinimą ir administravimą. Apie tolesnius tokių priemonių pakeitimus taip pat turi būti pranešta Komitetui. 15.3 Komitetas kasmet peržiūri šios Sutarties, atsižvelgiant į jos tikslus, vykdymą ir veikimą. 15.4 Ne vėliau kaip trečiųjų metų po PPO sutarties įsigaliojimo pabaigoje ir kiekvieno paskesnio trejų metų laikotarpio pabaigoje Komitetas peržiūri šios Sutarties, įskaitant su viešumu susijusių nuostatų veikimą ir vykdymą, kad galėtų rekomenduoti šia Sutartimi numatytų teisių ir įsipareigojimų pakeitimus, kai reikia užtikrinti abipusę ekonominę naudą ir teisių bei įsipareigojimų balansą, nepažeidžiant 12 straipsnio nuostatų. Atsižvelgdamas, inter alia, į įgytą patirtį, įgyvendinant Sutartį, Komitetas, esant reikalui, Prekybos prekėmis tarybai teikia pasiūlymus dėl šios Sutarties teksto pataisų. Priedai 15.5 Šios Sutarties priedai sudaro neatsiejamą jos dalį. [1] Čia "subjektai", jeigu PPO valstybė narė yra atskira muitų teritorija, reiškia asmenis, fizinius ar juridinius, kurie yra nuolatiniai šalies gyventojai arba kurie toje muitų teritorijoje turi realiai veikiančią gamybos ar prekybos įmonę. -------------------------------------------------- 1 PRIEDAS TERMINAI IR JŲ APIBRĖŽIMAI ŠIOJE SUTARTYJE Terminai, pateikti šeštajame ISO/IEC 2-jo vadovo leidinyje "1991, Standartizacija ir su ja susijusi veikla. Bendrieji terminai ir jų apibrėžimai" (ISO/IEC Guide 2: 1991, General Terms and Their Definitions Concerning Standartization and Related Activities), šioje Sutartyje turi tą pačią reikšmę kaip pateikta to leidinio apibrėžimuose, turint omenyje tai, kad paslaugos šia Sutartimi nereglamentuojamos.Šioje Sutartyje taikomi šie apibrėžimai: 1. Techninis reglamentas Dokumentas, kuriame pateikiamos prekės charakteristikos ar su jomis susiję procesai bei gamybos būdai, įskaitant taikytinas administracines nuostatas, kurio laikymasis yra privalomas. Jis taip pat gali apimti ar liesti išimtinai tik terminologijos, simbolių, įpakavimo, ženklinimo ar etikečių reikalavimus, kai jie taikomi prekei, procesui ar gamybos būdui apibrėžti. Aiškinamoji pastaba Atskiro savarankiško apibrėžimo ISO/IEC 2 vadove nėra, jis remiasi vadinamąja "struktūrinio elemento" sistema. 2. Standartas Dokumentas, patvirtintas atsakingos institucijos, kuriame bendram ir pakartotiniam taikymui pateiktos taisyklės, nurodymai ar charakteristikos prekėms arba su jomis susijusiems procesams bei gamybos būdams, kurio laikymasis nėra privalomas. Jis taip pat gali apimti ar liesti išimtinai tik terminologijos, simbolių, įpakavimo, ženklinimo ar etikečių reikalavimus, kai jie taikomi prekei, procesui ar gamybos būdui apibrėžti. Aiškinamoji pastaba Terminai, kaip apibrėžta ISO/IEC 2 vadove, taikomi prekėms, procesams ir paslaugoms. Šioje Sutartyje nagrinėjami techniniai reglamentai, standartai ir atitikties įvertinimo procedūros, susiję tik su prekėmis, procesais ir gamybos būdais. Standartai, kaip apibrėžiama ISO/IEC 2 vadove, gali būti privalomi arba pasirenkami. Šioje Sutartyje standartai yra apibrėžiami kaip pasirenkami, o techniniai reglamentai kaip privalomi dokumentai. Tarptautinių standartizacijos organizacijų parengti standartai priimami konsensuso pagrindu. Šioje Sutartyje taip pat numatyti ir dokumentai, kurie priimami ne konsensuso pagrindu. 3. Atitikties įvertinimo procedūros Procedūra, taikoma tiesiogiai ar netiesiogiai, kuria nustatoma, kad atitinkami techniniuose reglamentuose ar standartuose išdėstyti reikalavimai yra įvykdyti. Aiškinamoji pastaba Į atitikties įvertinimo procedūras įeina, inter alia, atrankos, bandymų ir patikrinimo procedūros; atitikties vertinimas, patikrinimas ir užtikrinimas; registravimas, akreditavimas ir patvirtinimas, taip pat jų deriniai. 4. Tarptautinė institucija arba sistema Institucija arba sistema, kurios narėmis gali tapti tik visų valstybių narių atitinkamos institucijos. 5. Regioninė institucija arba sistema Institucija arba sistema, kurios narėmis gali tapti tik keleto valstybių narių atitinkamos institucijos. 6. Centrinės valdžios institucija Vyriausybė, jos ministerijos ir departamentai ar bet kokia kita institucija, kurią kontroliuoja Vyriausybė aptariamosios veiklos atžvilgiu. Aiškinamoji pastaba Europos Bendrijoms taikytinos nuostatos, reglamentuojančios centrinės valdžios institucijų veiklą. Tačiau Europos Bendrijose gali būti kuriamos regioninės institucijos arba atitikties įvertinimo sistemos; tokiais atvejais jos laikosi šios Sutarties nuostatų, reglamentuojančių regionines institucijas arba atitikties įvertinimo sistemas. 7. Vietos valdžios institucija Necentrinė valdžia (pvz.: valstijų, provincijų, žemių, kantonų, savivaldybių ir kt.), jos ministerijos, departamentai ar kokia kita institucija, kurios veiklą kontroliuoja tokia valdžia aptariamosios veiklos atžvilgiu. 8. Nevyriausybinė organizacija Tai necentrinės ir ne vietos valdžios institucija, įskaitant nevyriausybinę organizaciją, kuriai teisiškai suteikiama galia reikalauti, kad būtų laikomasi techninio reglamento. -------------------------------------------------- 2 PRIEDAS TECHNIKOS EKSPERTŲ GRUPĖ Technikos ekspertų grupėms, įkuriamoms pagal 14 straipsnio nuostatas, taikoma ši tvarka. 1. Technikos ekspertų grupėms vadovauja kolegija. Kolegija nutaria, kokia turi būti jų darbo apibrėžtis, ir detalizuoja jų darbo tvarką, o technikos ekspertų grupės atsiskaito kolegijai. 2. Dalyvavimas technikos ekspertų grupėje turi būti ribojamas, nariai gali būti tiktai asmenys, turintys gerą profesinę reputaciją ir patirtį aptariamoje srityje. 3. Besiginčijančių šalių piliečiai negali dirbti technikos ekspertų grupėje be bendro besiginčijančių šalių sutikimo, išskyrus išskirtines sąlygas, kai kolegija mano, jog be tokių asmenų technikos ekspertų grupei truks specializuotų mokslo žinių ir patirties. Besiginčijančių šalių valstybės tarnautojai neturi teisės dirbti technikos ekspertų grupėje. Technikos ekspertų grupės nariai dirba kaip nepriklausomi ekspertai, bet ne kaip Vyriausybės ar kokios nors organizacijos atstovai. Todėl Vyriausybės ar organizacijos negali jiems duoti instrukcijų, kaip spręsti klausimus, kuriuos turi spręsti technikos ekspertų grupė. 4. Technikos ekspertų grupės gali konsultuotis ir prašyti informacijos bei techninių patarimų iš bet kokio šaltinio, į kurį mano esant reikalinga kreiptis. Prieš prašydama informacijos ar patarimo iš šaltinio, esančio valstybės narės jurisdikcijoje, technikos ekspertų grupė informuoja tos valstybės narės Vyriausybę. Bet kuri valstybė narė turi greitai ir išsamiai pateikti technikos ekspertų grupei tokią informaciją, kurią technikos ekspertų grupė mano esant reikalingą ir tinkamą. 5. Besiginčijančios šalys turi turėti galimybę gauti visą atitinkamą informaciją, kuri pateikiama technikos ekspertų grupei, nebent ji būtų konfidenciali. Konfidenciali technikos ekspertų grupei pateikiama informacija be oficialaus informaciją teikiančios Vyriausybės, organizacijos ar asmens įgaliojimo neteikiama. Kai technikos ekspertų grupės prašoma pateikti informaciją, bet technikos ekspertų grupė neturi įgaliojimo teikti tokios informacijos, Vyriausybė, organizacija ar asmuo, teikiantis informaciją, pateikia nekonfidencialią informacijos santrauką. 6. Technikos ekspertų grupė pateikia aptariamosioms valstybėms narėms ataskaitos projektą, tikėdamasi komentarų ir, kai tikslinga, atsižvelgia į juos galutinėje ataskaitoje; pateikus kolegijai, ji taip pat išsiuntinėjama aptariamosioms valstybėms narėms. -------------------------------------------------- 3 PRIEDAS STANDARTŲ RENGIMO, PRIĖMIMO IR TAIKYMO GEROS PRAKTIKOS KODEKSAS Bendrosios nuostatos A. Šiame Kodekse taikomi šios Sutarties 1 priede pateikti apibrėžimai. B. Šį Kodeksą gali priimti bet kokia standartizavimo institucija PPO valstybės narės teritorijoje – tai gali būti centrinės valdžios institucija, vietos valdžios institucija arba nevyriausybinė organizacija; Vyriausybinė regioninė standartizavimo institucija, kurios vienas ar keli nariai yra PPO valstybės narės; ir nevyriausybinė regioninė standartizavimo institucija, kurios vienas ar keli nariai yra PPO valstybės narės teritorijoje (šiame Kodekse tokios tarnybos kartu vadinamos "standartizavimo institucijomis", o pavienė "standartizavimo institucija"). C. Standartizavimo institucijos, kurios priėmė Kodeksą ar jo atsisakė, turi apie tą faktą pranešti Ženevoje esančiam ISO/IEC Informacijos centrui. Pranešime turi būti aptariamosios institucijos pavadinimas bei adresas ir dabartinės bei tikėtinos standartizacijos veiklos apimtis. Pranešimą galima siųsti arba tiesiogiai ISO/IEC Informacijos centrui, arba per nacionalinę instituciją, esančią ISO/IEC nare, arba geriausiai per atitinkamą nacionalinį ISONET narį ar tarptautinį ISONET filialą, priklausomai nuo situacijos. Esminės nuostatos D. Standartų atžvilgiu standartizavimo institucija prekėms, kilusioms bet kurios kitos PPO valstybės narės teritorijoje, taiko režimą, ne mažiau palankų už režimą, taikomą tapačioms arba panašioms nacionalinės kilmės prekėms ir tapačioms arba panašioms prekėms, kilusioms bet kurioje kitoje šalyje. E. Standartizavimo institucija užtikrina, kad standartai nebūtų rengiami, priimami, taikomi, sąmoningai ar nesąmoningai sudarant nereikalingas kliūtis tarptautinei prekybai. F. Kai tarptautiniai standartai jau yra arba baigiami rengti, juos ar atitinkamas jų dalis standartizavimo institucija naudoja kaip savo kuriamų standartų pagrindą, išskyrus tuos atvejus, jei tarptautiniai standartai ar atitinkamos jų dalys būtų neveiksmingi ar netinkami, pavyzdžiui, dėl nepakankamo apsaugos lygio, esminių klimatinių ar geografinių veiksnių arba esminių technologijos problemų. G. Siekdama kuo plačiau harmonizuoti standartus standartizavimo institucija atitinkamu būdu savo išgalėmis visapusiškai padeda atitinkamoms tarptautinėms standartizacijos organizacijoms rengiant tarptautinius standartus objektui, kuriam ji arba jau priėmė, arba tikisi priimti standartus. Valstybės narės teritorijoje esančios standartizavimo institucijos dalyvauja konkrečioje tarptautinėje standartizacijos veikloje, kai įmanoma, vienai delegacijai atstovaujant visoms standartizavimo institucijoms jos teritorijoje, kurios priėmė ar tikisi priimti standartus objektui, su kuriuo yra susijusi tarptautinė standartizacijos veikla. H. Standartizavimo institucija valstybės narės teritorijoje deda visas pastangas, kad išvengtų dubliavimo ar dalinio sutapimo su kitų standartizacijos institucijų šalies teritorijoje darbu ar su atitinkamų tarptautinių ar regioninių standartizacijos organizacijų darbu. Jos taip pat deda visas pastangas, kad pasiektų nacionalinio konsensuso dėl jų kuriamų standartų. Regioninė standartizavimo organizacija taip pat deda visas pastangas, kad išvengtų dubliavimo ar dalinio sutapimo su atitinkamų tarptautinių standartizavimo organizacijų darbu. I. Kur tik galima, standartizavimo institucija standartuose tiksliai nurodo funkcines charakteristikas, o ne projektus arba aprašomojo pobūdžio charakteristikas. J. Mažiausiai kartą per šešis mėnesius standartizavimo institucija skelbia darbo programą ir joje nurodo savo pavadinimą ir adresą, standartus, kuriuos tuo metu rengia, ir standartus, kuriuos ji priėmė per praėjusį laikotarpį. Standartas yra rengiamas nuo momento, kai nusprendžiama jį sukurti, iki pat priėmimo. Konkrečių standartų projektų pavadinimai, paprašius, pateikiami angliškai, prancūziškai ar ispaniškai. Pranešimas apie darbo programos egzistavimą skelbiamas standartizacijos veiklai skirtame nacionaliniame ar regioniniame leidinyje, priklausomai nuo situacijos. Darbo programoje kiekvienam standartui pagal bet kurias ISONET taisykles nurodoma klasifikacija priklausomai nuo objekto, pasiekta standarto kūrimo stadija ir duodamos nuorodos į visus jo pagrindu paimtus tarptautinius standartus. Ne vėliau kaip darbo programos paskelbimo metu standartizavimo institucija praneša apie jos buvimą ISO/IEC Informacijos centrui Ženevoje. Pranešime turi būti standartizavimo institucijos pavadinimas bei adresas, leidinio, kuriame skelbiama darbo programa, pavadinimas ir numeris, laikotarpis, kuriam numatyta darbo programa, jo kaina (jeigu jis mokamas) ir kaip bei kur jį galima gauti. Pranešimą galima siųsti tiesiai ISO/IEC Informacijos centrui arba geriausiai per atitinkamą nacionalinį ISONET narį ar tarptautinį ISONET filialą, priklausomai nuo situacijos. K. Nacionalinis ISO/IEC narys deda visas pastangas, kad taptų ISONET nariu ar paskirtų kitą organizaciją, kad ši taptų nare ir kad įgytų visišką ISONET narystę. Kitos standartizavimo institucijos deda visas pastangas asocijuotis su ISONET nariu. L. Prieš priimdama standartą standartizavimo institucija duoda ne mažiau kaip 60 dienų, kad suinteresuotosios šalys PPO valstybės narės teritorijoje pateiktų komentarus dėl standarto projekto. Tačiau šį laikotarpį galima sutrumpinti tais atvejais, kai iškyla neatidėliotina saugumo, sveikatos ar aplinkos apsaugos problema ar kyla jos grėsmė. Ne vėliau kaip komentarams skirto laikotarpio pradžioje standartizavimo institucija J punkte minimame leidinyje skelbia pranešimą, skelbiantį komentavimo laikotarpį. Tame pranešime, jei galima, nurodoma, ar standarto projektas skiriasi nuo tarptautinių standartų. M. Kiekvienos suinteresuotosios šalies, esančios PPO valstybės narės teritorijoje, prašymu standartizavimo institucija nedelsdama pateikia komentuotino standarto projekto kopiją arba sutvarko taip, kad ji būtų pateikta. Visi mokesčiai už šią paslaugą, be realių pristatymo išlaidų, užsienio ir vidaus suinteresuotosioms šalims turi būti vienodi. N. Standartizavimo institucija, toliau tvarkydama standartą, atsižvelgia į komentarus, gautus per komentavimo laikotarpį. Į komentarus, gautus per standartizavimo institucijas, kurios priėmė Geros praktikos kodeksą, esant tokiam prašymui, turi būti atsakyta kuo greičiau. Atsakyme turi būti paaiškinta, kodėl būtina nukrypti nuo tarptautinio standarto. O. Priimtas standartas nedelsiant paskelbiamas. P. Suinteresuotosios šalies, esančios PPO valstybės narės teritorijoje, prašymu standartizavimo institucija skubiai pateikia savo paskutinės darbo programos ar parengto standarto kopiją arba suorganizuoja, kad ji būtų pateikta. Visi mokesčiai už šias paslaugas, be realių pristatymo išlaidų, užsienio ir vidaus suinteresuotosioms šalims turi būti vienodi. Q. Standartizavimo institucija taiko "geranoriškumo principą" ir sudaro atitinkamas sąlygas konsultuotis dėl pareiškimų dėl šio Kodekso veikimo, kuriuos pateikia standartizavimo institucijos, priėmusios Geros praktikos kodeksą. Ji deda pastangas objektyviai išnagrinėti visus skundus. --------------------------------------------------