Oficialusis leidinys L 297 , 31/10/1988 p. 0021 - 0028

specialusis leidimas suomių kalba: skyrius 11 tomas 14 p. 0159

specialusis leidimas švedų kalba: skyrius 11 tomas 14 p. 0159



Monrealio protokolas dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų ŠIO PROTOKOLO ŠALYS, BŪDAMOS Vienos konvencijos dėl ozono sluoksnio apsaugos Šalimis, PRISIMINDAMOS apie savo įsipareigojimus pagal šią Konvenciją imtis atitinkamų priemonių žmonių sveikatai ir aplinkai saugoti nuo žalingų padarinių, kylančių arba galinčių kilti dėl žmogaus veiklos, keičiančios arba galinčios pakeisti ozono sluoksnį, PRIPAŽINDAMOS, kad kai kurių ozoną ardančių medžiagų pasaulinio masto emisija gali gerokai suploninti ar kaip kitaip pakeisti ozono sluoksnį, o tai gali pakenkti žmonių sveikatai ar aplinkai, SUVOKDAMOS galimą tokių medžiagų emisijos poveikį klimatui, SUPRASDAMOS, kad priemonės, kurių imamasi siekiant apsaugoti ozono sluoksnį nuo suirimo, turi būti pagrįstos mokslo žiniomis, taikomomis atsižvelgiant į techninio ir ekonominio pobūdžio aplinkybes, PASIRYŽUSIOS užtikrinti ozono sluoksnio apsaugą imantis prevencinių priemonių, kuriomis reguliuojama visų ozoną ardančių medžiagų pasaulinio masto emisija, siekiant galiausiai visiškai ją pašalinti, tai moksliškai pagrindžiant ir atsižvelgiant į techninio bei ekonominio pobūdžio aplinkybes, PRIPAŽINDAMOS, kad būtina atsižvelgti į besivystančių šalių ypatingą šių medžiagų poreikį, ATSIŽVELGDAMOS į nacionaliniu ir regioniniu lygiu jau taikomas kai kurių chlorfluormetano (freono) junginių emisijos reguliavimo prevencines priemones, ATSIŽVELGDAMOS į tai, kaip svarbu remti tarptautinį bendradarbiavimą mokslinių ir techninių tyrimų bei plėtros srityje, susijusioje su ozono sluoksnį ardančių medžiagų emisijos mažinimu ir reguliavimu, ypač paisant besivystančių šalių reikmių, SUSITARĖ: 1 straipsnis Sąvokos Šiame Protokole: 1. "Konvencija" vadinama Vienos konvencija dėl ozono sluoksnio apsaugos, priimta 1985 m. kovo 22 d. 2. "Šalimis", jei tik kontekste nepasitaiko kitokia prasmė, vadinamos šio Protokolo Šalys. 3. "Sekretoriatu" vadinamas Konvencijos sekretoriatas. 4. "Kontroliuojamomis medžiagomis" vadinamos visos šio Protokolo A priede nurodytos medžiagos, egzistuojančios atskirai arba mišinyje. Į šią sąvoką nepatenka medžiagos arba mišiniai, kurie yra pagaminto produkto, turinčio kitokį pavidalą, negu tokių medžiagų laikymui arba gabenimui skirta talpykla, komponentai. 5. "Gamyba" reiškia pagamintų kontroliuojamų medžiagų kiekį, išskyrus tą medžiagų kiekį, kuris sunaikinamas laikantis Šalių patvirtintų technologijų. 6. "Sunaudojimu" vadinama kontroliuojamų medžiagų gamyba plius importas ir minus eksportas. 7. "Apskaičiuotaisiais lygiais" vadinami 3 straipsnyje numatyti gamybos, importo, eksporto ir sunaudojimo lygiai. 8. "Gamybos racionalizavimas" reiškia vienos Šalies viso arba dalies apskaičiuotojo gamybos lygio perdavimą kitai Šaliai siekiant pagerinti ekonominį efektyvumą arba reaguoti į numatomą tiekimo stygių dėl įmonių uždarymo. 2 straipsnis Kontrolės priemonės 1. Kiekviena Šalis užtikrina, kad per dvylika mėnesių, pradedant nuo septinto mėnesio pirmos dienos po šio Protokolo įsigaliojimo dienos, ir kiekvieną kitą dvylikos mėnesių laikotarpį jų A priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų apskaičiuotasis sunaudojimo lygis neviršys jų 1986 m. apskaičiuotojo sunaudojimo lygio. Kiekviena Šalis, gaminanti vieną ar keletą šių medžiagų, užtikrina, kad jos šių medžiagų per tokį pat laikotarpį apskaičiuotasis gamybos lygis neviršys 1986 m. apskaičiuotojo gamybos lygio; išimties tvarka gali jį viršyti ne daugiau kaip 10 %. Toks apskaičiuotojo gamybos lygio viršijimas leistinas tik tuo atveju, kai tai būtina Šalių, veikiančių pagal 5 straipsnį, svarbiausioms vidaus reikmėms tenkinti bei siekiant Šalių gamybos racionalizavimo. 2. Kiekviena Šalis užtikrina, kad per dvylika mėnesių, pradedant nuo trisdešimt septinto mėnesio pirmos dienos nuo šio Protokolo įsigaliojimo dienos, ir kiekvieną kitą dvylikos mėnesių laikotarpį jų A priedo II grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų apskaičiuotasis sunaudojimo lygis neviršys 1986 m. apskaičiuotojo sunaudojimo lygio. Kiekviena Šalis, gaminanti vieną ar keletą šių medžiagų, užtikrina, kad jos šių medžiagų apskaičiuotasis gamybos lygis neviršys 1986 m. apskaičiuotojo gamybos lygio; išimties tvarka gali jį viršyti ne daugiau kaip 10 % ir tai leistina tik Šalių, veikiančių pagal 5 straipsnį, svarbiausioms vidaus reikmėms tenkinti bei siekiant Šalių gamybos racionalizavimo. Šių priemonių taikymo mechanizmas nustatomas pirmajame Šalių susitikime, vyksiančiame po pirmosios mokslinės peržiūros atlikimo. 3. Kiekviena Šalis užtikrina, kad nuo 1993 m. liepos 1 d. iki 1994 m. birželio 30 d. ir kiekvieną kitą dvylikos mėnesių laikotarpį jų A priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų apskaičiuotasis sunaudojimo lygis per metus neviršys 80 % jų 1986 m. apskaičiuotojo sunaudojimo lygio. Kiekviena Šalis, gaminanti vieną ar keletą šių medžiagų, užtikrina, kad jos šių medžiagų per tą patį laikotarpį apskaičiuotasis gamybos lygis neviršys per metus 80 % jų 1986 m. apskaičiuotojo gamybos lygio. Tačiau Šalių, veikiančių pagal 5 straipsnį, svarbiausioms vidaus reikmėms tenkinti bei siekiant Šalių gamybos racionalizavimo jų apskaičiuotasis gamybos lygis gali viršyti šią ribą, bet ne daugiau kaip 10 % 1986 m. apskaičiuotojo gamybos lygio. 4. Kiekviena Šalis užtikrina, kad nuo 1998 m. liepos 1 d. iki 1999 m. birželio 30 d. ir kiekvieną kitą dvylikos mėnesių laikotarpį jų A priedo I grupėje nurodytų kontroliuojamų medžiagų apskaičiuotasis sunaudojimo lygis per metus neviršys 50 % jų 1986 m. apskaičiuotojo sunaudojimo lygio. Kiekviena Šalis, gaminanti vieną ar keletą šių medžiagų, užtikrina, kad jos šių medžiagų per tą patį laikotarpį apskaičiuotasis gamybos lygis neviršys per metus 50 % jų 1986 m. apskaičiuotojo gamybos lygio. Tačiau 5 straipsnio nuostatas besilaikančių Šalių svarbiausioms vidaus reikmėms tenkinti bei siekiant Šalių gamybos racionalizavimo jų apskaičiuotasis gamybos lygis gali viršyti šią ribą, bet ne daugiau kaip 15 % 1986 m. apskaičiuotojo gamybos lygio. Ši straipsnio dalis bus taikoma, jei Šalys nenutarė kitaip dviejų trečdalių susitikime dalyvavusių balsų persvara, jei susirinkime dalyvavo Šalys, kurioms tenka ne mažiau kaip du trečdaliai bendro šalių apskaičiuotojo sunaudojimo lygio. Toks sprendimas priimamas laikantis 6 straipsnio nuostatų. 5. Kiekviena Šalis, kurios A priedo I grupėje išvardytų kontroliuojamų medžiagų apskaičiuotasis gamybos lygis 1986 m. sudarė mažiau kaip 25 kilotonas, siekiant gamybos racionalizavimo gali perduoti kiekvienai kitai Šaliai arba iš jos perimti tą gamybos dalį, kuri viršija ribas, nurodytas šio straipsnio 1, 3 ir 4 dalyse, su sąlyga, kad bendras apskaičiuotasis tų Šalių gamybos lygis neviršys šiame straipsnyje nurodyto gamybos lygio. Apie tokį gamybos perdavimą pranešama Sekretoriatui ne vėliau negu perduodama gamyba. 6. Kiekviena Šalis, kuriai 5 straipsnis negalioja, numatanti pradėti gaminti arba turinti sutarčių, pagal kurias įsipareigojusi iki 1987 m. rugsėjo 16 d. pradėti gaminti kontroliuojamas medžiagas, jeigu iki 1987 m. sausio 1 d. išleisti nacionaliniai įstatymai leidžia jas gaminti, gali pridėti šią gamybą prie savo tokių medžiagų gamybos 1986 m. kiekio, kad nustatytų savo gamybos 1986 m. apskaičiuotąjį lygį, su sąlyga, kad tokia gamyba prasidės iki 1990 m. gruodžio 31 d. ir neviršys šios Šalies metinio 0,5 kg vienam gyventojui kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo. 7. Informacija apie kiekvieną gamybos perdavimą pagal 5 dalį arba gamybos padidinimą pagal 6 dalį nedelsiant perduodama Sekretoriatui. 8. a) Bet kuri Šalis, kuri pagal Konvencijos 1 straipsnio 6 dalį yra regioninės ekonominės integracijos organizacijos valstybė narė, gali susitarti kartu su kita Šalimi vykdyti reikalavimus, susijusius su šio straipsnio nurodytu sunaudojimo lygiu, su sąlyga, kad jų bendras apskaičiuotasis sunaudojimo lygis neviršija šio straipsnio nustatytų lygių. b) Kiekvieno tokio susitarimo Šalys praneša Sekretoriatui apie susitarimo sąlygas iki susitarime numatomo sunaudojimo sumažinimo dienos. c) Toks susitarimas įsigalioja tik tuo atveju, jei visos ekonominės integracijos regioninės organizacijos valstybės narės ir pati regioninė organizacija yra Protokolo Šalys ir yra informavusios Sekretoriatą apie tai, kokiu būdu jos garantuoja susitarimo laikymąsi. 9. a) Remdamosi pagal 6 straipsnį atliktais įvertinimais, Šalys gali priimti sprendimus, ar reikia: i) pakoreguoti ozono sluoksnio ardymo potencialą apibūdinančius koeficientus, nurodytus A priede ir, jei reikia, nurodyti kaip; ir ii) ar reikia toliau koreguoti ir mažinti kontroliuojamų medžiagų gamybą arba sunaudojimą lyginant su 1986 m. lygiu ir, jei reikia, kokiu mastu tai daryti ir iki kada. b) Apie pasiūlymus dėl tokių pataisų Sekretoriatas praneša Šalims likus ne mažiau kaip šešiems mėnesiams iki Šalių susitikimo, kuriame šios pataisos pateikiamos tvirtinti. c) Priimdamos tokius sprendimus, Šalys deda visas pastangas pasiekti konsensą. Jeigu nepaisant visų pastangų pasiekti konsensą susitarti nepavyko, tai sprendimas priimamas kraštutiniu būdu – pritarus dviem trečdaliams balsavime dalyvavusių Šalių, atstovaujančių ne mažiau kaip 50 % bendro Šalių sunaudojamo kontroliuojamų medžiagų kiekio. d) Visoms Šalims privalomus sprendimus Šalims praneša Depozitarijus. Jei sprendimuose kitaip nenumatyta, jie įsigalioja po šešių mėnesių nuo sprendimų išsiuntimo dienos. 10. a) Remdamosi įvertinimais, atliktais pagal šio Protokolo 6 straipsnį, ir laikydamosi tvarkos, numatytos Konvencijos 9 straipsnyje, Šalys gali priimti sprendimą: i) ar reikia ir, jei taip, tai kokias medžiagas reikia įtraukti į kuriuos nors šio Protokolo priedus arba iš jų išbraukti; ir ii) dėl šių medžiagų kontrolės mechanizmo, masto ir terminų. b) Kiekvienas toks sprendimas įsigalioja su sąlyga, kad jis priimtas dviem trečdaliais dalyvavusių balsavime Šalių balsų. 11. Nepaisant šio straipsnio sąlygų, Šalys gali nustatyti griežtesnes negu šiame straipsnyje numatytos sąlygas. 3 straipsnis Kontrolinių lygių apskaičiavimas Siekiant įgyvendinti 2 ir 5 straipsnius, kiekviena Šalis visoms A priede nurodytoms medžiagų grupėms nustato tokius apskaičiuotuosius lygius: a) gamybos lygį: i) padaugindama savo metinę kiekvienos kontroliuojamos medžiagos gamybą iš ozono ardymo potencialo, nurodyto tai medžiagai A priede; ir ii) sumuodama visus gautuosius grupių rodiklius; b) atitinkamai importo ir eksporto, taikydama mutatis mutandis procedūrą, apibrėžtą a papunktyje; ir c) kontroliuojamų medžiagų sunaudojimo lygį, sumuodama savo apskaičiuotuosius gamybos ir importo lygius ir atimdama savo eksporto apskaičiuotąjį lygį, kurie nustatyti a ir b papunkčiuose. Tačiau nuo 1993 m. sausio 1 d. skaičiuojant eksportuojančios Šalies sunaudojimo lygį kontroliuojamų medžiagų eksportas į valstybes, kurios nėra Protokolo Šalys, neatimamas. 4 straipsnis Prekybos su valstybėmis, nesančiomis Protokolo Šalimis, kontrolė 1. Per vienerius metus nuo šio Protokolo įsigaliojimo visos Šalys uždraudžia kontroliuojamų medžiagų importą iš bet kokios valstybės, nesančios Protokolo Šalimi. 2. Nuo 1993 m. sausio 1 d. nė viena iš Šalių, veikiančių pagal 5 straipsnio 1 dalį, negali eksportuoti jokių kontroliuojamų medžiagų į valstybes, nesančias šio Protokolo Šalimis. 3. Šalys, laikydamosi Konvencijos 10 straipsnyje nustatytos tvarkos, per trejus metus nuo šio Protokolo įsigaliojimo datos turi parengti priedą, kuriame išdėstytas gaminių, į kuriuos įeina kontroliuojamos medžiagos, sąrašas. Šalys, kurios neprieštarauja tokiam priedui, laikydamosi nustatytos tvarkos, per vienerius metus nuo priedo įsigaliojimo uždraudžia tokių medžiagų importą iš bet kurios valstybės, kuri nėra šio Protokolo Šalis. 4. Per penkerius metus nuo šio Protokolo įsigaliojimo Šalys nustato praktinę galimybę uždrausti arba apriboti gaminių, kurių gamybai naudojamos kontroliuojamos medžiagos, nors į tuos gaminius jos neįeina, importą iš valstybių, nesančių šio Protokolo Šalimis. Šalys, laikydamosi Konvencijos 10 straipsnyje nustatytos tvarkos, jei minėta galimybė nustatoma, parengia priedą, kuriame pateikiamas tokių gaminių sąrašas. Nepareiškusios prieštaravimų Šalys, laikydamosi nustatytos tvarkos, per vienerius metus nuo priedo įsigaliojimo datos uždraudžia arba apriboja tokių gaminių importą iš bet kurios valstybės, nesančios šio Protokolo Šalimi. 5. Visos Šalys neskatina kontroliuojamų medžiagų gamybos ir panaudojimo technologijos eksporto į valstybes, nesančias šio Protokolo Šalimis. 6. Kiekviena Šalis susilaiko nuo naujų subsidijų, pagalbos, kreditų, garantijų arba draudimo programų, skirtų gaminių, įrengimų, įrangos arba technologijų, galinčių skatinti kontroliuojamų medžiagų gamybą, teikimo į valstybes, nesančias Protokolo Šalimis. 7. 5 ir 6 dalys netaikomos gaminiams, įrengimams, įrangai arba technologijoms, skirtoms gerinti kontroliuojamų medžiagų saugojimą, utilizavimą, perdirbimą ar sunaikinimą arba skatinančioms alternatyvių medžiagų paiešką arba bet kokiu būdu padedančioms sumažinti kontroliuojamų medžiagų emisiją. 8. Nepaisant šio straipsnio nuostatų, 1, 3 ir 4 dalyse aptartas importas iš bet kurios valstybės, nesančios šio Protokolo Šalimi, į bet kurią kitą valstybę, nesančią šio Protokolo Šalimi, gali būti leidžiamas, jei Šalių susirinkime nustatoma, kad ta valstybė visiškai atitinka 2 straipsnio ir šio straipsnio nuostatas ir yra pateikusi 7 straipsnyje nustatytus duomenis. 5 straipsnis Ypatinga besivystančių šalių padėtis 1. Kiekviena besivystančių šalių kategorijai priklausanti Šalis, kurios kontroliuojamų medžiagų apskaičiuotasis sunaudojimo lygis per metus mažesnis negu 0,3 kg vienam gyventojui, Protokolo įsigaliojimo joje dieną arba per bet kurį tolesnį 10 metų laikotarpį nuo Protokolo įsigaliojimo dienos savo svarbiausioms vidaus reikmėms tenkinti 2 straipsnio 1–4 dalyse numatytus kontroliuojamų medžiagų ribojimo terminus gali nukelti 10 metų nuo juose nurodyto termino. Tačiau tokia Šalis neviršija 0,3 kg vienam gyventojui apskaičiuotojo sunaudojimo lygio per metus. Kiekviena tokia Šalis turi teisę remtis arba tų medžiagų apskaičiuotojo sunaudojimo lygio metiniu vidurkiu nuo 1995 m. iki 1997 m. imtinai, arba apskaičiuotuoju sunaudojimo lygiu 0,3 kg vienam gyventojui, atsižvelgiant į tai, kuris lygis žemesnis kaip kontrolės pagrindas. 2. Šalys įsipareigoja padėti besivystančių šalių kategorijai priklausančioms Šalims apsirūpinti ekologiškai saugiomis alternatyviomis cheminėmis medžiagomis bei technologijomis ir padėti joms operatyviai pereiti prie tokių alternatyvių medžiagų ir technologijų naudojimo. 3. Siekdamos paskatinti alternatyvių technologijų ir gaminių pakaitalų naudojimą, Šalys įsipareigoja dvišaliais arba daugiašaliais pagrindais palengvinti subsidijų, pagalbos, kreditų, garantijų arba draudimo programų teikimą Šalims, kurios yra priskiriamos besivystančių šalių kategorijai. 6 straipsnis Kontrolės priemonių įvertinimas ir peržiūra Pradedant nuo 1990 m. ir po to ne rečiau kaip kas ketveri metai, remiantis turima moksline, ekologine, technine ir ekonomine informacija, Šalys įvertina 2 straipsnyje numatytas kontrolės priemones. Ne vėliau kaip likus metams iki kiekvieno įvertinimo Šalys sudaro atitinkamas minėtų sričių kvalifikuotų ekspertų grupes ir nustato kiekvienos tokios grupės sudėtį ir įgaliojimus. Per vienerius metus nuo veiklos pradžios grupės per Sekretoriatą pateikia Šalims savo išvadas. 7 straipsnis Duomenų pateikimas 1. Kiekviena Šalis per tris mėnesius nuo tos dienos, kai ji tapo Šalimi, pateikia Sekretoriatui statistinius duomenis apie 1986 m. jos gamintas, importuotas arba eksportuotas kontroliuojamas medžiagas arba, jei faktinių duomenų neturi, tokio pobūdžio patikimiausius vertinimui duomenis. 2. Visos Šalys pateikia Sekretoriatui statistinius duomenis apie savo metinę kontroliuojamų medžiagų gamybą (atskirai nurodo duomenis apie kasmet sunaikinamų medžiagų kiekį, laikantis Šalių patvirtintos technologijos), importą ir eksportą į atitinkamas valstybes, kurios yra šio Protokolo Šalys, ir neprisijungusias valstybes tais metais, kai tapo Šalimis, ir kiekvienais tolesniais metais. Šiuos duomenis Šalys pateikia ne vėliau kaip per devynis mėnesius nuo tų metų, apie kuriuos pateikiami duomenys, pabaigos. 8 straipsnis Protokolo nesilaikymas Pirmajame susitikime Šalys aptaria ir patvirtina šio Protokolo nuostatų nesilaikymo fakto nustatymo organizacinį mechanizmą bei tvarką ir numato, kaip elgtis su nesilaikančiomis Protokolo reikalavimų Šalimis. 9 straipsnis Tyrimai, plėtra, visuomenės informavimas ir informacijos mainai 1. Šalys bendradarbiauja laikydamosi nacionalinių įstatymų, kitų teisės aktų ir administracinės praktikos ir ypač atsižvelgdamos į besivystančių šalių reikmes, siekdamos tiesiogiai arba per kompetentingas tarptautines institucijas skatinti tyrimus, plėtros ir informacijos mainus, susijusius su: a) geriausiomis technologijomis gerinant kontroliuojamų medžiagų saugojimą, utilizavimą perdirbimą arba sunaikinimą, arba jų emisijos kokiu nors būdu sumažinimą; b) galimais kontroliuojamų medžiagų pakaitalais, kurie įeina į produktus arba kurių gamybai panaudotos kontroliuojamos medžiagos; ir c) atitinkamų kontrolės strategijų kaštais ir nauda. 2. Kiekviena atskirai, drauge arba per kompetentingas tarptautines institucijas Šalys siekia ugdyti visuomenės supratimą apie kontroliuojamų medžiagų ir kitų ozono sluoksnį ardančių medžiagų emisijos ekologinius padarinius. 3. Per dvejus metus nuo šio Protokolo įsigaliojimo dienos ir po to kas dveji metai visos Šalys pateikia Sekretoriatui glaustas ataskaitas apie priemones, kurių imtasi šiame straipsnyje aptartais klausimais. 10 straipsnis Techninė pagalba 1. Įgyvendindamos Konvencijos 4 straipsnio nuostatas ir ypač atsižvelgdamos į besivystančių šalių reikmes Šalys bendradarbiauja, plėtodamos techninę pagalbą, kuria siekiama palengvinti Protokolo nuostatų laikymąsi ir jo įgyvendinimą. 2. Bet kuri Šalis arba pasirašiusioji šį Protokolą Šalis gali pateikti Sekretoriatui prašymą dėl techninės pagalbos vykdant Protokolo reikalavimus arba dalyvaujant jame. 3. Per pirmąjį susirinkimą Šalys pradeda svarstyti, kokiomis priemonėmis įgyvendinti 9 straipsnyje ir šio straipsnio 1 ir 2 dalyse numatytus įsipareigojimus, taip pat parengia darbų planus. Darbų planuose ypatingas dėmesys skiriamas besivystančių šalių poreikiams ir aplinkybėms. Valstybės ir regioninės ekonominės integracijos organizacijos, kurios nėra šio Protokolo Šalys, skatinamos dalyvauti tokiuose planuose numatytoje veikloje. 11 straipsnis Šalių susirinkimai 1. Šalys reguliariai šaukia susirinkimus. Ne vėliau kaip praėjus vieneriems metams po šio Protokolo įsigaliojimo Sekretoriatas sušaukia pirmąjį Šalių susirinkimą ir, jei Konvencijos šalių susirinkimas planuojamas tuo pat metu, jie rengiami kartu. 2. Jei Šalys nenusprendžia kitaip, visi eiliniai Protokolo Šalių susirinkimai šaukiami drauge su Konvencijos Šalių konferencijomis. Neeiliniai Šalių susirinkimai šaukiami bet kokiu Šalių susirinkime nutartu laiku arba kuriai nors Šaliai raštu pateikus prašymą, su sąlyga, kad per šešis mėnesius nuo dienos, kai Sekretoriatas pranešė apie tai Šalims, ne mažiau kaip vienas trečdalis Šalių pritarė šiam prašymui. 3. Pirmajame susirinkime Šalys: a) bendru pritarimu patvirtina savo susirinkimų darbo tvarkos taisykles; b) bendru pritarimu patvirtina 13 straipsnio 2 dalyje nurodytas finansavimo taisykles; c) kaip nurodyta 6 straipsnyje įsteigia darbo grupes ir nustato jų veiklos sferą; d) nagrinėja ir tvirtina 8 straipsnyje numatytas procedūras ir institucinius mechanizmus; e) vadovaujantis 10 straipsnio 3 dalimi inicijuoja darbo planų parengiamąjį darbą. 4. Šalių susirinkimų funkcijos: a) prižiūrėti Protokolo įgyvendinimą; b) priimti sprendimus dėl bet kokių pataisų ir apribojimų, nurodytų 2 straipsnio 9 dalyje; c) priimti sprendimus dėl prieduose nurodomų medžiagų sąrašo papildymo, naujų medžiagų įrašymo arba išbraukimo, taip pat dėl jų kontrolės mechanizmo pagal 2 straipsnio 10 dalį; d) kai reikia, nustatyti informacijos pateikimo pagal 7 straipsnį ir 9 straipsnio 3 dalį gaires ir tvarką; e) išnagrinėti pateiktus pagal 10 straipsnio 2 dalį prašymus dėl techninės pagalbos; f) išnagrinėti Sekretoriato pagal 12 straipsnio c punktą parengtas ataskaitas; g) vadovaujantis 6 straipsniu įvertinti 2 straipsnyje numatytas kontrolės priemones; h) apsvarstyti ir nustatyta tvarka priimti pasiūlymus dėl šio Protokolo arba bet kurių esančių arba naujų priedų pataisų; i) apsvarstyti ir patvirtinti biudžetą Protokolui įgyvendinti; ir j) apsvarstyti ir imtis papildomų veiksmų, reikalingų šio Protokolo tikslams pasiekti. 5. Jungtinių Tautų Organizacija, jos specializuotos įstaigos ir Tarptautinė atominės energijos agentūra, taip pat bet kurios valstybės ne šio Protokolo Šalys gali dalyvauti Šalių susirinkimuose stebėtojų teisėmis. Bet kokios institucijos ar įstaigos: nacionalinės ar tarptautinės, Vyriausybinės ar nevyriausybinės, kompetentingos srityse, susijusiose su ozono sluoksnio apsauga, ir pareiškusios Sekretoriatui savo norą dalyvauti Šalių susirinkime stebėtojo teisėmis, gali dalyvauti susirinkime, jei tam neprieštarauja bent trečdalis dalyvaujančių Šalių. Stebėtojų leidimą dalyvauti ir jų dalyvavimą reguliuoja Šalių patvirtintos darbo tvarkos taisyklės. 12 straipsnis Sekretoriatas Sekretoriatas pagal šį Protokolą: a) organizuoja ir aptarnauja 11 straipsnyje numatytus Šalių susirinkimus; b) Šalims pageidaujant priima ir platina duomenis, teikiamus pagal 7 straipsnį; c) reguliariai rengia ir platina Šalims ataskaitas, parengtas remiantis informacija, gauta pagal 7 ir 9 straipsnius; d) informuoja Šalis apie pagal 10 straipsnį gaunamus prašymus dėl techninės pagalbos, siekdamas padėti palengvinti tokios pagalbos teikimą; e) skatina valstybių ir organizacijų, nesančių šio Protokolo Šalimis, dalyvavimą Šalių susirinkimuose stebėtojų teisėmis ir jų veiklą, laikantis Protokolo nuostatų; f) nustatyta tvarka perduoda stebėtojams informaciją ir prašymus, numatytus c ir d punktuose; ir g) vykdo kitas funkcijas, reikalingas siekti Protokolo numatytų tikslų, kurias gali jam priskirti Šalys. 13 straipsnis Finansavimo priemonės 1. Šio Protokolo vykdymui reikalingos lėšos, įskaitant lėšas, būtinas Sekretoriato veiklai, susijusiai su Protokolu, gaunamos išimtinai iš Šalių įnašų. 2. Per pirmą susirinkimą Šalys bendru pritarimu patvirtina finansavimo taisykles šio Protokolo vykdymui. 14 straipsnis Protokolo ryšys su Konvencija Jei šiame Protokole nėra numatyta kitaip, šiam Protokolui taikomos Konvencijos nuostatos, susijusios su jos protokolais. 15 straipsnis Pasirašymas Valstybės ir regioninės ekonominės integracijos organizacijos šį Protokolą gali pasirašyti Monrealyje 1987 m. rugsėjo 16 d., Otavoje nuo 1987 m. rugsėjo 17 d. iki 1988 m. sausio 16 d. ir Jungtinių Tautų Organizacijos Centrinėje būstinėje Niujorke nuo 1988 m. sausio 17 d. iki 1988 m. rugsėjo 15 d. 16 straipsnis Įsigaliojimas 1. Šis Protokolas įsigalioja 1989 m. sausio 1 d. su sąlyga, kad būtų deponuota ne mažiau kaip 11 dokumentų apie ratifikavimą, priėmimą, palaikymą arba prisijungimą prie Protokolo valstybių arba ekonominės integracijos regioninių organizacijų, kurioms tenka ne mažiau kaip du trečdaliai 1986 m. nustatyto kontroliuojamų medžiagų pasaulinio sunaudojimo ir įvykdytos Konvencijos 17 straipsnio 1 dalies nuostatos. Jei iki tos dienos minėtos sąlygos neįvykdomos, Protokolas įsigalioja devyniasdešimtą dieną nuo tos dienos, kai jos įvykdomos. 2. 1 dalyje paminėti dokumentai, deponuoti kokios nors ekonominės integracijos regioninės organizacijos, nelaikomi papildomais prie valstybės tokios organizacijos narės deponuotų dokumentų. 3. Įsigaliojus šiam Protokolui, kiekviena valstybė arba ekonominės integracijos regioninė organizacija devyniasdešimtą dieną nuo tos dienos, kai deponuojami jos ratifikavimo, priėmimo, palaikymo arba prisijungimo dokumentai, tampa šio Protokolo Šalimi. 17 straipsnis Šalys, prisijungusios prie Protokolo, jam jau įsigaliojus Pagal 5 straipsnį kiekviena valstybė arba ekonominės integracijos regioninė organizacija, tapusi Protokolo šalimi po to, kai jis įsigaliojo, iš karto ima vykdyti visus 2 straipsnyje, taip pat 4 straipsnyje numatytus įsipareigojimus, kurie tuo metu galioja Šalims. 18 straipsnis Išlygos Šiam Protokolui negali būti taikomos jokios išlygos. 19 straipsnis Išstojimas Pagal šį Protokolą jo Šalims taikomos visos Konvencijos 19 straipsnio nuostatos dėl išstojimo, išskyrus tas šalis, kurioms taikoma 5 straipsnio 1 dalis. Bet kuri tokia Šalis bet kada gali išstoti iš Protokolo pateikusi Depozitarijui pareiškimą raštu, praėjus ketveriems metas po 2 straipsnio 1–4 dalyse nurodytų prisiimtų įsipareigojimų prisiėmimo. Toks išstojimas įsigalioja praėjus vieneriems metams nuo tos dienos, kai Depozitarijus gauna pareiškimą dėl išstojimo arba nuo vėlesnės pareiškime nurodyto dienos. 20 straipsnis Autentiški tekstai Šio Protokolo, kurio tekstai anglų, arabų, ispanų, kinų, rusų ir prancūzų kalbomis laikomi autentiškais, originalas įteikiamas saugoti Jungtinių Tautų Generaliniam Sekretoriui. Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį Protokolą. Priimta tūkstantis devyni šimtai aštuoniasdešimt septintųjų metų rugsėjo šešioliktą dieną Monrealyje. -------------------------------------------------- A Priedas KONTROLIUOJAMOS MEDŽIAGOS Grupė | Cheminė medžiaga | Ozono ardymo potencialas | | | I grupė | CFCl3 | (CFC-11) | 1,0 | CF2Cl2 | (CFC-12) | 1,0 | C2F3Cl3 | (CFC-113) | 0,8 | C2F4Cl2 | (CFC-114) | 1,0 | C2F5Cl | (CFC-115) | 0,6 | II grupė | CF2BrCl | (halonas-1211) | 3,0 | CF3Br | (halonas-1301) | 10,0 | C2F4Br2 | (halonas-2402) | (turi būti nustatyta) | -------------------------------------------------- II PRIEDAS Europos ekonominės bendrijos deklaracija, atitinkanti Vienos konvencijos dėl ozono sluoksnio apsaugos 13 straipsnio 3 dalį, dėl jos kompetencijos ryšium su Konvencijos ir Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų aptariamais klausimais išplėtimo Pagal atitinkamus EEB sutarties straipsnius Bendrija yra kompetentinga imtis veiksmų, susijusių su aplinkos išsaugojimu, apsauga ir kokybės gerinimu. Bendrija pademonstravo savo kompetenciją Vienos konvencijos ir Monrealio protokolo aptartais klausimais, priimdama 1980 m. kovo 26 d. Tarybos sprendimą 80/372/EEB dėl chlorfluormetano lygio aplinkoje [1], 1982 m. lapkričio 15 d. Tarybos sprendimą 82/795/EEB dėl atsargumo priemonių, susijusių su chlorfluormetano lygiu aplinkoje, stiprinimo [2] ir 1988 m. spalio 14 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3322/88 dėl tam tikrų ozono sluoksnį ardančių chlorfluormetano ir halono junginių [3] Ateityje Bendrija gali taip pat pademonstruoti savo kompetenciją priimdama tolesnius šios srities teisės aktus. Aplinkos apsaugos mokslinių tyrimų srityje, kaip pažymėta Konvencijoje, Bendrija tam tikrą turimą kompetenciją pademonstravo priimdama 1986 m. birželio 10 d. Tarybos sprendimą 86/234/EEB, kuriuo priėmė daugiametes R&D (tyrimų ir taikomosios veiklos) programas aplinkos srityje (nuo 1986 m. iki 1990 m.). [1] OL L 90, 1980 4 3, p. 45. [2] OL L 329, 1982 11 25, p. 29. [3] OL L 297, 1988 10 31, p. 1. --------------------------------------------------