Oficialusis leidinys L 056 , 26/02/1994 p. 0028 - 0049



I PRIEDAS Muitinės konvencija DĖL komercinių kelių transporto priemonių laikinojo įvežimo (1956) SUSITARIANČIOSIOS ŠALYS, SIEKDAMOS palengvinti tarptautinį kelių eismą, PRIPAŽINDAMOS Muitinės konvencijos dėl asmeninių kelių transporto priemonių laikinojo įvežimo, priimtos 1954 m. birželio 4 d. Niujorke, nuostatas, SIEKDAMOS panaudoti kuo daugiau panašių nuostatų dėl komercinių transporto priemonių laikinojo įvežimo, ypač pritaikyti šioms transporto priemonėms muitinės dokumentus, skirtus asmeninėms kelių transporto priemonėms, SUSITARĖ: I SKYRIUS SĄVOKOS 1 straipsnis Šioje Konvencijoje: a) sąvoka "importo muitai ir mokesčiai" – muitai ir visi kiti mokesčiai bei kitos rinkliavos, renkami įvežant prekes arba susiję su prekių, nurodytų šioje Konvencijoje, įvežimu, išskyrus mokėjimus ir rinkliavas, kurių dydis ribojamas apytikre suteiktų paslaugų verte; b) sąvoka "transporto priemonės" reiškia visas kelių motorines transporto priemones ir visas priekabas, kurios gali būti prikabintos prie tokių transporto priemonių (įvežamas su transporto priemone ar atskirai), pat kartu įvežamas jų atsargines dalis ir su transporto priemone įvežamus įprastinius priklausinius ir įrangą; c) sąvoka "komercinis naudojimas" – asmenų vežimas už užmokestį, atlygį ar už kitą kompensaciją arba pramoninių ar komercinių prekių gabenimas už atlygį ar be jo; d) sąvoka "laikinojo įvežimo dokumentai" – transporto priemonę ir tarnautoją leidžiantys nustatyti muitinės dokumentai, įrodantys importo muitų ir mokesčių garantiją arba užstatą; e) sąvoka "įmonė" – prekybos arba pramonės įmonė, nesvarbu, koks jos juridinis statusas, įskaitant fizinius asmenis, užsiimančius prekybos arba gamybos veikla; f) sąvoka "asmuo" – fiziniai ir juridiniai asmenys; g) sąvoka "išduodančioji asociacija" – asociacija, įgaliota išduoti laikinojo įvežimo dokumentus; h) sąvoka "garantuojančioji asociacija" – Susitariančiosios Šalies muitinės patvirtinta asociacija, atliekanti laiduotojo funkcijas asmenims, naudojantiems laikinojo įvežimo dokumentus; i) sąvoka "tarptautinė organizacija" – organizacija, prie kurios yra prisijungusios nacionalinės asociacijos, turinčios teisę teikti garantijas ir išduoti laikinojo įvežimo dokumentus; j) sąvoka "Susitariančioji Šalis" – valstybė arba regioninė ekonominės integracijos organizacija, šios Konvencijos Šalis; k) sąvoka "regioninė ekonominės integracijos organizacija" – organizacija, kurią įkūrė ir sudaro valstybės, nurodytos šios Konvencijos 33 straipsnio 1 dalyje, ir kuri kompetentinga priimti teisės aktus, privalomus jos valstybėms narėms, šios Konvencijos reglamentuojamais klausimais, taip pat kompetentinga, laikantis savo vidaus taisyklių, spręsti prisijungimo prie šios Konvencijos klausimus. II SKYRIUS Laikinasis įvežimas be importo muitų ir mokesčių ir netaikant importo draudimų ir apribojimų 2 straipsnis 1. Kiekviena Susitariančioji Šalis leidžia laikinai įvežti neapmokestindama importo muitais ir mokesčiais bei netaikydama importo draudimų ir apribojimų, jei reeksportuojama ir taikomos kitos šios Konvencijos nustatytos sąlygos, transporto priemonėms, registruotoms kokios nors kitos Susitariančiosios Šalies teritorijoje, importuotoms ir naudojamoms įmonių, valdomų iš šios teritorijos, komerciniais tikslais tarptautiniame kelių eisme. 2. Susitariančiosios Šalys, vadovaudamosi šios Konvencijos sąlygomis, gali reikalauti, kad šios transporto priemonės turėtų laikinojo įvežimo dokumentus, garantuojančius, jog sumokėti importo muitai ir mokesčiai arba vadovaujantis 27 straipsnio 4 dalies nuostatomis sumokėtos lygiavertės sumos, jeigu transporto priemonė, turinti laikinojo įvežimo dokumentus, nebuvo reeksportuota per nustatytą laiką. 3. Transporto priemonės, kurios yra įvežamos tam, kad būtų išnuomotos, neturi teisės į šios Konvencijos taikomas lengvatas. 3 straipsnis 1. Pagal muitinės nustatytą tvarką transporto priemonės vairuotojui arba kitam ekipažo nariui leidžiama įvežti pagrįstą kiekį asmeninio naudojimo daiktų, atsižvelgiant į jų buvimo laiką įvežimo šalyje. 2. Kelionei skirtus maisto produktus ir nedidelius asmeniniam vartojimui skirtus tabako gaminių, cigarų ir cigarečių kiekius leidžiama įvežti be importo muitų ir mokesčių. 4 straipsnis Degalai, esantys įprastiniuose laikinai įvežamų transporto priemonių bakuose, įvežami nemokant importo muitų ir mokesčių bei netaikant importo draudimų ir apribojimų. Tačiau kiekviena Susitariančioji Šalis gali nustatyti didžiausią leistiną degalų kiekį laikinai įvežamų į jos teritoriją transporto priemonių bakuose. 5 straipsnis 1. Sudedamąsias dalis, skirtas anksčiau įvežtai konkrečiai transporto priemonei remontuoti, leidžiama laikinai įvežti nemokant importo muitų ir mokesčių bei netaikant importo draudimų ir apribojimų. Susitariančiosios Šalys gali reikalauti, kad šios dalys turėtų laikinojo įvežimo dokumentus. 2. Nereeksportuotos pakeistos dalys turi būti apmokestintos importo muitais ir mokesčiais, išskyrus atvejus, kai, vadovaujantis susijusios šalies teisės aktais, jos gali būti neatlyginamai perduodamos į valstybės iždą arba sunaikinamos suinteresuotų Šalių lėšomis įgaliotų valstybės institucijų atstovams prižiūrint. 6 straipsnis Laikinojo įvežimo dokumentus ir tarptautinius vežimo dokumentus, kuriuos užsienio atitinkamos asociacijos, tarptautinės organizacijos arba Susitariančiosios Šalies muitinės siunčia asociacijai, įgaliotai išduoti šiuos dokumentus, leidžiama įvežti be importo muitų ir mokesčių ir jiems netaikomi importo draudimai ir apribojimai. III SKYRIUS Laikinojo įvežimo dokumentų išdavimas 7 straipsnis 1. Kiekviena Susitariančioji Šalis, savo nuožiūra nustatydama sąlygas ir garantijas, gali įgalioti asociacijas, kurios yra tarptautinės organizacijos filialai, išduoti tiesiogiai arba per atitinkamas asociacijas laikinojo įvežimo dokumentus, kuriems taikoma ši Konvencija. 2. Laikinojo įvežimo dokumentai gali galioti vienoje valstybėje ar muitų teritorijoje, arba keliose valstybėse ar muitų teritorijose. 3. Šių dokumentų galiojimo terminas neturi būti ilgesnis kaip vieneri metai, skaičiuojant nuo išdavimo dienos. 8 straipsnis 1. Laikinojo įvežimo dokumentas, kuris galioja visose arba kai kuriose Susitariančiosiose Šalyse, yra žinomas kaip "carnet de passages en douane" (CPD knygelė) ir turi atitikti standartinę formą, nurodytą šios Konvencijos 1 priede. 2. Jeigu CPD knygelė negalioja vienoje ar keliose teritorijose, išduodančioji asociacija nurodo tai viršelyje ir knygelės importo lakštuose. 3. Laikinojo įvežimo dokumentai, galiojantys tik vienos Susitariančiosios Šalies teritorijoje, gali atitikti standartinę formą, nurodytą šios Konvencijos 2 priede. Susitariančiosios Šalys gali naudoti ir kitus dokumentus pagal jų įstatymus ir kitus teisės aktus. 4. Laikinojo įvežimo dokumentų, išskyrus tuos, kuriuos išdavė įgaliotosios asociacijos pagal 7 straipsnį, galiojimo terminą nustato kiekviena Susitariančioji Šalis pagal jos įstatymus ar kitus teisės aktus. 5. Kiekviena Susitariančioji Šalis, gavusi prašymą, pateikia kitoms Susitariančiosioms Šalims jos teritorijoje galiojančius kitus, negu nurodyti šios Konvencijos prieduose, laikinojo įvežimo dokumentų pavyzdžius. IV SKYRIUS Laikinojo įvežimo dokumentų duomenys 9 straipsnis Įgaliotosios asociacijos išduoti laikinojo įvežimo dokumentai išrašomi įmonės, naudojančios ir laikinai įvežančios transporto priemones, vardu. 10 straipsnis 1. Laikinojo įvežimo dokumentuose nurodoma transporto priemonės bendroji masė. Ji išreiškiama metrinės sistemos vienetais. Kai laikinojo įvežimo dokumentai galioja tik vienoje šalyje, tos šalies muitinė gali nurodyti naudoti kitą sistemą. 2. Jeigu laikinojo įvežimo dokumentai galioja vienoje šalyje, juose nurodyta prekių vertė turi būti išreikšta tos šalies valiuta. CPD knygelėje deklaruota vertė turi būti išreikšta tos šalies, kurioje knygelė išduota, valiuta. 3. Daiktai ir įrankių komplektai, sudarantys įprastinę transporto priemonės įrangą, laikinojo įvežimo dokumentuose atskirai nedeklaruojami. 4. Muitinės reikalavimu dalys (pvz., ratai, padangos, kameros) ir priklausiniai, nepriskiriami įprastinei transporto priemonės įrangai (pvz., radijo imtuvai, atskiru dokumentu nedeklaruotos priekabos, bagažo vežimėliai), laikinojo įvežimo dokumentuose deklaruojami nurodant būtinus duomenis (masę, vertę) ir pateikiami muitinei išvykstant iš aplankytos šalies. 5. Priekabos turi turėti atskirus laikinojo įvežimo dokumentus. 11 straipsnis Bet kurie duomenys, išduodančiosios asociacijos įrašyti laikinojo įvežimo dokumentuose, gali būti pakeisti tik išduodančiajai arba garantuojančiajai asociacijai sutikus. Kai šiuos dokumentus priima laikinojo įvežimo šalies muitinė, taisyti jų negalima, išskyrus atvejus, kai jie taisomi muitinei leidus. V SKYRIUS Laikinojo įvežimo sąlygos 12 straipsnis Nenusižengiant šalies nacionalinei teisei, suteikiančiai Susitariančiosios Šalies muitinei teisę neleisti laikinai įvežti su laikinojo įvežimo dokumentais transporto priemonės, kurią vairuoja asmuo, rimtai pažeidęs laikinojo įvežimo šalies muitinės arba mokesčių įstatymus ar kitus teisės aktus, transporto priemonėmis, įvežtomis su laikinojo įvežimo dokumentais, gali naudotis asmenys, turintys dokumentų turėtojų tinkamai įformintus įgaliojimus. Susitariančiųjų Šalių muitinė turi teisę reikalauti įrodymų, kad šie asmenys turi tinkamai įformintus dokumentų turėtojų įgaliojimus; jeigu šių įrodymų nepakanka, muitinė gali neleisti naudoti transporto priemonės su laikinojo įvežimo dokumentais jos šalyje. 13 straipsnis 1. Transporto priemonės, nurodytos laikinojo įvežimo dokumentuose, reeksportuojamos tos pačios būklės, išskyrus jų nusidėvėjimą per dokumentų galiojimo terminą. 2. Reeksportui įrodyti pateikiama šalies, į kurią laikinai įvežtos transporto priemonės, muitinės laikinojo įvežimo dokumentuose tinkamai uždėta išvykimo žyma. 3. Kiekviena Susitariančioji Šalis turi teisę nesuteikti laikinojo įvežimo neapmokestinant importo muitais ir mokesčiais bei netaikant importo draudimų ir apribojimų lengvatos arba atšaukti šią lengvatą toms transporto priemonėms, kurios netgi retkarčiais naudojamos keleiviams arba prekėms vežti šalies, į kurią transporto priemonė buvo įvežta, viduje norint išlaipinti keleivius ir iškrauti prekes. 4. Išnuomota transporto priemonė, kuri buvo įvežta pagal šios Konvencijos sąlygas, negali būti laikinojo įvežimo šalyje pernuomota jokiems asmenims, išskyrus pradinius nuomininkus, ir Susitariančiosios Šalies muitinė turi teisę reikalauti, kad atlikus transporto operacijas, dėl kurių ji buvo laikinai įvežta, ši transporto priemonė būtų reeksportuota. 14 straipsnis 1. Nepaisant 13 straipsnyje nurodytų reeksporto reikalavimų, labai sugadintų transporto priemonių reeksportuoti nereikalaujama, jeigu nelaimingas įvykis tinkamai paliudijamas tuo atveju, kai transporto priemonės: a) apmokestinamos joms privalomais importo muitais ir mokesčiais arba b) neatlyginamai perduodamos šalies, į kurią jos buvo laikinai įvežtos, iždui, šiuo atveju laikinojo įvežimo dokumentų turėtojas atleidžiamas nuo importo muitų ir mokesčių, arba c) sunaikinamos suinteresuotų Šalių lėšomis, įgaliotų valstybės institucijų atstovams prižiūrint, o išlikusios dalys ir medžiagos apmokestinamos importo muitais ir mokesčiais pagal muitinės reikalavimą. 2. Jeigu laikinai įvežta transporto priemonė negali būti reeksportuota dėl arešto, išskyrus atvejį, kai transporto priemonės areštuotos dėl privataus asmens pareikšto ieškinio, reikalavimas reeksportuoti jas per laikinojo įvežimo dokumentų galiojimo terminą sustabdomas tol, kol jos areštuotos. 3. Muitinė, kiek tai įmanoma, praneša garantuojančiajai asociacijai apie jos arba jos vardu areštuotas transporto priemones, laikinai įvežtas su šios asociacijos laikinojo įvežimo dokumentų suteikta garantija, ir informuoja ją apie priemones, kurių ji numato imtis. 4. Kai transporto priemonė arba prekė, įrašytos laikinojo įvežimo dokumentuose, yra prarastos arba pavogtos arešto metu, išskyrus areštą dėl fizinio asmens pareikšto ieškinio, laikinojo įvežimo dokumentų turėtojas negali būti apmokestinamas importo muitais ir mokesčiais, jeigu jis pateikia muitinei arešto įrodymą. 15 straipsnis Asmenys, kuriems suteikta teisė naudotis laikinojo įvežimo lengvatomis, per laikinojo įvežimo dokumentų galiojimo terminą gali įvežti su šiais dokumentais transporto priemones tiek kartų, kiek norima, su sąlyga, kad kiekvienas važiavimas (išvykimas ir atvykimas) būtų įrodytas muitinės pareigūno žyma, jeigu tokie yra muitinės reikalavimai. Laikinojo įvežimo dokumentai gali galioti tik vienai kelionei. 16 straipsnis Jeigu naudojami laikinojo įvežimo dokumentai, kurie neturi kiekvienam važiavimui skirtų lakšto atplėšiamųjų dalių, tarp pirmojo įvažiavimo ir galutinio išvykimo uždėtos muitinės pareigūnų žymos yra laikino pobūdžio. Vis dėlto, kai paskutinė žyma yra laikino pobūdžio išvykimo žyma, tai gali būti pripažinta kaip laikinai įvežtos transporto priemonės arba jos sudedamųjų dalių reeksporto įrodymas. 17 straipsnis Jeigu naudojami laikinojo įvežimo dokumentai, turintys kiekvienam važiavimui skirtas lakštų atplėšiamąsias dalis, kiekviena atvykimo žyma reiškia muitinės leidimą ir kiekviena paskesnė išvykimo žyma laikoma galutiniu dokumentų įforminimu, išskyrus 18 straipsnio nuostatas. 18 straipsnis Jeigu šalies muitinė galutinai ir besąlygiškai įformino laikinojo įvežimo dokumentus, ji negali pateikti garantuojančiajai asociacijai pretenzijos sumokėti importo muitus ir mokesčius, išskyrus atvejį, kai paaiškėja, kad patvirtinimas apie įforminimą buvo įgytas netinkamai arba apgaulės būdu. 19 straipsnis Už laikinojo įvežimo dokumentų įforminimą, atliekamą pagal šioje Konvencijoje nustatytas sąlygas, negali būti imamos rinkliavos, jeigu šis įforminimas atliekamas muitinės įstaigoje ir poste įprastomis darbo valandomis. VI SKYRIUS Laikinojo įvežimo dokumentų atnaujinimas ir jų galiojimo termino pratęsimas 20 straipsnis Jeigu laikinai įvežta transporto priemonė yra pateikiama muitinei reeksporto sankcionuotai procedūrai įforminti per keturiolika dienų nuo galutinio laikinojo įvežimo termino pabaigos, šio vėlavimo muitinė gali nepaisyti, jeigu pateikti termino nesilaikymo paaiškinimai yra pagrįsti. 21 straipsnis Kiekviena Susitariančioji Šalis pripažįsta kitos Susitariančiosios Šalies suteiktą CPD knygelės galiojimo termino pratęsimą, atliktą pagal šios Konvencijos 3 priedo procedūrą. 22 straipsnis 1. Prašymai dėl laikinojo įvežimo dokumentų galiojimo termino pratęsimo pateikiami kompetentingai muitinės įstaigai dar nepasibaigus jų galiojimo terminui, išskyrus atvejį, kai to padaryti neįmanoma dėl force majeure. Jeigu laikinojo įvežimo dokumentai buvo išduoti įgaliotosios asociacijos, prašymą muitinei dėl galiojimo termino pratęsimo pateikia ta asociacija, kuri laiduoja už dokumentus. 2. Laikinai įvežtų transporto priemonių arba jų sudedamųjų dalių reikiamo reeksporto terminas pratęsiamas, jeigu suinteresuoti asmenys muitinei priimtinu būdu įrodo, kad jie dėl force majeure poveikio negali per nustatytą laiką reeksportuoti šių transporto priemonių arba sudedamųjų dalių. 3. Laikinojo įvežimo dokumentų galiojimo terminas gali būti pratęstas tik vieną kartą ir ne ilgiau kaip vieneriems metams. Pasibaigus šiam terminui, vietoj ankstesnės knygelės turi būti išduota ir pateikta nauja knygelė. 23 straipsnis Kiekviena Susitariančioji Šalis, nebent laikinojo įvežimo sąlygos toliau nebetenkinamos, atsižvelgiant į tai, kokias kontrolės priemones ji laiko tikslingomis, leidžia atnaujinti laikinojo įvežimo dokumentus, išduotus įgaliotosios asociacijos ir skirtus laikinai įvežtoms į jų teritorijas transporto priemonėms ir sudedamosioms dalims. Prašymus dėl laikinojo įvežimo dokumentų atnaujinimo pateikia garantuojančioji asociacija. VII SKYRIUS Laikinojo įvežimo dokumentų reikiamo įforminimo tvarka 24 straipsnis 1. Jeigu laikinojo įvežimo dokumentai nebuvo reikiamai įforminti, įvežimo šalies muitinė (nesvarbu, ar laikinojo įvežimo dokumentų galiojimo terminas yra pasibaigęs, ar ne) pripažįsta kaip transporto priemonės arba sudedamųjų dalių reeksporto įrodymą oficialios institucijos (konsulo, muitinės, policijos, mero, teisėsaugos pareigūno ir pan.) išduotą liudijimą, kurio forma nurodyta šios Konvencijos 4 priede ir kuriuo patvirtinamas faktas, kad ši transporto priemonė arba sudedamosios dalys buvo pateiktos jai ir yra už laikinojo įvežimo šalies teritorijos. Kaip alternatyvą ji pripažįsta bet kokį kitą galiojantį dokumentą, įrodantį, kad transporto priemonė arba sudedamosios dalys yra už laikinojo įvežimo šalies teritorijos. Jeigu naudojami kiti nei CPD knygelė muitinės dokumentai, kurių galiojimo terminas nepasibaigęs, šie dokumentai pateikiami tuo pačiu metu kaip ir minėti įrodymai. Knygelės naudojimo atveju muitinė pripažįsta kaip įrodymą, kad transporto priemonės arba sudedamosios dalys buvo reeksportuotos, knygelėje esančius (-ias) vėliau aplankytų šalių muitinių įrašus (žymas). 2. Jeigu laikinojo įvežimo dokumentai, kurie nebuvo reikiamai įforminti, buvo sunaikinti, prarasti arba pavogti, o transporto priemonės arba sudedamosios dalys reeksportuotos, laikinojo įvežimo šalies muitinė pripažįsta kaip transporto priemonių arba sudedamųjų dalių reeksporto įrodymą oficialios institucijos (konsulo, muitinės, policijos, mero, teisėtvarkos pareigūno ar pan.) išduotus liudijimus, kurių forma nurodyta šios Konvencijos 4 priede ir kuriais patvirtinamas faktas, kad ši transporto priemonė arba sudedamosios dalys buvo pateiktos jai ir yra už laikinojo įvežimo šalies teritorijos, pasibaigus dokumentų galiojimo terminui. Kaip alternatyvą muitinė pripažįsta bet kokį kitą galiojantį dokumentą, įrodantį, kad transporto priemonė arba sudedamosios dalys yra už laikinojo įvežimo šalies teritorijos ribų. 3. Jeigu CPD knygelė, su kuria įvežtos transporto priemonės arba sudedamosios dalys, vienoje iš Susitariančiųjų Šalių buvo sunaikinta, prarasta arba pavogta, tai šios šalies muitinė, paprašyta suinteresuotosios asociacijos, priima pakaitinį dokumentą, kurio galiojimo terminas baigiasi tą pačią dieną kaip ir dokumento, kurį jis pakeičia. Toks priėmimas panaikina ankstesnės knygelės, kuri buvo sunaikinta, prarasta arba pavogta, muitinį įforminimą. Jeigu (CPD) knygelė netinkamai naudojama, muitinei ir išduodančiajai asociacijai paskelbus ją negaliojančia, pastaroji nėra atsakinga dėl importo muitų ir mokesčių mokėjimo. Jeigu vietoj pakaitinių išvežimo dokumentų yra išduoti transporto priemonių arba sudedamųjų dalių reeksporto leidimai ir dokumentai, tai šiuose leidimuose ir dokumentuose uždėtos išvykimo žymos laikomos pakankamu reeksporto įrodymu. 4. Jeigu transporto priemonė buvo pavogta po to, kai ji buvo reeksportuota iš laikinojo įvežimo šalies be tinkamo išvykimo patvirtinimo laikinojo įvežimo dokumentais, ir jeigu juose nėra vėliau aplankytų šalių muitinės įvažiavimų žymų, dokumentai vis tiek gali būti sutvarkyti su sąlyga, kad garantuojančioji asociacija pateikia dokumentus kartu su pakankamu šios vagystės įrodymu. Jeigu laikinojo įvežimo dokumentų galiojimo terminas nepasibaigęs, muitinė gali reikalauti juos grąžinti. 25 straipsnis Muitinė turi teisę imti rinkliavą už 24 straipsnyje nurodytų dokumentų reikiamą įforminimą. 25 bis straipsnis Kompetentingos muitinės įstaigos nereikalauja sumokėti importo muitų ir mokesčių, jeigu jai tinkamu būdu įrodoma, kad transporto priemonė, įvežta su laikinojo įvežimo dokumentais, negali būti reeksportuota, nes dėl force majeure poveikio ji yra sunaikinta arba negrąžinamai prarasta, ypač dėl karo, riaušių ar stichinių nelaimių. 26 straipsnis Muitinė neturi teisės reikalauti, kad garantuojančioji asociacija sumokėtų importo muitus ir mokesčius už laikinai įvežtas transporto priemones arba sudedamąsias dalis, jeigu pranešimas apie nebaigtus įforminti laikinojo įvežimo dokumentus nepateikiamas garantuojančiajai asociacijai per vienerius metus nuo šių dokumentų galiojimo termino pabaigos. Muitinė privalo pateikti garantuojančiajai asociacijai išsamią informaciją apie importo muitų ir mokesčių apskaičiavimą per vienerius metus nuo pranešimo apie nebaigtą įforminti dokumentą pateikimo dienos. Jeigu per vienerius metus informacija nepateikiama, garantuojančiosios asociacijos prievolė sumokėti šias pinigų sumas nebegalioja. 27 straipsnis 1. Garantuojančioji asociacija per vienerius metus nuo pranešimo apie nebaigtus įforminti laikinojo įvežimo dokumentus gavimo datos pateikia įrodymus, kad transporto priemonės arba sudedamosios dalys reeksportuotos laikantis šios Konvencijos sąlygų. Šis terminas pradedamas skaičiuoti tik pasibaigus laikinojo įvežimo dokumentų galiojimo terminui. Jeigu muitinė pateiktus įrodymus laiko nepagrįstais, ji turi pranešti apie tai laiduotojui per ne ilgesnį kaip vienerių metų laikotarpį. 2. Jeigu per nustatytą terminą tokie įrodymai nepateikiami, garantuojančioji asociacija ne ilgiau kaip per tris mėnesius privalo pateikti užstatą arba iš anksto sumokėti importo muitus ir mokesčius. Užstatas laikomas pateiktu arba mokesčiai galutinai sumokėti praėjus vieneriems metams nuo užstato pateikimo arba pinigų sumų sumokėjimo datos. Per šį laikotarpį garantuojančioji asociacija vis dar gali pasinaudoti pirmiau minėtos dalies sąlygomis, kurios suteikia jai teisę atgauti pateiktą užstatą arba sumokėtas pinigų sumas. 3. Šalims, kurių taisyklės nenumato pateikti užstato arba iš anksto sumokėti importo muitus ir mokesčius, šio pobūdžio mokesčiai, atlikti vadovaujantis pirmiau minėta šio straipsnio dalimi, laikomi galutinai sumokėtais, tačiau, jeigu įvykdomos šio straipsnio sąlygos, sumokėtos sumos grąžinamos. 4. Jeigu laikinojo įvežimo dokumentai nebaigti įforminti, iš garantuojančiosios asociacijos nereikalaujama sumokėti pinigų sumų, didesnių negu importo muitų ir mokesčių suma, taikomų reeksportuotoms transporto priemonėms arba sudedamosioms dalims, kartu su palūkanomis, jeigu jos numatytos. 28 straipsnis Šios Konvencijos nuostatos neturi jokio poveikio Susitariančiųjų Šalių teisei kelti bylas laikinojo įvežimo dokumentų turėtojams ir asmenims, kurie juos naudoja, sukčiavimo, pažeidimo arba piktnaudžiavimo atvejais, siekiant išieškoti mokėtinus importo muitus ir mokesčius, taip pat paskirti baudas, kurias šie asmenys dėl jų padarytų veiksmų privalės sumokėti. Tokiais atvejais garantuojančiosios asociacijos suteikia muitinei pagalbą. VIII SKYRIUS Įvairios nuostatos 29 straipsnis Susitariančiosios Šalys siekia nenustatyti muitinės procedūrų, kurios trukdytų plėtoti tarptautinį komercinį kelių eismą. 30 straipsnis Kad muitinės procedūros būtų atliekamos operatyviai, besiribojančios Susitariančiosios Šalys siekia išdėstyti savo atitinkamus muitinės įstaigas ir postus vienas šalia kito ir nustatyti jiems tas pačias darbo valandas. 31 straipsnis Už bet kokį šios Konvencijos nuostatų pažeidimą, bet kokį pakeitimą, suklastotą deklaraciją arba neteisėtą veiksmą, dėl kurio asmuo gali neteisėtai gauti naudos iš šioje Konvencijoje nurodytos įvežimo tvarkos, pažeidėjui gali būti taikomos tos šalies, kurioje padarytas pažeidimas, įstatymų nustatytos nuobaudos. 32 straipsnis Jokios šios Konvencijos nuostatos neatima teisės Susitariančiosioms Šalims, sudarančioms muitų arba ekonominę sąjungą, taikyti specialias nuostatas šią sąjungą sudarančių valstybių įmonėms, veikiančioms sąjungai priklausančioje valstybėje. 32 bis straipsnis Šios Konvencijos nuostatos neužkerta kelio didesnėms lengvatoms, kurias Susitariančiosios Šalys suteikia arba norėtų suteikti vienašališkai arba vadovaudamosi dvišalėmis ar daugiašalėmis sutartimis, tuo atveju, kai šios lengvatos netrukdo taikyti šios Konvencijos nuostatų. Susitariančiosioms Šalims rekomenduojama atsisakyti reikalavimo pateikti muitinei laikinojo įvežimo dokumentus ir garantiją. IX SKYRIUS Baigiamosios nuostatos 33 straipsnis 1. Europos ekonominės komisijos šalys narės ir šalys, kurios pagal Komisijos įgaliojimų 8 punktą priimtos į komisiją kaip konsultantės, gali tapti šios Konvencijos Susitariančiosiomis Šalimis: a) ją pasirašydamos; b) ją ratifikuodamos po to, kai pasirašo Konvenciją su ratifikavimo išlyga; c) prisijungdamos prie jos. 2. Tokios šalys, kurios pagal Komisijos įgaliojimų 11 punktą gali dalyvauti Europos ekonominės komisijos veikloje, gali tapti šios Konvencijos Susitariančiosiomis Šalimis prisijungdamos prie jos po įsigaliojimo. 2 bis. Bet kuri regioninė ekonominės integracijos organizacija gali tapti šios Konvencijos Susitariančiąja Šalimi pagal šio straipsnio 1 dalį. Tokia organizacija, prisijungusi prie šios Konvencijos, praneša Jungtinių Tautų Generaliniam sekretoriui apie savo kompetenciją šios Konvencijos reglamentuojamais klausimais. Organizacijos ir jų valstybės narės pagal jų atitinkamą atsakomybę gali nuspręsti dėl šios Konvencijos įsipareigojimų vykdymo, tačiau netaikydamos jokių išlygų šios Konvencijos įsipareigojimams. 3. Ši Konvencija teikiama pasirašyti iki 1956 m. rugpjūčio 31 d. imtinai. Po šios datos prie Konvencijos galima prisijungti. 4. Konvencija ratifikuojama arba prie jos prisijungdama deponuojant šiuos dokumentus Jungtinių Tautų Generaliniam sekretoriui. 34 straipsnis 1. Ši Konvencija įsigalioja praėjus devyniasdešimčiai dienų po datos, kai penkios šalys, nurodytos 33 straipsnio 1 dalyje, pasirašė ją be ratifikavimo išlygos arba deponavo savo ratifikavimo arba prisijungimo dokumentus. 2. Kiekvienai valstybei arba regioninei ekonominės integracijos organizacijai, ratifikuojančiai Konvenciją arba prisijungiančiai prie jos po datos, kai penkios šalys pasirašė ją be ratifikavimo išlygos arba deponavo savo ratifikavimo arba prisijungimo dokumentus, ši Konvencija įsigalioja praėjus devyniasdešimčiai dienų po datos, kai minėtoji šalis arba regioninė ekonominės integracijos organizacija deponavo savo ratifikavimo arba prisijungimo dokumentus. 35 straipsnis 1. Kiekviena Susitariančioji Šalis gali denonsuoti šią Konvenciją, apie tai pranešdama Jungtinių Tautų Generaliniam sekretoriui. 2. Denonsavimas įsigalioja praėjus penkiolikai mėnesių po to, kai Jungtinių Tautų Generalinis sekretorius gauna pranešimą apie šios Konvencijos denonsavimą. 3. Šis denonsavimas neapima laikinojo įvežimo dokumentų, išduotų iki šios Konvencijos denonsavimo datos, galiojimo, todėl garantuojančiosios asociacijos garantija galioja. Taip pat galioja laikinojo įvežimo dokumentų galiojimo terminų pratęsimai pagal šios Konvencijos 21 straipsnio sąlygas. 36 straipsnis Ši Konvencija netenka galios, jeigu bet kuriuo dvylikos mėnesių iš eilės laikotarpiu Susitariančiųjų Šalių yra mažiau negu penkios. 37 straipsnis 1. Kiekviena šalis šios Konvencijos pasirašymo be ratifikavimo išlygos arba jos ratifikavimo arba prisijungimo dokumentų deponavimo metu ar bet kada vėliau gali pareikšti pranešdama Jungtinių Tautų Generaliniam sekretoriui, kad šios Konvencijos galiojimas išplečiamas visai arba daliai teritorijos, už kurios tarptautinius santykius ji yra atsakinga. Konvencijos galiojimas išplečiamas teritorijoms, kurios nurodytos pranešime, praėjus devyniasdešimčiai dienų po to, kai jį gauna Generalinis sekretorius, arba jeigu tuo metu Konvencija dar nėra įsigaliojusi, nuo jos įsigaliojimo dienos. 2. Kiekviena šalis, pareiškusi pagal pirmiau nurodytą šio straipsnio dalį apie Konvencijos galiojimo išplėtimą teritorijai, už kurios tarptautinius santykius ji yra atsakinga, gali atskirai denonsuoti Konvenciją šiai teritorijai, vadovaudamasi 35 straipsnio nuostatomis. 38 straipsnis 1. Dviejų ar daugiau Susitariančiųjų Šalių ginčai dėl šios Konvencijos aiškinimo arba taikymo, kiek įmanoma, sprendžiami jų tarpusavio derybomis. 2. Kiekvienas ginčas, kurio nepavyksta išspręsti Susitariančiųjų Šalių tarpusavio derybomis, pateikiamas arbitražui, jeigu kuri nors viena ginče dalyvaujanti Susitariančioji Šalis reikalauja, ir perduodamas vienam arba daugiau arbitrų, parinktiems ginče dalyvaujančių šalių tarpusavio susitarimu. Jeigu per tris mėnesius nuo pareikalavimo spręsti ginčą arbitraže datos ginče dalyvaujančios Susitariančiosios Šalys nesusitaria dėl arbitro arba arbitrų paskyrimo, bet kuri iš šių Susitariančiųjų Šalių gali prašyti Jungtinių Tautų Generalinį sekretorių pasiūlyti vieną arbitrą, kuris priimtų sprendimą ginčijamu klausimu. 3. Pagal pirmesnę šio straipsnio dalį paskirto arbitro arba arbitrų sprendimas atitinkamoms Susitariančiosioms Šalims yra privalomas. 39 straipsnis 1. Kiekviena Susitariančioji Šalis šios Konvencijos pasirašymo, ratifikavimo arba prisijungimo prie jos metu gali pareikšti, kad ji nelaiko savęs įsipareigojusia pagal šios Konvencijos 38 straipsnį dėl bet kurios pateikusios išlygą Susitariančiosios Šalies. 2. Bet kuri Susitariančioji Šalis, pateikusi 1 dalyje nustatytu būdu išlygą, gali bet kuriuo metu ją atšaukti pranešdama apie tai Jungtinių Tautų Generaliniam sekretoriui. 3. Jokios kitos šios Konvencijos išlygos neleidžiamos. 40 straipsnis 1. Praėjus trejiems metams po šios Konvencijos įsigaliojimo, bet kuri Susitariančioji Šalis, pranešdama apie tai Jungtinių Tautų Generaliniam sekretoriui, gali pateikti prašymą, kad būtų sušaukta konferencija dėl Konvencijos peržiūrėjimo. Generalinis sekretorius praneša visoms Susitariančiosioms Šalims apie šį prašymą ir sušaukia konferenciją Konvencijai peržiūrėti, jeigu per keturis mėnesius nuo Generalinio sekretoriaus pranešimo datos ne mažiau kaip vienas trečdalis Susitariančiųjų Šalių praneša jam, kad pritaria prašymui. 2. Jeigu konferencija yra šaukiama pagal pirmiau nurodytą šio straipsnio dalį, Generalinis sekretorius praneša apie tai visoms Susitariančiosioms Šalims ir paragina jas per tris mėnesius pateikti siūlymus, ką pageidauja svarstyti konferencijoje. Generalinis sekretorius išsiunčia visoms Susitariančiosioms Šalims negalutinę konferencijos darbotvarkę su šių siūlymų tekstais ne vėliau kaip prieš tris mėnesius iki konferencijos pradžios. 3. Generalinis sekretorius kviečia į bet kurią konferenciją, sušauktą pagal šio straipsnio nuostatas, visas šalis, nurodytas 33 straipsnio 1 dalyje, ir Susitariančiąsias Šalis, nurodytas 33 straipsnio 2 ir 2 bis dalyse. 41 straipsnis 1. Bet kuri Susitariančioji Šalis gali pasiūlyti vieną arba daugiau šios Konvencijos pakeitimų. Bet kurio siūlomo priimti pakeitimo tekstas perduodamas Jungtinių Tautų Generaliniam sekretoriui, o šis išplatina jį visoms Susitariančiosioms Šalims ir praneša visoms kitoms šalims, nurodytoms 33 straipsnio 1 dalyje. 2. Bet kuris rekomenduojamas priimti pakeitimas, apie kurį pranešama pagal pirmiau nurodytą dalį, laikomas priimtu, jeigu nė viena Susitariančioji Šalis per šešis mėnesius po to, kai jį išplatina Generalinis sekretorius, nepareiškia prieštaravimo. Regioninės ekonominės integracijos organizacijos, kurios yra šios Konvencijos Susitariančiosios Šalys, pagal savo kompetenciją pasinaudoja joms suteikta teise pareikšti prieštaravimą. Šiuo atveju nurodytų organizacijų valstybės narės negali pavieniui naudotis šia teise. 3. Generalinis sekretorius kuo greičiau praneša visoms Susitariančiosioms Šalims, ar rekomenduojamam priimti pakeitimui buvo pareikštas prieštaravimas. Jeigu rekomenduojamam priimti pakeitimui buvo pareikštas prieštaravimas, pakeitimas laikomas nepriimtu ir neturi jokio poveikio. Jeigu toks prieštaravimas nebuvo pareikštas, pakeitimas įsigalioja visoms Susitariančiosioms Šalims po trijų mėnesių, kai pasibaigia šešių mėnesių laikotarpis, nurodytas ankstesnėje dalyje. 4. Nepaisant pakeitimų tvarkos, numatytos šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse, šios Konvencijos priedai gali būti pakeisti visų Susitariančiųjų Šalių kompetentingos administracijos susitarimu. Po tokių pakeitimų spausdinamų tekstų įsigaliojimo datą nustato Generalinis sekretorius. 42 straipsnis Be pranešimų, numatytų 40 ir 41 straipsniuose, Jungtinių Tautų Generalinis sekretorius praneša šalims, nurodytoms 33 straipsnio 1 dalyje, ir Susitariančiosioms Šalims, nurodytoms 33 straipsnio 2 ir 2 bis dalyse, apie: a) šios Konvencijos pasirašymą, ratifikavimą ir prisijungimą prie jos, vadovaujantis 33 straipsnio nuostatomis; a bis) regioninių ekonominės integracijos organizacijų kompetencijas ir jų pakeitimus, vadovaujantis 33 straipsnio 2 ir 2 bis dalimis; b) šios Konvencijos įsigaliojimo datas, vadovaujantis 34 straipsniu; c) šios Konvencijos denonsavimą, vadovaujantis 35 straipsniu; d) šios Konvencijos galiojimo nutraukimą, vadovaudamasis 36 straipsniu; e) pranešimus, gautus vadovaujantis 37 straipsniu; f) gautus pareiškimus ir pranešimus, vadovaujantis 39 straipsnio 1 ir 2 dalimis; g) bet kurio pakeitimo įsigaliojimą, vadovaujantis 41 straipsniu. 43 straipsnis Kai tik šalis, kuri yra Susitarimo dėl laikino tarptautinių muitinės konvencijų dėl turizmo, komercinių kelių transporto projektų taikymo Susitariančioji Šalis, kuris buvo pasirašytas 1949 m. birželio 16 d. Ženevoje tampa šios Konvencijos Susitariančiąja Šalimi, ji imasi to Susitarimo IV straipsnyje nurodytų priemonių jį denonsuoti tarptautinės muitinės konvencijos dėl komercinių kelių transporto priemonių projekto atžvilgiu. 44 straipsnis Šios Konvencijos pasirašymo protokolas turi tokią pat galią, veikimą ir galiojimo laikotarpį kaip ir pati Konvencija, kurios jis yra neatskiriama dalis. 45 straipsnis Šios Konvencijos originalas po 1956 m. rugpjūčio 31 d. deponuojamas Jungtinių Tautų Generaliniam sekretoriui, o šis patvirtintas kopijas išsiunčia kiekvienai šaliai ir Susitariančiosioms Šalims, nurodytoms 33 straipsnio 1 ir 2 bis dalyse. Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šią Konvenciją. Priimta tūkstantis devyni šimtai penkiasdešimt šeštų metų gegužės aštuonioliktą dieną Ženevoje viena kopija anglų ir prancūzų kalbomis. Visi tekstai yra autentiški. -------------------------------------------------- PRIEDAI 1 priedas: | CDP knygelė | 2 priedas: | Automobilio dokumentų įforminimo muitinėje pažyma | 3 priedas: | CDP knygelės galiojimo pratęsimas | 4 priedas: | Neįformintų, sunaikintų, prarastų arba pavogtų laikinojo įvežimo dokumentų sureguliavimo įforminimo pavyzdys | --------------------------------------------------