3.

2014 m. liepos 23 d. buvo priimtas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 912/2014 ( 1 ) , kuriuo nustatoma finansinės atsakomybės, susijusios su investuotojų ir valstybės ginčų sprendimu teismuose, įsteigtuose tarptautiniais susitarimais, kurių šalis yra Europos Sąjunga, paskirstymo tvarka (Reglamentas 912/2014) ( 2 ) . Šis reglamentas taikomas investuotojų ir valstybės ginčams, kuriuos inicijavo trečiosios valstybės ieškovas pagal Energetikos chartijos sutartį. Šiame reglamente visų pirma numatoma: A. Pagal Reglamento (ES) Nr. 912/2014 4 straipsnio 1 dalį ginčų, susijusių su Europos Sąjungos institucijų, įstaigų, tarnybų ar agentūrų taikomu režimu, atveju atsakovė yra Europos Sąjunga. B. Ginčų dėl valstybės narės visiškai ar iš dalies taikomo režimo atveju Reglamento (ES) Nr. 912/2014 8 straipsnyje numatoma, kad: 1. Komisija, gavusi pranešimą, kuriame ieškovas nurodo savo ketinimą inicijuoti arbitražo procesą pagal susitarimą, nedelsdama informuoja atitinkamą valstybę narę. Kai ieškovas pareiškia savo ketinimą inicijuoti arbitražo procesą Sąjungos ar valstybės narės atžvilgiu, per 15 darbo dienų nuo tokio pranešimo gavimo Komisija informuoja Europos Parlamentą ir Tarybą apie tai, kas yra ieškovas, kokios susitarimo nuostatos esą yra pažeistos, nurodo susijusį ekonomikos sektorių, režimą, kuriuo tariamai pažeidžiamas susitarimas, ir reikalaujamos atlyginti žalos sumą. 2. Valstybė narė, gavusi pranešimą, kuriame ieškovas nurodo apie savo ketinimą inicijuoti arbitražo procesą, nedelsdama informuoja Komisiją. Reglamento 912/2014 9 straipsnyje dar numatoma, kad: 1. Atitinkama valstybė narė yra atsakovė, išskyrus atvejus, kai egzistuoja bet kuri iš šių aplinkybių: a) Komisija, pasikonsultavusi pagal 6 straipsnį, per 45 dienas nuo 8 straipsnyje nurodyto pranešimo gavimo priėmė sprendimą pagal šio straipsnio 2 arba 3 dalį, arba b) valstybė narė, pasikonsultavusi pagal 6 straipsnį, per 45 dienas nuo 8 straipsnyje nurodyto pranešimo gavimo Komisijai raštu patvirtino neketinanti būti atsakove. Esant bet kuriai iš a arba b punkte nurodytų aplinkybių, atsakovė yra Sąjunga. 2. Remdamasi išsamia ir subalansuota faktų analize ir valstybėms narėms nurodytais teisiniais argumentais, laikydamasi 22 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros, Komisija įgyvendinimo aktais gali nuspręsti, kad Sąjunga turi būti atsakove, kai egzistuoja viena ar daugiau toliau išvardytų aplinkybių: a) Sąjunga prisiimtų visą arba bent dalį galimos finansinės atsakomybės, kylančios iš ginčo, pagal 3 straipsnyje išdėstytus kriterijus, arba b) ginčas taip pat susijęs su Sąjungos institucijų, įstaigų, tarnybų ar agentūrų taikomu režimu. 3. Remdamasi išsamia ir subalansuota faktų analize ir valstybėms narėms nurodytais teisiniais argumentais, laikydamasi 22 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros, Komisija įgyvendinimo aktais gali nuspręsti, kad Sąjunga turi būti atsakove tais atvejais, kai panašus režimas yra ginčijamas prieš Sąjungą PPO pareikštame susijusiame ieškinyje, kai sudaryta kolegija ir ieškinys yra susijęs su tuo pačiu konkrečiu teisiniu klausimu ir kai tai būtina argumentacijos nuoseklumui PPO byloje užtikrinti. […] 5. Po 8 straipsnyje nurodyto pranešimo gavimo Komisija ir atitinkama valstybė narė nedelsdamos pradeda konsultacijas pagal 6 straipsnį dėl bylos valdymo pagal šį straipsnį. Komisija ir atitinkama valstybė narė užtikrina, kad būtų laikomasi susitarime nustatytų terminų. C. Nustačiusi, kas bus atsakovas ginče pagal pirmiau minėtas Reglamento (ES) Nr. 912/2014 nuostatas, Europos Sąjunga apie tai praneša ieškovui per 60 dienų nuo pranešimo, kuriame ieškovas nurodo savo ketinimą inicijuoti ginčą, pateikimo dienos. Tuo nedaromas poveikis kompetencijos padalijimui tarp Sąjungos ir valstybių narių investicijų srityje.