Oficialusis leidinys L 183 , 22/07/2003 p. 0012 - 0017



Europos bendrijos ir Japonijos Vyriausybės Susitarimas dėl bendradarbiavimo antikonkurencinėje veikloje EUROPOS BENDRIJA ir JAPONIJOS VYRIAUSYBĖ (toliau – "Šalys") PRIPAŽINDAMOS, kad pasaulio ekonomikos, taip pat ir Europos bendrijos bei Japonijos, vis glaudžiau siejasi, PAŽYMĖDAMOS, kad tinkamas ir efektyvus atitinkamų Europos bendrijos ir Japonijos konkurencijos įstatymų vykdymas labai svarbus veiksmingam atitinkamų rinkų funkcionavimui ir tarp jų vykstančiai prekybai, PAŽYMĖDAMOS, kad tinkamas ir efektyvus atitinkamų Europos bendrijos ir Japonijos konkurencijos įstatymų vykdymas stiprėtų bendradarbiaujant ir tam tikrais atvejais Šalims koordinuojant šių įstatymų taikymą, PAŽYMĖDAMOS, kad Šalys kartais gali nesutarti dėl atitinkamų Europos bendrijos ir Japonijos konkurencijos įstatymų taikymo, PAŽYMĖDAMOS savo įsipareigojimą gerai apsvarstyti kiekvienos Šalies interesus taikant atitinkamus Europos bendrijos ir Japonijos konkurencijos įstatymus (toliau – "kiekvienos Šalies konkurencijos įstatymai") ir ATSIŽVELGDAMOS į Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos Tarybos rekomendaciją dėl šalių narių bendradarbiavimo tarptautinei prekybai įtaką darančioje antikonkurencinėje veikloje su pakeitimais, padarytais 1995 m. liepos 27–28 d. ir į 1998 m. kovo 25 d. priimta Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos Tarybos rekomendacija dėl efektyvių veiksmų prieš centralizuotus kartelius, SUSITARĖ: 1 straipsnis 1. Šio susitarimo paskirtis – prisidėti prie efektyvaus kiekvienos Šalies konkurencijos įstatymų vykdymo skatinant Šalių konkurencijos institucijų bendradarbiavimą ir veiksmų koordinavimą bei leisti išvengti arba sumažinti tikimybę, kad tarp Šalių gali kilti nesutarimų dėl kiekvienos Šalies konkurencijos įstatymų taikymo. 2. Šiame susitarime: a) "antikonkurencinė veikla" – bet koks elgesys arba sandoris, kurio atžvilgiu galima taikyti sankcijas arba kitas priemones remiantis Europos bendrijos arba Japonijos konkurencijos įstatymais, b) "valstybės narės kompetentinga institucija" – Europos bendrijos steigimo sutarties 299 straipsnio 1 dalyje nurodyta institucija, kurią turi kiekviena valstybė narė ir kurios kompetencijai priklauso taikyti konkurencijos įstatymus. Po šio susitarimo pasirašymo Europos Bendrijų Komisija pateikia tokių institucijų sąrašą Japonijos Vyriausybei. Atsiradus būtinybei, Komisija visada teikia Japonijos Vyriausybei atnaujintą sąrašą. Pagal šio susitarimo 9 straipsnio 6 dalį valstybės narės kompetentingai institucijai neteikiama jokia informacija, kol ši instituciją neįtraukiama į Komisijos Japonijos Vyriausybei teikiamą sąrašą. c) "Konkurencijos institucija" ir "konkurencijos institucijos" yra: i) Europos bendrijoje – Europos Bendrijų Komisija dėl jos prisiimtos atsakomybės pagal Europos bendrijos konkurencijos įstatymus, o ii) Japonijoje – Sąžiningos prekybos komisija, d) "konkurencijos įstatymai" yra: i) Europos bendrijoje Europos bendrijos steigimo sutarties 81, 82 ir 85 straipsniai, Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės, juos įgyvendinantys teisės aktai pagal minėtą sutartį ir visi jų pakeitimai, o ii) Japonijoje Įstatymas dėl privačios monopolijos uždraudimo ir sąžiningos prekybos vykdymo (Įstatymas Nr. 54, 1947 m.) (toliau – Antimonopolinis įstatymas), jį įgyvendinantys teisės aktai ir visi jų pakeitimai, e) "įstatymų vykdymas" – bet koks konkurencijos įstatymų taikymas, kai Šalies konkurencijos institucija atlieka tyrimą arba procesinius veiksmus. Tačiau ši sąvoka neapima tyrimo, studijų arba apklausų, kurių metu siekiama ištirti bendrą ekonominę situaciją arba bendras sąlygas konkrečiose pramonės šakose. Tyrimas dėl įtariamo konkurencijos įstatymų pažeidimo nėra tokio tyrimo, studijų arba apklausų dalis. f) "Šalies teritorija" ir "kitos Šalies teritorija" – priklausomai nuo konteksto teritorija, kurioje taikoma Europos bendrijos steigimo sutartis arba Japonijos teritorija, g) "Šalies įstatymai ir teisės aktai", "kitos Šalies įstatymai ir teisės aktai" – priklausomai nuo konteksto Europos bendrijos įstatymai ir teisės aktai arba Japonijos įstatymai ir teisės aktai. 2 straipsnis 1. Kiekvienos Šalies konkurencijos institucija praneša kitos Šalies konkurencijos institucijai apie įstatymų vykdymą, kuris, pranešančiosios konkurencijos institucijos manymu, gali turėti įtakos kitos Šalies interesams. 2. Įstatymų vykdymas, kuris gali turėti įtakos kitos Šalies interesams, yra toks vykdymas, kuris: a) svarbus kitos Šalies įstatymų vykdymui, b) nukreiptas prieš kitos Šalies pilietį arba piliečius (kalbant apie Europos bendriją, Europos bendrijos valstybių narių pilietį arba piliečius) arba nukreiptas prieš bendrovę arba bendroves, kurios yra registruotos ir organizuotos pagal kitos Šalies teritorijoje taikomus įstatymus ir teisės aktus, c) susijęs su antikonkurencine veikla, ne susijungimais ir įsigijimais, kurie vyksta bet kurioje realioje kitos Šalies teritorijos dalyje, d) susijęs su susijungimu arba įsigijimu, kuriame dalyvauja: i) viena arba daugiau sandorio šalių arba ii) vieną arba daugiau sandorio šalių kontroliuojanti bendrovė yra pagal kitos Šalies teritorijoje taikomus įstatymus ir teisės aktus registruota ir organizuota bendrovė, e) susijęs su dalykais, kurių, pranešančiosios konkurencijos institucijos manymu, reikalauja, juos skatina ir jiems pritaria kita Šalis, f) susijusi su konkurencijos institucijos vykdomų sankcijų arba kitų priemonių taikymu arba prašymu jas taikyti, ir todėl reikėtų imtis atitinkamų veiksmų arba tokie veiksmai būtų uždrausti kitos Šalies teritorijoje. 3. Kai pagal šio straipsnio 1 dalį būtina pranešti apie susijungimus ir įsigijimus, toks pranešimas pateikiamas ne vėliau nei: a) Europos bendrijoje: i) priimamas sprendimas pradėti teismo procesą dėl koncentracijos pagal Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4064/89 6 straipsnio 1 dalies c punktą, ii) paskelbiamas Pareiškimas apie prieštaravimus, b) Japonijoje: i) paskelbiamas reikalavimas pateikti dokumentus, ataskaitas arba kitą informaciją dėl siūlomo sandorio remiantis Antimonopoliniu įstatymu, ir ii) paskelbiama rekomendacija arba sprendimas inicijuoti teismo posėdį. 4. Kai pagal šio straipsnio 1 dalį būtina pranešti apie dalykus, kurie nėra susiję su susijungimais ir įsigijimais, pranešimas pateikiamas kiek tik realiai įmanoma anksčiau prieš imantis šių veiksmų: a) Europos bendrijoje: i) prieš paskelbiant Pareiškimą apie prieštaravimus, ii) prieš priimant sprendimą arba susitarimą, b) Japonijoje: i) prieš pateikiant kaltinimą kriminaliniu nusikaltimu, ii) prieš pateikiant skundą siekiant skubaus uždraudimo, iii) prieš paskelbiant rekomendaciją arba sprendimą inicijuoti teismo posėdį, ir iv) prieš paskelbiant nutartį dėl papildomo apmokestinimo, kai nebuvo paskelbta išankstinė rekomendacija dėl mokėtojo. 5. Pranešimas turi būti pakankamai išsamus, kad Šalis, kuriai pranešama, galėtų atlikti pirminį vertinimą, kokią įtaką įstatymų vykdymas turės jos interesams. 3 straipsnis 1. Kiekvienos Šalies konkurencijos institucija teikia pagalbą kitos Šalies konkurencijos institucijai, vykdančiai įstatymus, kiek tai leidžia pagalbą teikiančios Šalies įstatymai ir teisės aktai, šios Šalies interesai ir turimi ištekliai. 2. Kiekvienos Šalies konkurencijos institucija, kiek tai leidžia Šalies įstatymai ir teisės aktai bei šios Šalies interesai: a) informuoja kitos Šalies konkurencijos instituciją apie savo su antikonkurencine veikla susijusių įstatymų vykdymą, kuris, informuojančiosios konkurencijos institucijos manymu, gali turėti atvirkštinį poveikį konkurencijai kitos Šalies teritorijoje, b) teikia kitos Šalies konkurencijos institucijai visą svarbią informaciją, kokią turi ir kokią gauna, apie antikonkurencinę veiklą, kuri, informaciją teikiančiosios konkurencijos institucijos manymu, gali būti svarbi kitos Šalies konkurencijos institucijos vykdomiems įstatymams arba duodant pagrindą vykdyti šiuos įstatymus, ir c) paprašius arba šio susitarimo nuostatose nustatyta tvarka teikia kitos Šalies konkurencijos institucijai turimą informaciją, kuri svarbi kitos Šalies konkurencijos institucijos vykdomiems įstatymams. 4 straipsnis 1. Kai abiejų Šalių konkurencijos institucijos vykdo įstatymus susijusiais klausimais, jos apsvarsto galimybę bendradarbiauti joms vykdant įstatymus. 2. Svarstydamos, ar reikia koordinuoti konkrečių įstatymų vykdymą, Šalių konkurencijos institucijos turi atsižvelgti į šiuos veiksnius: a) tokio koordinavimo įtaką jų gebėjimui pasiekti įstatymų vykdymo tikslus, b) atitinkamus Šalių konkurencijos institucijų gebėjimus gauti informaciją, būtiną vykdant įstatymus, c) abiejų Šalių konkurencijos institucijų pajėgumą taikyti veiksmingas priemones kovojant su antikonkurencine veikla, d) galimybę veiksmingiau pasinaudoti ištekliais, e) galimą išlaidų sumažėjimą asmenims, kurių atžvilgiu vykdomi įstatymai, f) potencialius pranašumus, kuriuos įgyja Šalys arba asmenys, kurių atžvilgiu vykdomi įstatymai, dėl koordinuotų priemonių taikymo. 3. Koordinuotai vykdant įstatymus, kiekvienos Šalies konkurencijos institucija siekia vykdyti įstatymus rūpestingai atsižvelgdama į kitos Šalies įstatymus vykdančios konkurencijos institucijos tikslus. 4. Kai abiejų Šalių konkurencijos institucijos vykdo įstatymus susijusiais klausimais, kiekvienos Šalies konkurencijos institucija, esant kitos Šalies konkurencijos institucijos prašymui ir kai tai atitinka prašomosios Šalies interesus, apsvarsto, ar reikia pasiteirauti, ar asmenys, kurie suteikė su šių įstatymų vykdymu susijusią slaptą informaciją, sutiks pasidalinti tokia informacija su kitos Šalies konkurencijos institucija. 5. Gavusi atitinkamą kitos Šalies konkurencijos institucijos pranešimą, bet kurios Šalies konkurencijos institucija gali bet kuriuo metu apriboti arba nutraukti įstatymų vykdymo koordinavimą ir vykdyti įstatymus nepriklausomai. 5 straipsnis 1. Jeigu kurios nors Šalies konkurencijos institucija mano, kad kitos Šalies teritorijoje vykdomi įstatymai daro neigiamą įtaką ankstesnės Šalies interesams, tokia konkurencijos institucija atsižvelgdama, kaip svarbu išvengti jurisdikcijų konflikto, ir suprasdama, kad kitos Šalies konkurencijos institucija turi galimybę daug veiksmingiau vykdyti įstatymus tokios antikonkurencinės veiklos atžvilgiu, gali prašyti, kad kitos Šalies konkurencijos institucija inicijuotų atitinkamų įstatymų vykdymą. 2. Prašyme reikia kiek įmanoma konkrečiau apibūdinti antikonkurencinės veiklos pobūdį ir jos poveikį prašančiosios konkurencijos institucijos Šalies interesams, taip pat jame turi būti pasiūlymas suteikti daugiau informacijos, kokią tik prašančioji konkurencijos institucija gali suteikti, arba kitaip bendradarbiauti, kiek gali prašančioji konkurencijos institucija. 3. Konkurencijos institucija, į kurią kreipiamasi, gerai apsvarsto, ar pradėti vykdyti įstatymus, ar imti plačiau taikyti jau vykdomus įstatymus prašyme nurodytos antikonkurencinės veiklos atžvilgiu. Konkurencijos institucija, į kurią kreipiamasi, praneša apie savo sprendimą prašančiajai konkurencijos institucijai kiek realiai įmanoma greičiau. Jeigu įstatymai pradedami vykdyti, konkurencijos institucija, į kurią kreipiamasi, informuoja prašančiąją konkurencijos instituciją apie jų rezultatus ir, kiek įmanoma, apie svarbius dalykus, vykstančius šio proceso metu. 4. Nei viena šio straipsnio nuostata neturi poveikio Šalies, į kurią kreipiamasi, konkurencijos institucijos veiksmų laisvei nusprendžiant, ar pagal jos konkurencijos įstatymus ir įstatymų vykdymo politikos kryptis pradėti arba nepradėti vykdyti įstatymus prašyme nurodytos antikonkurencinės veiklos atžvilgiu, ir nekliudo prašančiosios Šalies konkurencijos institucijai atsiimti savo prašymą. 6 straipsnis 1. Kiekvienos Šalies konkurencijos institucija gerai apsvarsto kitos Šalies interesus visuose įstatymų vykdymo etapuose, taip pat priimant sprendimą inicijuoti įstatymų vykdymą, įstatymų vykdymo apimtį, sankcijų pobūdį arba kiekvienu atveju taikomas priemones. 2. Kai viena Šalis praneša kitai Šaliai, kad pastarosios Šalies vykdomi įstatymai gali turėti įtakos pirmosios interesams, pastaroji Šalis stengiasi laiku pranešti apie tokių įstatymų vykdymo svarbiausias išdavas. 3. Kai viena Šalis mano, kad bet kurios Šalies vykdomi įstatymai gali turėti neigiamą įtaką kitos Šalies interesams, Šalys be kitų veiksnių, kurie gali būti svarbūs tokiomis aplinkybėmis, kai siekiama tinkamai suderinti susiduriančius interesus, turi apsvarstyti šiuos veiksnius: a) santykinė bet kurios šalies teritorijoje atliekamų veiksmų arba sandorių svarba antikonkurencinei veiklai palyginus su kitos Šalies teritorijoje vykdomais veiksmais arba sandoriais, b) santykinė antikonkurencinės veiklos įtaka atitinkamų Šalių interesams, c) esamus arba nesamus įrodymus apie tų, kurie užsiima antikonkurencine veikla, ketinimą daryti įtaką vartotojams, tiekėjams arba konkurentams įstatymus vykdančiosios Šalies teritorijoje, d) mastą, kuriuo antikonkurencinė veikla žymiai sumažina konkurenciją atitinkamai Europos bendrijos ir Japonijos rinkose, e) bet kurios šalies vykdomų įstatymų prieštaravimo arba atitikties laipsnį kitos Šalies įstatymams ir teisės aktams arba kitos Šalies politikos kryptims arba interesams, f) ar privatūs asmenys, tiek fiziniai, tiek juridiniai, atsidurs tokioje padėtyje, kad jiems reikės vykdyti vienus kitiems prieštaraujančius abiejų Šalių įstatymus, g) atitinkamo turto ir sandorio šalių buvimo vietą, h) kokiu laipsniu Šalies vykdomi įstatymai gali užtikrinti veiksmingas sankcijas ar kitas priemones kovojant su antikonkurencine veikla, i) kiek tai turėtų įtakos kitos Šalies tų pačių asmenų, tiek fizinių, tiek juridinių, atžvilgiu vykdomiems įstatymams. 7 straipsnis 1. Jeigu būtina, Šalys diplomatiniais kanalais gali konsultuotis visais su šiuo susitarimu susijusiais klausimais. 2. Prašymas suteikti konsultacijas pagal šį straipsnį perduodamas diplomatiniais kanalais. 8 straipsnis 1. Šalių konkurencijos institucijos konsultuojasi viena su kita bet kurios Šalies konkurencijos institucijos prašymu visais klausimais, kurie gali iškilti įgyvendinant šį susitarimą. 2. Šalių konkurencijos institucijos susitinka bent kartą metuose, kad: a) apsikeistų informacija apie jų dabartines pastangas įgyvendinti įstatymus ir dabartinius įstatymų įgyvendinimo prioritetus, susijusius su kiekvienos Šalies konkurencijos įstatymais, b) pasikeistų informacija apie ūkio sektorius, kur turi bendrų interesų, c) aptartų politikos pasikeitimus, kuriuos tuo metu svarsto, ir d) aptartų kitus abiem pusėms aktualius klausimus, susijusius su kiekvienos Šalies konkurencijos įstatymų taikymu. 9 straipsnis 1. Nepaisant kitų šio susitarimo nuostatų, nereikalaujama nei iš vienos Šalies, kad ji perduotų informaciją kitai Šaliai, jei tokios informacijos perdavimą draudžia informaciją turinčios Šalies įstatymai ir teisės aktai, arba tokios informacijos perdavimas nesuderinamas su jos interesais. 2. a) Informaciją, kuri nėra vieša informacija ir kurią Šalis perduoda kitai Šaliai pagal šį susitarimą, gaunančioji Šalis panaudoja tik šio susitarimo 1 straipsnio 1 punkte nurodytu tikslu. b) Kai Šalis perduoda slaptą informaciją pagal šį susitarimą, gaunančioji Šalis užtikrina jos slaptumą remdamasi įstatymais ir teisės aktais. 3. Šalis gali reikalauti, kad pagal šį susitarimą perduota informacija būtų naudojama remiantis jos nurodytomis sąlygomis. Gaunančioji Šalis be išankstinio kitos Šalies sutikimo nenaudoja tokios informacijos taip, kad tai prieštarautų tokioms sąlygoms. 4. Kiekviena Šalis gali riboti informaciją, kurią perduoda kitai Šaliai, kai pastaroji Šalis negali užtikrinti kitos Šalies reikalaujamo slaptumo, jos nurodytų sąlygų laikymosi arba tikslų, kuriems ši informacija bus naudojama, trūkumų. 5. Šiame straipsnyje nedraudžiama gaunančiajai Šaliai panaudoti arba atskleisti informaciją, kuri nėra vieša informacija, jeigu: a) informaciją teikianti Šalis davė išankstinį sutikimą tokiam informacijos panaudojimui arba atskleidimui, arba b) informaciją gaunančioji Šalis privalo taip panaudoti arba atskleisti informaciją pagal jos įstatymus ir teisės aktus. Tokiu atveju gaunančioji Šalis: i) be išankstinio informaciją teikiančios Šalies sutikimo nesiima jokių veiksmų, dėl kurių ji vėliau teisiškai privalės suteikti pagal šį susitarimą suteiktą slaptą informaciją trečiajai šaliai arba kitoms institucijoms, ii) kai tik įmanoma iš anksto praneša informaciją suteikusiai Šaliai apie tokį informacijos panaudojimą arba atskleidimą, šios Šalies prašymu konsultuojasi su šia Šalimis ir gerai apsvarsto jos interesus, iii) jeigu su informaciją suteikusia Šalimi nebuvo susitarta kitaip, imasi visų taikomų įstatymų ir teisės aktų numatytų priemonių, kad užtikrintų informacijos slaptumą, kai gaunami trečiosios šalies arba kitų institucijų prašymai atskleisti tam tikrą informaciją. 6. Europos bendrijos konkurencijos institucija, a) iš pradžių pranešusi Japonijos konkurencijos institucijai, informuoja valstybės narės arba valstybių narių, kurių interesams turi įtakos Japonijos konkurencijos institucijos jai atsiųsti pranešimai, konkurencijos institucijas, b) pasikonsultavusi su Japonijos konkurencijos institucija, praneša tokios valstybės narės arba valstybių narių konkurencijos institucijoms apie bendradarbiavimą vykdant įstatymus arba įstatymo vykdymo koordinavimą, ir c) užtikrina, kad valstybės narės arba valstybių narių konkurencijos institucijoms pagal pirmiau minėtas a ir b pastraipas perduota informacija, kuri nėra vieša informacija, nebūtų naudojama jokiam kitam tikslui, išskyrus šio susitarimo 1 straipsnio 1 dalyje numatytą tikslą, ir kad tokia informacija nebūtų atskleista. 10 straipsnis 1. Šį susitarimą Šalys įgyvendina atitinkamai Europos bendrijoje ir Japonijoje galiojančių įstatymų ir teisės aktų nustatyta tvarka ir atsižvelgdamos į atitinkamų konkurencijos institucijų turimus išteklius. 2. Šalių konkurencijos institucijos gali susitarti dėl konkrečių priemonių šiam susitarimui įgyvendinti. 3. Šis susitarimas neužkerta kelio Šalims gauti arba teikti paramą viena kitai remiantis kitais Šalių dvišaliais arba daugiašaliais susitarimais arba sutartomis priemonėmis. 4. Šis susitarimas nėra nepalankus nei vienos Šalies politikai ir pozicijai teisiniu klausimu sprendžiant bet kokį su jurisdikcija susijusį klausimą. 5. Šis susitarimas neturi įtakos nei vienos Šalies teisėms ir pareigoms, turimoms arba prisiimtoms pagal kitus Europos bendrijos arba Japonijos tarptautinius susitarimus arba įstatymus. 11 straipsnis Išskyrus tuos atvejus, kai šiame susitarime numatyta kitaip, Šalių konkurencijos institucijos gali bendrauti pagal šį susitarimą tiesiogiai. Tačiau apie pagal šio susitarimo 1 straipsnio 2 dalies b pastraipą ir 2 straipsnį nusiųstų pranešimų ir 5 straipsnio 1 dalį pateiktų prašymų gavimą patvirtinama raštu diplomatiniais kanalais. Šalių konkurencijos institucijos tokį patvirtinimą atsiunčia kiek realiai įmanoma greičiau. 12 straipsnis 1. Šis susitarimas įsigalioja trisdešimtą dieną pojo pasirašymo dienos. 2. Šis susitarimas galioja 60 dienų nuo dienos, kai viena Šalis raštu diplomatiniais kanalais praneša kitai Šaliai, kad ji nori nutraukti susitarimą. 3. Šalys iš naujo apsvarsto šio susitarimo galiojimą ne vėliau kaip praėjus penkiems metams po jo įsigaliojimo dienos. TAI PATVIRTINDAMI, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį Susitarimą. PRIIMTA liepos 10 d Briuselyje dviem egzemplioriais anglų, danų, graikų, ispanų, italų, japonų, olandų, portugalų, prancūzų, suomių, švedų ir vokiečių. Atsiradus nukrypimų, tekstai anglų ir japonų kalbomis turi aukštesnę galią nei tekstai kitomis kalbomis. EUROPOS BENDRIJOS VARDU +++++ TIFF +++++ JAPONIJOS VYRIAUSYBĖS VARDU +++++ TIFF +++++ -------------------------------------------------- Priimti protokolai Toliau nurodyti asmenys nori įtvirtinti šį Susitarimą, kurį sudarė vykstant deryboms dėl šiandien pasirašyto Europos bendrijos ir Japonijos Vyriausybės Susitarimo dėl bendradarbiavimo antikonkurencinėje veikloje (toliau – Susitarimas): Abi Šalys patvirtina savo susitarimą, kad 1. Japonijos Vyriausybei pagal Susitarimą nereikia Europos bendrijai perduoti "verslininkų prekybos paslapčių", kurioms taikomos Įstatymo dėl privačios monopolijos uždraudimo ir sąžiningos prekybos vykdymo (Įstatymas Nr. 54, 1947 m.) 39 straipsnio nuostatos, išskyrus paslaptis, kurios perduodamos konkrečių verslininkų sutikimu ir Susitarimo 4 straipsnio 4 dalies nuostatose nustatyta tvarka, ir 2. Europos bendrijai pagal Susitarimą nereikia Japonijos Vyriausybei perduoti slaptos informacijos, kuriai taikomas Reglamento 17/62 20 straipsnis, išskyrus informaciją, kuri perduodama Susitarimo 4 straipsnio 4 dalies nuostatose nustatyta tvarka. Priimta Briuselyje, 2003 m. liepos 10 d. EUROPOS BENDRIJOS VARDU +++++ TIFF +++++ JAPONIJOS VYRIAUSYBĖS VARDU +++++ TIFF +++++ --------------------------------------------------