02013R1380 — LT — 01.01.2023 — 004.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

Iš dalies keičiamas:

Pataisytas:

▼B

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1380/2013

2013 m. gruodžio 11 d.

dėl bendros žuvininkystės politikos, kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1954/2003 ir (EB) Nr. 1224/2009 bei panaikinami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 2371/2002 ir (EB) Nr. 639/2004 bei Tarybos sprendimas 2004/585/EB

I

DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1 straipsnis

Taikymo sritis

c)

c)

Sąjungos vandenyse, be kita ko, žvejybos laivais, plaukiojančiais su trečiųjų šalių vėliava arba įregistruotais trečiosiose šalyse,

2 straipsnis

Tikslai

Kad būtų pasiektas tikslas palaipsniui atkurti ir išlaikyti žuvų išteklių populiacijas, viršijančias biomasės lygius, kuriais būtų galima užtikrinti didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį, didžiausio galimo tausios žvejybos laimikio naudojimo lygis turi būti pasiektas kai įmanoma ne vėliau kaip 2015 m. ir palaipsniui didinant vėliausiai 2020 m. visų išteklių atveju.

c)

c)

3 straipsnis

Gero valdymo principai

Bendroje žuvininkystės politikoje vadovaujamasi šiais gero valdymo principais:

c)

c)

4 straipsnis

Terminų apibrėžtys

akvakultūra – vandens organizmų veisimas ir auginimas naudojant metodus, kuriais siekiama, kad šių organizmų produktyvumas būtų didesnis nei natūralioje aplinkoje, jeigu šie organizmai per visą veisimo ir auginimo laikotarpį iki pat produkcijos surinkimo ir ją surenkant išlieka fizinio arba juridinio asmens nuosavybe;

apsaugos priemonė – atsargumo priemonė, skirta išvengti to, kas nepageidaujama;

mirtingumo dėl žvejybos koeficientas – santykinė tam tikro ištekliaus biomasės ar atskirų individų dalis, išžvejojama per konkretų laikotarpį iš to ištekliaus;

c)

II

DALIS

GALIMYBĖ NAUDOTIS VANDENIMIS

5 straipsnis

Bendrosios taisyklės dėl galimybės naudotis vandenimis

▼M5

▼B

III

DALIS

JŪRŲ BIOLOGINIŲ IŠTEKLIŲ IŠSAUGOJIMO IR TAUSAUS NAUDOJIMO PRIEMONĖS

I

ANTRAŠTINĖ DALIS

Išsaugojimo priemonės

6 straipsnis

Bendrosios nuostatos

7 straipsnis

Išsaugojimo priemonių rūšys

c)

c)

c)

c)

8 straipsnis

Žuvų išteklių atkūrimo teritorijų nustatymas

II

ANTRAŠTINĖ DALIS

Konkrečios priemonės

9 straipsnis

Daugiamečių planų principai ir tikslai

10 straipsnis

Daugiamečių planų turinys

c)

c)

Nedarant poveikio atitinkamai kompetencijai pagal Sutartį, daugiamečiame plane atitinkamai, be kita ko, nurodoma:

c)

c)

ex post

Daugiamečiame plane numatoma jo peržiūra po pradinio ex post įvertinimo, visų pirma tam, kad būtų atsižvelgta į mokslinių rekomendacijų pakeitimus.

11 straipsnis

Išsaugojimo priemonės, būtinos siekiant laikytis įsipareigojimų pagal Sąjungos aplinkosaugos srities teisės aktus

Procedūrą inicijavusi valstybė narė suteikia Komisijai ir kitoms tiesioginių valdymo interesų turinčioms valstybėms narėms susijusią informaciją apie reikalingas priemones, įskaitant jų pagrindimą, patvirtinančius mokslinius faktus ir išsamią informaciją apie jų praktinį įgyvendinimą ir vykdymo užtikrinimą. Procedūrą inicijavusi valstybė narė ir kitos tiesioginių valdymo interesų turinčios valstybės narės per šešis mėnesius nuo pakankamos informacijos suteikimo gali pateikti 18 straipsnio 1 dalyje nurodytą bendrą rekomendaciją. Komisija, atsižvelgdama į visas turimas mokslines rekomendacijas, priemones patvirtina per tris mėnesius nuo išsamaus prašymo gavimo dienos.

Jei ne visos valstybės narės susitaria dėl Komisijai pateiktinos bendros rekomendacijos pagal pirmą pastraipą per joje nurodytą terminą, ar jei laikoma, kad bendra rekomendacija neatitinka 1 dalyje nurodytų reikalavimų, Komisija pagal Sutartį gali pateikti pasiūlymą.

12 straipsnis

Komisijos priemonės, taikomos, kai kyla didelė grėsmė jūrų biologiniams ištekliams

1 dalyje nurodytą prašymą valstybė narė vienu metu išsiunčia Komisijai, kitoms valstybėms narėms ir atitinkamoms patariamosioms taryboms. Kitos valstybės narės ir patariamosios tarybos per septynias darbo dienas nuo pranešimo gavimo dienos gali raštu pateikti savo pastabas. Komisija priima sprendimą per 15 darbo dienų nuo šio straipsnio 1 dalyje nurodyto prašymo gavimo.

13 straipsnis

Valstybės narės neatidėliotinos priemonės

Tais atvejais, kai neatidėliotinos priemonės, kurias ketina patvirtinti valstybė narė, gali turėti poveikį kitos valstybės narės žvejybos laivams, tokios priemonės patvirtinamos tik po to, kai pasikonsultuojama su Komisija, atitinkamomis valstybėmis narėmis ir atitinkamomis patariamosiomis tarybomis dėl priemonių projekto, su kuriuo pateikiamas aiškinamasis memorandumas. Tokioms konsultacijoms besikonsultuojanti valstybė narė gali nustatyti pagrįstą terminą, kuris negali būti trumpesnis nei vienas mėnuo.

14 straipsnis

Nepageidaujamos priegaudos vengimas ir sumažinimas iki minimumo

15 straipsnis

Įpareigojimas iškrauti laimikį

c)

c)

žvejojant pramoniniais tikslais (be kita ko, žvejojant paprastąsias stintenes, tobines ir norvegines menkutes);

c)

c)

vienu procentiniu punktu per dvejus paskesnius metus;

dviem procententiniais punktais per pirmuosius dvejus įpareigojimo iškrauti laimikį taikymo metus; ir

Pereinamuoju ketverių metų laikotarpiu šiame punkte nurodytas viso per metus sužvejojamo kiekio procentinis dydis didinamas:

nuostatas dėl de minimis išimčių, kurios sudaro ne daugiau kaip 5 % viso per metus sužvejojamo visų rūšių, kurių atžvilgiu taikomas 1 dalyje nustatytas įpareigojimas iškrauti laimikį, kiekio. De minimis išimtis taikoma tokiais atvejais:

c)

c)

▼M3

▼B

7.