2001R0539 — LT — 24.06.2005 — 004.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:





iš dalies keičiamas:









▼B

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 539/2001

2001 m. kovo 15 d.

nustatantis trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus







EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 62 straipsnio 2 dalies b punkto i papunktį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą ( 1 ), atsižvelgdama i Europos Parlamento nuomonę ( 2 ), kadangi: (1) Pagal Sutarties 62 straipsnio 2 dalies b punktą Taryba turi priimti taisykles dėl vizų numatomiems atvykimams, kurių trukmė neviršija trijų mėnesių, ir dėl to būtina nustatyti sąrašą tų trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorines sienas, privalo turėti vizas, o taip pat tų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas. 61 straipsnis nurodo šiuos sąrašus kaip vieną iš šalutinių priemonių, kurios yra tiesiogiai susijusios su laisvu asmenų judėjimu laisvės, saugumo ir teisingumo srityje. (2) Šis reglamentas kyla iš Šengeno acquis pagal Protokolą, integruojantį ją į Europos Sąjungos sistemą, toliau vadinamą „Šengeno protokolu“. Jis nekeičia valstybių narių įsipareigojimų, kylančių iš acquis, kaip tai yra nurodyta 1999 m. gegužės 20 d. Tarybos sprendimo 1999/435/EB dėl Šengeno acquis apibrėžimo siekiant nustatyti kiekvienos nuostatos arba sprendimo, sudarančių Šengeno acquis, teisinį pagrindą, atsižvelgiant į atitinkamas Europos bendrijos steigimo sutarties ir Europos Sąjungos sutarties nuostatas ( 3 ) A priede. (3) Šis reglamentas toliau plėtoja minėtas nuostatas, kuriomis remiantis pagal Šengeno protokolą yra numatytas glaudesnis bendradarbiavimas, apimantis sritį, nurodytą 1999 m. gegužės 17 d. Sprendimo 1999/437/EB dėl tam tikrų priemonių taikant Europos Sąjungos Tarybos, Islandijos Respublikos ir Norvegijos Karalystės sudarytą susitarimą dėl šių dviejų valstybių asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis ( 4 ) 1 straipsnio B punkte. (4) Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Europos bendrijos steigimo sutarties pridedamo Protokolo dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos 1 straipsnį Airija ir Jungtinė Karalystė nedalyvauja priimant šį reglamentą; dėl šios priežasties ir nepažeidžiant pirmiau minėtojo Protokolo 4 straipsnio; šio reglamento nuostatos nei Airijai, nei Jungtinei Karalystei nėra taikomos. (5) Nustatant tas trečiąsias šalis, kurių piliečiams yra taikomi vizų reikalavimai, ir tas šalis, kurių piliečiams jie netaikomi, kiekvienas atvejis nagrinėjamas individualiai ir įvertinamas pagal įvairius kriterijus, kurie, inter alia, siejami su nelegalia imigracija, viešąja politika ir saugumu bei su Europos Sąjungos išoriniais santykiais su trečiosiomis šalimis, o taip pat atsižvelgiama į dalyvavimą regioninės ir tarpusavio sąveikos reikšmę. Jei viena iš trečiųjų šalių, nurodytų šio reglamento II priede, nusprendžia vienos ar kelių valstybių narių piliečiams taikyti vizų reikalavimus, turi būti imamasi priemonių nustatyti Bendrijos mechanizmą, kuris padėtų įgyvendinti minėtą tarpusavio sąveikos principą. (6) Kadangi Europos ekonominės erdvės susitarimas panaikina vizų reikalavimus Islandijos, Lichtenšteino ir Norvegijos piliečiams, šios šalys nėra įtrauktos į šio reglamento II priedą. (7) Nepažeidžiant įsipareigojimų pagal tarptautines sutartis, pasirašytas valstybių narių, ir ypač atsižvelgiant į Europos sutartį dėl vizų panaikinimo pabėgėliams, pasirašytą Strasbūre 1959 m. balandžio 20 d., sprendimas dėl vizos reikalavimo arba jo netaikymo asmenims be pilietybės ir asmenims, pripažintiems pabėgėliais, turi būti priimamas pagal tai, kokia yra trečioji šalis, kurioje šie asmenys gyvena ir kuri išdavė jiems kelionės dokumentus. Tačiau, atsižvelgiant į skirtumus nacionaliniuose teisės aktuose, taikomuose asmenims be pilietybės ir asmenims, pripažintiems pabėgėliais, valstybė narė gali nuspręsti, ar šių kategorijų asmenims turi būti taikomi vizų reikalavimai tuo atveju, kai trečioji šalis, kurioje gyvena šie asmenys ir kuri išdavė jiems kelionės dokumentus, yra viena iš tų trečiųjų šalių, kurių piliečiams vizų reikalavimai netaikomi. (8) Ypatingais atvejais, kai leidžiama taikyti specialias vizų taisykles, valstybės narės gali tam tikroms asmenų kategorijoms panaikinti vizų reikalavimus arba taikyti juos vadovaudamosi tarptautine viešąja teise ir paprotine teise. (9) Siekiant užtikrinti sistemos administravimo viešumą ir susijusių asmenų informavimą, valstybės narės turi informuoti kitas valstybes nares ir Komisiją apie priemones, kurių jos imasi pagal šį reglamentą. Tais pačiais tikslais ši informacija turi būti paskelbta ir Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. (10) Įvažiavimo į valstybių narių teritoriją arba vizų išdavimo sąlygos neturi įtakos taisyklėms, šiuo metu reglamentuojančioms kelionės dokumentų galiojimo pripažinimą. (11) Pagal Sutarties 5 straipsnyje nurodytą proporcingumo principą reglamento, nustatančio trečiąsias šalis, kurių piliečiai kirsdami išorines sienas privalo turėti vizas, ir trečiąsias šalis, kurių piliečiams šis reikalavimas netaikomas, priėmimas yra ir būtina, ir tinkama priemonė užtikrinti, kad bendrosios vizų taisyklės būtų taikomos efektyviai. kadangi: ▼M1 (12) Šis reglamentas pateikia visiškai suderintą nuostatą dėl trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami valstybių narių išorės sienas, privalo turėti vizas, ir tų šalių, kurių piliečiams šis reikalavimas netaikomas, ▼B PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:







1 straipsnis

1. I priede išvardytų trečiųjų šalių piliečiai, kirsdami valstybių narių išorines sienas, privalo turėti vizą.

2. ►M1 II priedo sąraše nurodytų trečiųjų šalių piliečiams netaikomas šio straipsnio 1 dalyje nustatytas reikalavimas ne ilgesniam kaip trijų mėnesių bendros trukmės buvimui. ◄

3. Naujų trečiųjų šalių, kurios anksčiau buvo valstybių, įtrauktų į I ir II priedų sąrašus, dalimi, piliečiams yra taikomos atitinkamai 1 ir 2 dalių nuostatos, nebent Taryba, taikydama atitinkama Sutarties nuostata numatytą procedūrą, nuspręstų kitaip.

▼M3

4. Jei trečioji šalis, nurodyta II priedo sąraše, įveda vizų režimą valstybės narės piliečiams, taikomos šios nuostatos:

a) per 90 dienų po to, kai trečioji šalis įveda vizų režimą ar paskelbia apie jį, atitinkama valstybė narė apie tai raštu praneša Tarybai ir Komisijai; šis pranešimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, C serijoje. Pranešime nurodoma priemonės įgyvendinimo data ir atitinkamų kelionės dokumentų ir vizų rūšys. Jei prieš pasibaigiant nurodytam terminui trečioji šalis nusprendžia panaikinti vizų režimą, minėtas pranešimas tampa nereikalingas;

b) po minėto pranešimo paskelbimo ir pasikonsultavusi su atitinkama valstybe nare Komisija nedelsiant imasi veiksmų trečiosios šalies valdžios institucijų atžvilgiu, siekiant atnaujinti bevizį režimą;

c) per 90 dienų po minėto pranešimo paskelbimo Komisija, pasikonsultavusi su atitinkama valstybe nare, pateikia Tarybai pranešimą. Prie pranešimo gali būti pridėtas pasiūlymas laikinai atnaujinti vizų režimą atitinkamos trečiosios šalies piliečiams. Komisija šį pasiūlymą taip pat gali pateikti po jos pranešimo svarstymo Taryboje. Dėl šio pasiūlymo Taryba per 3 mėnesius priima sprendimą kvalifikuota balsų dauguma;

d) jei Komisija mano, kad tai būtina, c punkte minėtą pasiūlymą laikinai atnaujinti vizų režimą trečiosios šalies piliečiams ji gali pateikti ir be išankstinio pranešimo pateikimo. Tokiam pasiūlymui taikoma c punkte numatyta procedūra. Atitinkama valstybė narė gali nurodyti, ar ji nori, kad Komisija susilaikytų nuo laikino tokio vizų režimo atnaujinimo be išankstinio pranešimo pateikimo;

e) procedūra, nurodyta c ir d punktuose, neturi poveikio Komisijos teisei pateikti pasiūlymą iš dalies pakeisti šį reglamentą siekiant perkelti atitinkamą trečiąją šalį į I priedo sąrašą. Jei buvo nuspręsta taikyti c ir d punktuose nurodytą laikinąją priemonę, pasiūlymą iš dalies pakeisti šį reglamentą Komisija pateikia ne vėliau kaip per devynis mėnesius nuo laikinosios priemonės įsigaliojimo. Į tokį pasiūlymą taip pat įtraukiamos nuostatos dėl laikinųjų priemonių, kurios galėjo būti įvestos pagal c ir d punktuose nurodytas procedūras, panaikinimo. Tuo tarpu Komisija toliau siekia paskatinti atitinkamos trečiosios šalies valdžios institucijas vėl įvesti bevizį režimą atitinkamos valstybės narės piliečiams;

f) kai atitinkama trečioji šalis panaikina vizų režimą, valstybė narė nedelsiant apie tai praneša Tarybai ir Komisijai. Pranešimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, C serijoje. Visos pagal d punktą priimtos laikinosios priemonės nustoja galios praėjus septynioms dienoms po paskelbimo Oficialiajame leidinyje. Jei atitinkama trečioji šalis buvo įvedusi vizų režimą dviejų ar daugiau valstybių narių piliečiams, laikinoji priemonė nustoja galios tik po paskutinio paskelbimo.

▼M3

5. Kol bet kuri trečioji šalis, nurodyta II priedo sąraše, nesilaiko bevizio režimo abipusiškumo bet kurios valstybės narės atžvilgiu, Komisija iki kiekvienų lyginių metų liepos 1 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai pranešimą apie padėtį, susijusią su abipusiškumo nesilaikymu, ir, jei būtina, atitinkamus pasiūlymus.

▼B

2 straipsnis

Pagal šį reglamentą „viza“ — tai yra valstybės narės išduotas leidimas arba jos priimtas sprendimas, reikalingas:

— įvažiuoti numatytam buvimui į valstybę narę arba kelias valstybes nares, iš viso ne ilgiau kaip trims mėnesiams,

— vykti tranzitu per tos valstybės narės arba keleto valstybių narių teritoriją, išskyrus tranzitą oro uoste.

3 straipsnis

Nepažeidžiant įsipareigojimų pagal Europos susitarimą dėl vizų panaikinimo pabėgėliams, pasirašytą 1959 m. balandžio 20 d. Strasbūre, asmenims, pripažintiems pabėgėliais, ir asmenims be pilietybes:

— yra taikomi vizų reikalavimai, jei trečioji šalis, kurioje jie gyvena ir kuri išdavė jų kelionės dokumentą, yra viena iš šalių, išvardytų I priede,

— gali būti panaikinti vizų reikalavimai, jei trečioji šalis, kurioje jie gyvena ir kuri išdavė jų kelionės dokumentą, yra viena iš trečiųjų šalių, išvardytų II priede.

4 straipsnis

1. Valstybė narė gali numatyti išimtis 1 straipsnio 1 dalyje nurodytiems vizų reikalavimams arba 1 straipsnio 2 dalyje nurodytam vizų reikalavimų panaikinimui šiais atvejais:

a) asmenims, turintiems diplomatinius pasus, tarnybinius pasus ir kitus oficialiuosius pasus;

b) civilinio oro ir jūrų transporto įguloms;

c) lėktuvų įguloms ir avariniais arba pagalbos reisais vykstantiems pagalbininkams ir kitiems gelbėtojams nelaimės ar avarijos atveju;

d) laivų, plaukiojančių tarptautiniuose vandenyse, civilinei įgulai;

e) asmenims, turintiems leidimus (laissez-passer), išduotus atitinkamų tarpvyriausybinių tarptautinių organizacijų savo atstovams.

2. Valstybė narė gali panaikinti vizos reikalavimą moksleiviui, kuris turi I priede nurodytos trečiosios šalies pilietybę ir kuris gyvena II priede nurodytoje trečiojoje šalyje bei keliauja su mokyklos ekskursija kaip moksleivių grupės narys, lydimas tos pačios mokyklos mokytojo.

3. Valstybė narė gali taikyti 1 straipsnio 2 dalyje nurodyto vizos reikalavimo panaikinimo išimtis asmenims, kurie savo buvimo metu užsiima apmokama veikla.

5 straipsnis

1. Per dešimt darbo dienų nuo šio reglamento įsigaliojimo valstybės narės praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie priemones, kurių jos ėmėsi pagal 3 straipsnio antrą įtrauką ir 4 straipsnį. Apie bet kokius kitus tokių priemonių pakeitimus lygiai taip pat yra pranešama per penkias darbo dienas.

2. Komisija informaciniais tikslais skelbia Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje apie priemones, apie kurias buvo pranešta pagal 1 dalį.

6 straipsnis

Šis reglamentas neįtakoja valstybių narių kompetencijos, susijusios su valstybių bei teritorinių vienetų ir jų Vyriausybių išduotų pasų, kelionės bei asmens tapatybę patvirtinančių dokumentų pripažinimu.

7 straipsnis

1. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 574/1999 ( 5 ) pakeičiamas šiuo reglamentu.

2. Bendrųjų konsulinių instrukcijų (BKI) ir Bendrojo vadovo (BV) galutinės redakcijos, sudarytos po Šengeno vykdomojo komiteto 1999 m. balandžio 28 d. sprendimo (SCH/Com-ex (99) 13), yra keičiamos taip:

1. BKI 1 priedo I dalies pavadinimas ir BV 5 priedo I dalies pavadinimas išdėstomi taip: „Bendras trečiųjų šalių, kurių piliečiams yra taikomi vizų reikalavimai, sąrašas nustatytas Reglamentu (EB) Nr. 539/2001“ ;

2. BKI 1 priedo I dalyje esantis sąrašas ir BV 5 priedo I dalies sąrašas pakeičiami šio reglamento I priedu;

3. BKI 1 priedo II dalies ir BV 5 priedo II dalies pavadinimai išdėstomi taip: „Bendras trečiųjų šalių, kurių piliečiams netaikomi vizų reikalavimai, sąrašas nustatytas Reglamentu (EB) Nr. 539/2001“ ;

4. BKI 1 priedo II dalies ir BV 5 priedo II dalies sąrašai pakeičiami šio reglamento II priedu;

5. BKI 1 priedo III dalis ir BV 5 priedo III dalis netenka galios.

3. Šengeno vykdomojo komiteto 1997 m. gruodžio 15 d. sprendimas (SCH/Com-ex(97) 32) ir 1998 m. gruodžio 16 d. sprendimas (SCH/Com-ex(98)53, rev.2) netenka galios.

▼M1

8 straipsnis

Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.

▼B

Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse pagal Europos bendrijos steigimo sutartį.









I PRIEDAS

Bendras sąrašas, nurodytas 1 straipsnio 1 dalyje

1. VALSTYBĖS Afganistanas Albanija Alžyras Angola Antigva ir Barbuda Armėnija Azerbaidžanas Bahamos Bahreinas Bangladešas Barbadosas Baltarusija Belizas Beninas Butanas Bosnija ir Hercegovina Botsvana Burkina Fasas Birma/Mianmaras Burundis Kambodža Kamerūnas Žaliojo Kyšulio Salos Centrinės Afrikos Respublika Čadas Kinija Kolumbija Kongas Dramblio Kaulo Krantas Kuba Kongo Demokratinė Respublika Džibutis Dominika Dominikos Respublika ▼M2 Rytų Timoras Ekvadoras ▼B Egiptas Pusiaujo Gvinėja Eritrėja Etiopija Federacinė Respublika Jugoslavija (Serbija ir Juodkalnija) Fidžis Buvusi Jugoslavijos Respublika Makedonija Gabonas Gambija Gruzija Gana Grenada Gvinėja Bisau Gvinėja Gviana Haitis Indija Indonezija Iranas Irakas Jamaika Jordanija Kazachstanas Kenija Kiribatis Kuveitas Kirgizija Laosas Libanas Lesotas Liberija Libija Madagaskaras Malavis Maldyvai Malis Maršalo salos Mauritanija Mauricijus Mikronezija Moldova Mongolija Marokas Mozambikas Namibija Nauru Nepalas Nigeris Nigerija Šiaurės Korėja Marianos Šiaurinės salos Omanas Pakistanas Palau Papua ir Naujoji Gvinėja Peru Filipinai Kataras Rusija Ruanda Sent Kitsas ir Nevis Sent Lusija Sent Vinsentas ir Grenadinai San Tomė ir Prinsipė Saudo Arabija Senegalas Seišeliai Siera Leonė Saliamono salos Somalis Pietų Afrikos Respublika Šri Lanka Sudanas Surinamas Svazilandas Sirija Tadžikistanas Tanzanija Tailandas Komorai Togas Tonga Trinidadas ir Tobagas Tunisas Turkija Turkmėnistanas Tuvalu Uganda Ukraina Jungtiniai Arabų Emyratai Uzbekistanas Vanuatu Vietnamas Vakarų Samoa Jemenas Zambija Zimbabvė

2. TERITORINIAI DARINIAI IR VALDOS, BENT VIENOS VALSTYBĖS NARĖS NEPRIPAŽINTI KAIP VALSTYBĖS ▼M2 ————— ▼B Palestinos Autonomija Taivanis









II PRIEDAS

Bendras sąrašas, nurodytas 1 straipsnio 2 dalyje

1. VALSTYBĖS Andora Argentina Australija Bolivija Brazilija Brunėjus Bulgarija Kanada Čilė Kosta Rika Kroatija ▼A1 ▼M2 ————— ▼A1 ▼B Gvatemala Vatikanas Hondūras ▼A1 ▼B Izraelis Japonija ▼A1 ▼B Malaizija ▼A1 ▼B Meksika Monakas Naujoji Zelandija Nikaragva Panama Paragvajus ▼A1 ▼B Rumunija ►M1 ◄ Salvadoras San Marinas Singapūras ▼A1 ▼M2 ————— ▼B Jungtinės Amerikos Valstijos Urugvajus Venesuela

2. KINIJOS LIAUDIES RESPUBLIKOS SPECIALIEJI ADMINISTRACINIAI REGIONAI Honkongo SAR ( 6 ) Makao SAR ( 7 )