2004L0017 — LT — 01.01.2006 — 003.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:









▼B

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2004/17/EB

2004 m. kovo 31 d.

dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo







EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 47 straipsnio 2 dalį, 55 ir 95 straipsnius, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą ( 1 ), atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę ( 2 ), atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę ( 3 ), laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos ( 4 ), atsižvelgdami į Taikinimo komiteto 2003 m. gruodžio 9 d. patvirtintą bendrą tekstą, kadangi: (1) Rengiant 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvos 93/38/EEB dėl subjektų, vykdančių savo veiklą vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo ( 5 ) pataisas, kurios yra būtinos, norint patenkinti perkančiųjų subjektų ir ūkio subjektų prašymus dėl supaprastinimo ir modernizavimo, kuriuos jie pateikė reaguodami į 1996 m. lapkričio 27 d. Komisijos priimtą Žaliąją knygą, ši direktyva aiškumo sumetimais turėtų būti perrašyta. Ši direktyva yra paremta Teisingumo Teismo jurisprudencija, visų pirma bylomis dėl sutarčių sudarymo kriterijų, kuri paaiškina perkančiųjų subjektų galimybes patenkinti visuomenės poreikius, įskaitant aplinkosaugos ir (arba) socialinius poreikius, su sąlyga, kad tokie kriterijai yra susiję su sutarties dalyku, perkančiajam subjektui nesuteikia neribotos pasirinkimo laisvės, yra aiškiai išvardyti ir atitinka pagrindinius principus, paminėtus Direktyvos 9 konstatuojamojoje dalyje. (2) Viena svarbiausių priežasčių, dėl kurios reikia nustatyti taisykles, koordinuojančias sutarčių sudarymo procedūras šiuose sektoriuose, yra tai, kad nacionalinės valdžios institucijos įvairiausiais būdais gali daryti įtaką šių subjektų elgsenai, įskaitant dalyvavimą jų kapitale ir atstovavimą tų subjektų administracinėse, valdymo ir priežiūros struktūrose. (3) Kita svarbi priežastis, kodėl reikia koordinuoti pirkimų procedūras, kurias taiko šiuose sektoriuose veikiantys subjektai, yra rinkų, kuriose jie veikia, uždarumas dėl to, kad egzistuoja valstybių narių suteiktos specialiosios ar išimtinės teisės tiekti tinklus, jais aprūpinti arba juos eksploatuoti, siekiant teikti susijusią paslaugą. (4) Bendrijos teisės aktais, visų pirma 1987 m. gruodžio 14 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 3975/87, nustatančiu konkurencijos taisyklių taikymo oro transporto sektoriaus įmonėms tvarką ( 6 ) ir 1987 m. gruodžio 14 d. Reglamentu (EEB) Nr. 3976/87 dėl Sutarties 85 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikrų grupių susitarimams ir suderintiems veiksmams oro transporto sektoriuje ( 7 ), siekiama nustatyti didesnę konkurenciją tarp vežėjų, teikiančių oro transporto paslaugas visuomenei. Todėl nėra tinkama tokius subjektus įtraukti į šios direktyvos taikymo sritį. Atsižvelgiant į konkurenciją, egzistuojančią bendrijos laivybos sektoriuje, minėtame sektoriuje sudaromoms sutartims taikyti šios direktyvos taisykles taip pat būtų netinkama. (5) Direktyvos 98/38/EEB taikymo sritis šiuo metu apima tam tikras sutartis, kurias sudaro perkantieji subjektai, veikiantys telekomunikacijų sektoriuje. Kaip minėta 1998 m. lapkričio 25 d. Ketvirtojoje ataskaitoje dėl telekomunikacijų nuostatų įgyvendinimo, šiam sektoriui atverti yra priimta teisės aktų bazė. Viena jos pasekmių yra tai, kad šiame sektoriuje tiek de jure, tiek de facto atsirado veiksminga konkurencija. Komisija, siekdama informuoti bei atsižvelgdama į šią padėtį, paskelbė telekomunikacijų paslaugų, kurioms pagal tos direktyvos 8 straipsnį toji direktyva gali būti nebetaikoma, sąrašą ( 8 ). 2001 m. lapkričio 26 d. Septintoji ataskaita apie telekomunikacijų nuostatų įgyvendinimą patvirtino, kad yra padaryta tolesnė pažanga. Todėl nėra būtina toliau reguliuoti šiame sektoriuje veikiančių subjektų pirkimus. (6) Todėl nėra tikslinga ir toliau išlaikyti Telekomunikacijų sektoriaus pirkimų patariamąjį komitetą, kuris buvo įsteigtas 1990 m. rugsėjo 17 d. Tarybos direktyva 90/531/EEB dėl subjektų, veikiančių vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, pirkimų procedūrų ( 9 ). (7) Tačiau tikslinga ir toliau stebėti įvykius telekomunikacijų sektoriuje ir dar kartą apsvarstyti padėtį, jei bus nustatyta, kad tame sektoriuje nebėra veiksmingos konkurencijos. (8) Į Direktyvos 93/38/EEB taikymo sritį neįeina balso telefonijos, telekso, mobiliojo telefono, radijo ieškos ir palydovinių paslaugų pirkimai. Šios išimtys buvo numatytos, norint atsižvelgti į tai, kad šias paslaugas konkrečioje geografinėje zonoje dažnai gali teikti tik vienas paslaugų teikėjas, nes nėra veiksmingos konkurencijos ir egzistuoja specialiosios ar išimtinės teisės. Telekomunikacijų sektoriuje atsiradus veiksmingai konkurencijai, šios išimtys nebepateisinamos. Todėl būtina tokių telekomunikacijų paslaugų pirkimą įtraukti į šios direktyvos taikymo sritį. (9) Siekiant garantuoti, kad subjektų, veikiančių vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, sudarytos viešųjų pirkimų sutartys galėtų konkuruoti, patartina parengti nuostatas, pagal kurias Bendrija koordinuotų sutartis, viršijančias tam tikrą vertę. Toks koordinavimas yra paremtas reikalavimais, kuriuos galima numanyti, remiantis EB sutarties 14, 28 ir 49 straipsniais ir Euratomo sutarties 97 straipsniu, būtent vienodo elgesio principo, kurio išraiška yra nediskriminavimo principas, abipusio pripažinimo principo, proporcingumo principo ir skaidrumo principo. Atsižvelgiant į sektorių, kuriems taikomas toks koordinavimas, pobūdį, koordinavimas turėtų sukurti geros komercinės praktikos sistemą, užtikrinti kiek įmanoma didesnį lankstumą, kartu apsaugant minėtų principų taikymą. Kas dėl viešųjų sutarčių, kurių vertė yra mažesnė už vertę, dėl kurios turi būti taikomos Bendrijos koordinavimo nuostatos, patartina remtis Teisingumo Teismo teismine praktika, pagal kurią taikomos aukščiau minėtos Sutarčių taisyklės ir principai. (10) Siekiant užtikrinti, kad rinka tikrai bus atverta ir bus išlaikyta sąžininga pusiausvyra taikant pirkimų taisykles vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, subjektus, kuriems jos taikomos, būtina įvardyti ne jų teisinio statuso, o kitu pagrindu. Todėl reikėtų užtikrinti, kad nebūtų pakenkta vienodo elgesio režimui perkančiųjų subjektų, veikiančių viešajame sektoriuje bei veikiančių privačiajame sektoriuje. Taip pat būtina užtikrinti kad, vadovaujantis Sutarties 295 straipsniu, valstybėse narėse nebūtų pažeistos nuosavybės sistemą reglamentuojančios taisyklės. (11) Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad įstaigų, kurių veiklą reglamentuoja viešoji teisė, dalyvavimas konkurse dėl sutarties sudarymo neiškraipytų konkurencijos su privačiais pareiškėjais. (12) Vadovaujantis Sutarties 6 straipsniu, į Bendrijos politikos ir veiklos, minėtos Sutarties 3 straipsnyje, apibrėžimą bei įgyvendinimą turėtų būti integruoti aplinkos apsaugos reikalavimai, siekiant visų pirma skatinti tvarią plėtrą. Todėl šioje direktyvoje išaiškinama, kaip perkantieji subjektai gali prisidėti prie aplinkos apsaugos ir skatinti tvarią plėtrą, kartu užsitikrindamos galimybę sudaryti sutartis pagal ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą. (13) Jokia šios direktyvos nuostata neužkerta kelio, siekiant visų pirma tvarios plėtros, taikyti ar vykdyti priemonių visuomenės moralei, viešajai tvarkai, visuomenės saugumui, sveikatai, žmonių ar gyvūnų gyvybei apsaugoti arba augalijai išsaugoti, esant sąlygai, kad tokios priemonės neprieštarauja Sutarčiai. (14) 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimas 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu(1986–1994 m.) ( 10 ) patvirtino PPO susitarimą dėl Vyriausybės pirkimų (toliau - „Susitarimas“), kurio tikslas – nustatyti daugiašalę subalansuotų teisių ir pareigų, susijusių su viešosiomis sutartimis, sistemą, padėsiančią liberalizuoti ir išplėsti pasaulio prekybą. Atsižvelgiant į tarptautines teises ir įsipareigojimus, perduotus Bendrijai priėmus Susitarimą, trečiųjų šalių signatarių konkurso dalyviams ir produktams taikomos Susitarime nustatytos priemonės. Susitarimas nėra taikomas tiesiogiai. Todėl perkantieji subjektai, kuriems taikomas Susitarimas ir kurios laikosi šios direktyvos ir ją taiko trečiųjų šalių, Susitarimo signatarių, ūkio subjektams, turėtų laikytis Susitarimo. Taip pat tikslinga, kad ši direktyva Bendrijos ūkio subjektams garantuotų tokias pat palankias dalyvavimo viešuosiuose pirkimuose sąlygas kaip ir trečiųjų šalių, Susitarimo signatarių, ūkio subjektams. (15) Prieš pradedant pirkimų procedūrą, perkantieji subjektai, vesdami „techninį dialogą“, gali prašyti ar priimti patarimus, kurie gali būti naudojami rengiant specifikacijas, jei tik tokie patarimai nekliudo konkurencijai. (16) Atsižvelgiant į darbų pirkimo sutarčių įvairovę, perkantieji subjektai turėtų turėti galimybę numatyti, ar sutartys dėl darbų projektavimo ir atlikimo turi būti sudaromos atskirai ar kartu. Šioje direktyvoje neketinama nustatyti, ar minėtos sutartys turi būti sudaromos atskirai ar kartu. Sprendimą, ar sutartys turėtų būti sudarytos atskirai ar kartu, turėtų lemti kokybiniai ir ekonominiai kriterijai, kurie gali būti apibrėžti nacionalinėje teisėje. Sutartis gali būti laikoma darbų pirkimo sutartimi tik tuo atveju, jei konkrečiai nurodyta, kad jos dalykas – XII priede išvardytos veiklos vykdymas, net jei sutartis numato ir kitų tokios veiklos vykdymui reikalingų paslaugų teikimą. Paslaugų sutartyse, ypač turto valdymo paslaugų sutartyse, tam tikromis aplinkybėmis gali būti numatyti darbai. Tačiau jei tokie darbai tik papildo pagrindinį sutarties dalyką ir yra jo galima pasekmė, tai, kad jie numatyti sutartyje, nėra pakankamas pagrindas laikyti sutartį darbų pirkimo sutartimi. Apskaičiuojant numatomą darbų pirkimo sutarties vertę, tikslinga remtis pačių darbų verte ir perkančiųjų subjektų rangovams teikiamų prekių ir paslaugų, jei tokių yra, numatoma verte, jei tokios paslaugos ir prekės yra būtinos atitinkamiems darbams atlikti. Būtina suprasti, kad šioje dalyje kalbama apie atitinkamas paslaugas, kurias teikia perkantieji subjektai, panaudodami savo pačių darbuotojus. Antra vertus, paslaugų sutarčių vertė apskaičiuojama pagal taisykles, taikomas paslaugų sutartims, neatsižvelgiant į tai, ar tiekėjas jas vykdo ar jų nevykdosiekdamas vėliau atlikti darbus. (17) Kai taikomos šios direktyvos procedūrinės taisyklės, taip pat stebėjimo tikslais, paslaugų sritį geriausia apibrėžti, padalijant ją į kategorijas, atitinkančias tam tikras bendrosios klasifikacijos pozicijas kategorijas, ir jas visas nurodant dviejuose XVII A ir XVII B prieduose pagal joms taikomą režimą. Atitinkamos šios direktyvos nuostatos, taikomos XVII B priede nurodytoms paslaugoms, neturėtų pažeisti specialiai toms paslaugoms skirtų Bendrijos taisyklių taikymo. (18) Tam tikrą pereinamąjį laikotarpį ši direktyva turėtų būti išsamiai taikoma tik toms sutartims, kurių nuostatos leidžia realizuoti visą padidėjusios prekybos per valstybių sienas potencialą. Sutartis kitoms paslaugoms šiuo pereinamuoju laikotarpiu reikia stebėti prieš priimant sprendimą dėl šios direktyvos išsamaus taikymo minėtoms sutartims. Tam reikia nustatyti tokio stebėjimo mechanizmą. Toks mechanizmas suinteresuotoms šalims turėtų leisti gauti susijusią informaciją. (19) Turėtų būti vengiama kliūčių laisvam paslaugų teikimui. Todėl paslaugų teikėjai gali būti tiek fiziniai, tiek juridiniai asmenys. Tačiau ši direktyva neturėtų pažeisti taisyklių dėl užsiėmimo veikla ar profesija sąlygų taikymo nacionaliniu lygiu, jei pastarosios neprieštarauja Bendrijos teisei. (20) Nuolat kuriamos naujos elektroninių pirkimų technologijos. Tokios technologijos padeda didinti konkurenciją ir supaprastina viešuosius pirkimus visų pirma tuo, kad juos taikant, galima sutaupyti laiko ir pinigų. Perkantieji subjektai gali naudotis elektroninių pirkimų technologijomis, jei tai neprieštarauja šios direktyvos taisyklėms ir lygiateisiš kumo, nediskriminavimo bei skaidrumo principams. Todėl pasiūlymas, kurį pateikia konkurso dalyvis, ypač pagal preliminarųjį susitarimą arba tais atvejais, kai taikoma dinaminė pirkimo sistema, gali būti pateiktas to konkurso dalyvio elektroninio katalogo forma, jei pastarasis naudojasi ryšio priemonėmis, kurias perkantysis subjektas pasirinko pagal 48 straipsnį. (21) Atsižvelgiant į sparčią elektroninių pirkimų sistemų plėtrą, turėtų būti nustatytos atitinkamos taisyklės, kurios perkantiesiems subjektams leistų pasinaudoti visomis šių sistemų teikiamomis galimybėmis. Tokiomis aplinkybėmis būtina apibrėžti išskirtinai elektroninę dinaminę pirkimų sistemą įprastai perkamiems dalykams ir nustatyti konkrečias taisykles, kaip tokia sistema turi būti sukurta ir eksploatuojama, kad būtų užtikrintas bet kurių ūkio subjektų, kurie nori joje dalyvauti, lygiateisiškumas. Bet kuriam ūkio subjektui, kuris pateikia pirminį/tiesioginį pasiūlymą, atitinkantį specifikaciją ir atrankos kriterijus, turėtų būti leidžiama dalyvauti tokioje sistemoje. Ši pirkimų technologija, sudarant jau atrinktų pasiūlymų sąrašą ir suteikus galimybę dalyvauti naujiems konkurso dalyviams, perkančiajam subjektui leidžia gauti ypač plačią pasiūlymų įvairovę dėka to, kad yra plačiai prieinami elektroniniai įrenginiai, ir todėl, esant tokiai didelei konkurencijai, galima užtikrinti optimaliausią lėšų panaudojimą. (22) Kadangi tikėtina, kad elektroniniai aukcionai bus vis plačiau naudojami, jiems turėtų būti parengtas Bendrijos apibrėžimas ir taikomos specialios taisyklės, siekiant kad jie veiktų visapusiškai remiantis lygiateisiškumo, nediskriminavimo ir skaidrumo principais. Tuo tikslu turėtų būti numatyta, kad tokie elektroniniai aukcionai gali būti naudojami tik darbų, tiekimo ar paslaugų pirkimo sutartims, kurioms specifikacijos gali būti tiksliai nustatytos. Tai visų pirma gali būti pasikartojančios tiekimo, darbų ir paslaugų pirkimo sutartys. Tuo pačiu tikslu bet kurioje elektroninio aukciono stadijoje turėtų būti galima atitinkamai klasifikuoti konkurso dalyvius. Elektroniniai aukcionai perkantiesiems subjektams leidžia konkurso dalyvių paprašyti pateikti naujas kainas, sumažinant reikalavimus, ir po to, kai sutartis skiriama ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą pateikusiam konkurso dalyviui, taip pat pagerinti ne tik kainas bet ir kitas pasiūlymų sudėtines dalis. Norint užtikrinti skaidrumo principo laikymąsi, elektroninių aukcionų objektu gali būti tik elementai, kuriuos galima automatiškai įvertinti elektroninėmis priemonėmis, perkančiajam subjektui nesikišant ir (arba) nevertinant, tai yra, tik tie elementai, kuriuos galima išreikšti kiekybiškai skaičiais ar procentais. Antra vertus, tie pasiūlymų aspektai, kurie vertinami ne kiekybine išraiška, neturi būti elektroninių aukcionų objektas. Taigi, tam tikros darbų pirkimo sutartys ir tam tikros paslaugų pirkimo sutartys, kurių dalykas – intelektualioji veikla, pavyzdžiui, darbų projektavimas, neturėtų būti elektroninių aukcionų objektai. (23) Valstybėse narėse yra sukurtos tam tikros centralizuotos pirkimų technologijos. Už perkančiųjų subjektų įsigijimus ar jų sutarčių/preliminariųjų susitarimų sudarymą yra atsakingos kelios perkančiosios institucijos. Kadangi pirkimų apimtis didelė, tokios technologijos leidžia padidinti konkurenciją ir supaprastinti viešuosius pirkimus. Todėl turėtų būti numatytas centrinių pirkimų įstaigų, kurių paslaugomis naudojasi perkantiejisubjektai, Bendrijos apibrėžimas. Taip pat būtina apibrėžti sąlygas, kurioms esant, remiantis nediskriminavimo ir lygiateisiškumo principais, galima būtų teigti, kad perkantieji subjektai, kurie perka darbus, tiekiamas prekes ir (arba) paslaugas percentrines pirkimų įstaigas, galėtų būti įvardyti kaip besilaikantys šios direktyvos. (24) Norint atsižvelgti į įvairiose valstybėse narėse egzistuojančias aplinkybes, valstybėms narėms turėtų būti leista pasirinkti, ar perkantieji subjektai gali naudotis centrinėmis pirkimų įstaigomis, dinaminėmis pirkimo sistemomis ar elektroniniais aukcionais, kaip apibrėžta ir reglamentuojama šioje direktyvoje. (25) Specialiųjų ir išimtinių teisių sąvokos turi būti atitinkamai apibrėžtos. Egzistuojant tokiam apibrėžimui tai, kad subjektas, norėdamas kurti tinklus, uosto ar oro uosto įrenginius, gali pasinaudoti nekilnojamojo turto nusavinimo procedūra arba juo naudotis, arba tinklo įrangą įrengti ant, po ar virš viešosios magistralės, nebus laikoma išimtinėmis ar specialiosiomis teisėmis šios direktyvos prasme. Taip pat tai, kad subjektas tiekia vandenį, elektrą, dujas ar šilumą tinklui, kurį eksploatuoja subjektas, turintis atitinkamos valstybės narės kompetentingos institucijos suteiktas specialiąsias ar išimtines teises, nėra laikoma išimtinėmis ar specialiosiomis teisėmis šios direktyvos prasme. Taip pat teisės, kurias valstybė narė suteikia bet kuria, taip pat ir koncesijų, forma, ribotam įmonių skaičiui, remdamasi objektyviais, proporcingais ir nediskriminuojančiais kriterijais, kurie leidžia tomis teisėmis naudotis visoms tuos kriterijus atitinkančioms suinteresuotoms šalims, negali būti laikomos specialiosiomis ar išimtinėmis teisėmis. (26) Tikslinga, kad perkantieji subjektai taikytų bendras pirkimų procedūras savo veiklai, susijusiai su vandeniu, ir kad tokios taisyklės būtų taikomos taip pat ir tais atvejais, kai šioje direktyvoje apibrėžti perkančiosios institucijos sudaro su jomis sutartis dėl projektų hidraulinės inžinerijos, drėkinimo, žemės sausinimo arba kanalizacijos dumblo šalinimo ir apdorojimo srityse. Tačiau pirkimų taisyklės, nustatytos prekių tiekimui, yra netinkamos vandens pirkimui, kadangi vandenį reikia pirkti iš šaltinių, esančių netoli tos vietos, kur jis bus naudojamas. (27) Tam tikri subjektai, teikiantys autobusų transporto paslaugas visuomenei, jau nebepatenka į Direktyvos 93/38/EEB taikymo sritį. Tokiems subjektams taip pat neturi būti taikoma ir ši direktyva. Kad būtų galima išvengti daugybės specialių priemonių, taikomų tik tam tikriems sektoriams, bendroji procedūra, leidžianti atsižvelgti į atvėrimo konkurencijai rezultatus, taip pat turėtų būti taikoma visiems subjektams, teikiantiems autobusų transporto paslaugas, kurie pagal Direktyvos 93/38/EEB 2 straipsnio 4 dalį yra įtraukti i į jos taikymo sritį. (28) Atsižvelgiant į tolesnį Bendrijos pašto paslaugų atvėrimą konkurencijai ir tai, kad tokios paslaugos yra teikiamos perkančiųjų subjektų, viešųjų ir kitų įmonių tinklais, sutartims, kurias sudaro pašto paslaugas teikiantys perkantieji subjektai, turėtų būti taikomos šios direktyvos taisyklės, įskaitant 30 straipsnyje nurodytas taisykles, kurios, apsaugodamos preambulės 9 konstatuojamojoje dalyje nurodytų principų taikymą, sukuria geros komercinės praktikos pagrindus ir leidžia didesnį lankstumą nei tas, kuris siūlomas 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/18/EB dėl darbų pirkimo sutarčių, viešųjų prekių pirkimo sutarčių ir viešųjų paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo procedūrų koordinavimo ( 11 ). Aptariamos veiklos apibrėžimui nustatyti būtina atsižvelgti į 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo ( 12 ) esančius apibrėžimus. Koks bebūtų subjektų, teikiančių pašto paslaugas, juridinis statusas, jiems šiuo metu netaikomos Direktyvoje 93/38/EEB nustatytos taisyklės. Todėl tokiems subjektams sutarčių sudarymo procedūrų pritaikymas prie šios direktyvos gali trukti ilgiau nei subjektams, kuriems tokios taisyklės jau taikomos, nes pastarieji turės tik priderinti savo procedūras prie šia direktyva padarytų pataisų. Todėl turėtų būti leidžiama atidėti šios direktyvos taikymą, kad būtų suteikta papildomo laiko, reikalingo tokiam priderinimui. Valstybės narės turėtų turėti galimybę perkantiesiems subjektams, veikiantiems pašto paslaugų sektoriuje, suteikti šios direktyvos taikymui pereinamąjį laikotarpį. (29) Sutartys gali būti sudaromos, tenkinant kelių veiklos rūšių reikalavimus, taikant skirtingus teisinius režimus. Turėtų būti aiškiai pasakyta, kad vienos sutarties, apimančios kelias veiklos rūšis, teisiniam režimui turėtų būti taikomos tos taisyklės, kurios yra taikomos pagrindinei sutartyje numatytai veiklai. Pagrindinė sutartyje numatyta veikla gali būti nustatyta, remiantis reikalavimų, kuriuos konkreti sutartis privalo atitikti, analize, kurią perkančioji organizacija atlieka, siekdama įvertinti sutarties vertę ir parengti konkurso dokumentus. Tam tikrais atvejais, pavyzdžiui, perkant vieną įrangos vienetą, skirtą vykdyti veikloms, apie kurių vykdymo dažnumą nėra informacijos, gali atsitikti taip, kad bus objektyviai neįmanoma nustatyti, kuri sutarties veikla yra pagrindinė. Turėtų būti nustatytos tokiems atvejams taikytinos taisyklės. (30) Nepažeidžiant Bendrijos tarptautinių įsipareigojimų, būtina supaprastinti šios direktyvos įgyvendinimą, visų pirma supaprastinant ribas ir visiems perkantiesiems subjektams, nesvarbu, kokiuose sektoriuose jie veiktų, taikant nuostatas dėl dalyviams teiktinos informacijos apie priimtus sprendimus dėl sutarčių sudarymo procedūrų ir jų rezultatų. Be to, Pinigų Sąjungos kontekste tokios ribos turėtų būti nustatytos eurais taip, kad šių nuostatų taikymas taptų paprastesnis, kartu užtikrinant, jog bus laikomasi Susitarime nustatytų ribų, kurios yra išreikštos Specialiosiomis skolinimosi teisėmis (SDR). Šiuo atveju taip pat būtina numatyti reguliarias eurais išreikštų ribų peržiūras, kad prireikus jas būtų galima priderinti prie galimų euro vertės svyravimų SDR atžvilgiu. Be to, ribos, taikomos projektų konkursams, turėtų būti tokios pat kaip ir ribos, taikomos paslaugų pirkimo sutartims. (31) Turėtų būti numatytos nuostatos, reguliuojančios atvejus, kuriais procedūrų koordinavimo priemonių galima netaikyti, remiantis valstybės saugumo ar valstybės paslapčių motyvais, arba dėl to, kad sutarčių, kylančių iš tarptautinių susitarimų dėl karinių dalinių dislokavimo, ar sutarčių, būdingų tarptautinėms organizacijoms, sudarymui turi būti taikomos specialios taisyklės. (32) Tikslinga šios direktyvos netaikyti tam tikroms paslaugų pirkimo, prekių tiekimo ir darbų pirkimo sutartims, sudarytoms su susijusia įmone, kurios pagrindinė veikla – teikti tokias paslaugas, prekes ar atlikti darbus grupei, kuriai ji pati priklauso, o ne siūlyti tokias paslaugas, prekes ar darbus rinkoje. Taip pat tikslinga jos netaikyti tam tikroms paslaugų pirkimo, prekių pirkimo ir darbų pirkimo sutartims, kurias perkantysis subjektas sudaro su bendra įmone, susidedančia iš kelių perkančiųjų subjektų siekiant vykdyti veiklą, kuriai taikoma ši direktyva ir kurio dalimi ji pati yra. Tačiau taip pat reikalinga užtikrinti, kad toks netaikymas neiškraipys konkurencijos įmonių ar bendrų įmonių, susijusių su perkančiaisiais subjektais, naudai; tikslinga nustatyti tinkamą taisyklių rinkinį visų pirma dėl didžiausių leistinų ribų, kurių neperžengdamos įmonės gali didinti savo apyvartos dalį iš rinkos ir kurias viršijus, jos prarastų galimybę sudaryti sutartis be konkursų, taip pat dėl bendrų įmonių sudėties ir tokių bendrų įmonių ir perkančiųjų subjektų, iš kurių tos įmonės yra sudarytos, ryšių stabilumo. (33) Paslaugų atveju sutartys dėl nekilnojamojo turto įsigijimo ar nuomos ar teisių į tokį turtą įsigijimo turi savitas ypatybes, dėl kurių joms taikyti viešųjų pirkimų taisykles būtų netikslinga. (34) Arbitražo ir taikinimo paslaugas paprastai teikia organizacijos ar asmenys, paskirti ar išrinkti tokiu būdu, kuriam negalima taikyti viešųjų pirkimų taisyklių. (35) Vadovaujantis Susitarimu, finansinės paslaugos, kurioms taikoma ši direktyva, neapima sutarčių dėl vertybinių popierių ar kitų finansinių priemonių emisijos, pirkimo, pardavimo ar perleidimo; visų pirma viešųjų pirkimų taisyklės netaikomos perkančiųjų organizacijų sandoriams gauti pinigų ar didinti kapitalą. (36) Ši direktyva turėtų būti taikoma paslaugų teikimui tik tuo atveju, jei toks teikimas yra pagrįstas sutartimis. (37) Vadovaujantis Sutarties 163 straipsniu, mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos skatinimas yra Bendrijos pramonės mokslinio ir technologinio pagrindo stiprinimo priemonė, taigi, paslaugų pirkimo sutarčių atvėrimas prisideda prie šio tikslo. Ši direktyva neturėtų būti taikoma mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos programų bendram finansavimui: todėl ši direktyva nėra taikoma sutartims dėl mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos, išskyrus sutartis, kurių naudojimo perkančiojo subjekto reikalams nauda atitenka išimtinai perkančiajam subjektui su sąlyga, kad už suteiktą paslaugą visiškai apmoka perkantysis subjektas. (38) Kad būtų galima išvengti daugybės specialių priemonių, taikomų tik tam tikriems sektoriams, paplitimo, dabartines specialias priemones, sukurtas Direktyvos 93/38/EEB 3 straipsniu ir 1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/22/EB dėl leidimų žvalgyti, tirti ir išgauti angliavandenilius išdavimo ir naudojimosi jais sąlygų ( 13 ), kurios reglamentuoja subjektus, eksploatuojančius tam tikrą geografinę sritį siekiant ieškoti ar išgauti joje naftą, dujas, akmens anglį ar kitą kietąjį kurą, turėtų pakeisti bendroji procedūra, leidžianti taikyti išimtį sektoriams, kuriuos tiesiogiai veikia konkurencija. Tačiau reikia užtikrinti, kad tai nepažeistų 1993 m. gruodžio 10 d. Komisijos sprendimo 93/676/EEB, nustatančio, kad geografinių sričių eksploatavimas siekiant ieškoti ar išgauti jose naftą ar dujas, Nyderlanduose nėra laikoma veikla, kurią apibrėžia Tarybos direktyvos 90/531/EEB 2 straipsnio 2 dalies b punkto i papunktis, ir kad subjektai, vykdantys tokią veiklą, Nyderlanduose nelaikomi veikiančiais pagal specialiąsias ar išimtines teises, kaip jos yra apibrėžtos Direktyvos ( 14 ) 2 straipsnio 3 dalies b punkte, 1997 m. gegužės 30 d. Komisijos sprendimo 97/367/EEB, nustatančio, kad geografinių sričių eksploatavimas siekiant ieškoti ar išgauti jose naftą ar dujas Jungtinėje Karalystėje nėra laikoma veikla, apibrėžta Tarybos direktyvos 93/38/EEB 2 straipsnio 2 dalie b punkto i papunktyje ir kad subjektai, vykdantys tokią veiklą, Jungtinėje Karalystėje nėra laikomi veikiančiais pagal specialiąsias ar išimtines teises, kaip jos yra apibrėžtos Direktyvos ( 15 ) 2 straipsnio 3 dalies b punkte, 2002 m. kovo 4 d. Komisijos sprendimo 2002/205/EB, priimto po to, kai Austrija pateikė prašymą taikyti specialų režimą, numatytą Direktyvos 93/38/EEB 3 straipsnyje ( 16 ), ir Komisijos sprendimo 2004/73/EB dėl Vokietijos prašymo taikyti specialią procedūrą, numatytą Direktyvos 93/38/EEB 3 straipsnyje ( 17 ). (39) Užimtumas ir užsiėmimas profesine veikla yra pagrindiniai elementai, užtikrinantys lygias galimybes visiems ir prisidedantys prie integracijos į visuomenę. Taigi, globojamos darbo grupės ir globojamos užimtumo programos veiksmingai prisideda prie žmonių su negalia integracijos ir reintegracijos į darbo rinką. Tačiau tokios dirbtuvės gali neįstengti laimėti konkursų įprastinėmis konkurencijos sąlygomis. Todėl tikslinga numatyti, kad valstybės narės tokioms dirbtuvėms galėtų iš anksto suteikti teisę dalyvauti konkursuose dėl sutarčių arba skirti vykdyti sutartis pagal globojamas darbo programas. (40) Ši direktyva neturėtų būti taikoma nei sutartims, kuriomis siekiama leisti atlikti veiklą, minimą 3–7 straipsniuose, nei projektų konkursams, organizuojamiems tokiai veiklai vykdyti, jei valstybėje narėje, kurioje vykdoma tokia veikla, ją tiesiogiai veikia rinkose, į kurias patekti nėra apribojimų, esanti konkurencija. Todėl tikslinga nustatyti procedūrą, taikytiną visiems sektoriams, kuriuos apima ir ši direktyva, leisiančią atsižvelgti į dabartinio ar būsimo atvėrimo konkurencijai padarinius. Tokia procedūra turėtų suteikti teisinį tikrumą atitinkamiems subjektams ir numatyti atitinkamą sprendimų priėmimo procesą, per trumpą laiką užtikrinantį vieningą Bendrijos teisės taikymą šioje srityje. (41) Tiesioginį konkurencijos poveikį reikėtų vertinti remiantis objektyviais kriterijais, atsižvelgiant į atitinkamo sektoriaus savitas ypatybes. Laikoma, kad atitinkamų Bendrijos teisės aktų, atveriančių konkretų sektorių ar jo dalį, įgyvendinimas ir taikymas suteikia pakankamą pagrindą manyti, kad konkreti rinka yra laisvai prieinama. Tokie atitinkami teisės aktai turėtų būti nurodyti priede, kurį Komisija galėtų atnaujinti. Atnaujindama priedą, Komisija visų pirma atsižvelgia į tai, kad gali būti priimtos priemonės, įgalinančios konkurencijai atverti konkrečius sektorius, išskyrus tuos, kuriems skirti teisės aktai jau yra nurodyti XI priede, pavyzdžiui, geležinkelių transporto sektoriui. Kai laisvas patekimas į rinką egzistuoja ne dėl to, kad yra įgyvendinami atitinkami Bendrijos teisės aktai, turėtų būti įrodyta, jog toks patekimas yra laisvas tiek de jure, tiek de facto. Dėl to tai, kad valstybė narė taiko direktyvą, pavyzdžiui, Direktyvą 94/22/EB, atveriančią tam tikrą sektorių konkurencijai, kitam sektoriui, pavyzdžiui akmens anglies sektoriui, tai yra aplinkybė, į kurią reikia atsižvelgti taikant 30 straipsnį. (42) Pirkėjų parengtos techninės specifikacijos turėtų leisti viešuosius pirkimus atverti konkurencijai. Dėl to turėtų būti galima pateikti pasiūlymus, kuriose atsispindėtų techninių sprendimų įvairovė. Atitinkamai, turėtų būti galima parengti technines specifikacijas, nurodančias, kokias funkcijas reikia atlikti ir kokius reikalavimus įgyvendinti ir, kai nurodomas Europos Standartas arba, nesant Europos standarto, nacionalinis standartas, perkančiosios organizacijos turėtų svarstyti pasiūlymus, kurie yra paremti kitomis tolygiomis priemonėmis, kurie atitinka perkančiųjų subjektų reikalavimus ir saugos atžvilgiu yra lygiaverčiai. Pasiūlymus pateikusiems asmenims įrodinėjant lygiavertiškumą, turėtų būti leidžiama naudoti bet kurios formos įrodymus. Perkantieji subjektai turėtų pagrįsti, kodėl buvo priimtas sprendimas, teigiantis, kad konkrečiu atveju lygiavertiškumo nėra. Perkantieji subjektai, siekiantys nustatyti aplinkos apsaugos reikalavimus konkrečios sutarties techninėms specifikacijoms, gali nustatyti aplinkos apsaugos charakteristikas, tokias kaip konkretus gamybos metodas ir (arba) produktų ar paslaugų grupių konkretus poveikis aplinkai. Jos gali, bet neprivalo, naudoti atitinkamas specifikacijas, apibrėžtas ekologiniuose ženkluose, tokiose kaip Europos Ekologinis ženklas, (daugia)nacionaliniai ekologiniai ženklai ar bet kuris kitas ekologinis ženklas, jei yra parengti ir priimti reikalavimai tokiam ženklui, remiantis moksline informacija ir taikant procedūrą, kurioje gali dalyvauti suinteresuotieji asmenys, tokie kaip Vyriausybinės struktūros, vartotojai, gamintojai, platintojai ir aplinkos apsaugos organizacijos, esant sąlygai, jog etiketė yra prieinama ir ją gali gauti visos suinteresuotos šalys. Perkantieji subjektai visais įmanomais atvejais turėtų nustatyti tokias technines specifikacijas, kuriose būtų atsižvelgiama į prieinamumo žmonėms su negalia kriterijus arba į tokį projektą, kuris tinka visiems naudotojams. Techninės specifikacijos turėtų būti aiškiai nurodytos, kad visi pasiūlymus pateikę asmenys žinotų, kam perkančiosios organizacijos nustatyti reikalavimai yra taikomi. (43) Siekiant skatinti smulkių ir vidutinių įmonių dalyvavimą pirkimų pagal viešąsias sutartis rinkoje, patartina numatyti nuostatas, reglamentuojančias subrangą. (44) Sutarties įvykdymo sąlygos neprieštarauja direktyvai, jei jos nėra nei tiesiogiai, nei netiesiogiai diskriminuojančios ir yra nurodytos skelbime, kviečiančiame dalyvauti konkurse, arba specifikacijose. Visų pirma jos gali būti skirtos skatinti profesinį rengimą darbo vietoje, žmonių, turinčių ypatingų integracijos sunkumų, užimtumą, kovą su nedarbu arba aplinkos apsaugą. Pavyzdžiui, gali būti paminėti reikalavimai, taikomi sutarties vykdymo metu, samdyti ilgai nerandančius darbo žmones arba įgyvendinti mokymo priemones bedarbiams arba jaunimui, iš esmės laikytis pagrindinių Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvencijų nuostatų, darant prielaidą, kad tokios nuostatos nėra įgyvendintos nacionalinėje teisėje, ir samdyti daugiau žmonių su negalia, nei yra reikalaujama pagal nacionalinius įstatymus. (45) Sutarties vykdymo metu taikomi galiojantys darbo sąlygų ir saugos darbe įstatymai, lydimieji įstatymų aktai ir kolektyvinės sutartys tiek nacionaliniu, tiek Bendrijos lygiu, jei tokios taisyklės ir jų taikymas neprieštarauja Bendrijos teisei. Esant situacijoms, peržengiančioms vienos valstybės sieną, kai darbuotojai iš vienos valstybės narės teikia paslaugas kitoje valstybėje narėje, siekdami vykdyti sutartį, 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje ( 18 ) nustato būtiniausias sąlygas, kurių turi laikytis priimančioji šalis tokių komandiruotų darbuotojų atžvilgiu. Jei nacionalinėje teisėje yra tam skirtos nuostatos, minėtų įsipareigojimų nevykdymas gali būti laikomas atitinkamo ūkio subjekto rimtu nusižengimu arba profesinio elgesio taisyklių pažeidimu, dėl kurio tokiam ūkio subjektui gali būti neleista dalyvauti konkurse dėl sutarties sudarymo. (46) Atsižvelgiant į naujus informacinės ir telekomunikacijų technologijos pasiekimus ir į tai, kaip šie gali supaprastinti sutarčių viešinimą ir pirkimų procedūrų našumą bei skaidrumą, elektroninės priemonės turėtų būti vertinamos lygiai taip pat, kaip ir tradicinės ryšių ir informacijos mainų priemonės. Parinktos priemonės ir technologija turėtų būti kiek įmanoma labiau suderinta su kitose valstybėse narėse naudojamomis technologijomis. (47) Elektroninių priemonių naudojimas padeda taupyti laiką. Dėl to tais atvejais, kai naudojamos elektroninės priemonės, reikėtų numatyti nuostatas dėl minimalių laikotarpių trumpinimo, tačiau laikantis sąlygos, kad josyra suderinamos su Bendrijos lygiu numatytu specifiniu perdavimo būdu. Tačiau būtina užtikrinti, kad bendras terminų trumpinimo poveikis nesąlygotų pernelyg trumpų terminų nustatymo. (48) 1999 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 1999/93/EB dėl Bendrijos elektroninių parašų reguliavimo sistemos ( 19 ) ir 2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (Elektroninės komercijos direktyva) ( 20 ) šios direktyvos kontekste turėtų būti taikomos informacijos perdavimui elektroninėmis priemonėmis. Viešųjų pirkimų procedūros ir paslaugų konkursams taikomos taisyklės reikalauja aukštesnio saugumo ir konfidencialumo lygio negu reikalauja šios direktyvos. Atitinkamai, pasiūlymų, paraiškų dalyvauti ir planų bei projektų priėmimo elektroniniai prietaisai turėtų atitikti specialius papildomus reikalavimus. Šiuo tikslu turėtų būti kiek įmanoma labiau skatinamas elektroninių parašų, visų pirma saugių elektroninių parašų, naudojimas. Be kita ko, savanoriškų akreditacijos sistemų buvimas galėtų sudaryti palankias sąlygas šiems įrenginiams teikiamų sertifikavimo paslaugų lygiui pakelti. (49) Tikslinga, kad konkurso dėl sutarties sudarymo dalyviams apie sprendimus sudaryti preliminarųjį susitarimą, sudaryti sutartį, arba nutraukti procedūrą būtų pranešama per pakankamai trumpą laiką, kad prašymų dėl persvarstymo pateikimas netaptų neįmanomu; todėl ši informacija turėtų būti pateikiama kiek įmanoma greičiau, paprastai per 15 dienų nuo sprendimo priėmimo. (50) Turėtų būti aiškiai pasakyta, kad perkantieji subjektai, kurie, taikydami atvirą procedūrą, nustato atrankos kriterijus, turėtų tai daryti, vadovaudamiesi objektyviomis taisyklėmis ir kriterijais; atrankos kriterijai, taikomi ribotų ir suderėtų procedūrų metu taip pat turėtų būti objektyvūs. Tokios objektyvios taisyklės ir kriterijai, taip pat kaip ir atrankos kriterijai, nebūtinai reiškia, kad reikia nustatyti tokių kriterijų lyginamąjį svorį. (51) Svarbu atsižvelgti į Teisingumo Teismo teisminę praktiką tais atvejais, kai ūkio subjektas, siekdamas atitikti atrankos kriterijus arba kvalifikacijos vertinimo sistemos kontekste norėdamas paremti savo prašymą, kad būtų įvertinta kvalifikacija, tvirtina esant kitų subjektų ekonominių, finansinių ar techninių gebėjimų, nesvarbu, kokio teisinio pobūdžio būtų jo ryšys su tokiais subjektais. Pastaruoju atveju pats ūkio subjektas privalo įrodyti, kad tie ištekliai tikrai bus jam prieinami per visą kvalifikacijos galiojimo laiką. Todėl perkantysis subjektas gali nustatyti tokiai kvalifikacijai reikalavimų lygį, kurį reikia atitikti, ir pirmiausia tais atvejais, kai subjektas, pavyzdžiui, pareiškia pretenziją dėl kito subjekto finansinės būklės, gali būti reikalaujama, kad toks subjektas būtų atsakingas, jei reikia, solidariai ir individualiai Kvalifikacijos vertinimo sistemos turėtų veikti pagal objektyvias taisykles ir kriterijus, kurie perkančiųjų subjektų pasirinkimu gali būti susiję su ūkio subjektų pajėgumais ir (arba) darbų, tiekiamų prekių ar paslaugų, kurioms taikoma sistema, ypatybes. Kvalifikacijos vertinimo tikslais perkantieji subjektai gali patys atlikti bandymus, skirtus įvertinti atitinkamų darbų, tiekiamų prekių ir paslaugų ypatybes, visų pirma, jų suderinamumą bei saugą. (52) Kai reikalingi tam tikros kvalifikacijos įrodymai, kad būtų leista dalyvauti pirkimų procedūroje arba projekto konkurse, taikomos atitinkamos Bendrijos taisyklės dėl tarpusavio diplomų, pažymėjimų ar kitų oficialių kvalifikacijos įrodymo dokumentų pripažinimo. (53) Atitinkamais atvejais, kai darbų ir (arba) paslaugų pobūdis pateisina aplinkosaugos vadybos priemonių ar sistemų taikymą sutarties vykdymo metu, gali būti reikalaujama, kad būtų taikomos tokios priemonės ar sistemos. Aplinkosaugos vadybos sistemos, nesvarbu, ar jos yra registruotos ar neregistruotos pagal Bendrijos dokumentus, tokius kaip Reglamentas (EB) Nr. 761/2001 (EMAS) ( 21 ), gali parodyti, kad ūkio subjektas turi techninius gebėjimus sutarčiai įvykdyti. Be to, ūkio subjekto įgyvendintų priemonių apibūdinimas, siekiant užtikrinti tokį pat aplinkos apsaugos lygį, turėtų būti pripažįstamos kaip įrodymo forma, alternatyvi aplinkosaugos vadybos registravimo sistemoms. (54) Turėtų būti vengiama sudaryti viešąsias sutartis su ūkio subjektais, kurie yra dalyvavę nusikalstamoje organizacijoje arba kurie buvo pripažinti kaltais dėl korupcijos ar sukčiavimo, padariusių žalą Europos Bendrijos finansiniams interesams, arba kaltais dėl pinigų plovimo. Atsižvelgiant į tai, kad perkantieji subjektai, kurie nėra perkančiosios institucijos, gali neturėti galimybės gauti neginčijamus įrodymus tuo klausimu, tikslinga tokiems perkantiesiems subjektams palikti galimybę pasirinkti taikyti ar netaikyti neįtraukimo kriterijus, išvardytus Direktyvos 2004/18/EB 45 straipsnio 1 dalyje. Todėl pareiga taikyti 45 straipsnio 1 dalį turėtų būti numatyta tik tiems perkantiesiems subjektams, kurie yra laikomi perkančiosiomis institucijomis. Atitinkamais atvejais, perkantieji subjektai turėtų prašyti pareiškėjų dėl kvalifikacijos vertinimo, kandidatų ar konkurso dalyvių pateikti atitinkamus dokumentus ir, jei jiems kyla abejonių dėl tokių ūkio subjektų individualios būklės, jos gali kreiptis dėl bendradarbiavimo su atitinkamos valstybės narės kompetentingomis institucijomis. Tokiems ūkio subjektams neleidžiama dalyvauti iš karto, kai tik perkantysis subjektas gauna žinių apie remiantis nacionaline teise priimtą ir res judicata galią turintį teismo sprendimą dėl tokių nusikaltimų. Jei nacionalinėje teisėje yra tokios nuostatos, tai nesilaikymas aplinkos apsaugos įstatymų ar teisės aktų dėl neteisėtų susitarimų sutartyse, dėl kurių yra priimtas galutinis teismo sprendimas arba sprendimas, turintis lygiavertį poveikį, gali būti laikomas atitinkamo ūkio subjekto profesinio elgesio taisyklių pažeidimu arba rimtu nusižengimu. Nesilaikymas nacionalinių nuostatų, įgyvendinančių Tarybos direktyvas 2000/78/EB ( 22 ) ir 76/207/EEB ( 23 ) dėl vienodo požiūrio į darbuotojus, dėl kurio yra priimta galutinis teismo sprendimas ar sprendimas, turintis lygiavertį poveikį, gali būti laikomas atitinkamo ūkio subjekto profesinio elgesio taisyklių pažeidimu arba rimtu nusižengimu. (55) Sutartys turi būti sudaromos, remiantis objektyviais kriterijais, kurie užtikrina, jog yra laikomasi skaidrumo, nediskriminavimo ir lygiateisiškumo principų, ir garantuoja, kad konkurso dalyviai yra vertinami veiksmingos konkurencijos sąlygomis. Dėl to tikslinga leisti taikyti tik du kriterijus, kuriais remiantis nusprendžiama sudaryti sutartį su atitinkamu subjektu: „žemiausios kainos“ ir „ekonomiškai naudingiausio pasiūlymo“. Siekiant užtikrinti, kad sudarant sutartis būtų laikomasi lygiateisiškumo principo, tikslinga numatyti pareigą – nustatytą teismų praktikoje – užtikrinti būtiną skaidrumą, kad visiems konkurso dalyviams būtų tinkamai pranešta apie kriterijus ir priemones, kurios bus taikomos, nustatant ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą. Todėl sutarčių sudarymo kriterijus ir santykinį kiekvieno iš minėtų kriterijų lyginamąjį svorį,, perkantysis subjektas privalo nurodyti pakankamai anksti, siekiant kad konkurso dalyviai apie juos žinotų rengdami pasiūlymus. Pateisinamais atvejais, dėl kurių jie privalo galėti nurodyti priežastis, perkantieji subjektai gali nukrypti nuo reikalavimo pranešti apie kriterijų, kuriais remiantis sudaroma sutartis, lyginamuosius svorius, kai lyginamųjų svorių iš anksto negalima nustatyti visų pirma dėl sutarties sudėtingumo. Tokiais atvejais jos privalo nurodyti kriterijų svarbą mažėjančia tvarka. Kai perkantieji subjektai nusprendžia sudaryti sutartį su ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą pateikusiu konkurso dalyviu, jie turėtų vertinti pasiūlymus, siekiant nustatyti, kuris iš jų siūlo geriausią kokybės ir kainos derinį. Tam jos turėtų nustatyti ekonominius ir kokybės kriterijus, kurie visi kartu perkančiajam subjektui leistų įvertinti ekonominiu atžvilgiu pranašiausią pasiūlymą. Tokių kriterijų nustatymas priklauso nuo sutarties objekto, kadangi jie turi leisti įvertinti kiekviename pasiūlyme pateikiamą sutarties įvykdymo lygį, atsižvelgiant į sutarties objektą, apibrėžtą techninėse specifikacijose, ir išmatuotiną kiekvieno pasiūlymo vertę pagal kainą. Siekiant užtikrinti lygiateisiškumą, pagal sutarties sudarymo kriterijus konkurso pasiūlymus turi būti galima palyginti ir objektyviai įvertinti. Jei tos sąlygos išpildomos, ekonominiai ir kokybiniai sutarties sudarymo kriterijai, tokie kaip aplinkos apsaugos reikalavimų vykdymas, gali leisti perkančiajam subjektui patenkinti atitinkamus visuomenės poreikius, nusakytus sutarties specifikacijose. Tomis pačiomis sąlygomis perkantysis subjektas gali taikyti kriterijus, kuriais siekiama atitikti socialinius reikalavimus, visų pirma reaguojant į ypač nepalankioje padėtyje esančių žmonių grupių, kurioms priklauso asmenys, gaunantys/naudojantys darbus, tiekiamas prekes ar paslaugas, kurios yra sutarties objektas, poreikius, apibrėžtus sutarties specifikacijose. (56) Sutarties sudarymo kriterijai neturi paveikti nacionalinių nuostatų dėl tam tikrų paslaugų, tokių kaip architektų, inžinierių ar teisininkų teikiamų paslaugų, atlyginimo taikymo. (57) Terminų, nurodytų šioje direktyvoje, apskaičiavimui turėtų būti taikomas 1971 m. birželio 3 d. Tarybos reglamentas (EEB, Euratomas) Nr. 1182/71, nustatantis terminams, datoms ir laikotarpiams taikytinas taisykles ( 24 ). (58) Ši direktyva neturėtų pažeisti galiojančių Bendrijos ar valstybių narių tarptautinių įsipareigojimų ir neturėtų pažeisti Sutarties nuostatų taikymo, visų pirma jos 81 ir 86 straipsnių. (59) Ši direktyva neturėtų pažeisti terminų, nustatytų XXV priede, per kuriuos valstybės narės privalo perkelti į nacionalinę teisę ir pradėti taikyti Direktyvą 93/38/EEB. (60) Šiai direktyvai įgyvendinti būtinos priemonės turėtų būti priimamos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką ( 25 ), kadangi: PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:







TURINYS I ANTRAŠTINĖ DALIS I skyrius 1 straipsnis II skyrius 1 skirsnis 2 straipsnis 2 skirsnis 3 straipsnis 4 straipsnis 5 straipsnis 6 straipsnis 7 straipsnis 8 straipsnis 9 straipsnis III skyrius 10 straipsnis II ANTRAŠTINĖ DALIS I skyrius 11 straipsnis 12 straipsnis 13 straipsnis 14 straipsnis 15 straipsnis II skyrius 1 skirsnis 16 straipsnis 17 straipsnis 2 skirsnis 1 poskirsnis 18 straipsnis 2 poskirsnis 19 straipsnis 20 straipsnis 21 straipsnis 22 straipsnis 23 straipsnis 3 poskirsnis 24 straipsnis 25 straipsnis 4 poskirsnis 26 straipsnis 5 poskirsnis 27 straipsnis 28 straipsnis 29 straipsnis 30 straipsnis III skyrius 31 straipsnis 32 straipsnis 33 straipsnis IV skyrius 34 straipsnis 35 straipsnis 36 straipsnis 37 straipsnis 38 straipsnis 39 straipsnis V skyrius 40 straipsnis VI skyrius 1 skirsnis 41 straipsnis 42 straipsnis 43 straipsnis 44 straipsnis 2 skirsnis 45 straipsnis 46 straipsnis 47 straipsnis 3 skirsnis 48 straipsnis 49 straipsnis 50 straipsnis VII skyrius 51 straipsnis 1 skirsnis 52 straipsnis 53 straipsnis 54 straipsnis 2 skirsnis 55 straipsnis 56 straipsnis 57 straipsnis 3 skirsnis 58 straipsnis 59 straipsnis III ANTRAŠTINĖ DALIS 60 straipsnis 61 straipsnis 62 straipsnis 63 straipsnis 64 straipsnis 65 straipsnis 66 straipsnis IV ANTRAŠTINĖ DALIS 67 straipsnis 68 straipsnis 69 straipsnis 70 straipsnis 71 straipsnis 72 straipsnis 73 straipsnis 74 straipsnis 75 straipsnis I priedas II priedas III priedas IV priedas V priedas VI priedas VII priedas VIII priedas IX priedas X priedas XI priedas XII priedas XIII priedas XIV priedas XV A priedas XV B priedas XVI priedas XVII A priedas XVII B priedas XVIII priedas XIX priedas XX priedas XXI priedas XXII priedas XXIII priedas XXIV priedas XXV priedas XXVI priedas







I ANTRAŠTINĖ DALIS

SUTARTIMS IR PROJEKTO KONKURSAMS TAIKYTINOS BENDROSIOS NUOSTATOS







I SKYRIUS

Pagrindinės sąvokos

1 straipsnis

Apirėžimai

1. Taikant šią direktyvą, taikomi šiame straipsnyje pateikti sąvokų apibrėžimai.

2.

a) „Prekių, darbų ir paslaugų pirkimo sutartys“ – tai sutartys, numatančios piniginį atlygį, sudarytos raštu tarp vieno ar kelių perkančiųjų subjektų, nurodytų 2 straipsnio 2 dalyje, ir vieno ar kelių rangovų, tiekėjų ar paslaugų teikėjų.

b) „darbų pirkimo sutartys“ – tai sutartys, kurių objektas – darbų arba darbo, susijusio su viena iš veiklos rūšių, apibrėžtų XII priede, atlikimas arba ir projektavimas, ir atlikimas,, arba realizavimas bet kuriomis priemonėmis, atitinkančiomis perkančiojo subjekto nustatytus reikalavimus. „Darbas“ – tai statybos ar civilinės inžinerijos darbų visuminis rezultatas, kurio pakanka ekonominei ar techninei funkcijai atlikti.

c) „prekių pirkimo sutartys“ – tai sutartys, išskyrus sutartis, nurodytas b punkte, kurių objektas – pirkti, nuomoti, įsigyti produktus lizingo arba pirkimo išsimokėtinai būdu su galimybe pirkti ar be jos. Sutartis, kurios dalykas – prekių tiekimas, ir kurį tik papildo atvežimo į vietą ir įrengimo darbai, laikoma „prekių pirkimo sutartimi“.

d) „paslaugų pirkimo sutartys“ – tai sutartys, išskyrus darbų ir prekių pirkimo sutartis, kurių objektas – paslaugų, nurodytų XVII priede, teikimas. Sutartis, kurios objektas – tiek prekės, tiek paslaugos, apibrėžtos XVII priede, laikoma „paslaugų pirkimo sutartimi“, jei atitinkamų paslaugų vertė viršija prekių, kurioms taikoma sutartis, vertę. Sutartis, kurios dalykas – paslaugos, apibrėžtos XVII priede, įskaitant veiklas, apibrėžtas XII priede, kurios tik papildo pagrindinį sutarties dalyką, laikoma paslaugų pirkimo sutartimi.

3.

a) „Darbų koncesija“ – tai tokios pat rūšies kaip ir darbų pirkimo sutartis, išskyrus tai, kad atlygis už atliktus darbus – tai tik teisė eksploatuoti darbo rezultatą arba tokia teisė kartu su užmokesčiu.

b) „Paslaugų koncesija“ – tai tokios pat rūšies kaip ir paslaugų pirkimo sutartis, išskyrus tai, kad atlygis už suteiktas paslaugas – tai tik teisė eksploatuoti paslaugą arba tokia teisė kartu su užmokesčiu.

4. „Preliminarusis susitarimas“ – tai susitarimas tarp vieno ar kelių perkančiųjų subjektų, nurodytų 2 straipsnio 2 dalyje, ir vieno ar kelių ūkio subjektų, kurios tikslas – nustatyti sudarytinų per nustatytą laikotarpį sutarčių sąlygas, visų pirma kainą ir atitinkamais atvejais numatytus kiekius.

5. „Dinaminė pirkimo sistema“ – išskirtinai elektroninis procesas, skirtas dažniausiems pirkimams atlikti, kurių charakteristikos, įprastai esančios rinkoje, atitinka perkančiojo subjekto reikalavimus; tokio proceso trukmė yra ribota ir per visą savo galiojimo laiką jis yra prieinamas bet kuriam ūkio subjektui, kuris atitinka atrankos kriterijus ir yra pateikęs orientacinį specifikacijas atitinkantį pasiūlymą.

6. „Elektroninis aukcionas“ – kartotinis procesas, panaudojant elektroninį prietaisą naujoms, sumažintoms kainoms pateikti, ir (arba) paskelbti tam tikras pasiūlymų elementų naujas vertes, kuris vyksta atlikus pradinį išsamų pasiūlymų įvertinimą ir leidžia juos išdėstyti eilės tvarka, taikant automatinius vertinimo metodus. Dėl to tam tikroms paslaugų pirkimo sutartims ir tam tikroms darbų pirkimo sutartims, kurių objektas – intelektinė veikla, pavyzdžiui, darbų projektavimas, negalima taikyti elektroninių aukcionų.

7. „Rangovas“, „tiekėjas“ ar „paslaugų teikėjas“ gali būti fizinis arba juridinis asmuo, arba perkantysis subjektas, kaip yra apibrėžta 2 straipsnio 2 dalies a arba b punktuose, arba tokių asmenų ar/arba subjektų grupė, kuri rinkoje siūlo atitinkamai atlikti darbus ir (arba) darbą, suteikti paslaugas ar tiekti prekes.

Terminas „ūkio subjektas“ vienodai tinka rangovui, tiekėjui ir paslaugų teikėjui apibūdinti. Jis vartojamas tik supaprastinimo tikslais.

„Konkurso dalyvis“ – tai ūkio subjektas, kuris pateikia pasiūlymą, o „kandidatas“ – tai asmuo, siekiantis būti pakviestas dalyvauti ribotame konkurse arba derybose.

8. „Centrinė pirkimų įstaiga“ – tai perkančioji institucija, apibrėžta 2 straipsnio 1 dalies a punkte, arba perkančioji institucija, apibrėžta Direktyvos 2004/18/EB 1 straipsnio 9 dalyje, kuri:

— įsigyja prekes ir (arba) paslaugas, skirtas perkantiesiems subjektams, arba

— sudaro viešąsias sutartis arba preliminariuosius susitarimus dėl darbų, prekių ar paslaugų, skirtų perkantiesiems subjektams.

9. „Atviros, ribotos ir derybų procedūros“ – tai pirkimo procedūros, kurias taiko perkantieji subjektai, kai:

a) esant atviroms procedūroms, bet kuris ūkio subjektas gali pateikti pasiūlymą;

b) esant ribotoms procedūroms, bet kuris ūkio subjektas prašyti leisti jam dalyvauti ir tik perkančiojo subjekto pakviesti kandidatai gali pateikti pasiūlymą;

c) esant derybų procedūroms, perkantysis subjektas tariasi su pasirinktais ūkio subjektais ir su vienu ar keliais iš jų derasi dėl sutarties sąlygų.

10. „Projektų konkursai“ – tai procedūros, kurios leidžia perkančiajam subjektui įsigyti planą ar projektą, dažniausiai miesto ir kaimo planavimo, architektūros, inžinerijos ar duomenų apdorojimo srityje, kurį išrinko vertinimo komisija (žiuri) po to, kai jis dalyvavo konkurse, kuriame buvo ar nebuvo skiriami apdovanojimai.

11. „Raštiškas“ arba „raštu“ reiškia rašytinę išraišką žodžiais arba skaičiais, kurią galima perskaityti, atgaminti ir po to jos turinį perduoti. Joje gali būti elektroninėmis priemonėmis perduota ir saugoma informacija.

12. „Elektroninės priemonės“ – tai elektroninės įrangos naudojimas duomenų, perduodamų, perteikiamų ir gaunamų vieliniu ryšiu, radijo ryšiu, optinėmis priemonėmis arba kitomis elektromagnetinėmis priemonėmis, apdorojimui (įskaitant skaitmeninę kompresiją) ir saugojimui.

13. „Bendras viešųjų pirkimų žodynas (CPV)“ – pamatinė nomenklatūra, taikytina viešosioms sutartims, priimta 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2195/2002 dėl Bendro viešųjų pirkimų žodyno (CVP) ( 26 ), užtikrinant atitiktį kitoms galiojančioms nomenklatūroms.

Jei dėl galimų CPV ir NACE nomenklatūrų, išvardytų XII priede, skirtumų, arba dėl CPV ir CPC (preliminaraus varianto) nomenklatūrų, išvardytų XVII priede, skirtumų atsirastų skirtingų šios direktyvos taikymo srities išaiškinimų, viršesnė yra atitinkamai NACE arba CPC nomenklatūra.







II SKYRIUS

Veiklos rūšių ir subjektų, kuriems taikoma ši direktyva, apibrėžimas







1 skirsnis

Subjektai

2 straipsnis

Perkantieji subjektai

1. Šioje direktyvoje:

a) „Perkančiosios institucijos“ – tai valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijos, viešosios teisės reglamentuojamos įstaigos, vienos ar kelių tokių institucijų ar vienos ar kelių tokių viešosios teisės reglamentuojamų įstaigų asociacijos. „Viešosios teisės reglamentuojama įstaiga“ – tai bet kuri įstaiga: — įsteigta specialiai tam, kad tenkintų visuotinės svarbos poreikius, neturinčius pramoninio ar komercinio pobūdžio, — turinti juridinio asmens statusą ir — didžiąja dalimi finansuojama valstybės, regionų ar vietos valdžios institucijų ar kitų viešosios teisės reglamentuojamų įstaigų; arba kuriai taikoma tų įstaigų valdymo priežiūra; arba kuri turi administracinį, valdymo ar priežiūros organą, kurio daugiau kaip pusė narių yra skiriami valstybės, regiono ar vietos valdžios institucijų arba kitų viešosios teisės reglamentuojamų įstaigų;

b) „valstybės įmonė“ – tai bet kuri įmonė, kuriai perkančiosios institucijos gali turėti tiesioginę ar netiesioginę lemiamą įtaką dėl turimos joje nuosavybės, finansinio dalyvavimo joje arba dėl ją reguliuojančių taisyklių. Laikoma, kad perkančiosios institucijos turi lemiamą įtaką, kai jos įmonėje tiesiogiai ar netiesiogiai: — valdo didžiąją įmonės pasirašyto kapitalo dalį, arba — kontroliuoja daugumą balsų, kuriuos suteikia įmonės išleistos akcijos, arba — gali skirti daugiau kaip pusę įmonės administracijos, valdymo ar priežiūros organų narių.

2. Ši direktyva taikoma perkantiesiems subjektams, kurie:

a) yra perkančiosios institucijos arba valstybės įmonės ir kurios vykdo vieną iš 3–7 straipsniuose nurodytos veiklos rūšių;

b) jei jie nėra perkančiosios institucijos arba valstybės įmonės, vykdo vieną iš 3–7 straipsniuose nurodytų veiklos rūšių arba jų derinį ir veikia, remdamosi specialiosiomis arba išimtinėmis teisėmis, kurias joms suteikė kompetentinga valstybės narės institucija.

3. Šioje direktyvoje „specialiosios ar išimtinės teisės“ – tai teisės, kurias suteikė kompetentinga valstybės narės institucija įstatymų ar kitų teisės aktų pagalba ir kurių tikslas – 3–7 straipsniuose apibrėžtas veiklos rūšis leisti vykdyti tik vienam ar keliems subjektams, ir dėl kurios iš esmės daro poveikį kitų subjektų galimybėms vykdyti tokią veiklą.







2 skirsnis

Veiklos

3 straipsnis

Dujos, šiluma ir elektra

1. Dujų ir šilumos srityje ši direktyva taikoma šioms veiklos rūšims:

a) fiksuotų tinklų, tiekimui ir eksploatavimui, kurie skirti visuomenei teikti paslaugą, susijusią su dujų ir šilumos gamyba, perdavimu ar paskirstymu; arba

b) dujų arba šilumos tiekimui tokiems tinklams.

2. Perkančiojo subjekto, kuris nėra perkančioji institucija, dujų ar šilumos tiekimas tinklams, teikiantiems paslaugą visuomenei, nelaikomas veikla, atitinkančia šio straipsnyje 1 dalyje pateiktą apibrėžimą, kai:

a) atitinkamo subjekto pagamintos dujos ar šiluma yra neišvengiama pasekmė veiklos, kuri nėra nurodyta šio straipsnio 1 ar 3 dalyje arba 4–7 straipsniuose, vykdymo; ir

b) dujos ir šiluma tiekiamos viešiesiems tinklams ekonominiais tikslais ir sudaro ne daugiau kaip 20 % subjekto apyvartos, atsižvelgiant į trejų ankstesniųjų metų, įskaitant einamuosius metus, vidurkį.

3. Elektros srityje ši direktyva taikoma šioms veiklos rūšims:

a) fiksuotų tinklų, skirtų visuomenei teikti paslaugą, tiekimui ir eksploatavimui, susijusiam su elektros gamyba, perdavimu ir paskirstymu; arba

b) elektros tiekimui tokiems tinklams.

4. Perkančiojosubjekto, kuris nėra perkančioji institucija, elektros tiekimas tinklams, teikiantiems paslaugą visuomenei, nelaikomas veikla šio straipsnyje 3 dalies prasme, kai:

a) atitinkamo subjekto elektros gamyba vyksta, nes ją būtina naudoti vykdant veiklą, kuri nėra nurodyta šio straipsnio 1 ar 3 dalyje arba 4–7 straipsniuose; ir

b) tiekimas viešiesiems tinklams priklauso tik nuo paties subjekto sunaudojimo ir neviršijo 30 % visos subjekto gaminamo elektros kiekio, atsižvelgiant į trejų ankstesniųjų metų, įskaitant einamuosius metus, vidurkį.

4 straipsnis

Vanduo

1. Ši direktyva taikoma šioms veiklos rūšims:

a) fiksuotų tinklų, skirtų visuomenei teikti paslaugą, teikimui ir eksploatavimui, susijusiam su geriamojo vandens gamyba, perdavimu ar paskirstymu; arba

b) geriamojo vandens tiekimui tokiems tinklams.

2. Ši direktyva taip pat taikoma sutartims ar projekto konkursams, kurias sudaro arba kuriuos organizuoja subjektai, vykdantys šio straipsnio 1 dalyje minėtą veiklą ir kurie:

a) yra susiję su hidraulinės inžinerijos projektais, drėkinimu arba žemės nusausinimu su sąlyga, kad vandens kiekis, skirtas geriamojo vandens tiekimui, sudaro daugiau nei 20 % viso vandens kiekio, gaunamo pagal šiuos projektus arba įrengus drėkinimo ar nusausinimo sistemas, arba

b) yra susiję su nuotekų šalinimu arba valymu.

3. Perkančiojo subjekto, kuris nėra perkančioji institucija, geriamojo vandens tiekimas tinklams, tiekiantiems paslaugą visuomenei, nelaikomas veikla, atitinkančia šio straipsnio 1 dalyje pateiktą apibrėžimą, kai:

a) atitinkamo subjekto geriamojo vandens gamyba vyksta, nes jį būtina naudoti vykdant veiklą, kuri nėra nurodyta 3–7 straipsniuose; ir

b) tiekimas viešajam tinklui priklauso tik nuo paties subjekto sunaudojimo ir neviršijo 30 % subjekto viso gaminamo geriamojo vandens kiekio, atsižvelgiant į trejų ankstesniųjų metų, įskaitant einamuosius metus, vidurkį.

5 straipsnis

Transporto paslaugos

1. Ši direktyva taikoma veikloms, susijusioms su tinklų, teikiančių visuomenei paslaugas transportavimo geležinkeliais, automatinėmis sistemomis, tramvajais, troleibusais, autobusais arba perdavimo kabeliu srityje, teikimu arba eksploatavimu.

Transporto paslaugų srityje laikoma, kad tinklas egzistuoja, kai paslauga yra teikiama pagal eksploatavimo sąlygas, kurias yra nustačiusi valstybės narės kompetentinga institucija, pavyzdžiui, numatomų aptarnauti maršrutų eksploatavimo sąlygas, numatomus suteikti pajėgumus arba paslaugos teikimo dažnumą.

2. Ši direktyva netaikoma subjektams, teikiantiems visuomenei autobusų transporto paslaugas, nepatenkančias į Direktyvos 93/38/EEB taikymo sritį pagal jos 2 straipsnio 4 dalį.

6 straipsnis

Pašto paslaugos

1. Ši direktyva taikoma veikloms, susijusioms su pašto paslaugų teikimu, arba, esant sąlygoms, nurodytoms šio straipsnio 2 dalies c punkte, kitoms paslaugoms.

2. Šioje direktyvoje, nepažeidžiant Direktyvos 97/67/EB:

a) „pašto siunta“ : siunta, adresuota ir išsiuntimui paruošta siunta, neatsižvelgiant į jos svorį. Be korespondencijos siuntų, į tokias siuntas įeina, pavyzdžiui, knygos, katalogai, laikraščiai, periodiniai spaudiniai ir pašto siuntiniai su prekėmis, turinčiomis ar neturinčiomis komercinę vertę, neatsižvelgiant į svorį;

b) „pašto paslaugos“ : – paslaugos, į kurias įeina pašto siuntų surinkimas, rūšiavimas, maršruto parinkimas ir pristatymas. Į tokias paslaugas įeina — „rezervuotosios pašto paslaugos“ – pašto paslaugos, kurios yra arba gali būti rezervuotos remiantis Direktyvos 97/67/EB 7 straipsniu, — „kitos pašto paslaugos“ – pašto paslaugos, kurios negali būti rezervuotos, remiantis Direktyvos 97/67/EB 7 straipsniu, ir

c) „kitos, ne pašto paslaugos“ : – paslaugos, teikiamos šiose srityse — pašto paslaugų valdymo paslaugos (paslaugos prieš ir po išsiuntimo, tokios kaip „siuntų skyriaus valdymo paslaugos“), — pridėtinės vertės paslaugos, susijusios ir teikiamos tik elektroninėmis priemonėmis (įskaitant saugų koduotų dokumentų perdavimą elektroninėmis priemonėmis, adresų valdymo paslaugas ir registruoto elektroninio pašto perdavimą), — paslaugos, susijusios su pašto siuntomis, kurios neįeina į šio straipsnio (a) punktą, tokios kaip tiesioginis paštas be adreso, — finansinės paslaugos, apibrėžtos XVII A priedo 6 kategorijoje ir 24 straipsnio (c) punkte, įskaitant visų pirma pinigų siuntimą pašto perlaidomis ir pervedimus iš einamųjų pašto sąskaitų, — filatelinės paslaugos, ir — logistikos paslaugos (paslaugos, derinančios fizinį pristatymą ir (arba) sandėliavimą su kitomis ne pašto funkcijomis), su sąlyga, kad tokias paslaugas teikia subjektas, taip pat teikiantis ir pašto paslaugas, apibrėžtas šio straipsnio dalies (b) punkto pirmoje arba antroje įtraukoje, ir su sąlyga, kad 30 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos nėra išpildytos tose įtraukose nurodytų paslaugų atžvilgiu.

7 straipsnis

Naftos, dujų, anglies ar kitokio kietojo kuro žvalgymas arba gavyba, taip pat uostai ir oro uostai

Ši direktyva taikoma veiklai, susijusiai su geografinės teritorijos eksploatavimu toliau išvardytais tikslais:

a) naftos, dujų, anglies arba kitokio kietojo kuro žvalgymui arba gavybai, arba

b) oro uostų ir jūrų ar vidaus uostų arba kitų terminalų patalpų suteikimas vežėjams oru, jūra arba vidaus vandenų keliais.

8 straipsnis

Perkančiųjų subjektų sąrašai

Šioje direktyvoje apibrėžtų perkančiųjų subjektų nebaigtiniai sąrašai yra pateikti I-X prieduose. Valstybės narės Komisijai reguliariai praneša apie bet kuriuos pakeitimus tuose sąrašuose.

9 straipsnis

Sutartys, apimančios kelias veiklos rūšis

1. Sutarčiai, kuria yra siekiama apimti kelias veiklos rūšis, taikomos pagrindinei sutarties veiklai taikytinos taisyklės.

Tačiau pasirinkimo sudaryti vieną sutartį ar keletą atskirų sutarčių negali nulemtisiekis pašalinti sutartįiš šios direktyvos taikymo srities arba, atitinkamais atvejais, iš Direktyvos 2004/18/EB taikymo srities.

2. Jei vienai iš veiklos rūšių, kuriai yra skirta sutartis, taikoma ši direktyva, o kitai veiklos rūšiai - prieš tai minėta Direktyva 2004/18/EB, ir jei objektyviai neįmanoma nustatyti, kuri veiklos rūšis yra pagrindinė tai sutarčiai, sutartis sudaroma pagal prieš tai minėtą Direktyvą 2004/18/EB.

3. Jei vienai iš veiklos rūšių, kuriai yra skirta sutartis, taikoma ši direktyva, o kitai veiklos rūšiai netaikoma nei ši direktyva, nei prieš tai minėta Direktyva 2004/18/EB, ir jei objektyviai neįmanoma nustatyti, kuri veiklos rūšis yra pagrindinė tai sutarčiai, sutartis sudaroma remiantis šia direktyva.







III SKYRIUS

Bendrieji principai

10 straipsnis

Sutarčių sudarymo principai

Perkantieji subjektai ūkio subjektams taiko vienodas sąlygas, jų nediskriminuoja ir veikia skaidriai.







II ANTRAŠTINĖ DALIS

SUTARTIMS TAIKYTINOS TAISYKLĖS







I SKYRIUS

Bendrosios nuostatos

11 straipsnis

Ūkio subjektai

1. Kandidatai arba konkurso dalyviai, kurie pagal valstybės narės, kurioje jie yra įsisteigę, įstatymus turi teisę teikti atitinkamą paslaugą, neturi būti pripažįstami netinkamais remiantis vien tuo, kad pagal valstybės narės, kurioje sudaroma sutartis, įstatymus yra reikalaujama, kad jie turi būti fiziniai arba juridiniai asmenys.

Tačiau paslaugų ir darbų pirkimo sutarčių, taip pat prekių pirkimo sutarčių, į kurias įeina ir paslaugos ir (arba) vietos parinkimo ir įrengimo veiksmai, atveju iš juridinių asmenų gali būti reikalaujama pasiūlyme arba pageidavime dalyvauti nurodyti darbuotojų, atsakingų už atitinkamos sutarties vykdymą, pavardes ir atitinkamas profesines kvalifikacijas.

2. Teikti pasiūlymus arba pasisiūlyti būti kandidatais gali ūkio subjektų grupės. Jei šios grupės nori pateikti pasiūlymą arba pageidavimą dalyvauti konkurse, perkantieji subjektai iš šių grupių neturi reikalauti, kad jos įgytų tam tikrą teisinę formą; tačiau nusprendus sudaryti sutartį su pasirinkta grupe, iš jos gali būti reikalaujama tai padaryti tokia apimtimi, kiek yra būtina sutarčiai tinkamai įvykdyti.

12 straipsnis

Sąlygos, susijusios su susitarimais, sudarytais Pasaulio prekybos organizacijos sistemoje

Perkantiesiems subjektams sudarant sutartis, valstybės narės tarpusavio santykiuose taiko tokias pat palankias sąlygas, kokias jos suteikia trečiųjų šalių ūkio subjektams, įgyvendindamos Susitarimą. Tuo tikslu valstybės narės konsultuojasi Patariamajame viešųjų sutarčių komitete dėl priemonių, kurių reikėtų imtis pagal Susitarimą.

13 straipsnis

Konfidencialumas

1. Teikdami technines specifikacijas suinteresuotiems ūkio subjektams ir vertindami kvalifikaciją, vykdydami ūkio subjektų atranką ir sudarydami sutartis, perkantieji subjektai gali taikyti reikalavimus, kurie apsaugotų jų teikiamos informacijos konfidencialų pobūdį.

2. Nepažeisdamas šios direktyvos nuostatų, visų pirma nuostatų dėl įsipareigojimų, susijusių su sudarytų sutarčių skelbimu ir informacijos teikimu kandidatams bei konkurso dalyviams, išdėstytų 43 ir 49 straipsniuose, ir laikydamasis perkančiajam subjektui taikytinų nacionalinių įstatymų, perkantysis subjektas neturi atskleisti ūkio subjektų jam pateiktos informacijos, kurią jie pažymėjo kaip konfidencialią; tokia informacija apima visų pirma technines ir prekybos paslaptis bei konfidencialiuosius pasiūlymų aspektus.

14 straipsnis

Preliminarieji susitarimai

1. Perkantieji subjektai preliminarųjį susitarimą gali laikyti sutartimi, kuri yra apibrėžta 1 straipsnio 2 dalyje, ir ją sudaryti pagal šią direktyvą.

2. Kai perkantieji subjektai yra sudarę preliminarųjį susitarimą pagal šią direktyvą, jie gali, sudarydami sutartis, pagrįstas tokiu preliminariuoju susitarimu, pasinaudoti 40 straipsnio 3 dalies i punktu.

3. Kai preliminarusis susitarimas nėra sudarytas pagal šią direktyvą, perkantieji subjektai negali pasinaudoti 40 straipsnio 3 dalies i punktu.

4. Perkantieji subjektai negali piktnaudžiauti preliminariuoju susitarimu, siekdami kliudyti, riboti ar iškraipyti konkurenciją.

15 straipsnis

Dinaminės pirkimo sistemos

1. Valstybės narės gali numatyti, kad perkantieji subjektai gali naudoti dinamines pirkimo sistemas.

2. Norėdami taikyti dinaminę pirkimo sistemą, perkantieji subjektai laikosi atviros procedūros taisyklių visuose jos etapuose iki pat sutarčių pagal šią sistemą sudarymo. Visiems konkurso dalyviams, kurie tenkina atrankos kriterijus ir yra pateikę specifikacijas atitinkantį orientacinį pasiūlymą ir galbūt papildomus dokumentus, leidžiama dalyvauti sistemoje; orientaciniai pasiūlymai gali būti patobulinti bet kuriuo metu, svarbu, kad jie ir toliau atitiktų specifikaciją. Siekdami taikyti šią sistemą ir pagal ją sudaryti sutartis, perkantieji subjektai naudojasi tik elektroninėmis priemonėmis pagal 48 straipsnio 2–5 dalis.

3. Norėdami taikyti dinaminę pirkimo sistemą, perkantieji subjektai:

a) paskelbia skelbimą apie pirkimą, aiškiai nurodydami, kad taikoma dinaminė pirkimo sistema;

b) specifikacijoje be kita ko nurodo numatomų pirkimų pobūdį pagal tą sistemą, o taip pat ir visą būtiną informaciją apie pirkimo sistemą, naudojamą elektroninę įrangą, techninio prisijungimo priemones ir specifikacijas;

c) paskelbusios skelbimą ir iki tol, kol sistema nustos galioti, elektroninėmis priemonėmis suteikia nevaržomą, tiesioginį ir visišką priėjimą prie specifikacijos ir bet kurių papildomų dokumentų ir skelbime nurodo interneto adresą, kuriuo su tokiais dokumentais galima susipažinti.

4. Per dinaminės pirkimo sistemos galiojimo laiką perkantieji subjektai visiems ūkio subjektams suteikia galimybę pateikti orientacinį pasiūlymą ir dalyvauti sistemoje šio straipsnio 2 dalyje nurodytomis sąlygomis. Jie užbaigia vertinimą ne vėliau kaip per 15 dienų nuo orientacinio pasiūlymo pateikimo dienos. Tačiau vertinimo terminą jos gali pratęsti, jei per tą laiką nėra suteiktas kvietimas dalyvauti konkurse.

Perkantieji subjektai šio straipsnio dalies pirmoje pastraipoje minėtam konkurso dalyviui kiek įmanoma anksčiau praneša apie leidimą dalyvauti dinaminėje pirkimo sistemoje arba apie jo orientacinio pasiūlymo atmetimą.

5. Kiekvienai konkrečiai sutarčiai turi būti išduotas kvietimas dalyvauti konkurse. Prieš išduodami kvietimą dalyvauti konkurse, perkantieji subjektai skelbia supaprastintą skelbimą apie pirkimą, kviesdami visus suinteresuotus ūkio subjektus pagal šio straipsnio 4 dalį pateikti orientacinį pasiūlymą per nustatytą laiką, kuris negali būti trumpesnis kaip 15 dienų nuo tos dienos, kurią buvo išsiųstas supaprastintas skelbimas. Perkantieji subjektai negali tęsti konkurso, kol jie nėra užbaigę visų per tą laikotarpį gautų orientacinių pasiūlymų vertinimo.

6. Perkantieji subjektai kviečia visus konkurso dalyvius, kuriems leista dalyvauti sistemoje, teikti pasiūlymą kiekvienai konkrečiai sutarčiai, kuri bus sudaryta pagal tą sistemą. Tuo tikslu pasiūlymų pateikimui jie nustato terminą.

Jos sudaro sutartį su konkurso dalyviu, kuris pateikė geriausią pasiūlymą, remdamosi sutarties sudarymo kriterijais, nustatytais skelbime apie pirkimą, kuriame pranešama apie dinaminės pirkimo sistemos nustatymą. Tie kriterijai, prireikus, gali būti tiksliau suformuluoti kvietime, minėtame šios straipsnio dalies pirmoje pastraipoje.

7. Dinaminė pirkimo sistema negali trukti ilgiau kaip ketverius metus, išskyrus išimtinius tinkamai pateisinamus atvejus.

Perkantieji subjektai negali naudoti šios sistemos, siekdami užkirsti kelią konkurencijai, ją riboti ar iškraipyti.

Suinteresuotiems ūkio subjektams arba sistemos šalims negali būti pateiktos jokios mokėtinos sąskaitos.







II SKYRIUS

Ribos ir netaikymo nuostatos







1 skirsnis

Ribos

16 straipsnis

Sutarties ribos

Išskyrus netaikymo nuostatas, numatytas 19–26 straipsniuose arba 30 straipsnyje dėl atitinkamos veiklos vykdymo, ši direktyva taikoma sutartims, kurių numatoma apskaičiuota vertė be pridėtinės vertės mokesčio (PVM) neviršija šių ribų:

a) ►M3 422 000 eurų ◄ prekių tiekimo ir paslaugų sutartims;

b) ►M3 5 278 000 eurų ◄ darbų sutartims.

17 straipsnis

Sutarčių, preliminariųjų susitarimų ir dinaminių pirkimo sistemų numatomos vertės apskaičiavimo metodai

1. Numatoma sutarties vertė apskaičiuojama remiantis visa mokėtina suma be PVM, kurią yra apskaičiavęs perkantysis subjektas. Apskaičiuojant sutarties vertę, atsižvelgiama į visą numatomą sumą, įskaitant visus įmanomus variantus bei bet kokį sutarties atnaujinimą.

Kai perkantysis subjektas numato prizus arba mokėjimus kandidatams ar konkurso dalyviams, jis privalo į juos atsižvelgti apskaičiuodamas numatomą sutarties vertę.

2. Perkantieji subjektai negali netaikyti šios direktyvos, suskaidydamos darbų projektus ar numatomą pirkti tam tikrą prekių ir (arba) paslaugų kiekį arba taikydamos specialius sutarčių numatomos vertės apskaičiavimo metodus.

3. Preliminariųjų susitarimų ir dinaminių pirkimo sistemų atveju atsižvelgiama į didžiausią numatomą visų per visą susitarimo ar sistemos galiojimo laiką numatytų sutarčių vertę be PVM.

4. Taikydami 16 straipsnį, perkantieji subjektai į numatomą darbų sutarties vertę įtraukia tiek darbų kainą, tiek ir visų darbams atlikti reikalingų tiektinų prekių ar paslaugų, kurias jie teikia rangovui, vertę.

5. Prekių ar paslaugų, kurios yra nebūtinos konkrečiai darbų sutarčiai įvykdyti, vertės negalima pridėti prie darbų pirkimo sutarties vertės, jei, tą vertę pridėjus prie darbų pirkimo sutarties vertės, tokių prekių ar paslaugų pirkimas nepatektų į šios direktyvos taikymo sritį.

6.

(a) Kai siūlomam darbui ar paslaugų pirkimui tuo pačiu metu gali būti sudarytos sutartys atskiroms darbo ar paslaugų dalims, atsižvelgiama į visą tokių dalių numatomą vertę. Kai visa dalių vertė yra lygi ar didesnė už 16 straipsnyje nustatytą ribą, ši direktyva taikoma sudarant sutartį kiekvienai daliai. Tačiau perkantieji subjektai gali atsisakyti tokio taikymo paslaugų dalims, kurių numatoma vertė be PVM yra mažesnė nei 80 000 eurų arba darbų dalims, kurių vertė be PVM yra mažesnė nei 1 milijonas eurų, jei bendra minėtų dalių vertė neviršija 20 % visų pirkimo dalių, kaip visumos, bendros vertės.

b) Jei dėl numatomo panašių prekių įsigijimo pasiūlymo sutartys tuo pačiu metu gali būti sudarytos atskiroms dalims, atsižvelgiama, taikant 16 straipsnį, į visą numatomą tokių dalių vertę. Kai visų dalių bendra vertė yra lygi ar didesnė už 16 straipsnyje nustatytą ribą, ši direktyva taikoma sudarant sutartį kiekvienai daliai. Tačiau perkantieji subjektai gali atsisakyti tokio taikymo dalims, kurių numatoma vertė be PVM yra mažesnė nei 80 000 eurų, jei bendra tokių dalių kaina neviršija 20 % visų pirkimo dalių, kaip visumos, bendros vertės.

7. Prekių ar paslaugų pirkimo sutarčių, kurios yra sudaromos nuolat dėl savo pobūdžio arba kurios per tam tikrą laiką ketinamos atnaujinti, atveju numatoma sutarties vertė apskaičiuojama remiantis:

a) arba visa faktine tos pat rūšies paskesnių sutarčių, sudarytų per ankstesnį dvylikos mėnesių arba finansinių metų laikotarpį,, jei įmanoma, atitinkamai pakoreguotą, atsižvelgiant į kiekio ar vertės pokyčius, kurie būtų galėję įvykti per 12 mėnesių nuo pradinės sutarties sudarymo;

b) arba visa numatyta paskesnių sutarčių, sudarytų per 12 mėnesių nuo pirmojo pristatymo arba per finansinius metus, jei šie neviršija 12 mėnesių, verte.

8. Sutarties, apimančios prekes ir paslaugas, numatomos vertės apskaičiavimo pagrindas yra visa prekių ir paslaugų vertė, neatsižvelgiant į jų atitinkamas dalis. Apskaičiuojant įtraukiama vietos parinkimo ir įrengimo operacijų vertė.

9. Apskaičiuojant numatomą sutarčių dėl prekių pirkimo išsimokėtinai, lizingo būdu ar dėl prekių nuomos vertę, remiamasi:

a) terminuotų sutarčių atveju, jei sutarties terminas trumpesnis ar lygus 12 mėnesių, visa sutarties laikotarpiui numatoma verte arba, jei sutarties terminas ilgesnis kaip 12 mėnesių, visa verte, įskaitant numatomą likutinę vertę;

b) neterminuotų sutarčių atveju arba jei sutarties termino neįmanoma apibrėžti, mėnesio verte, padauginta iš 48.

10. Apskaičiuojant numatomą sutarties vertę paslaugų sutarčių atveju, kai tai yra tinkama, atsižvelgiama į šias sumas:

a) draudimo paslaugų atveju – į mokėtiną įmoką (premiją) ir kitas atlygio formas;

b) banko ir kitų finansinių paslaugų atveju – į mokesčius už paslaugas, komisinius, palūkanas ir kitokius atlygio būdus;

c) su projektavimo darbais susijusių sutarčių atveju – į mokesčius už paslaugas, mokėtinus komisinius ir kitas atlygio formas.

11. Apskaičiuojant numatomą paslaugų pirkimo sutarties, kurioje nenurodyta visa kaina, vertę, remiamasi:

a) terminuotų sutarčių atveju, jei tas terminas yra trumpesnis arba lygus 48 mėnesiams: visa verte per visą sutarties galiojimo laiką;

b) neterminuotų sutarčių atveju arba kai sutarties galiojimo laikas ilgesnis kaip 48 mėnesiai: mėnesio verte, padauginta iš 48.







2 skirsnis

Sutartys ir koncesijos bei sutartys, kurioms taikomos specialios sąlygos







1 POSKIRSNIS

18 straipsnis

Darbų ir paslaugų koncesijos

Ši direktyva netaikoma darbų ir paslaugų koncesijoms, kurias suteikia perkantieji subjektai, vykdantys vieną ar kelias 3–7 straipsniuose nurodytas veiklos rūšis, kai tos koncesijos suteikiamos tokioms veiklos rūšims vykdyti.







2 POSKIRSNIS

Visiems perkantiesiems subjektams ir visų rūšių sutartims taikomos išimtys

19 straipsnis

Perpardavimo arba nuomos tretiesiems asmenims tikslais sudaromos sutartys

1. Ši direktyva netaikoma sutartims, sudaromoms perpardavimo arba nuomos tretiesiems asmenims tikslais, su sąlyga, kad perkantieji subjektai neturi specialiosios arba išimtinės teisės parduoti arba nuomoti tokių sutarčių objekto, o kiti subjektai gali jį laisvai parduoti arba nuomoti tokiomis pat sąlygomis, kaip ir perkantysis subjektas.

2. Perkantieji subjektai Komisijos prašymu jai praneša apie visas produktų ar veiklų kategorijas, kurioms, jų nuomone, taikoma 1 dalyje numatyta išimtis. Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje Komisija informacijos tikslais reguliariai gali skelbti prekių ir veiklos rūšių kategorijų, kurioms, jos nuomone, taikoma ši išimtis, sąrašus. Tai darydama, Komisija atsižvelgia į visus jautrius komercinius aspektus, kuriuos, perduodami informaciją, gali nurodyti perkantieji subjektai.

20 straipsnis

Sutartys, sudaromos veiklai, kuriai netaikoma ši direktyva, vykdyti arba veiklai, kuriai taikoma ši direktyva, vykdyti trečiojoje šalyje

1. Ši direktyva netaikoma sutartims, kurias perkantieji subjektai sudaro kitokiais tikslais, o ne savo veiklų, apibūdintų 3–7 straipsnyje, vykdymui arba tokių veiklų vykdymui trečiojoje šalyje sąlygomis, nesusijusiomis su fiziniu tinklo ar geografinės teritorijos panaudojimu Bendrijoje.

2. Perkantieji subjektai Komisijos prašymu jai praneša apie bet kokias veiklas, kurioms, jų manymu, taikoma išimtis remiantis 1-ąja dalimi. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje informacijos tikslais gali reguliariai skelbti veiklų kategorijų, kurioms, jos nuomone, taikoma ši išimtis, sąrašus. Tai darydama, Komisija atsižvelgia į visus jautrius komercinius aspektus, kuriuos, perduodami informaciją, gali nurodyti perkantieji subjektai.

21 straipsnis

Slaptos arba specialių saugumo priemonių reikalaujančios sutartys

Ši direktyva netaikoma sutartims, kai valstybė narė paskelbia jas slaptomis, kai jų vykdymui pagal atitinkamos valstybės narės galiojančius įstatymus ar kitus teisės aktus privaloma imtis specialių saugumo priemonių arba kai to reikalauja pagrindinių tos valstybės narės saugumo interesų apsauga.

22 straipsnis

Sutartys, sudarytos pagal tarptautines taisykles

Ši direktyva netaikoma sutartims, kurias reglamentuoja skirtingos procedūrinės taisyklės ir kurios yra sudaromos:

a) pagal tarptautinį susitarimą, sudarytą, vadovaujantis Sutartimi, tarp valstybės narės ir vienos ar kelių trečiųjų šalių dėl prekių, darbų, paslaugų pirkimo arba projektų konkursų, skirtų bendram jį pasirašiusių valstybių projekto įgyvendinimui ar naudojimui; apie visus susitarimus pranešama Komisijai, kuri gali konsultuotis su Patariamuoju viešųjų sutarčių komitetu, minėtu 68 straipsnyje;

b) pagal sudarytą tarptautinį susitarimą dėl karinių dalinių dislokavimo ir susijusį su valstybės narės ar trečiosios šalies įmonėmis;

c) pagal tam tikrą tarptautinės organizacijos procedūrą.

23 straipsnis

Sutartys, sudarytos su susijusia įmone, bendra įmone arba perkančiuoju subjektu, kuris yra bendros įmonės dalis

1. Šiame straipsnyje „susijusi įmonė“ – tai įmonė, kurios metinė finansinė atskaitomybė yra konsoliduota su perkančiojo subjekto metine finansine atskaitomybe pagal 1983 m. birželio 13 d. Septintąją Tarybos direktyvą 83/349/EEB, pagrįstą Sutarties 44 straipsnio 2 dalies (g) punktu dėl konsoliduotos finansinės atskaitomybės ( 27 ) ( 28 ), arba tuo atveju, jei perkantiesiems subjektams minėtoji direktyva netaikoma, bet kuri įmonė, kuriai perkantysis subjektas gali turėti tiesioginės ar netiesioginės lemiamos įtakos, kaip apibrėžta šios direktyvos 2 straipsnio 1 dalies (b) punkte, arba įmonė, kuri gali daryti lemiamą įtaką perkančiajam subjektui, arba kuriai, kartu su perkančiuoju subjektu, lemiamą įtaką gali daryti kita įmonė dėl turimos nuosavybės, finansinio dalyvavimo ar ją reglamentuojančių taisyklių.

2. Jei šio straipsnio 3 dalyje nurodytos sąlygos yra tenkinamos, ši direktyva netaikoma sutartims, kurias sudaro:

a) Perkantysis subjektas su susijusia įmone, arba

b) bendra įmonė, susidedanti išimtinai tik iš perkančiųjų subjektų, siekianti vykdyti veiklas, apibrėžtas 3–7 straipsniuose su įmone, kuri yra susijusi su vienu iš šių perkančiųjų subjektų.

3. Šio straipsnio 2 dalis taikoma:

a) paslaugų pirkimo sutartims, jei bent 80 % susijusios įmonės vidutinės paslaugų teikimo apyvartos per ankstesniuosius trejus metus sudarė tokių paslaugų teikimas įmonėms, su kuriomis ji yra susijusi;

b) prekių pirkimo sutartims, jei bent 80 % susijusios įmonės vidutinės prekių tiekimo apyvartos per ankstesniuosius trejus metus sudarė tokių prekių tiekimas įmonėms, su kuriomis ji yra susijusi;

c) darbų pirkimo sutartims, jei bent 80 % susijusios įmonės vidutinės darbų apyvartos per ankstesniuosius trejus metus sudarė tokių darbų atlikimas įmonėms, su kuriomis ji yra susijusi.

Kai dėl susijusios įmonės įsteigimo datos ar datos, kurią ji pradėjo veiklą, apyvartos duomenų per ankstesniuosius trejus metus nėra, tokiai įmonei pakanka įrodyti, kad (a), (b) ir (c) punktuose minėta apyvarta yra tikėtina, visų pirma atsižvelgiant į verslo planus.

Kai ne viena, o kelios su perkančiuoju subjektu susijusios įmonės teikia tas pačias ar panašias paslaugas, tiekia prekes ar darbus, nurodyti procentiniai dydžiai apskaičiuojami, atsižvelgiant į visą apyvartą, kurią sudaro atitinkamai tų susijusių įmonių paslaugų teikimas, prekių ir darbų tiekimas.

4. Ši direktyva netaikoma sutartims, kurias sudaro:

a) bendra įmonė, susidedanti išimtinai tik iš kelių perkančiųjų subjektų, siekianti vykdyti veiklas, apibrėžtas 3–7 straipsniuose, su viena iš tokių perkančiųjų subjektų, arba

b) perkantysis subjektas su bendra įmone, kurios dalimi jis pats yra, jei bendra įmonė yra įsteigta atitinkamai veiklai vykdyti bent trejus metus ir jos steigimo dokumentuose nurodyta, kad perkantieji subjektai, kurie tą įmonę sudaro, bus jos dalimi bent jau tokios pat trukmės laikotarpiu.

5. Perkantieji subjektai Komisijos prašymu jai praneša šią informaciją apie šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalių taikymą:

a) atitinkamų įmonių ar bendrų įmonių pavadinimus;

b) atitinkamų sutarčių pobūdį ir vertę;

c) Komisijos nuomone, būtinus įrodymus, kad įmonės ar bendros įmonės, su kuria yra sudarytos sutartys, santykis su perkančiuoju subjektu atitinka šio straipsnio reikalavimus.







3 POSKIRSNIS

Visiems perkantiesiems subjektams, tačiau tik paslaugų pirkimo sutartims taikomos išimtys

24 straipsnis

Sutartys dėl tam tikrų paslaugų, kurios neįeina į šios direktyvos taikymo sritį

Ši direktyva netaikoma paslaugų pirkimo sutartims:

a) dėl žemės, esamų pastatų arba kito nekilnojamojo turto arba teisių į juos įsigijimo ar nuomos bet kokiomis finansinėmis priemonėmis; vis dėlto ši direktyva yra taikoma finansinių paslaugų sutartims, bet kuria forma sudaromoms tuo pačiu metu, prieš arba po įsigijimo bei nuomos sutarčių sudarymo;

b) dėl arbitražo ar sutaikinimo paslaugų;

c) dėl finansinių paslaugų, susijusių su vertybinių popierių ar kitų finansinių priemonių emisija, pardavimu, pirkimu ar perleidimu, visų pirma sandoriams, kurias perkantieji subjektai sudaro siekdami didinti lėšas ar kapitalą;

d) darbo sutartims;

e) sutartims dėl mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos paslaugų, išskyrus paslaugas, kurių nauda atitenka išimtinai perkančiajam subjektui jo paties naudojimui savo reikalams, su sąlyga, kad už suteiktą paslaugą visiškai atlygina perkantysis subjektas.

25 straipsnis

Paslaugų sutartys, sudarytos remiantis išimtine teise

Ši direktyva netaikoma paslaugų sutartims, sudarytoms su subjektu, kuris pats yra perkančioji institucija, atitinkanti 2 straipsnio 1 dalies a punkte pateiktą apibrėžimą, arba su perkančiųjų subjektų asociacija remiantis išimtine teise, joms suteikta remiantis paskelbto įstatymo ar kito teisės akto nuostata, neprieštaraujančia Sutarčiai.







4 POSKIRSNIS

Tik tam tikriems perkantiesiems subjektams taikomos išimtys

26 straipsnis

Tam tikrų perkančiųjų subjektų sudarytos sutartys vandens pirkimui ir energijos ar kuro rūšių, skirtų energijos gamybai, tiekimui

Ši direktyva netaikoma:

a) sutartims dėl vandens pirkimo, jei jas sudaro perkantieji subjektai, vykdantys vieną ar abi veiklos rūšis, nurodytas 4 straipsnio 1 dalyje;

b) sutartims energijos tiekimui arba kuro rūšių, skirtų energijos gamybai, tiekimui, jei jas sudaro perkantieji subjektai, vykdantys veiklą, nurodytą 3 straipsnio 1 ir 3 dalyse arba 7 straipsnio (a) punkte.







5 POSKIRSNIS

Sutartys, kurioms taikomos specialios priemonės, nuostatos dėl centrinių pirkimų įstaigų ir bendroji procedūra tiesioginės konkurencijos atveju

27 straipsnis

Sutartys, kurioms taikomos specialios priemonės

Nepažeisdamos 30 straipsnio, Nyderlandų Karalystė, Jungtinė Karalystė, Austrijos Respublika ir Vokietijos Federacinė Respublika užtikrina leidimų sąlygų pagalba ar kitomis atitinkamomis priemonėmis, kad bet kuris subjektas, veikiantis Sprendimuose 93/676/EEB, 97/367/EEB, 2002/205/EB ir 2004/73/EB nurodytuose sektoriuose:

a) sudarydamas prekių, darbų ir paslaugų pirkimo sutartis, laikytųsi nediskriminavimo ir konkurencingo pirkimo principų, visų pirma ūkio subjektams teikiamos informacijos apie savo pirkimų ketinimus, atžvilgiu;

b) Komisijai perduotų informaciją, laikydamasis sąlygų, nustatytų Komisijos sprendime 93/327/EEB, nustatančiame sąlygas, kuriomis užsakovai, eksploatuojantys geografines vietoves naftos, dujų, anglių ar kito kietojo kuro žvalgymui ar gavybai, turi pateikti Komisijai informaciją, susijusią su jų sudarytomis sutartimis ( 29 ).

28 straipsnis

Rezervuotos sutartys

Valstybės narės gali pasilikti sau teisę dalyvauti sutarčių sudarymo su globojamomis darbo grupėmis procedūrose ar numatyti, kad tokios sutartys gali būti vykdomos pagal globojamas užimtumo programas, kuriose dauguma susijusių darbuotojų yra asmenys su negalia, kurie dėl savo negalios pobūdžio ar rimtumo negali dirbti įprastomis sąlygomis.

Skelbime, kuriame kviečiama dalyvauti konkurse, turi būti nuoroda į šį straipsnį.

29 straipsnis

Centrinių pirkimų įstaigų sudarytos sutartys ir preliminarūs susitarimai

1. Valstybės narės gali nustatyti, kad perkantieji subjektai gali pirkti darbus, prekes ir (arba) paslaugas iš centrinės pirkimų įstaigos arba per ją.

2. Laikoma, kad perkantieji subjektai, kurie perka darbus, prekes ir (arba) paslaugas iš centrinės pirkimų įstaigos arba per ją 1 straipsnio 8 dalyje nustatytais atvejais, yra įvykdžiusios šios direktyvos reikalavimus tiek, kiek centrinė pirkimų įstaiga yra įvykdžiusi minėtos direktyvos reikalavimus arba, kur tai yra tinkama, Direktyvos 2004/18/EB reikalavimus.

30 straipsnis

Nustatymo, ar konkrečią veiklą tiesiogiai veikia konkurencija, procedūra

1. Sutartims, skirtoms suteikti galimybę pradėti vykdyti 3–7 straipsniuose minėtą veiklą, ši direktyva netaikoma, jei valstybėje narėje, kurioje ji yra vykdoma, tokią veiklą tiesiogiai veikia konkurencija rinkose, į kurias patekti nėra jokių apribojimų.

2. Taikant šio straipsnio 1 dalį, sprendžiama, ar veiklą tiesiogiai veikia konkurencija, remiantis kriterijais, kurie atitinka Sutarties nuostatas dėl konkurencijos, tokiais kaip atitinkamų prekių ir paslaugų savybės, alternatyvių prekių ar paslaugų buvimas, kainos ir faktiškas ar galimas daugiau kaip vieno atitinkamų prekių ar paslaugų teikėjo buvimas.

3. Taikant šio straipsnio 1 dalį, laikoma, kad patekti į rinką nėra apribojimų, jei valstybė narė yra įgyvendinusi ir taiko Bendrijos teisės aktų nuostatas, nurodytas XI priede.

Jei, remiantis šios straipsnio dalies pirma pastraipa, negalima daryti prielaidos, kad į rinką galima patekti nevaržomai, turi būti įrodyta, kad į atitinkamą rinką galima laisvai patekti tiek de facto, tiek de jure.

4. Kai valstybė narė mano, kad vadovaujantis šio straipsnio 2 ir 3 dalimis, šio straipsnio 1 dalis turi būti taikoma konkrečiai veiklai, ji Komisijai praneša apie tai ir pateikia visus svarbius faktus, visų pirma informuoja apie bet kokį įstatymą, kitą teisės aktą ar susitarimą dėl 1 dalyje nurodytų sąlygų laikymosi, prireikus pateikdama nepriklausomos nacionalinės institucijos, kuri yra kompetentinga atitinkamos veiklos atžvilgiu, poziciją.

Sutartims, skirtoms suteikti galimybę pradėti vykdyti atitinkamą veiklą, ši direktyva nebetaikoma, jei Komisija:

— priima sprendimą, nustatantį, kad 1 dalis taikytina pagal 6 dalį per šioje dalyje numatytą laikotarpį, arba

— nepriima sprendimo dėl tokio taikymo per tą laikotarpį.

Tačiau, kai remiantis šio straipsnio 3 dalies pirma pastraipa, daroma prielaida, kad į atitinkamą rinką galima patekti laisvai, ir kai atitinkamos veiklos klausimais kompetentinga nepriklausoma nacionalinė institucija nustato, kad yra taikytina šio straipsnio 1 dalis, sutartims, skirtoms suteikti galimybę pradėti vykdyti atitinkamą veiklą, ši direktyva nebetaikoma, jei Komisija, priimdama sprendimą pagal 6 dalį per šioje dalyje numatytą laikotarpį, nėra nustačiusi, kad 1 dalis nėra taikoma.

5. Kai atitinkamos valstybės narės teisės aktai tai numato, perkantieji subjektai gali prašyti Komisijos nustatyti sprendimo, priimto pagal 6 dalį, pagalba, ar 1 dalis yra taikoma konkrečiai veiklai. Tokiu atveju Komisija nedelsdama informuoja atitinkamą valstybę narę.

Toji valstybė narė, atsižvelgdama į šio straipsnio 2 ir 3 dalis, Komisijai praneša visus svarbius faktus, visų pirma apie bet kokį įstatymą ar kitą teisės aktą ar susitarimą dėl 1 dalyje nurodytų sąlygų laikymosi, prireikus kartu su nepriklausomos nacionalinės institucijos, kuri yra kompetentinga atitinkamos veiklos atžvilgiu, pozicija.

Komisija taip pat gali pradėti sprendimo, nustatančio 1 dalies taikomumą konkrečiai veiklai, priėmimo procedūrą savo iniciatyva. Tokiu atveju Komisija nedelsdama informuoja atitinkamą valstybę narę.

Jei iki 6 dalyje nustatyto laikotarpio pabaigos Komisija nepriima sprendimo dėl 1 dalies taikytinumo konkrečiai veiklai, laikoma, kad 1 dalis yra taikytina.

6. Sprendimui pagal šį straipsnį priimti 68 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka Komisijai skiriamas trijų mėnesių laikotarpis, skaičiuojant nuo pirmos darbo dienos po to, kai ji gauna pranešimą arba prašymą. Tačiau šį laikotarpį galima pratęsti vieną kartą ne ilgiau kaip trims mėnesiams pateisinamais atvejais, visų pirma dėl to, kad pranešime arba prašyme, arba prie jų pridėtuose dokumentuose pateikta informacija yra neišsami arba netiksli, arba dėl to, kad iš esmės pasikeičia pranešti faktai. Šį laikotarpį galima pratęsti ne daugiau kaip vieną mėnesį, kai konkrečios veiklos klausimais kompetentinga nepriklausoma nacionalinė institucija nustato, kad 1 dalis yra taikytina 4 dalies trečiojoje pastraipoje numatytais atvejais.

Kai konkrečioje valstybėje narėje tam tikrai veiklai jau yra taikoma procedūra vadovaujantis šiuo straipsniu, tolesni prašymai dėl tos pačios veiklos toje pačioje valstybėje narėje dar nepasibaigus pirmojo prašymo laikotarpiui nelaikomi naujomis procedūromis ir sprendžiami pirmojo prašymo kontekste.

Komisija priima išsamias taisykles dėl 4, 5 ir 6 dalių taikymo 68 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.

Šiose taisyklėse privaloma nustatyti:

a) kad Oficialiajame leidinyje informacijos tikslais turi būti paskelbta data, kurią prasideda pirmojoje pastraipoje nurodytas trijų mėnesių laikotarpis, o tais atvejais, kai jis pratęsiamas, - pratęsimo data ir laikotarpis, kuriam pratęsiama;

b) kad turi būti paskelbta, ar 1 dalies taikymas sprendžiamas pagal 4 dalies antrą arba trečią pastraipą ar pagal 5 dalies ketvirtą pastraipą; ir

c) tvarką, kuria vadovaujantis yra siunčiamos atitinkamos veiklos klausimais kompetentingos nepriklausomos nacionalinės institucijos pozicijos dėlklausimų, susijusių su 1 ir 2 dalimis.







III SKYRIUS

Paslaugų pirkimo sutartims taikomos taisyklės

31 straipsnis

XVII A priede išvardytos paslaugų pirkimo sutartys

Sutartys, kurių objektas – XVII A priede išvardytos paslaugos, sudaromos pagal 34–59 straipsnius.

32 straipsnis

XVII B priede išvardytos paslaugų pirkimo sutartys

Sutartims, kurių objektas – XVII B priede išvardytos paslaugos, taikomi išskirtinai 34 ir 43 straipsnių reikalavimai.

33 straipsnis

Mišriosios paslaugų pirkimo sutartys, apimančios XVII A priede ir XVII B priede išvardytas paslaugas

Sutartys, kurių objektas yra tiek XVI A, tiek XVI B prieduose išvardytos paslaugos, sudaromos pagal 34–59 straipsnius, jeigu XVI A priede išvardytų paslaugų vertė yra didesnė už XVI B priede išvardytų paslaugų vertę. Kitais atvejaissutartys sudaromos pagal 34 ir 43 straipsnius.







IV SKYRIUS

Specialios specifikacijas ir pirkimo dokumentus reglamentuojančios taisyklės

34 straipsnis

Techninės specifikacijos

1. Techninės specifikacijos, apibrėžtos XXI priedo 1 punkte, nurodomos pirkimo dokumentacijoje, tokioje kaip skelbimai apie pirkimą, pirkimo dokumentai ar papildomi dokumentai. Visais įmanomais atvejais šios techninės specifikacijos turėtų būti apibrėžtos taip, kad jose būtų atsižvelgta į žmonių su negalia kriterijus arba į visiems naudotojams tinkamą projektą.

2. Techninės specifikacijos turi suteikti vienodas sąlygas visiems konkurso dalyviams, jos neturi sukurti nepateisinamų kliūčių viešųjų pirkimų atvėrimui konkurencijai.

3. Nepažeidžiant teisine prasme privalomų nacionalinių techninių taisyklių, tiek, kiek jos neprieštarauja Bendrijos teisei, techninės specifikacijos formuluojamos:

a) remiantis techninėmis specifikacijomis, apibrėžtomis XXI priede ir, pirmumo tvarka, nacionaliniais standartais, perkeliančiais Europos standartus, Europos techniniais liudijimais, bendromis techninėmis specifikacijomis, tarptautiniais standartais, kitomis Europos standartizacijos institucijų nustatytomis techninių normatyvų sistemomis arba, jei tokių nėra, nacionaliniais standartais, nacionaliniais techniniais liudijimais arba nacionalinėmis techninėmis specifikacijomis, susijusiomis su darbų projektavimu, apskaičiavimu ir vykdymu bei produktų naudojimu. Kiekviena nuoroda pateikiama kartu su žodžiu „arba lygiavertis“;

b) arba rezultatų apibūdinimo ar funkcinių reikalavimų išraiška; pastarieji gali apimti aplinkosaugines charakteristikas. Tačiau tokie parametrai privalo būti pakankamai tikslūs, kad konkurso dalyviai galėtų nustatyti sutarties objektą, o perkantieji subjektai galėtų sudaryti sutartį;

c) arba rezultatų apibūdinimo ar funkcinių reikalavimų, minėtų b) punkte, išraiška, ir remiantis a) punkte minėtomis specifikacijomis kaip priemone daryti prielaidą, kad tokių atlikimo ir funkcinių reikalavimų yra laikomasi;

d) arba remiantis a) punkte minėtomis tam tikrų duomenų specifikacijomis ir remiantis rezultatų apibūdinimo ar funkciniais reikalavimais, minėtais 9 b) punkte kitiems duomenims.

4. Kai perkantysis subjektas pasinaudoja galimybe remtis šio straipsnio 3 dalies a) punkte nurodytomis specifikacijomis, jis negali atmesti pasiūlymo tuo pagrindu, kad siūlomi produktai ir paslaugos neatitinka specifikacijų, kuriomis jis remiasi, jei konkurso dalyvis bet kokiomis tinkamomis priemonėmis savo pasiūlyme įrodo, kad jo siūlomi sprendimai lygiaverčiu būdu tenkina techninėse specifikacijose apibrėžtus reikalavimus, ir tokį įrodymą perkantysis subjektas laiko pakankamu.

Tinkamos priemonės gali būti techninė gamintojo pateikta dokumentacija arba pripažintos įstaigos bandymo ataskaita.

5. Kai perkantysis subjektas naudojasi šio straipsnio 3 dalyje numatyta galimybe nustatyti rezultatų apibūdinimo ar funkcinius reikalavimus, jis negali atmesti konkurso pasiūlymo produktams, paslaugoms ar darbams, kuris atitinka nacionalinį standartą, perkeliantį Europos standartą, Europos techninį liudijimą, bendrą techninę specifikaciją, tarptautinį standartą arba Europos standartizacijos institucijos nustatytą techninių normatyvų sistemą, jei šiose specifikacijose yra nurodyti rezultatų apibūdinimo ir funkciniai reikalavimai, kuriuos ji pati yra nustačiusi.

Konkurso dalyvis savo pasiūlyme bet kuriomis tinkamomis priemonėmis pateikia perkantįjį subjektą tenkinančius įrodymus, kad atitinkantys standartą produktas, paslauga ar darbai atitinka perkančiojo subjekto nustatytus rezultatų apibūdinimo ar funkcinius reikalavimus.

Tinkamos priemonės gali būti techninė gamintojo pateikta dokumentacija arba pripažintos įstaigos bandymo ataskaita.

6. Kai perkantieji subjektai nustato aplinkosaugines charakteristikas, nurodydami šio straipsnio 3 dalies (b) punkte minėtus rezultatų apibūdinimo ar funkcinius reikalavimus, jie gali naudoti išsamias specifikacijas arba prireikus jų dalis, apibrėžtas Europos ar (daugia-)nacionalinių ekologinių ženklų arba bet kokių kitų ekologinių ženklų, jei:

— tos specifikacijos yra tinkamos prekių ar paslaugų, kurios yra sutarties objektas, ypatybėms apibrėžti,

— ženklo reikalavimai yra parengti remiantis moksline informacija,

— ekologiniai ženklai yra patvirtinti naudojant tokią procedūrą, kurioje gali dalyvauti visi suinteresuoti asmenys, pavyzdžiui, valstybės įstaigos, vartotojai, gamintojai, platintojai ir aplinkos apsaugos organizacijos, ir

— jos yra prieinamos visoms suinteresuotoms šalims.

Perkantieji subjektai gali nurodyti, jog daroma prielaida, kad produktai ir paslaugos, pažymėti ekologiniais ženklais atitinka technines specifikacijas, nustatytas pirkimo dokumentuose; jie privalo priimti bet kurias kitas tinkamas įrodinėjimo priemones, tokias kaip techninė gamintojo dokumentacija arba pripažintos įstaigos bandymo ataskaita.

7. Šiame straipsnyje „pripažintos įstaigos“ – tai bandymų ir kalibravimo laboratorijos ir sertifikavimo bei patikros įstaigos, kurios atitinka taikytinus Europos standartus.

Perkantieji subjektai privalo pripažinti kitose valstybėse narėse įsteigtų pripažintų įstaigų sertifikatus.

8. Jei sutarties objektas to nepateisina, techninėse specifikacijose negalima nurodyti konkretaus modelio ar tiekimo šaltinio, konkretaus gamybos proceso ar prekių ženklų, patentų, rūšių ar konkrečios kilmės šalies ar gamybos taip, kad tokiu būdu tam tikroms įmonėms ar tam tikriems produktams būtų sudarytos palankios sąlygos arba jie būtų pašalinami. Toks nurodymas yra leistinas išimties tvarka, kai sutarties objekto yra neįmanoma pakankamai tiksliai ir aiškiai apibūdinti pagal šio straipsnio 3 ir 4 dalis; toks nurodymas pateikiamas su žodžiu „arba lygiavertis“.

35 straipsnis

Techninių specifikacijų pateikimas

1. Pasirašyti sutartį suinteresuotų ūkio subjektų prašymu perkantieji subjektai pateikia technines specifikacijas, kurias jos reguliariai nurodo savo prekių, darbų ar paslaugų pirkimo sutartyse, arba technines specifikacijas, kurias jos ketina taikyti sutartims, kurioms taikomi reguliarūs orientaciniai skelbimai, apibrėžti 41 straipsnio 1 dalyje.

2. Kai techninės specifikacijos remiasi suinteresuotiems ūkio subjektams prieinamais dokumentais, pakanka pateikti nuorodą į tokius dokumentus.

36 straipsnis

Alternatyvūs pasiūlymai

1. Kai sutarties sudarymo kriterijus yra ekonomiškai naudingiausias pasiūlymas, perkantieji subjektai gali atsižvelgti į alternatyvius pasiūlymus, kuriuos pateikia konkurso dalyvis ir kurie atitinka būtiniausius perkančiųjų subjektų nurodytus reikalavimus.

Specifikacijose perkantieji subjektai nurodo, ar jie leidžia pateikti alternatyvius pasiūlymus ir, jei leidžia, taip pat būtiniausius reikalavimus, kuriuos tokie alternatyvūs pasiūlymai turi tenkinti, ir bet kuriuos konkrečius jų pateikimo reikalavimus.

2. Sudarydami prekių ar paslaugų pirkimo sutartis, perkantieji subjektai, kurie pagal šio straipsnio 1 dalį leidžia pateikti alternatyvius pasiūlymus, negali atmesti alternatyvaus pasiūlymo vien tik tuo pagrindu, kad, jei jis būtų pasirinktas, vietoj prekių pirkimo sutarties būtų sudaroma paslaugų pirkimo sutartis arba vietoj paslaugų pirkimo sutarties būtų sudaroma prekių pirkimo sutartis.

37 straipsnis

Subranga

Sutarties dokumentuose perkantysis subjektas gali paprašyti arba valstybė narė gali reikalauti, kad šis paprašytų konkurso dalyvio savo pasiūlyme nurodyti bet kurią sutarties dalį, kurią jis ketina subrangos sutartimi pavesti atlikti trečiosioms šalims, ir įvardyti visus siūlomus subrangovus. Toks nurodymas neturi apriboti pagrindinio ūkio subjekto atsakomybės.

38 straipsnis

Sutarčių įvykdymo sąlygos

Perkantieji subjektai gali nustatyti specialias su sutarties įvykdymu susijusias sąlygas, jei jos atitinka Bendrijos teisės aktus ir yra nurodytos kvietime dalyvauti konkurse arba specifikacijose. Sutarties įvykdymo sąlygos visų pirma gali būti susijusios su socialinėmis ir aplinkos apsaugos reikmėmis.

39 straipsnis

Prievolės, susijusios su mokesčiais, aplinkos apsauga, darbo saugos nuostatomis ir darbo sąlygomis

1. Perkantysis subjektas gali pats arba įpareigotas valstybės narėspirkimo dokumentuose nurodyti įstaigą ar įstaigas, iš kurių kandidatas ar konkurso dalyvis gali gauti atitinkamą informaciją apie prievoles, susijusias su mokesčiais, aplinkos apsauga, darbo saugos nuostatomis ir darbo sąlygomis, kurios galioja valstybėje narėje, regione ar vietovėje, kurioje turi būti teikiamo