02019A1114(01) — LT — 17.04.2020 — 001.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

Iš dalies keičiamas:









▼B

EUROPOS SĄJUNGOS IR SINGAPŪRO RESPUBLIKOS LAISVOSIOS PREKYBOS SUSITARIMAS







Europos Sąjunga (toliau – Sąjunga) ir Singapūro Respublika (toliau – Singapūras), (toliau kartu – Šalys arba kiekviena atskirai – Šalis), PRIPAŽINDAMOS, kad jų ilgalaikė ir tvirta partnerystė grindžiama bendrais principais ir vertybėmis, išdėstytais Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarime, taip pat pripažindamos jų ekonominių, prekybinių ir investicinių santykių svarbą, PAGEIDAUDAMOS toliau stiprinti tarpusavio ryšius, atsižvelgdamos į bendrą tarpusavio ryšių pobūdį ir įsitikinusios, kad šiuo susitarimu bus sukurtos naujos sąlygos Šalių prekybai ir investicijoms plėtoti, PRIPAŽINDAMOS, kad šiuo susitarimu bus prisidedama prie regioninės ir ekonominės integracijos pastangų ir kad šios pastangos bus skatinamos, PASIRYŽUSIOS stiprinti tarpusavio ekonominius, prekybinius ir investicinius ryšius, laikydamosi darnaus vystymosi tikslo ekonominių, socialinių ir aplinkos aspektų, ir skatinti prekybą bei investicijas, atsižvelgiant į aukštą aplinkos ir darbuotojų apsaugos lygį ir susijusius tarptautiniu mastu pripažintus standartus bei susitarimus, kurių šalys jos yra, NORĖDAMOS kelti gyvenimo lygį, skatinti ekonomikos augimą ir stabilumą, kurti naujas užimtumo galimybes ir didinti gerovę apskritai, ir šiuo tikslu dar kartą patvirtindamos savo įsipareigojimą skatinti prekybos ir investicijų liberalizavimą, ĮSITIKINUSIOS, kad šiuo susitarimu bus sukurta didesnė ir saugi prekių ir paslaugų rinka, todėl Šalių įmonės taps konkurencingesnės pasaulio rinkose, DAR KARTĄ PATVIRTINDAMOS kiekvienos Šalies teisę priimti priemones, būtinas teisėtiems politiniams tikslams, pavyzdžiui, socialiniams, aplinkos apsaugos, saugumo, visuomenės sveikatos ir saugos, kultūrų įvairovės skatinimo ir apsaugos, siekti, ir teisę užtikrinti šių priemonių vykdymą, DAR KARTĄ PATVIRTINDAMOS įsipareigojimus, prisiimtus pagal 1945 m. birželio 26 d. San Franciske pasirašytą Jungtinių Tautų chartiją, ir atsižvelgdamos į 1948 m. gruodžio 10 d. Jungtinių Tautų generalinės asamblėjos pasirašytoje Visuotinėje žmogaus teisių deklaracijoje išdėstytus principus, PRIPAŽINDAMOS tarptautinės prekybos skaidrumo svarbą ir naudą visoms suinteresuotosioms šalims, SIEKDAMOS nustatyti aiškias ir abipusiškai naudingas tarpusavio prekybos ir investicijų taisykles ir sumažinti ar pašalinti tarpusavio prekybos ir investicijų kliūtis, PASIRYŽUSIOS šiuo susitarimu šalinti prekybos kliūtis ir vengti kurti naujas Šalių tarpusavio prekybos ar investicijų kliūtis, galinčias sumažinti šiuo susitarimu teikiamą naudą, taip padėdamos siekti darnaus vystymosi ir tarptautinės prekybos plėtros, REMDAMOSI atitinkamomis savo teisėmis ir prievolėmis pagal PPO steigimo sutartį ir kitus daugiašalius, regioninius ir dvišalius susitarimus, kurių šalys jos yra, SUSITARĖ:







PIRMAS SKYRIUS

TIKSLAI IR BENDROSIOS TERMINŲ APIBRĖŽTYS

1.1 STRAIPSNIS

Laisvosios prekybos erdvės sukūrimas

Laikydamosi GATT 1994 XXIV straipsnio ir GATS V straipsnio, šio susitarimo Šalys sukuria laisvosios prekybos erdvę.

1.2 STRAIPSNIS

Tikslai

Susitarimo tikslai – laikantis šio susitarimo nuostatų liberalizuoti ir sudaryti palankesnes sąlygas Šalių tarpusavio prekybai ir investicijoms.

1.3 STRAIPSNIS

Bendrojo taikymo terminų apibrėžtys

Jei nenurodyta kitaip, šiame susitarime vartojamų terminų apibrėžtys:

Sutartis dėl žemės ūkio – Sutartis dėl žemės ūkio, įtraukta į PPO steigimo sutarties 1A priedą;

Sutartis dėl viešųjų pirkimų – Sutartis dėl viešųjų pirkimų, įtraukta į PPO steigimo sutarties 4 priedą;

Sutartis dėl tikrinimo prieš pakraunant – Sutartis dėl tikrinimo prieš pakraunant, įtraukta į PPO steigimo sutarties 1A priedą;

Antidempingo susitarimas – Sutartis dėl Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos 1994 VI straipsnio įgyvendinimo, įtraukta į PPO steigimo sutarties 1A priedą;

Muitinio įvertinimo sutartis – Sutartis dėl Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos 1994 VII straipsnio įgyvendinimo, įtraukta į PPO steigimo sutarties 1A priedą;

diena – kalendorinė diena;

GSS – Susitarimas dėl ginčų sprendimo taisyklių ir tvarkos, įtrauktas į PPO steigimo sutarties 2 priedą;

GATS – Bendrasis susitarimas dėl prekybos paslaugomis, įtrauktas į PPO steigimo sutarties 1B priedą;

GATT 1994 – Bendrasis susitarimas dėl muitų tarifų ir prekybos 1994, įtrauktas į PPO steigimo sutarties 1A priedą;

Suderinta sistema – Suderinta prekių aprašymo ir kodavimo sistema, įskaitant visas dėl jos pateiktas teisines pastabas ir jos dalinius pakeitimus (toliau taip pat – SS);

TVF – Tarptautinis valiutos fondas;

Importo licencijų išdavimo tvarkos sutartis – Sutartis dėl importo licencijos išdavimo tvarkos, įtraukta į PPO steigimo sutarties 1A priedą;

priemonė – įstatymas, teisės aktas, procedūra, reikalavimas ar praktika;

Šalies fizinis asmuo – Singapūro ar vienos iš Sąjungos valstybių narių pilietis ( 1 ), kaip nustatyta jų atitinkamuose teisės aktuose;

Partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimas – Europos Sąjungos bei jos valstybių narių ir Singapūro Respublikos partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimas, pasirašytas Briuselyje, 2018 m. spalio 19 d.

asmuo – fizinis asmuo arba juridinis asmuo;

Apsaugos priemonių sutartis – Sutartis dėl specialiųjų rinkos protekcinių (apsaugos) priemonių, įtraukta į PPO steigimo sutarties 1A priedą;

SKP sutartis – Sutartis dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių, įtraukta į PPO steigimo sutarties 1A priedą;

SFS sutartis – Sutartis dėl sanitarinių ir fitosanitarinių priemonių taikymo, įtraukta į PPO steigimo sutarties 1A priedą;

TPK sutartis – Sutartis dėl techninių prekybos kliūčių, įtraukta į PPO steigimo sutarties 1A priedą;

TRIPS sutartis – Sutartis dėl intelektinės nuosavybės teisių aspektų, susijusių su prekyba, įtraukta į PPO steigimo sutarties 1C priedą;

PINO – Pasaulio intelektinės nuosavybės organizacija;

PPO – Pasaulio prekybos organizacija ir

PPO steigimo sutartis – 1994 m. balandžio 15 d. Marakeše sudaryta Pasaulio prekybos organizacijos steigimo sutartis.







ANTRAS SKYRIUS

NACIONALINIS REŽIMAS IR PATEKIMAS Į PREKIŲ RINKĄ







A SKIRSNIS

BENDROS NUOSTATOS

2.1 STRAIPSNIS

Tikslas

Laikydamosi šio susitarimo ir vadovaudamosi GATT 1994 XXIV straipsniu, Šalys per pereinamąjį laikotarpį, kuris prasidės įsigaliojus šiam susitarimui, palaipsniui ir abipusiškai liberalizuoja prekybą prekėmis.

2.2 STRAIPSNIS

Taikymo sritis

Šis skyrius taikomas Šalių tarpusavio prekybai prekėmis.

2.3 STRAIPSNIS

Nacionalinis režimas

Pagal GATT 1994 III straipsnį, įskaitant jo pastabas bei papildomas nuostatas, kiekviena Šalis kitos Šalies prekėms taiko nacionalinį režimą. Šiuo tikslu GATT 1994 III straipsnyje, įskaitant jo pastabas bei papildomas nuostatas, nustatytos prievolės mutatis mutandis įtraukiamos į šį susitarimą ir yra jo dalis.

2.4 STRAIPSNIS

Muitai

Šiame skyriuje muitu laikomas bet koks muitas ar mokestis, taikomas importuojamoms ar eksportuojamoms prekėms arba su jomis susijęs, įskaitant tokioms importuojamoms ar eksportuojamoms prekėms taikomą ar su jomis susijusį bet kokio pobūdžio papildomą mokestį ar priemoką.

Muitu nelaikomi:

a) privalomasis mokėjimas, lygiavertis vidaus mokesčiui, taikomam nuosekliai pagal 2.3 straipsnį (Nacionalinis režimas);

b) muitas, taikomas nuosekliai pagal Trečią skyrių (Prekybos teisių gynimo priemonės);

c) muitai, taikomi nuosekliai pagal GATT 1994 VI, XVI ir XIX straipsnius, Antidempingo susitarimą, SKP sutartį, Sutarties dėl žemės ūkio 5 straipsnį ir GSS, ir

d) mokesčiai ar kiti privalomieji mokėjimai, taikomi nuosekliai pagal 2.10 straipsnį (Su prekių importu ir eksportu susiję mokesčiai ir formalumai).

2.5 STRAIPSNIS

Prekių klasifikavimas

Prekės, kuriomis tarpusavyje prekiauja Šalys, yra klasifikuojamos remiantis atitinkama kiekvienos Šalies muitų tarifų nomenklatūra, suderinta su SS ir jos daliniais pakeitimais.







B SKIRSNIS

MUITŲ MAŽINIMAS AR PANAIKINIMAS

2.6 STRAIPSNIS

Importo muitų mažinimas ar panaikinimas

1. Kiekviena Šalis importuojamoms kitos Šalies kilmės prekėms sumažina ar panaikina muitus pagal 2-A priede nustatytus sąrašus. Šiame skyriuje „kilmės statusas“ reiškia prekės kilmę, kaip nurodyta šio susitarimo 1 protokole nustatytose prekių kilmės taisyklėse ir kituose reikalavimuose.

2. Bazinė importo muito norma, kuri pagal 1 dalį turi būti laipsniškai mažinama, – tai šio susitarimo 2-A priedo sąrašuose nurodyta bazinė norma.

3. Jei kuriuo nors metu po šio susitarimo įsigaliojimo Šalis sumažina pagal didžiausio palankumo režimą (toliau – DPR) taikomą importo muito normą, ta muito norma taikoma, jeigu ir kol ji yra mažesnė už importo muito normą, apskaičiuotą pagal 2-A priede pateiktą tos Šalies sąrašą.

4. Praėjus trejiems metams nuo šio susitarimo įsigaliojimo bet kurios Šalies prašymu Šalys konsultuojasi dėl importo muitų sumažinimo ir panaikinimo paspartinimo ir aprėpties išplėtimo galimybių. Prekybos prekėmis komitete Šalių priimtas sprendimas dėl minėto paspartinimo ar išplėtimo panaikina bet kokią tam tikrai prekei pagal jų sąrašus nustatytą muito normą ar muito mažinimo kategoriją.

2.7 STRAIPSNIS

Eksporto muitų ir mokesčių panaikinimas

Nė viena Šalis toliau netaiko ar nenustato jokių muitų ar mokesčių į kitą Šalį eksportuojamoms ar eksportui į kitą Šalį parduodamoms prekėms arba su tokiomis prekėmis susijusių muitų ar mokesčių; taip pat į kitą Šalį eksportuojamoms prekėms toliau netaiko ir nenustato jokių vidaus mokesčių, kurie yra didesni už Šalies viduje parduoti skirtoms panašioms prekėms taikomus mokesčius.

2.8 STRAIPSNIS

Esamos padėties išlaikymas

Įsigaliojus šiam susitarimui nė viena Šalis kitos Šalies kilmės importuojamoms prekėms nedidina jau esamų ar nenustato naujų muitų. Ši nuostata Šaliai neužkerta kelio vienašališkai sumažinto muito padidinti iki 2-A priede pateiktame tos Šalies sąraše nustatyto lygio.







C SKIRSNIS

NETARIFINĖS PRIEMONĖS

2.9 STRAIPSNIS

Importo ir eksporto apribojimai

1. Laikydamosi GATT 1994 XI straipsnio, įskaitant jo pastabas bei papildomas nuostatas, nė viena Šalis nenustato ar toliau netaiko draudimų ar apribojimų jokioms kitos Šalies importuojamoms prekėms arba kitos Šalies teritorijai skirtoms eksportuojamoms ar eksportuoti parduodamoms prekėms. Tuo tikslu GATT 1994 XI straipsnis, įskaitant jo pastabas bei papildomas nuostatas, mutatis mutandis įtraukiami į šį susitarimą ir yra jo dalis.

2. Šalys susitaria, kad Šalis, ketinanti imtis GATT 1994 XI straipsnio 2 dalies a ir c punktuose nustatytų priemonių, sieks abiem Šalims priimtino sprendimo ir prieš tai kitai Šaliai pateiks visą svarbią informaciją. Šalys gali susitarti dėl bet kokių sunkumams pašalinti reikalingų priemonių. Jeigu per 30 dienų nuo minėtos informacijos pateikimo Šalys nesusitaria, eksportuojanti Šalis gali pagal šį straipsnį atitinkamai eksportuojamai prekei nustatyti priemones. Jei, susiklosčius ypatingoms ir kritiškoms aplinkybėms, reikia imtis neatidėliotinų veiksmų ir todėl iš anksto informuoti ar atlikti vertinimą neįmanoma, Šalis, ketinanti taikyti priemones, gali nedelsdama imtis atsargumo priemonių padėčiai ištaisyti ir apie tai nedelsdama informuoja kitą Šalį.

2.10 STRAIPSNIS

Su importu ir eksportu susiję mokesčiai ir formalumai

1. Pagal GATT 1994 VIII straipsnį, įskaitant jo pastabas bei papildomas nuostatas, kiekviena Šalis užtikrina, kad visi bet kokio pobūdžio mokesčiai ir privalomieji mokėjimai (išskyrus muitus ir šio susitarimo 2.4 straipsnio (Muitai) a, b ir c punktuose nurodytas priemones, nustatytas importuojamoms ar eksportuojamoms prekėms arba su jomis susijusias), neviršytų apytikslių suteiktų paslaugų sąnaudų, kurių dydis apskaičiuojamas ne ad valorem pagrindu, ir kad jais nebūtų netiesiogiai teikiama apsauga vidaus prekėms arba mokesčių tikslais apmokestinamos importuojamos ar eksportuojamos prekės.

2. Kiekviena Šalis pasirūpina, kad informacija apie jos taikomus su importu ir eksportu susijusius mokesčius ir privalomuosius mokėjimus būtų prieinama oficialiai tam skirtose sklaidos priemonėse, įskaitant internetą.

3. Nė viena Šalis kitos Šalies prekių importui netaiko konsulinių formalumų ( 2 ), įskaitant su prekių importavimu susijusių mokesčių bei privalomųjų mokėjimų rinkimą.

2.11 STRAIPSNIS

Importo ir eksporto licencijų išdavimo procedūros

1. Šalys patvirtina savo teises ir prievoles pagal Importo licencijų išdavimo tvarkos sutartį.

2. Importo ir eksporto licencijų išdavimo procedūras ( 3 ) Šalys nustato ir administruoja laikydamosi:

a) Importo licencijų išdavimo tvarkos sutarties 1 straipsnio 1–9 dalių;

b) Importo licencijų išdavimo tvarkos sutarties 2 straipsnio;

c) Importo licencijų išdavimo tvarkos sutarties 3 straipsnio.

Tuo tikslu šios dalies a, b ir c punktuose nurodytos nuostatos įtraukiamos į šį susitarimą ir yra jo dalis. Šalys šias nuostatas mutatis mutandis taiko eksporto licencijų išdavimo procedūroms.

3. Kiekviena Šalis užtikrina, kad visos eksporto licencijų išdavimo procedūros būtų taikomos nešališkai ir būtų administruojamos sąžiningai, teisingai, nediskriminuojant ir skaidriai.

4. Kiekviena Šalis licencijų išdavimo procedūras kaip importo į jos teritoriją arba eksporto iš jos teritorijos į kitą Šalį sąlygą nustato ar toliau taiko tik tuo atveju, kai pagrįstai neturi galimybių taikyti kitų administraciniam tikslui pasiekti tinkamų procedūrų.

5. Nė viena Šalis nenustato ar toliau netaiko neautomatinių importo ar eksporto licencijų išdavimo procedūrų, išskyrus atvejus, kai to reikia su šiuo susitarimu suderintai priemonei įgyvendinti. Neautomatinio licencijų išdavimo procedūrą nustatanti Šalis aiškiai nurodo tokia licencijų išdavimo procedūra įgyvendinamą priemonę.

6. Eksporto licencijų išdavimo procedūrą nustatanti ar keičianti Šalis prieš 60 dienų iki procedūros paskelbimo apie tai praneša Prekybos prekėmis komitetui. Pranešime nurodoma informacija, kurią būtina pateikti pagal Importo licencijų išdavimo tvarkos sutarties 5 straipsnį.

7. Šalis per 60 dienų atsako į kitos Šalies užklausas dėl bet kokios licencijų išdavimo procedūros, kurią Šalis, į kurią kreipiamasi, ketina nustatyti ar nustatė arba toliau taiko, taip pat į užklausas dėl importo ar eksporto licencijų išdavimo ar skyrimo kriterijų.

2.12 STRAIPSNIS

Valstybinės prekybos įmonės

1. Šalys patvirtina savo teises ir prievoles pagal GATT 1994 XVII straipsnį, įskaitant jo pastabas ir papildomas nuostatas, taip pat pagal Susitarimą dėl Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos 1994 XVII straipsnio aiškinimo, įtrauktą į PPO steigimo sutarties 1-A priedą, kurie mutatis mutandis įtraukiami į šį susitarimą ir yra jo dalis.

2. Kiekviena Šalis gali kreiptis į kitą Šalį, kad ši suteiktų informacijos, kaip nustatyta GATT 1994 XVII straipsnio 4 dalies c ir d punktuose.

2.13 STRAIPSNIS

Sektoriams taikomų netarifinių priemonių panaikinimas

1. Šalys prisiima papildomus įsipareigojimus dėl konkrečiuose sektoriuose prekėms taikomų netarifinių priemonių, kaip nustatyta 2-B ir 2-C prieduose (toliau – sektorių priedai). Sektorių priedus tuo tikslu Šalys gali iš dalies keisti sprendimu Prekybos prekėmis komitete.

2. Vienos iš Šalių prašymu Šalys pradeda derybas siekdamos išplėsti savo įsipareigojimų dėl konkrečiuose sektoriuose prekėms taikomų netarifinių priemonių aprėptį.







D SKIRSNIS

SU PREKĖMIS SUSIJUSIOS KONKREČIOS IŠIMTYS

2.14 STRAIPSNIS

Bendrosios išimtys

1. Nė viena šio skyriaus nuostata nekliudo imtis priemonių pagal GATT 1994 XX straipsnį, įskaitant jo pastabas ir papildomas nuostatas, kurie mutatis mutandis įtraukiami į šį susitarimą ir yra jo dalis.

2. Šalys susitaria, kad eksportuojanti Šalis, ketinanti imtis GATT 1994 XX straipsnio i ir j punktuose nustatytų priemonių, sieks abiem Šalims priimtino sprendimo ir prieš tai kitai Šaliai pateiks visą svarbią informaciją. Šalys gali susitarti dėl bet kokių sunkumams pašalinti reikalingų priemonių. Jeigu per 30 dienų Šalys nesusitaria, eksportuojanti Šalis gali pagal šį straipsnį atitinkamai eksportuojamai prekei nustatyti priemones. Jei, susiklosčius ypatingoms ir kritiškoms aplinkybėms, reikia imtis neatidėliotinų veiksmų ir todėl iš anksto informuoti ar atlikti vertinimą neįmanoma, Šalis, ketinanti taikyti priemones, gali nedelsdama imtis atsargumo priemonių padėčiai ištaisyti ir apie tai nedelsdama informuoja kitą Šalį.







E SKIRSNIS

INSTITUCINĖS NUOSTATOS

2.15 STRAIPSNIS

Prekybos prekėmis komitetas

1. Pagal 16.2 straipsnį (Specializuotieji komitetai) įsteigtas Prekybos prekėmis komitetas renkasi Šalies ar Prekybos komiteto prašymu, kad Šalių atstovai jame aptartų bet kokį su šiuo skyriumi susijusį klausimą.

2. Komiteto funkcijos:

a) stebėti, kaip įgyvendinamas šis skyrius ir 2-A, 2-B bei 2-C priedai;

b) skatinti Šalių tarpusavio prekybą prekėmis, be kita ko, konsultuojantis dėl muitų tarifų panaikinimo paspartinimo ir aprėpties išplėtimo, ir dėl įsipareigojimų, susijusių su netarifinėmis priemonėmis, aprėpties išplėtimo pagal šį susitarimą, o prireikus ir kitais klausimais; po šių konsultacijų Komitetas gali priimti sprendimą iš dalies pakeisti ar išplėsti 2-A, 2-B ir 2-C priedus ir

c) spręsti klausimus, susijusius su Šalių tarpusavio prekybai prekėmis taikomomis tarifinėmis ir netarifinėmis priemonėmis ir, jei tinkama, perduoti tokius klausimus svarstyti Prekybos komitetui.







TREČIAS SKYRIUS

PREKYBOS TEISIŲ GYNIMO PRIEMONĖS







A SKIRSNIS

ANTIDEMPINGO IR KOMPENSACINĖS PRIEMONĖS

3.1 STRAIPSNIS

Bendrosios nuostatos

1. Šalys patvirtina savo teises ir prievoles pagal GATT 1994 VI straipsnį, Antidempingo susitarimą bei SKP sutartį, ir antidempingo bei kompensacines priemones taiko pagal šio skyriaus nuostatas.

2. Pripažindamos, kad antidempingo ir kompensacinėmis priemonėmis gali būti piktnaudžiaujama ir trukdoma prekybai, Šalys susitaria, kad:

a) tokios priemonės turėtų būti taikomos visiškai laikantis susijusių PPO reikalavimų ir grindžiamos sąžininga bei skaidria sistema ir

b) reikėtų deramai įvertinti Šalies, prieš kurią ketinama imtis tokių priemonių, interesus.

3. Taikant šį skirsnį prekių kilmė nustatoma pagal Šalių nelengvatines prekių kilmės taisykles.

3.2 STRAIPSNIS

Skaidrumas ir keitimasis informacija

1. Šalis, kurios kompetentingos institucijos gauna tinkamai dokumentais pagrįstą prašymą inicijuoti antidempingo tyrimą dėl iš kitos Šalies importuojamų produktų, ne vėliau kaip prieš 15 dienų iki tyrimo inicijavimo raštu praneša kitai Šaliai apie prašymo gavimą.

2. Šalis, kurios kompetentingos institucijos gauna tinkamai dokumentais pagrįstą prašymą kitos Šalies importuojamiems produktams nustatyti kompensacinį muitą, ne vėliau kaip prieš 15 dienų iki tyrimo inicijavimo raštu praneša kitai Šaliai apie prašymo gavimą ir suteikia kitai Šaliai galimybę dėl prašymo konsultuotis su jos kompetentingomis institucijomis, kad būtų rastas abipusiškai sutartas sprendimas. Šalys stengiasi tokias konsultacijas surengti kuo skubiau.

3. Šalys užtikrina, kad iš karto po to, kai nustatomos laikinosios priemonės, ir visada prieš nustatant galutines priemones būtų tinkamai atskleisti visi pagrindiniai faktai ir išvados, kuriais remiantis priimtas sprendimas taikyti tas priemones. Faktai ir išvados atskleidžiami nedarant poveikio Antidempingo susitarimo 6.5 straipsniui ir SKP sutarties 12 straipsnio 12.4 daliai. Faktai ir išvados atskleidžiami raštu, suinteresuotiesiems subjektams skiriama pakankamai laiko pastaboms pateikti.

4. Kiekvienam suinteresuotajam subjektui suteikiama galimybė būti išklausytam, leidžiant išsakyti savo nuomonę per prekybos teisių gynimo tyrimą.

3.3 STRAIPSNIS

Mažesniojo muito taisyklė

Jei Šalis nusprendžia nustatyti antidempingo ar kompensacinį muitą, tokio muito dydis neturi viršyti dempingo ar kompensuotinų subsidijų skirtumo ir turėtų būti mažesnis už tą skirtumą, jei toks muitas būtų pakankamas vidaus pramonės patirtai žalai pašalinti.

3.4 STRAIPSNIS

Viešojo intereso apsauga

Nė viena šalis netaiko antidempingo ar kompensacinių priemonių tais atvejais, kai remiantis tyrimo metu gauta informacija galima padaryti aiškią išvadą, kad tokių priemonių taikymas prieštarauja viešajam interesui. Vertinant viešąjį interesą atsižvelgiama į vidaus pramonės, importuotojų ir jiems atstovaujančių asociacijų, naudotojų atstovų ir vartotojams atstovaujančių organizacijų padėtį, jei tyrimą atliekančioms institucijoms jie pateikė reikiamą informaciją.

3.5 STRAIPSNIS

Dvišalio ginčų sprendimo ir tarpininkavimo netaikymas

Šio skirsnio nuostatoms netaikomas Keturioliktas skyrius (Ginčų sprendimas) ir Penkioliktas skyrius (Tarpininkavimas).







B SKIRSNIS

BENDROSIOS APSAUGOS PRIEMONĖS

3.6 STRAIPSNIS

Bendrosios nuostatos

1. Kiekviena Šalis tebeturi teises ir prievoles pagal GATT 1994 XIX straipsnį, Apsaugos priemonių sutartį ir Sutarties dėl žemės ūkio 5 straipsnį. Jei šiame skirsnyje nenustatyta kitaip, šiuo susitarimu Šalims nesuteikiama jokių papildomų teisių ar nenustatoma jokių papildomų prievolių dėl veiksmų, kurių imamasi pagal GATT 1994 XIX straipsnį ir Apsaugos priemonių sutartį.

2. Šalys tai pačiai prekei tuo pačiu metu netaiko:

a) dvišalės apsaugos priemonės ir

b) priemonės pagal GATT 1994 XIX straipsnį bei Apsaugos priemonių sutartį.

3. Taikant šį skirsnį prekių kilmė nustatoma pagal Šalių nelengvatines prekių kilmės taisykles.

3.7 STRAIPSNIS

Skaidrumas

1. Neatsižvelgdama į 3.6 straipsnį (Bendrosios nuostatos) Šalis, inicijuojanti apsaugos priemonių tyrimą arba ketinanti nustatyti apsaugos priemones, nedelsdama bent prieš septynias dienas iki tyrimo inicijavimo ar priemonių nustatymo kitai Šaliai raštu pateikia ad hoc pranešimą, kuriame nurodo visą svarbią informaciją, kuria remiantis inicijuojamas apsaugos priemonių tyrimas arba nustatomos apsaugos priemonės, taip pat preliminarius faktus ir, kai tinkama, galutinius nustatytuosius faktus, jei kita Šalis to paprašo ir turi pagrįstų interesų. Šiomis nuostatomis nedaromas poveikis Apsaugos priemonių sutarties 3.2 straipsniui.

2. Šalys stengiasi nustatyti apsaugos priemones taip, kad poveikis dvišalei prekybai būtų kuo mažesnis.

3. Taikant 2 dalį, jei Šalis mano, kad tenkinami teisiniai galutinių apsaugos priemonių nustatymo reikalavimai ir ji ketina taikyti tokias priemones, apie tai praneša kitai Šaliai ir suteikia tai Šaliai galimybę surengti dvišales konsultacijas. Jei per 30 dienų po pranešimo Šalys neranda tinkamo sprendimo, importuojanti Šalis gali nustatyti galutines apsaugos priemones. Be to, kitai Šaliai turėtų būti suteikta galimybė surengti konsultacijas, leidžiant pasikeisti nuomonėmis apie 1 dalyje nurodytą informaciją.

3.8 STRAIPSNIS

Dvišalio ginčų sprendimo ir tarpininkavimo netaikymas

Šio skirsnio nuostatoms netaikomas Keturioliktas skyrius (Ginčų sprendimas) ir Penkioliktas skyrius (Tarpininkavimas).







C SKIRSNIS

DVIŠALĖS APSAUGOS NUOSTATOS

3.9 STRAIPSNIS

Terminų apibrėžtys

Šiame skirsnyje vartojamų terminų apibrėžtys:

a) terminai „didelė žala“ ir „didelės žalos grėsmė“ vartojami Apsaugos priemonių sutarties 4 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodyta reikšme ir tuo tikslu Apsaugos priemonių sutarties 4 straipsnio 1 dalies a ir b punktai mutatis mutandis įtraukiami į šį susitarimą ir yra jo dalis ir

b) pereinamasis laikotarpis – dešimties metų laikotarpis, prasidedantis įsigaliojus šiam susitarimui.

3.10 STRAIPSNIS

Dvišalių apsaugos priemonių taikymas

1. Jei pagal šį susitarimą sumažinus ar panaikinus muitą vienos Šalies kilmės prekės į kitos Šalies teritoriją pradedamos importuoti tokiais didesniais kiekiais, vertinant absoliučiais dydžiais arba santykinai palyginus su gamybos apimtimi šalies viduje, ir tokiomis sąlygomis, kad sukelia ar gali sukelti didelę žalą Šalies pramonei, gaminančiai panašias ar tiesiogiai konkuruojančias prekes, importuojanti Šalis, laikydamasi šiame skirsnyje nustatytų sąlygų ir tvarkos, gali pereinamuoju laikotarpiu (bet ne ilgiau) taikyti 2 dalyje nurodytas priemones.

2. Importuojanti Šalis gali nustatyti dvišalę apsaugos priemonę, kuria:

a) sustabdomi tolesni 2-A priede numatyti atitinkamai prekei taikomi muito normos mažinimai arba

b) prekei taikomo muito norma padidinama iki tokio lygio, kuris neviršija mažesniojo iš šių lygių: i) pagal DPR taikomos muito normos, galiojančios prekei tuo metu, kai nustatoma priemonė, arba ii) bazinės muito normos, nurodytos 2-A priede pagal 2.6 straipsnio (Importo muitų mažinimas ar panaikinimas) 2 dalį pateiktuose sąrašuose.

3.11 STRAIPSNIS

Sąlygos ir apribojimai

1. Šalis kitai Šaliai raštu praneša apie 2 dalyje aprašyto tyrimo inicijavimą ir kiek galėdama anksčiau prieš pradėdama taikyti dvišalę apsaugos priemonę su ja konsultuojasi, kad:

a) peržiūrėtų atliekant tyrimą surinktą informaciją ir nustatytų, ar įvykdytos šiame straipsnyje nustatytos sąlygos;

b) pasikeistų nuomonėmis apie priemonę ir jos tinkamumą didelei žalai, kurią vidaus pramonei daro padidėjęs importas, kaip nurodyta 3.10 straipsnio (Dvišalių apsaugos priemonių taikymas) 1 dalyje, ar tokios žalos grėsmei pašalinti, atsižvelgiant į šio skirsnio tikslus, ir

c) pasikeistų preliminariomis nuomonėmis apie kompensacines priemones, kaip nurodyta 3.13 straipsnyje (Kompensacinės priemonės).

2. Šalis dvišalę apsaugos priemonę pradeda taikyti tik tuo atveju, kai jos kompetentingos institucijos būna atlikusios tyrimą pagal Apsaugos priemonių sutarties 3 straipsnį ir 4.2 straipsnio a ir c punktus. Tuo tikslu Apsaugos priemonių sutarties 3 straipsnis ir 4.2 straipsnio a ir c punktai mutatis mutandis įtraukiami į šį susitarimą ir yra jo dalis.

3. 3.10 straipsnyje (Dvišalių apsaugos priemonių taikymas) nurodytos priemonės nustatomos tik tuo atveju, jei atlikus tyrimą gaunama objektyvių įrodymų, jog esama priežastinio ryšio tarp padidėjusio importo iš kitos Šalies ir didelės žalos ar didelės žalos grėsmės. Nustatant priežastinį ryšį deramai įvertinami ir kiti veiksniai, be kita ko, to paties produkto importas iš kitų šalių.

4. Kiekviena Šalis užtikrina, kad jos kompetentingos institucijos tokį tyrimą baigtų per vienus metus nuo jo inicijavimo.

5. Nė viena Šalis netaiko dvišalės apsaugos priemonės, kaip nurodyta 3.10 straipsnio (Dvišalių apsaugos priemonių taikymas) 1 dalyje:

a) išskyrus tokiu mastu ir tiek laiko, kiek gali prireikti siekiant užkirsti kelią didelei žalai arba jai ištaisyti ir sudaryti palankesnes sąlygas prisitaikymui;

b) ilgesniam nei dvejų metų laikotarpiui, išskyrus tuos atvejus, kai tas laikotarpis gali būti pratęstas dar iki dvejų metų, jei importuojančios Šalies kompetentingos institucijos, atsižvelgdamos į šiame straipsnyje nustatytą tvarką, nustato, kad apsaugos priemonė tebėra reikalinga siekiant užkirsti kelią didelei žalai arba sudaryti palankesnes sąlygas prisitaikymui ir kad esama pramonės prisitaikymo įrodymų, tuo atveju, jei visas apsaugos priemonės taikymo laikotarpis, įskaitant pradinį taikymo laikotarpį ir jo pratęsimą, neviršija ketverių metų, arba

c) pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, nebent gaunamas kitos Šalies sutikimas.

6. Pereinamuoju laikotarpiu tai pačiai importuojamai prekei vėl nepradedama taikyti jokia priemonė, jei dar nesibaigė laikotarpis, lygus pusei to laikotarpio, kuriuo anksčiau buvo taikoma apsaugos priemonė. Šiuo atveju 3.13 straipsnio (Kompensacinės priemonės) 3 dalis netaikoma.

7. Kai Šalis baigia taikyti dvišalę apsaugos priemonę, taikoma muito norma turi būti lygi normai, kuri turėtų būti taikoma pagal 2-A priede pateiktą tos Šalies sąrašą, jei priemonė nebūtų taikyta.

3.12 STRAIPSNIS

Laikinosios priemonės

1. Kritinėmis aplinkybėmis, kai delsiant būtų padaryta sunkiai atitaisoma žala, Šalis gali taikyti laikinąją dvišalę apsaugos priemonę preliminariai nustačiusi, kad esama akivaizdžių įrodymų, kad kitos Šalies kilmės prekių importas išaugo dėl to, kad pagal šį susitarimą buvo sumažintas ar panaikintas muitas ir kad dėl tokio importo yra daroma ar gali būti daroma didelė žala vidaus pramonei. Laikinoji priemonė taikoma ne ilgiau kaip 200 dienų; šiuo laikotarpiu Šalis laikosi 3.11 straipsnio (Sąlygos ir apribojimai) 2 ir 3 dalių. Šalis nedelsdama kompensuoja bet kokį muitų tarifų padidėjimą, jei atlikus 3.11 straipsnio (Sąlygos ir apribojimai) 2 dalyje aprašytą tyrimą nenustatoma, kad buvo įvykdyti 3.10 straipsnio (Dvišalių apsaugos priemonių taikymas) reikalavimai. Bet kokios laikinosios priemonės taikymo trukmė skaičiuojama kaip 3.11 straipsnio (Sąlygos ir apribojimai) 5 dalies b punkte nurodyto laikotarpio dalis.

2. Pagal šį straipsnį laikinąją priemonę nustačiusi Šalis prieš ją taikydama apie ją raštu praneša kitai Šaliai ir iš karto po to, kai priemonė pradedama taikyti, pradeda konsultacijas su kita Šalimi.

3.13 STRAIPSNIS

Kompensacinės priemonės

1. Dvišalę apsaugos priemonę taikanti Šalis konsultuojasi su kita Šalimi, kad susitartų dėl abipusiškai tinkamos prekybą liberalizuojančios kompensacinės priemonės, kuri būtų taikoma kaip nuolaidos, turinčios iš esmės lygiavertį poveikį prekybai arba kompensacinių priemonių forma lygiavertę vertę papildomiems muitams, kurių tikimasi iš apsaugos priemonės. Dvišalę apsaugos priemonę taikanti Šalis sudaro galimybę konsultuotis ne vėliau kaip per 30 dienų po to, kai pradedama taikyti dvišalė apsaugos priemonė.

2. Jei per 30 dienų po 1 dalyje nurodytų konsultacijų pradžios dėl prekybą liberalizuojančios kompensacinės priemonės nesutariama, Šalis, kurios prekėms taikoma apsaugos priemonė, gali sustabdyti iš esmės lygiaverčių nuolaidų taikymą apsaugos priemonę taikančiai Šaliai. Prieš sustabdydama nuolaidų taikymą pagal šią dalį, eksportuojanti Šalis bent prieš 30 dienų apie tai raštu praneša kitai Šaliai.

3. 2 dalyje nurodyta sustabdymo teisė netaikoma pirmuosius 24 mėnesius, per kuriuos galioja dvišalė apsaugos priemonė, jei tokia apsaugos priemonė atitinka šio susitarimo nuostatas.







KETVIRTAS SKYRIUS

TECHNINĖS PREKYBOS KLIŪTYS

4.1 STRAIPSNIS

Tikslai

Šio skyriaus tikslas – sudaryti palankesnes sąlygas Šalių tarpusavio prekybai prekėmis ir didinti jos apimtį sukuriant sistemą į TPK sutarties taikymo sritį patenkančioms nereikalingoms prekybos kliūtims išvengti, nustatyti ir šalinti.

4.2 STRAIPSNIS

Taikymo sritis ir terminų apibrėžtys

1. Šis skyrius taikomas rengiant, priimant ir taikant visus TPK sutarties 1 priede apibrėžtus standartus, techninius reglamentus ir atitikties vertinimo procedūras, galinčius daryti poveikį Šalių tarpusavio prekybai prekėmis, nepaisant tų prekių kilmės.

2. Neatsižvelgiant į tai, kas išdėstyta 1 dalyje, šis skyrius netaikomas:

a) pirkimo specifikacijoms, kurias valdžios įstaigos parengia savo gamybos ar vartojimo poreikiams tenkinti, arba

b) SFS sutarties A priede apibrėžtoms sanitarijos ir fitosanitarijos priemonėms, kurioms taikomas šio susitarimo Penktas skyrius.

3. Šiame skyriuje vartojamų terminų apibrėžtys pateikiamos TPK sutarties 1 priede.

4.3 STRAIPSNIS

TPK sutarties patvirtinimas

Šalys patvirtina savo teises ir prievoles viena kitos atžvilgiu pagal TPK sutartį, kuri mutatis mutandis įtraukiama į šį susitarimą ir yra jo dalis.

4.4 STRAIPSNIS

Jungtinis bendradarbiavimas

1. Šalys stiprina jų bendradarbiavimą standartų, techninių reglamentų ir atitikties vertinimo procedūrų srityse, siekdamos geriau suprasti atitinkamas kitos Šalies sistemas ir sudaryti palankesnes sąlygas patekti į atitinkamas jų rinkas.

2. Šalys siekia nustatyti, kokiais konkrečiais klausimais arba kuriuose konkrečiuose sektoriuose reikėtų imtis bendradarbiavimo reglamentavimo srityje iniciatyvų ir jas plėtoti; iniciatyvomis, be kita ko, gali būti siekiama:

a) keistis informacija ir patirtimi apie jų techninių reglamentų rengimą ir taikymą bei geros reglamentavimo praktikos naudojimą;

b) kai tinkama, supaprastinti techninius reglamentus, standartus ir atitikties vertinimo procedūras;

c) vengti nereikalingų požiūrio į techninius reglamentus ir atitikties vertinimo procedūras skirtumų ir ieškoti galimybių suvienodinti techninius reglamentus ar priderinti juos prie tarptautinių standartų;

d) skatinti savo atitinkamų už metrologiją, standartizavimą, bandymus, sertifikavimą ir akreditavimą atsakingų įstaigų, nepriklausomai nuo to ar jos yra valstybinės ar privačios, tarpusavio bendradarbiavimą;

e) užtikrinti veiksmingą nacionalinių, regioninių ir tarptautinių reglamentavimo institucijų sąveiką, pavyzdžiui, Šalies užklausas perduodant tinkamoms reglamentavimo institucijoms, ir

f) keistis informacija apie tai, kas vyksta atitinkamuose regioniniuose ir daugiašaliuose forumuose, veikiančiuose techninių reglamentų ir atitikties vertinimo procedūrų srityje.

3. Gavusi prašymą, Šalis tinkamai apsvarsto kitos Šalies bendradarbiavimo pagal šiame skyriuje nustatytas sąlygas pasiūlymą.

4.5 STRAIPSNIS

Standartai

1. Šalys patvirtina savo prievoles pagal TPK sutarties 4.1 straipsnį, siekdamos užtikrinti, kad jų standartizacijos institucijos pripažintų į TPK sutarties 3 priedą įtrauktą Standartų rengimo, priėmimo ir taikymo geros praktikos kodeksą ir jo laikytųsi.

2. Siekdama kuo didesniu mastu suderinti standartus, kiekviena Šalis skatina savo standartizacijos institucijas, taip pat regionines standartizacijos organizacijas, kurių narėmis yra jos ar jų standartizacijos institucijos, bendradarbiauti su atitinkamomis kitos Šalies standartizacijos institucijomis vykdant tarptautinę standartizavimo veiklą.

3. Šalys įsipareigoja keistis informacija apie:

a) standartų naudojimą, kiek tai susiję su techniniais reglamentais;

b) viena kitos standartizacijos procesus ir vadovavimosi tarptautiniais standartais ar regioniniais standartais, rengiant nacionalinius standartus, mastą ir

c) Šalies įgyvendinamus bendradarbiavimo standartizacijos srityje susitarimus, jei ši informacija gali būti skelbiama viešai.

4.6 STRAIPSNIS

Techniniai reglamentai

Šalys susitaria, kad rengdamos, priimdamos ir taikydamos techninius reglamentus laikysis geros reglamentavimo praktikos, kaip numatyta TPK sutartyje, be kita ko:

a) rengdamos techninius reglamentus, inter alia, įvertins numatomo techninio reglamento poveikį ir galimas su reglamentavimu susijusias ir nesusijusias alternatyvas siūlomam techniniam reglamentui, leidžiančias Šaliai siekti teisėtų tikslų;

b) kaip numatyta TPK sutarties 2.4 straipsnyje, rengdamos savo techninius reglamentus kuo labiau naudosis atitinkamais tarptautiniais standartais, išskyrus atvejus, kai tokie tarptautiniai standartai būtų neveiksmingi ar netinkami teisėtiems tikslams įgyvendinti; kai tarptautiniais standartais nesiremiama, kitos Šalies prašymu paaiškins, dėl kokių priežasčių tokie standartai laikyti netinkamais ar neveiksmingais numatytam tikslui pasiekti, ir

c) pagal TPK sutarties 2.8 straipsnį, kai tinkama, nurodys techninius reglamentus, kuriuose reikalavimai produktui nustatomi remiantis eksploatacinėmis charakteristikomis, o ne dizainu ar aprašomosiomis savybėmis.

4.7 STRAIPSNIS

Atitikties vertinimo procedūros

1. Šalys pripažįsta, kad esama daug įvairių būdų sudaryti palankesnes sąlygas atitikties vertinimo procedūrų rezultatų pripažinimui, pavyzdžiui:

a) importuojanti Šalis gali remtis tiekėjo atitikties deklaracija;

b) susitarimai dėl kitos Šalies teritorijoje esančių institucijų atliktų atitikties vertinimo procedūrų rezultatų abipusio pripažinimo, atsižvelgiant į konkrečius techninius reglamentus;

c) atitikties vertinimo įstaigų akreditavimo procedūros;

d) oficialus atitikties vertinimo įstaigų, įskaitant kitos Šalies teritorijoje esančias įstaigas, paskyrimas;

e) vienašalis kitos Šalies teritorijoje atliktų atitikties vertinimo procedūrų rezultatų pripažinimas Šalyje;

f) kiekvienos iš Šalių teritorijoje esančių atitikties vertinimo įstaigų savanoriški susitarimai ir

g) regioniniai ar tarptautiniai daugiašaliai susitarimai dėl pripažinimo, kurių šalimis yra Šalys.

2. Visų pirma, atsižvelgdamos į tuos būdus Šalys:

a) intensyviau keičiasi informacija apie šiuos ir kitus būdus, siekdamos sudaryti palankesnes sąlygas atitikties vertinimo rezultatų pripažinimui;

b) keičiasi informacija apie kriterijus, kuriais remiantis atrenkamos konkretiems produktams tinkamos atitikties vertinimo procedūros, ir, remdamosi TPK sutarties 5.1.2 straipsniu, reikalauja, kad atitikties vertinimo procedūros nebūtų griežtesnės arba nebūtų taikomos griežčiau nei būtina, kad importuojanti Šalis galėtų būti pakankamai tikra, jog produktai atitinka taikytinus techninius reglamentus ar standartus, atsižvelgiant į riziką, kurią keltų neatitiktis;

c) keičiasi informacija apie akreditavimo politiką ir svarsto, kaip kuo geriau pasinaudoti tarptautiniais akreditavimo standartais ir tarptautiniais susitarimais, kurių šalys yra Šalių akreditacijos įstaigos, pavyzdžiui, taikant Tarptautinės bendradarbiavimo laboratorijų akreditavimo srityje organizacijos ir Tarptautinio akreditacijos forumo mechanizmus, ir

d) užtikrina, kad tuo atveju, kai Šalis yra patvirtinusi dvi ar daugiau atitikties vertinimo įstaigų, ekonominės veiklos vykdytojai galėtų rinktis, į kurią atitikties vertinimo įstaigą kreiptis dėl atitikties vertinimo procedūrų, kurios turi būti atliktos prieš pateikiant produktą rinkai.

3. Šalys dar kartą patvirtina savo prievolę pagal TPK sutarties 5.2.5 straipsnį užtikrinti, kad mokesčiai, renkami už privalomą importuojamų produktų atitikties vertinimą, turi būti teisingi mokesčių, mokėtinų už panašių Šalies kilmės arba bet kurios kitos šalies kilmės produktų atitikties vertinimą, atžvilgiu, įvertinus ryšių, transporto ir kitas išlaidas, atsirandančias dėl to, kad pareiškėjo patalpos ir atitikties vertinimo įstaiga yra skirtingose vietose.

4. Vienos iš Šalių prašymu Šalys gali pradėti konsultacijas siekdamos nustatyti atskiriems sektoriams tinkamas iniciatyvas, kuriomis būtų skatinama naudoti atitikties vertinimo procedūras arba sudaromos palankesnės sąlygos atitikties vertinimo rezultatų pripažinimui. Prašančioji Šalis savo prašymą turėtų pagrįsti svarbia informacija apie tai, kaip ta tam tikrame sektoriuje įgyvendinama iniciatyva padėtų sudaryti palankesnes sąlygas Šalių tarpusavio prekybai. Per šias konsultacijas gali būti svarstomi visi 1 dalyje aprašyti būdai. Jei Šalis atsisako patenkinti kitos Šalies prašymą, ji, jei prašoma, nurodo tokio atsisakymo priežastis.

4.8 STRAIPSNIS

Skaidrumas

Šalys dar kartą patvirtina savo prievoles pagal TPK sutartį užtikrinti standartų, techninių reglamentų ir atitikties vertinimo procedūrų rengimo, priėmimo ir taikymo skaidrumą ir susitaria:

a) jei rengiant techninį reglamentą rengiamos viešos konsultacijos, atsižvelgti į kitos Šalies nuomonę ir nediskriminuojant kitai Šaliai ir jos suinteresuotiesiems asmenims sudaryti pagrįstas galimybes pateikti pastabas;

b) kai pagal TPK sutarties 2.9 straipsnį teikiami pranešimai, nustatyti bent 60 dienų po pranešimo pateikimo terminą, per kurį kita Šalis galėtų dėl pasiūlymo raštu teikti pastabas ir, jei įmanoma, deramai apsvarstyti pagrįstus prašymus pratęsti pastaboms teikti skirtą laiką;

c) numatyti pakankamą laikotarpį nuo techninių reglamentų paskelbimo iki jų įsigaliojimo, kad kitos Šalies ekonominės veiklos vykdytojai galėtų prisitaikyti, išskyrus atvejus, kai staiga kyla ar gali kilti su sauga, sveikata, aplinkos apsauga ar nacionaliniu saugumu susijusių problemų, ir

d) kitai Šaliai ar jos ekonominės veiklos vykdytojams leisti susipažinti su svarbia informacija (pavyzdžiui, viešoje interneto svetainėje, jei yra) apie galiojančius techninius reglamentus, standartus ir atitikties vertinimo procedūras ir, jei tinkama ir galima, gavusios prašymą nepagrįstai nedelsdamos raštu konsultuoti dėl atitikties jos techniniams reglamentams.

4.9 STRAIPSNIS

Rinkos priežiūra

Šalys įsipareigoja keistis informacija apie rinkos priežiūros ir vykdymo užtikrinimo veiklą.

4.10 STRAIPSNIS

Žymėjimas ir ženklinimas

1. Šalys pažymi, kad pagal TPK sutarties 1 priedo 1 dalį techninis reglamentas gali apimti ar būti išskirtinai susijęs tik su žymėjimo ar ženklinimo reikalavimais, ir susitaria, kad tuo atveju, kai techniniuose reikalavimuose yra numatytas privalomas žymėjimas ar ženklinimas, jos užtikrins, kad tokiais reglamentais nebūtų kuriamos nereikalingos kliūtys tarptautinei prekybai ir kad tokie reglamentai nebūtų griežtesni nei būtina siekiant įgyvendinti teisėtą tikslą, kaip nurodyta TPK sutarties 2.2 straipsnyje.

2. Šalys susitaria, kad tuo atveju, kai Šalis reikalauja privalomo produktų žymėjimo ar ženklinimo:

a) ji stengiasi taikyti tik tuos reikalavimus, kurie yra svarbūs produkto vartotojams ar naudotojams arba yra svarbūs produkto atitikčiai privalomiems reikalavimams nurodyti;

b) ta Šalis gali nustatyti, kokią informaciją reikia pateikti etiketėje, ir gali reikalauti, kad būtų laikomasi tam tikrų teisės aktuose nustatytų etikečių tvirtinimo reikalavimų, tačiau negali nustatyti išankstinio etikečių ir ženklų patvirtinimo ar sertifikavimo reikalavimo kaip išankstinės produktų pardavimo jos rinkoje sąlygos, išskyrus atvejus, kai manoma, kad tai būtina atsižvelgiant į produkto riziką žmonių, gyvūnų ar augalų sveikatai arba gyvybei;

c) jei ta Šalis reikalauja, kad ekonominės veiklos vykdytojai naudotų unikalius identifikacinius numerius, ta Šalis užtikrina, kad tokie numeriai atitinkamiems kitos Šalies ekonominės veiklos vykdytojams būtų suteikiami nepagrįstai nedelsiant ir nediskriminuojant;

d) jei pateikiama informacija neklaidina, nėra prieštaringa ar kelianti sumaištį, palyginti su prekes importuojančioje Šalyje reikalaujama informacija, ta Šalis leidžia žymėjimui ar ženklinimui: i) papildomai informaciją pateikti ne tik prekes importuojančioje Šalyje reikalaujama kalba, bet ir kitomis kalbomis; ii) naudoti tarptautiniu mastu pripažintas nomenklatūras, piktogramas, simbolius ar grafinius vaizdus ir iii) pateikti ne tik prekes importuojančioje Šalyje reikalaujamą informaciją, bet ir papildomą informaciją;

e) ta Šalis leidžia, kad, kai tinkama, prieš platinant ir parduodant prekes, jos būtų ženklinamos, įskaitant pakartotinį ženklinimą ir ženklinimo taisymą, ne jų kilmės vietoje, bet importuojančios Šalies teritorijoje esančiose patvirtintose patalpose (pavyzdžiui, importo vietose esančiuose muitinės sandėliuose, išskyrus atvejus, kai prekes ženklinti jų kilmės vietoje reikalaujama dėl priežasčių, susijusių su visuomenės sveikata ar sauga, ir

f) kai ta Šalis mano, kad dėl to nebus pažeisti teisėti tikslai pagal TPK sutartį, ji stengiasi pripažinti ne fiziškai prie produkto pritvirtintas, bet laikinas ar nuimamas etiketes, žymas ar ženklus lydimuosiuose dokumentuose.

3. Nedarant poveikio Šalių teisėms ir prievolėms pagal PPO steigimo sutartį, 2 dalis taikoma žemės ūkio produktams, pramonės produktams ir perdirbtiems žemės ūkio maisto produktams, įskaitant gėrimus ir spiritinius gėrimus.

4.11 STRAIPSNIS

Ryšių centrai

Pagal 13.4 straipsnį (Užklausos ir ryšių centrai) paskirti ryšių centrai vykdo šias funkcijas:

a) stebi, kaip įgyvendinamas ir administruojamas šis skyrius;

b) skubiai sprendžia visus klausimus, kuriuos kita Šalis iškelia dėl standartų, techninių reglamentų ar atitikties vertinimo procedūrų rengimo, priėmimo, taikymo ar vykdymo užtikrinimo;

c) gerina bendradarbiavimą rengiant ir tobulinant standartus, techninius reglamentus ir atitikties vertinimo procedūras;

d) keičiasi informacija apie standartus, techninius reglamentus ir atitikties vertinimo procedūras;

e) kai tinkama, sudaro palankesnes sąlygas bendradarbiavimo veiklai pagal 4.4 straipsnio (Jungtinis bendradarbiavimas) 2 dalį ir

f) Šalies prašymu nurodo įsteigti ad hoc darbo grupes, kurios nagrinėtų galimybes sudaryti palankesnes sąlygas Šalių tarpusavio prekybai.

4.12 STRAIPSNIS

Baigiamosios nuostatos

1. Visus su šio skyriaus įgyvendinimu susijusius klausimus Šalys gali aptarti pagal 16.2 straipsnį (Specializuotieji komitetai) įsteigtame Prekybos prekėmis komitete. Šiuo tikslu sprendimu tame komitete Šalys gali priimti bet kokią įgyvendinimo priemonę.

2. Šalys prisiėmė papildomus įsipareigojimus dėl konkrečiuose sektoriuose prekėms taikomų netarifinių priemonių, kaip nurodyta 4-A priede ir jo priedėliuose.







PENKTAS SKYRIUS

SANITARIJOS IR FITOSANITARIJOS PRIEMONĖS

5.1 STRAIPSNIS

Tikslai

Šio skyriaus tikslai:

a) atitinkamose Šalių teritorijose saugoti žmonių, gyvūnų ar augalų gyvybę arba sveikatą, kartu sudarant palankesnes sąlygas Šalių tarpusavio prekybai sanitarijos ir fitosanitarijos priemonių (toliau – SFS priemonės) srityje;

b) bendradarbiauti dėl tolesnio SFS sutarties įgyvendinimo ir

c) sudaryti sąlygas ryšiams, bendradarbiavimui ir klausimų, susijusių su Šalių tarpusavio prekybai įtakos turinčių SFS priemonių įgyvendinimu, sprendimui gerinti.

5.2 STRAIPSNIS

Taikymo sritis

1. Šis skyrius taikomas visoms Šalies SFS priemonėms, kurios gali tiesiogiai ar netiesiogiai turėti įtakos Šalių tarpusavio prekybai.

2. Šis skyrius taip pat taikomas Šalių bendradarbiavimui abiem Šalims svarbiais gyvūnų gerovės klausimais.

3. Nė viena šio skyriaus nuostata nedaro poveikio Šalių teisėms pagal TPK sutartį priemonių, kurioms šis skyrius netaikomas, atžvilgiu.

5.3 STRAIPSNIS

Terminų apibrėžtys

Šiame skyriuje:

a) vartojamų terminų apibrėžtys pateikiamos SFS sutarties A priede ir

b) Šalys gali susitarti dėl kitų šiame skyriuje vartojamų terminų apibrėžčių, atsižvelgdamos į atitinkamų tarptautinių organizacijų, pavyzdžiui, Maisto kodekso komisijos (toliau – Codex Alimentarius komisija), Pasaulinės gyvūnų sveikatos organizacijos (toliau – OIE) ir pagal Tarptautinę augalų apsaugos konvenciją (toliau – IPPC) parengtus žodynėlius ir apibrėžtis.

5.4 STRAIPSNIS

Teisės ir prievolės

Šalys dar kartą patvirtina savo teises ir prievoles pagal SFS sutartį.

5.5 STRAIPSNIS

Kompetentingos institucijos

Šalių kompetentingos institucijos, atsakingos už šio skyriaus įgyvendinimą, yra nurodytos 5-A priede. Šalys viena kitai praneša apie visus tų kompetentingų institucijų pasikeitimus.

5.6 STRAIPSNIS

Bendrieji principai

Įgyvendindamos šį skyrių Šalys:

a) užtikrina, kad SFS priemonės būtų suderintos su SFS sutarties 3 straipsnyje nustatytais principais;

b) nenaudoja SFS priemonių nepagrįstoms prekybos kliūtims sudaryti;

c) užtikrina, kad pagal šį skyrių nustatytos procedūros būtų taikomos ir užbaigiamos be pagrįstos priežasties jų nevilkinant ir kad tokios procedūros būtų taikomos taip, kad Šalys negalėtų viena kitos savavališkai ar nepagrįstai diskriminuoti, esant identiškoms ar panašioms sąlygoms, ir

d) be mokslinio ir techninio pagrindimo nei naudoja c punkte nurodytas procedūras, nei prašo pateikti papildomos informacijos, kad vilkintų patekimą į savo rinką.

5.7 STRAIPSNIS

Importo reikalavimai

1. Vienos Šalies nustatyti importo reikalavimai taikomi visai kitos Šalies teritorijai.

2. Eksportuojanti Šalis užtikrina, kad į importuojančią Šalį eksportuojami produktai atitiktų importuojančios Šalies sanitarijos ir fitosanitarijos reikalavimus.

3. Importuojanti Šalis užtikrina, kad importo reikalavimai, kuriuos ji nustato iš eksportuojančios Šalies importuojamiems produktams, būtų taikomi proporcingai ir nediskriminuojant.

4. Visi su procedūromis susiję mokesčiai, taikomi iš eksportuojančios Šalies importuojamiems produktams, turi būti teisingi panašių vidaus produktų mokesčių atžvilgiu ir ne didesni nei būtina faktinėms paslaugos sąnaudoms padengti.

5. Importuojanti Šalis turi teisę tikrinti iš eksportuojančios Šalies importuojamus produktus, kad įgyvendintų SFS priemones.

6. Iš eksportuojančios Šalies importuojamų produktų patikrinimai atliekami remiantis jų keliama sanitarijos ir fitosanitarijos rizika. Patikrinimai atliekami nepagrįstai nedelsiant ir taip, kad poveikis Šalių tarpusavio prekybai būtų kuo mažesnis.

7. Eksportuojančios Šalies prašymu importuojanti Šalis jai leidžia susipažinti su informacija apie iš eksportuojančios Šalies importuojamų produktų patikrinimų dažnumą. Importuojanti Šalis gali pakeisti siuntų fizinių patikrinimų dažnumą, jei to reikia, atlikus i) apžiūrą, ii) importo patikrinimą arba iii) Šalių abipusiu sutarimu, taip pat po šiame skyriuje numatytų konsultacijų.

8. Jei atlikus importuojamų produktų patikrinimą nustatoma, kad jie neatitinka atitinkamų importuojančios Šalies importo reikalavimų, veiksmai, kurių imasi importuojanti Šalis, turėtų būti proporcingi sanitarijos ir fitosanitarijos rizikai, kurią kelia reikalavimų neatitinkantys importuojami produktai.

5.8 STRAIPSNIS

Tikrinimai

1. Norėdama įsitikinti, ar šis skyrius įgyvendinamas veiksmingai, ir tą pasitikėjimą įgyti ir išlaikyti, importuojanti Šalis turi teisę tikrinimus atlikti bet kuriuo metu ir per juos, be kita ko:

a) rengti tikrinamuosius vizitus eksportuojančioje Šalyje, kad pagal atitinkamus Codex Alimentarius komisijos, OIE ir IPPC tarptautinius standartus, gaires ir rekomendacijas patikrintų visą eksportuojančios Šalies kompetentingų institucijų tikrinimo ir sertifikavimo sistemą ar jos dalį, ir

b) prašyti, kad eksportuojanti Šalis pateiktų informacijos apie savo tikrinimo ir sertifikavimo sistemą, ir remtis tos sistemos patikrinimo rezultatais.

2. Importuojanti Šalis dalijasi su eksportuojančia Šalimi pagal 1 dalį atliktų tikrinimų rezultatais ir išvadomis. Importuojanti Šalis tuos rezultatus gali skelbti viešai.

3. Jei importuojanti Šalis nusprendžia surengti tikrinamąjį vizitą eksportuojančioje Šalyje, importuojanti Šalis apie šį tikrinamąjį vizitą eksportuojančiai Šaliai praneša bent prieš 60 kalendorinių dienų iki vizito, išskyrus skubius atvejus arba kai Šalys susitaria kitaip. Tokie vizitai pakeičiami Šalių tarpusavio sutarimu.

4. Išlaidas, kurios patiriamos tikrinant visą eksportuojančios Šalies kompetentingų institucijų tikrinimo ir sertifikavimo sistemą ar jos dalį, ir atskirų įmonių tikrinimo išlaidas padengia importuojanti Šalis.

5. Importuojanti Šalis per 60 kalendorinių dienų eksportuojančiai Šaliai raštu pateikia informaciją apie tikrinimą. Eksportuojanti Šalis per 45 kalendorines dienas dėl šios informacijos gali pateikti pastabų. Eksportuojančios Šalies pastabos pridedamos prie galutinių išvadų dokumento ir, jei tinkama, į jį įtraukiamos.

6. Neatsižvelgiant į 5 dalį, jei atlikus tikrinimą nustatoma didelė rizika žmogaus, gyvūnų ar augalų gyvybei arba sveikatai, importuojanti Šalis kuo skubiau, bet ne vėliau kaip per dešimt kalendorinių dienų po tikrinimo pabaigos, apie tai informuoja eksportuojančią Šalį.

5.9 STRAIPSNIS

Palankesnių sąlygų sudarymas prekybai

1. Jei, prieš leisdama iš eksportuojančios Šalies importuoti tam tikros kategorijos ar kategorijų gyvūninius produktus, importuojanti Šalis reikalauja atlikti tikrinimą vietoje, taikomos šios nuostatos:

a) atliekant tikrinimą įvertinama eksportuojančios Šalies tikrinimo ir sertifikavimo sistema pagal 5.8 straipsnį (Tikrinimai) ir atsižvelgiama į visą svarbią rašytinę informaciją, kurią paprašyta pateikė eksportuojanti Šalis, ir

b) jei tikrinimo ir sertifikavimo sistemos tikrinimo rezultatai importuojančią Šalį tenkina, ji apie palankius tikrinimo rezultatus raštu praneša eksportuojančiai Šaliai. Tokiu atveju pateikdama informaciją importuojanti Šalis gali nurodyti aplinkybę, kad leidžia ar leis importuoti tam tikros kategorijos ar kategorijų produktus, arba

c) jeigu tikrinimo ir sertifikavimo sistemų tikrinimo rezultatai importuojančios Šalies netenkina, ji apie tikrinimo rezultatus raštu informuoja eksportuojančią Šalį. Tokiu atveju pateikiant informaciją: i) nurodomos sąlygos, įskaitant su eksportuojančios Šalies tikrinimo ir sertifikavimo sistema susijusias sąlygas, kurios dar turi būti įvykdytos, kad importuojanti Šalis galėtų leisti importuoti konkrečios kategorijos ar kategorijų gyvūninius produktus; ii) nurodoma, kad konkrečioms gyvūninių produktų įmonėms gali būti leista eksportuoti į importuojančią Šalį, kai bus įvykdyti atitinkami 5.7 straipsnyje (Importo reikalavimai) nustatyti importo reikalavimai, arba iii) pateikiamas pareiškimas, kad importuojanti Šalis neleidžia, jog iš eksportuojančios Šalies būtų importuojami konkrečios kategorijos ar kategorijų produktai.

2. Jeigu importuojanti Šalis leidžia importuoti 1 dalies b punkte nurodytus konkrečios kategorijos ar kategorijų gyvūninius produktus, eksportuojanti Šalis importuojančiai Šaliai pateikia atskirų įmonių, atitinkančių importuojančios Šalies reikalavimus, visų pirma, pagal 5.7 straipsnį (Importo reikalavimai) ir 5.8 straipsnį (Tikrinimai), sąrašą. Be to:

a) eksportuojančios Šalies prašymu importuojanti Šalis patvirtina 5-B priedo 3 dalyje nurodytas eksportuojančios Šalies teritorijoje esančias atskiras įmones, nepatikrinusi tų atskirų įmonių. Prašydama, kad importuojanti Šalis patvirtintų įmones, eksportuojanti Šalis pateikia visą informaciją, kurios reikia importuojančiai Šaliai, kad būtų užtikrinta atitiktis susijusiems reikalavimams, įskaitant nustatytus 5.7 straipsnyje (Importo reikalavimai). Tvirtindama įmones importuojanti Šalis laikosi 5-B priede išdėstytų sąlygų ir patvirtinimą suteikia tik dėl importuoti leidžiamų kategorijų produktų;

b) patvirtinusi 2 dalies a punkte nurodytas atskiras įmones, importuojanti Šalis, laikydamasi taikomų teisinių ir administracinių procedūrų, imasi reikiamų teisėkūros ar administracinių priemonių, kad per 40 kalendorinių dienų po to, kai ji gauna eksportuojančios Šalies prašymą ir, jei taikytina, informaciją, kurią pateikti prašė norėdama užtikrinti atitiktį susijusiems reikalavimams, įskaitant nustatytus 5.7 straipsnyje (Importo reikalavimai), būtų leista importuoti prekes;

c) importuojanti Šalis eksportuojančiai Šaliai praneša apie bet kurios iš 2 dalies a punkte nurodytų atskirų įmonių pripažinimą ar atsisakymą jas pripažinti ir, jei tinkama, nurodo atsisakymo pripažinti priežastis.

5.10 STRAIPSNIS

Su gyvūnų ir augalų sveikata susijusios priemonės

1. Šalys pripažįsta teritorijų, kuriose neužregistruota kenkėjų nei ligų, bei teritorijų, kurios mažai užkrėstos kenkėjais ar ligomis, sampratas pagal SFS sutarties, OIE ir IPPC standartus, gaires ir rekomendacijas. 5.15 straipsnyje (Sanitarijos ir fitosanitarijos priemonių komitetas) nurodytas SFS komitetas gali apibrėžti papildomas detales, susijusias su tokių teritorijų pripažinimo procedūra, įskaitant tokių teritorijų pripažinimo procedūras po ligos protrūkio, atsižvelgiant į visus susijusius SFS sutarties, OIE ir IPPC standartus, gaires ar rekomendacijas.

2. Nustatydamos teritorijas, kuriose neužregistruota kenkėjų nei ligų, bei teritorijas, kurios mažai užkrėstos kenkėjais ar ligomis, Šalys įvertina tokius veiksnius: geografinė padėtis, ekosistemos, epidemiologinė priežiūra bei sanitarinės ar fitosanitarinės kontrolės veiksmingumas tokiose teritorijose.

3. Nustatydamos teritorijas, kuriose neužregistruota kenkėjų nei ligų, bei teritorijas, kurios mažai užkrėstos kenkėjais ar ligomis, Šalys glaudžiai bendradarbiauja, kad būtų pakankamai tikros dėl viena kitos taikomų tokių teritorijų nustatymo procedūrų. Spręsdama, ar pripažinti eksportuojančios Šalies teritorijų nustatymą, importuojanti Šalis savo nustatymą daugiausia remia informacija apie gyvūnų ar augalų sveikatos statusą eksportuojančioje Šalyje ar jos dalyse, kurią eksportuojanti Šalis pateikė pagal SFS sutarties, OIE ir IPPC standartus, gaires ir rekomendacijas.

4. Jei importuojanti Šalis nepripažįsta eksportuojančios Šalies teritorijų nustatymo, ji paaiškina priežastis ir pasirengia pradėti konsultacijas.

5. Jei eksportuojanti Šalis teigia, kad jos teritorijoje yra teritorijų, kuriose neužregistruota kenkėjų nei ligų, bei teritorijų, kurios mažai užkrėstos kenkėjais ar ligomis, ji pateikia atitinkamų įrodymų, siekdama importuojančiai Šaliai objektyviai įrodyti, kad tos teritorijos yra ir greičiausiai išliks teritorijomis, kuriose neužregistruota kenkėjų nei ligų, bei teritorijas, kurios mažai užkrėstos kenkėjais ar ligomis. Šiuo tikslu, esant prašymui, importuojančiai Šaliai suteikiama pagrįsta prieiga patikrinimams, tyrimams ir kitoms susijusioms procedūroms atlikti.

6. Šalys pripažįsta OIE skirstymo į laikymo vietas principą ir IPPC kenkėjais neužkrėstus gamybos plotus. 5.15 straipsnyje (Sanitarijos ir fitosanitarijos priemonių komitetas) nurodytas SFS komitetas įvertins visas šios srities rekomendacijas, kurias ateityje galbūt priims OIE ir IPPC, ir gali parengti atitinkamas rekomendacijas.

5.11 STRAIPSNIS

Skaidrumas ir keitimasis informacija

1. Šalys:

a) siekia, kad prekybai taikomos SFS priemonės, ypač iš kitos Šalies importuojamiems produktams taikomos 5.7 straipsnyje (Importo reikalavimai) nustatytos priemonės, būtų skaidrios;

b) siekia geriau suprasti viena kitos SFS priemones ir jų taikymą;

c) keičiasi informacija apie klausimus, susijusius su SFS priemonių rengimu ir taikymu, įskaitant informaciją apie mokslo pažangą, turinčią poveikio ar galinčią daryti poveikį Šalių tarpusavio prekybai, kad sumažintų jų neigiamą poveikį prekybai;

d) Šalies prašymu per 15 kalendorinių dienų praneša apie konkretiems importuojamiems produktams taikomus reikalavimus ir

e) Šalies prašymu per 15 kalendorinių dienų praneša apie konkrečių produktų leidimo prašymo nagrinėjimo eigą.

2. Ryšių centrai, atsakingi už informacijos teikimą pagal 1 dalį, yra tie, kurie Šalių paskiriami pagal 13.4 straipsnio (Užklausos ir ryšių centrai) 1 dalį. Informacija siunčiama paštu, faksu ar elektroniniu paštu. Elektroniniu paštu siunčiama informacija gali būti pasirašyta elektroniniu būdu ir turi būti siunčiama tik iš vieno ryšių centro į kitą.

3. Jei 1 dalies c punkte numatyta informacija pateikiama nusiunčiant pranešimą PPO pagal atitinkamas jos taisykles ir procedūras arba jei minėta informacija pateikiama oficialiose viešose ir nemokamose Šalių svetainėse, laikoma, kad Šalys toje dalyje nurodyta informacija pasikeitė.

4. Visi šiame skyriuje numatyti pranešimai siunčiami 2 dalyje nurodytiems ryšių centrams.

5.12 STRAIPSNIS

Konsultacijos

1. Kiekviena Šalis per dvi kalendorines dienas kitai Šaliai raštu praneša apie kiekvieną didelę ar reikšmingą riziką žmonių, gyvūnų ar augalų gyvybei arba sveikatai, įskaitant su maisto produktais susijusią riziką.

2. Kai Šaliai didelį susirūpinimą kelia rizika, kurią žmonių, gyvūnų ar augalų gyvybei arba sveikatai kelia prekės, kuriomis prekiaujama, paprašius šiuo klausimu kuo skubiau surengiamos konsultacijos. Tokiu atveju kiekviena Šalis stengiasi neatidėliodama pateikti visą būtiną informaciją, kad nebūtų sutrikdyta prekyba.

3. Šio straipsnio 2 dalyje nurodytos konsultacijos gali vykti elektroniniais laiškais, per vaizdo konferencijas ar telefonu. Prašančioji Šalis užtikrina, kad būtų parengtas konsultacijų protokolas.

5.13 STRAIPSNIS

Neatidėliotinos priemonės

1. Jei žmonių, gyvūnų ar augalų gyvybei arba sveikatai kyla didelė rizika, importuojanti Šalis gali iš anksto neįspėjusi imtis priemonių žmonių, gyvūnų ar augalų gyvybei arba sveikatai apsaugoti. Jei siuntos dar vežamos iš vienos Šalies į kitą, importuojanti Šalis ieško tinkamiausio ir proporcingiausio sprendimo, kad prekyba nebūtų be reikalo trikdoma.

2. Šalis, kuri imasi priemonių, kitą Šalį informuoja kuo skubiau, bet ne vėliau kaip per 24 valandas po priemonės priėmimo. Kiekviena Šalis gali prašyti pateikti bet kokios informacijos, susijusios su sanitarine ir fitosanitarine padėtimi ar su bet kuria iš tokių priemonių, kurios buvo priimtos. Kita Šalis atsakymą pateikia iš karto, kai gauna prašomą informaciją.

3. Šalys, bet kurios iš Šalių prašymu ir laikydamosi 5.12 straipsnio (Konsultacijos) nuostatų, per 15 kalendorinių dienų po pranešimo pradeda konsultacijas dėl susidariusios padėties. Šios konsultacijos surengiamos siekiant išvengti nereikalingo prekybos trikdymo. Šalys gali svarstyti palankesnių sąlygų priemonių įgyvendinimui sudarymo arba jų pakeitimo galimybes.

5.14 STRAIPSNIS

Lygiavertiškumas

1. Šalys gali pripažinti atskiros priemonės, priemonių grupės ar sistemų, taikomų tam tikram sektoriui ar sektoriaus daliai, lygiavertiškumą pagal 4–7 dalis. Lygiavertiškumo pripažinimas taikomas Šalių tarpusavio prekybai gyvūnais ir gyvūniniais produktais, augalais ir augaliniais produktais ar atitinkamai susijusiomis prekėmis.

2. Jei lygiavertiškumas nepripažįstamas, prekyba vykdoma importuojančios Šalies nustatytomis sąlygomis, kad būtų užtikrintas jos reikalaujamas apsaugos lygis.

3. Kad lygiavertiškumas būtų pripažintas, reikia vertinti ir pripažinti:

a) esamas teisės aktais, standartais ir procedūromis nustatytas SFS priemones, įskaitant kontrolę, susijusią su tikrinimo ir sertifikavimo sistemomis, siekiant užtikrinti, kad eksportuojančios Šalies ir importuojančios Šalies SFS priemonės būtų lygiavertės;

b) dokumentais pagrįstą kompetentingų institucijų struktūrą, jų įgaliojimus, vadovavimo grandinę, jų modus operandi ir turimus išteklius ir

c) tai, kaip kompetentingos institucijos vykdo kontrolės programas ir užtikrina atitiktį.

4. Atlikdamos vertinimus, Šalys atsižvelgia į jau turimą patirtį.

5. Importuojanti Šalis pripažįsta eksportuojančios Šalies sanitarinę ar fitosanitarinę priemonę lygiaverte, jei eksportuojanti Šalis objektyviai įrodo, kad jos priemone užtikrinamas importuojančios Šalies reikalaujamas apsaugos lygis. Šiuo tikslu, esant prašymui, importuojančiai Šaliai suteikiama pagrįsta prieiga patikrinimams, tyrimams ir kitoms susijusioms procedūroms atlikti.

6. Pripažindamos lygiavertiškumą Šalys atsižvelgs į Codex Alimentarius komisijos, OIE, IPPC ir PPO SFS komiteto rekomendacijas.

7. Be to, pripažinusios lygiavertiškumą, Šalys gali susitarti dėl supaprastinto oficialių sanitarinių ar fitosanitarinių sertifikatų, kurie būtini kiekvienai gyvūnų ar gyvūninių produktų, augalų ar augalinių produktų arba kitų susijusių importuoti skirtų prekių siuntai, pavyzdžio.

5.15 STRAIPSNIS

Sanitarijos ir fitosanitarijos priemonių komitetas

1. Pagal 16.2 straipsnį (Specializuotieji komitetai) įsteigtą Sanitarijos ir fitosanitarijos priemonių komitetą (toliau – SFS komitetas) sudaro Šalių kompetentingų institucijų atstovai.

2. Pirmasis SFS komiteto posėdis surengiamas per vienus metus po šio susitarimo įsigaliojimo. Vėliau šis komitetas renkasi bent kartą per metus arba tada, kai susitaria Šalys. Per pirmąjį posėdį SFS komitetas patvirtina savo darbo tvarkos taisykles. Posėdžiai rengiami susitikimų ar vaizdo konferencijų forma, telefonu arba bet kokiu kitu Šalių sutartu būdu.

3. SFS komitetas gali susitarti steigti iš Šalių ekspertų sudarytas technines darbo grupes, kurios nustatys ir spręs į šio skyriaus taikymo sritį patenkančias technines ir mokslines problemas ir nagrinėja glaudesnio bendradarbiavimo abipusiškai svarbiais SFS klausimais galimybes. Jei būtinos papildomos techninės žinios, dalyvauti techninėse darbo grupėse gali būti kviečiami ir kiti asmenys, ne tik Šalių atstovai.

4. SFS komitetas gali spręsti bet kokius klausimus, susijusius su veiksmingu šio skyriaus funkcionavimu. Jo pareigos ir funkcijos pirmiausia yra šios:

a) rengti šiam skyriui ir 5-A ir 5-B priedams įgyvendinti reikiamas procedūras ar tvarką;

b) stebėti, kaip įgyvendinamas šis skyrius, ir

c) būti forumu, kuriame aptariamos taikant tam tikras SFS priemones kylančios problemos siekiant rasti abipusiškai priimtiną sprendimą. Dėl tokių klausimų SFS komitetas Šalies prašymu susirenka skubos tvarka ir surengiamos konsultacijos. Šiomis konsultacijomis nedaromas poveikis Šalių teisėms ir prievolėms pagal Keturioliktą skyrių (Ginčų sprendimas) ir Penkioliktą skyrių (Tarpininkavimas).

5. SFS komitetas keičiasi gyvūnų gerovės informacija, techninėmis žiniomis ir patirtimi, kad paskatintų Šalis bendradarbiauti gyvūnų gerovės klausimais.

6. SFS komiteto sprendimu Šalys gali priimti rekomendacijas ir sprendimus, susijusius su importo leidimu, keitimusi informacija, skaidrumu, skirstymo į regionus pripažinimu, lygiavertiškumu ir alternatyviomis priemonėmis, taip pat dėl bet kokio kito 4 ir 5 dalyse nurodyto klausimo.

5.16 STRAIPSNIS

Techninės konsultacijos

1. Jei Šalis mano, kad kitos Šalies priemonė prieštarauja ar gali prieštarauti šiame skyriuje nustatytoms prievolėms ir dėl priemonės nepagrįstai yra ar gali būti trikdoma prekyba, ji gali prašyti techninių konsultacijų SFS komitete, kad būtų rastas abipusiškai priimtinas sprendimas. 5-A priede nurodytos kompetentingos institucijos sudaro palankesnes sąlygas šioms konsultacijoms.

2. Techninės konsultacijos SFS komitete laikomos pasibaigusiomis praėjus 30 dienų po prašymo dėl techninių konsultacijų pateikimo, nebent Šalys susitaria jas tęsti. Techninės konsultacijos gali būti rengiamos telefonu, vaizdo konferencijų ar bet kokia kita Šalių sutarta forma.







ŠEŠTAS SKYRIUS

MUITINĖ IR PALANKESNIŲ SĄLYGŲ SUDARYMAS PREKYBAI

6.1 STRAIPSNIS

Tikslai

1. Šalys pripažįsta muitinės ir palankesnių sąlygų sudarymo prekybai klausimų svarbą kintančioje pasaulinės prekybos aplinkoje. Šalys susitaria stiprinti bendradarbiavimą šioje srityje, siekdamos užtikrinti, kad susiję teisės aktai bei procedūros ir atitinkamų institucijų administraciniai gebėjimai padėtų siekti tikslo skatinti palankesnių sąlygų sudarymą prekybai, kartu užtikrinant veiksmingą muitinės priežiūrą.

2. Tuo tikslu Šalys susitaria, kad teisės aktai turi būti nediskriminaciniai ir kad muitinės procedūros turi būti grindžiamos moderniais metodais ir veiksminga priežiūra, siekiant kovoti su sukčiavimu ir apsaugoti teisėtą prekybą.

3. Šalys pripažįsta, kad teisėti viešosios tvarkos tikslai, įskaitant tikslus, susijusius su saugumu, sauga ir kova su sukčiavimu, negali būti pažeidžiami.

6.2 STRAIPSNIS

Principai

1. Šalys susitaria savo muitų nuostatas ir procedūras grįsti:

a) prekybos ir muitų srityje taikomais tarptautiniais dokumentais ir standartais, kuriuos yra pripažinusios Šalys, įskaitant esmines Pasaulio muitinių organizacijos (toliau – PMO) Persvarstytos Kioto konvencijos dėl muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo, Tarptautinės suderintos prekių aprašymo ir kodavimo sistemos konvencijos ir Pasaulinės prekybos saugumo ir supaprastinimo standartų sistemos (toliau – SAFE sistema) nuostatas;

b) teisėtos prekybos apsauga veiksmingai užtikrinant teisės aktuose nustatytų reikalavimų vykdymą ir jų laikantis;

c) teisės aktais, kuriais vengiama ekonominės veiklos vykdytojams nustatyti nereikalingą naštą ar juos diskriminuoti, kuriuose numatyta toliau sudaryti palankesnes sąlygas prekybai tiems ekonominės veiklos vykdytojams, kurių atitikties lygis yra labai aukštas, ir kuriais užtikrinamos apsaugos nuo sukčiavimo ir neteisėtos ar žalą darančios veiklos priemonės, ir

d) taisyklėmis, kuriomis užtikrinama, kad už muitų taisyklių ar procedūrinių reikalavimų pažeidimus skiriamos sankcijos būtų proporcingos ir nediskriminacinės ir kad jų taikymu nebūtų nepagrįstai vilkinamas prekių išleidimas.

2. Siekdamos gerinti darbo metodus ir užtikrinti nediskriminavimą, skaidrumą, veiksmingumą, vientisumą ir atskaitomybę už veiksmus, Šalys:

a) kai įmanoma, paprastina reikalavimus ir formalumus, siekdamos paspartinti prekių išleidimą ir jų muitinį įforminimą, ir

b) imasi tolesnių veiksmų, kad muitinių ir kitų įstaigų reikalaujami duomenys ir dokumentai taptų paprastesni ir labiau standartizuoti.

6.3 STRAIPSNIS

Muitinių bendradarbiavimas

1. Šalys bendradarbiauja muitų klausimais per savo atitinkamas institucijas siekdamos užtikrinti, kad būtų pasiekti 6.1 straipsnyje (Tikslai) nustatyti tikslai.

2. Siekdamos gerinti bendradarbiavimą muitų klausimais, Šalys, inter alia:

a) keičiasi informacija apie atitinkamus savo muitų teisės aktus, jų įgyvendinimą ir savo muitinės procedūras, ypač šiose srityse: i) muitinės procedūrų paprastinimas ir modernizavimas; ii) muitinės atliekamas intelektinės nuosavybės teisių užtikrinimas pasienyje; iii) vežimas tranzitu ir perkrovimas ir iv) ryšiai su verslo bendruomene;

b) svarsto galimybę parengti bendras iniciatyvas, susijusias su importo, eksporto ir kitomis muitinės procedūromis, ir siekia užtikrinti, kad verslo bendruomenei būtų teikiamos veiksmingos paslaugos;

c) kartu sprendžia su muitais susijusius klausimus, kurie yra svarbūs siekiant pagal sistemą SAFE apsaugoti tarptautinės prekybos tiekimo grandinę ir sudaryti palankesnes sąlygas prekybai;

d) kai tinkama, nustato atitinkamų viena kitos rizikos valdymo metodų, rizikos standartų, saugumo kontrolės ir prekybos partnerystės programų tarpusavio pripažinimo tvarką, įskaitant tokius aspektus kaip duomenų perdavimas ir abipusiškai sutarta nauda, ir

e) stiprina koordinavimą tokiose tarptautinėse organizacijose kaip PPO ir PMO.

6.4 STRAIPSNIS

Vežimas tranzitu ir perkrovimas

1. Kiekviena Šalis užtikrina, kad būtų sudaromos palankesnės sąlygos jų teritorijoje vykdomoms perkrovimo operacijoms ir vežimui tranzitu per jų teritoriją bei jie veiksmingai prižiūrimi.

2. Siekdamos sudaryti palankesnes sąlygas prekybai, Šalys skatina ir įgyvendina regioninius tranzito susitarimus.

3. Siekdamos sudaryti palankesnes sąlygas tranzitui, Šalys užtikrina visų jų teritorijoje esančių susijusių institucijų ir įstaigų bendradarbiavimą.

6.5 STRAIPSNIS

Išankstiniai sprendimai

Kiekviena Šalis, laikydamasi savo teisės aktų ir procedūrų, prieš prekių importą į jos teritoriją per savo muitinės įstaigas ar kitas kompetentingas institucijas jos teritorijoje įsteigtiems prekiautojams pateikia išankstinius rašytinius sprendimus dėl prekių tarifinio klasifikavimo, kilmės ir bet kokio kito Šalies pasirinkto klausimo.

6.6 STRAIPSNIS

Supaprastintos muitinės procedūros

1. Kiekviena Šalis taiko skaidrias ir veiksmingas supaprastintas importo ir eksporto procedūras, kad ekonominės veiklos vykdytojai, tarp jų – mažosios ir vidutinės įmonės, patirtų mažiau išlaidų ir galėtų lengviau planuoti savo veiklą. Be to, vadovaujantis objektyviais ir nediskriminaciniais kriterijais, įgaliotiesiems prekiautojams turi būti sudaroma galimybė lengviau pasinaudoti muitinės procedūrų supaprastinimu.

2. Muitinės procedūros įforminimo prekėms formalumams atlikti naudojamas tik vienas muitinės deklaracijos dokumentas arba lygiavertė elektroninė jo versija.

3. Siekdamos supaprastinti ir sudaryti palankesnes sąlygas prekių įvežimui ir išleidimui, Šalys taiko modernius muitinės metodus, įskaitant rizikos vertinimo ir audito po prekių išleidimo metodus.

4. Šalys skatina, kad palaipsniui būtų kuriamos ir naudojamos sistemos, įskaitant informacinėmis technologijomis pagrįstas sistemas, ir taip sudaromos palankesnės sąlygos elektroniniams duomenų mainams tarp atitinkamų jų prekiautojų, muitinės ir kitų susijusių įstaigų.

6.7 STRAIPSNIS

Prekių išleidimas

Kiekviena Šalis užtikrina, kad jos muitinės įstaigos, pasienio ar kitos kompetentingos institucijos taikytų reikalavimus ir procedūras, kuriomis sudaromos sąlygos:

a) skubiai išleisti prekes per laikotarpį, ne ilgesnį nei laikotarpis, kurio reikia atitikčiai muitų ir kitiems su prekyba susijusiems teisės aktams ir formalumams užtikrinti;

b) formalumus atlikti iki prekių atvežimo (t. y. iš anksto, prieš fizinį prekių atvežimą elektroniniu būdu pateikti informaciją ir ją apdoroti), kad atvežtos prekės galėtų būti išleistos, ir

c) išleisti prekes nesumokėjus muitų, jeigu, kai reikia, pagal atitinkamos Šalies teisės aktus pateikiama garantija, kuria užtikrinamas galutinis muitų sumokėjimas.

6.8 STRAIPSNIS

Mokesčiai ir privalomieji mokėjimai

1. Mokesčiai ir privalomieji mokėjimai renkami tik už tas paslaugas, kurios yra teikiamos dėl tam tikrų importuojamų ar eksportuojamų prekių ir už formalumus, kuriuos reikia atlikti dėl tų prekių importo ar eksporto. Šie mokesčiai negali būti didesni už apytiksles suteiktų paslaugų sąnaudas ir negali būti skaičiuojami kaip ad valorem mokesčiai.

2. Informacija apie mokesčius ir privalomuosius mokėjimus skelbiama naudojantis oficialiai tam skirta sklaidos priemone, kuri gali būti internetas. Teikiant šią informaciją nurodoma, kokiu pagrindu už paslaugą renkamas mokestis ar privalomasis mokėjimas, atsakinga institucija, mokėtina mokesčio ar privalomojo mokėjimo suma, taip pat mokėjimo laikas ir būdas.

3. Jei nustatomi nauji mokesčiai ir privalomieji mokėjimai arba keičiami esami, jie nerenkami, kol pagal 2 dalį nepaskelbiama su jais susijusi informacija ir nesudaromos sąlygos su ja susipažinti.

6.9 STRAIPSNIS

Muitinės tarpininkai

Šalys susitaria, kad pagal atitinkamas jų muitų nuostatas ir procedūras nebūtų reikalaujama privalomo muitinės tarpininkų dalyvavimo. Jei Šalys taiko muitinės tarpininkų licencijavimo procedūras, jos turi būti skaidrios, nediskriminacinės ir proporcingos.

6.10 STRAIPSNIS

Patikra prieš išsiuntimą

Šalys susitaria, kad taikydamos atitinkamas savo muitų nuostatas ir procedūras nereikalaus, kad prieš išsiuntimą prekes būtų privaloma tikrinti, kaip apibrėžta Sutartyje dėl tikrinimo prieš pakraunant, arba kad privačios įmonės paskirties vietoje atliktų bet kokius kitus patikrinimus prieš prekių muitinį įforminimą.

6.11 STRAIPSNIS

Muitinis įvertinimas

1. Šalys prekių muitinę vertę nustato remdamosi Muitinio įvertinimo sutartimi.

2. Šalys bendradarbiaudamos siekia bendro požiūrio į klausimus, susijusius su muitiniu įvertinimu.

6.12 STRAIPSNIS

Rizikos valdymas

1. Kiekviena Šalis savo prekių vertinimo ir išleidimo procedūras bei patikros po prekių įvežimo procedūras grindžia rizikos vertinimo principais ir auditu, o ne nuodugniu kiekvienos siuntos patikrinimu atitikčiai importo reikalavimams nustatyti.

2. Šalys susitaria nustatyti prekių importo, eksporto, tranzito ir perkrovimo kontrolės reikalavimus ir procedūras bei juos taikyti, remiantis rizikos valdymo principais, kurie bus taikomi taip, kad atitikties užtikrinimo priemonės būtų taikomos didžiausią dėmesį skiriant įtarimų keliantiems sandoriams.

6.13 STRAIPSNIS

Vieno langelio principas

Kiekviena Šalis stengiasi sukurti naujas arba toliau naudoti esamas vieno langelio principu, pagal kurį informacija teikiama elektroninėmis priemonėmis ir tik kartą, veikiančias sistemas ir taip sudaryti palankesnes sąlygas informacijos, kurią privaloma teikti pagal muitų ir kitus teisės aktus eksportuojant, importuojant ir vežant tranzitu prekes, teikimui.

6.14 STRAIPSNIS

Apskundimas

1. Kiekviena Šalis taiko veiksmingas, skubias, nediskriminacines ir lengvai prieinamas procedūras, kuriomis užtikrina teisę skųsti muitinės ir kitų kompetentingų institucijų administracinius veiksmus, nutarimus ir sprendimus, turinčius poveikio importuojamoms, eksportuojamoms ar tranzitu vežamoms prekėms.

2. Skundai dėl administraciniu lygmeniu priimtų sprendimų gali būti nagrinėjami priežiūros institucijos administracine tvarka ir teismine tvarka pagal Šalių teisės aktus.

6.15 STRAIPSNIS

Skaidrumas

1. Kiekviena Šalis paskelbia savo teisės aktus, taisykles ir administracines procedūras bei kitus su muitais ir palankesnių sąlygų sudarymu prekybai susijusius reikalavimus arba kitaip leidžia su jais susipažinti, taip pat ir elektroninėmis priemonėmis.

2. Kiekviena Šalis skiria ar palieka veikti vieną ar daugiau informacinių centrų, į kuriuos suinteresuotieji asmenys gali kreiptis muitų ar kitais su palankesnių sąlygų sudarymu prekybai susijusiais klausimais.

6.16 STRAIPSNIS

Ryšiai su verslo bendruomene

Šalys susitaria:

a) kad svarbu rengiant su muitais ir palankesnių sąlygų sudarymu prekybai klausimais susijusius teisės aktus ir bendrąsias procedūras laiku konsultuotis su prekybos atstovais. Kai tinkama, šiuo tikslu rengiamos muitinės ir verslo bendruomenės konsultacijos;

b) paskelbti su muitų ir palankesnių sąlygų sudarymu prekybai klausimais susijusius naujus teisės aktus ir bendrąsias procedūras, taip pat tokių teisės aktų ir procedūrų pakeitimus ir paaiškinimus, arba kitaip leisti su jais susipažinti (jei įmanoma, elektroninėmis priemonėmis), prieš pradėdamos juos taikyti; jos taip pat viešai skelbia atitinkamus administracinio pobūdžio skelbimus, įskaitant informaciją apie atstovavimo reikalavimus ir įvežimo procedūras, uostų ir pasienio punktų muitinės įstaigų darbo valandas ir darbo tvarką bei ryšių centrus, kuriems galima teikti užklausas;

c) kad nauji ar iš dalies keičiami teisės aktai, procedūros ir mokesčiai ar privalomieji mokėjimai (pvz., pakeistos muitų normos) įsigaliotų ne iš karto, o tik po pagrįstos trukmės laikotarpio, nedarant poveikio teisėtiems viešosios tvarkos tikslams, ir

d) užtikrinti, kad atitinkami muitinės ir susiję reikalavimai bei procedūros toliau tenkintų verslo bendruomenės poreikius, būtų grindžiami geriausia praktika ir reikalavimais bei procedūromis kuo mažiau būtų ribojama prekyba.

6.17 STRAIPSNIS

Muitinės komitetas

1. Pagal 16.2 straipsnį (Specializuotieji komitetai) įsteigtą Muitinės komitetą sudaro Šalių muitinių ir kitų kompetentingų institucijų atstovai. Muitinės komitetas užtikrina tinkamą šio skyriaus, 1 protokolo ir kitų papildomų su muitine susijusių nuostatų, dėl kurių Šalys gali susitarti, funkcionavimą. Muitinės komitete Šalys gali nagrinėti ir priimti sprendimus dėl visų klausimų, iškylančių taikant minėtas nuostatas.

2. Muitinės komitete Šalys gali priimti rekomendacijas ir sprendimus dėl rizikos valdymo metodų, rizikos standartų, saugumo kontrolės ir prekybos partnerystės programų abipusio pripažinimo, įskaitant tokius aspektus kaip duomenų perdavimas ir abipusiškai sutarta nauda, taip pat dėl visų kitų į 1 dalies taikymo sritį patenkančių klausimų.

3. Šalys gali susitarti rengti ad hoc susitikimus dėl bet kokio su muitine susijusio klausimo, įskaitant prekių kilmės taisyklių klausimus ir visas kitas papildomas su muitine susijusias nuostatas, dėl kurių susitaria Šalys. Kai tinkama, tam tikriems klausimams nagrinėti gali būti steigiami pogrupiai.







SEPTINTAS SKYRIUS

NETARIFINĖS PREKYBOS KLIŪTYS IR INVESTICIJOS Į ATSINAUJINANČIOSIOS ENERGIJOS GAMYBĄ

7.1 STRAIPSNIS

Tikslai

Atsižvelgdamos į visame pasaulyje dedamas pastangas mažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, Šalys siekia bendro tikslo – skatinti, plėtoti ir didinti energijos gamybą iš atsinaujinančiųjų ir tvarių neiškastinių išteklių, visų pirma sudarydamos palankesnes sąlygas prekybai ir investicijoms. Šiuo tikslu Šalys bendradarbiauja siekdamos pašalinti arba panaikinti tarifines ir netarifines kliūtis ir derinti teisės aktus su regioniniais ir tarptautiniais standartais.

7.2 STRAIPSNIS

Terminų apibrėžtys

Šiame skyriuje:

a) vietos operacijų reikalavimas: i) kai kalbama apie prekes, reikalavimas, kad įmonė pirktų ar naudotų vietinės kilmės prekes ar prekes iš vietinio šaltinio, kai nurodomi konkretūs produktai, produktų kiekis ar vertė arba kai nurodoma vietinės produkcijos kiekio ar vertės dalis; ii) kai kalbama apie paslaugas, reikalavimas, kuriuo ribojama galimybė rinktis paslaugų teikėjus ar teikiamas paslaugas, pakenkiant kitos Šalies paslaugoms ar paslaugų teikėjams;

b) priemonė – bet kokia pagal šį skyrių Šalies taikoma priemonė: įstatymas, reglamentas, taisyklė, procedūra, sprendimas, administracinis veiksmas ar kita;

c) priemonės, kai turi būti sukurta bendroji įmonė su vietinėmis bendrovėmis – bet kurie reikalavimai bendrai įsteigti ar vykdyti veiklą su vietinėmis bendrovėmis ir kitomis verslo įmonėmis, bet kuris juridinis asmuo, kaip antai korporacija, patikos bendrovė, bendroji įmonė arba būtų sudaromi kiti sutartiniai santykiai;

d) kompensacinė nuostata – sąlyga, kuria skatinamas vietos vystymasis, kaip antai nepagrįsti technologijų licencijavimo, investicijų, prievolės sudaryti sutartis su tam tikra finansų įstaiga, priešpriešinės prekybos ir panašūs reikalavimai;

e) paslaugų teikėjas – 8.2 straipsnio (Terminų apibrėžtys) l punkte apibrėžtas paslaugų teikėjas.

7.3 STRAIPSNIS

Taikymo sritis

1. Šis skyrius taikomas priemonėms, galinčioms daryti poveikį Šalių tarpusavio prekybai ir investicijoms, susijusioms su energijos gamyba iš atsinaujinančiųjų ir tvarių neiškastinių išteklių, kaip antai: vėjo, saulės, aeroterminės, geoterminės, hidroterminės ir vandenyno energijos, hidroenergijos, biomasės, sąvartynų dujų, nuotekų valymo įrenginių dujų ir biodujų, bet ne produktams, iš kurių energija gaunama.

2. Šis skyrius netaikomas mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros projektams, taip pat nekomerciniams parodomiesiems projektams.

3. Šiuo skyriumi nedaromas poveikis jokių kitų šio susitarimo nuostatų taikymui, įskaitant visas tų nuostatų išimtis, išlygas ar apribojimus, mutatis mutandis taikomus 1 dalyje minėtoms priemonėms. Patikslinama, kad jei šio skyriaus nuostatos neatitinka kitų šio susitarimo nuostatų, taikomos kitos šio susitarimo nuostatos tiek, kiek šio skyriaus nuostatos neatitinka kitų šio susitarimo nuostatų.

7.4 STRAIPSNIS

Principai

Kiekviena Šalis:

a) stengiasi nepriimti priemonių, kuriomis nustatomi vietos operacijų reikalavimai arba bet kokios kitos kompensacinės nuostatos, turinčios poveikio kitos Šalies produktams, paslaugų teikėjams, verslininkams ar įmonėms;

b) stengiasi nepriimti priemonių, kuriomis reikalaujama steigti ūkines bendrijas su vietos bendrovėmis, išskyrus atvejus, kai manoma, kad tokios bendrijos yra būtinos dėl techninių priežasčių, ir kai kitos Šalies prašymu ji gali tokias technines priežastis pagrįsti;

c) užtikrina, kad visos taisyklės, susijusios su taikomomis leidimų, sertifikatų ir licencijų (ypač įrangos, gamybos įrenginių ir susijusių perdavimo tinklų infrastruktūros) išdavimo procedūromis, būtų taikomos objektyviai, skaidriai bei nešališkai ir nediskriminuojant kitos Šalies pareiškėjų;

d) užtikrina, kad administraciniams mokesčiams, nustatytiems: i) kitos Šalies kilmės prekių ar prekių, darančių poveikį kitos Šalies tiekėjų prekių tiekimui, importui ir naudojimui arba su tų prekių importu ir naudojimu susijusiems administraciniams mokesčiams būtų taikomas 2.10 straipsnis (Su importu ir eksportu susiję mokesčiai ir formalumai) ir ii) kitos Šalies paslaugų teikėjų paslaugų teikimui arba su tokiu teikimu susijusiems administraciniams mokesčiams būtų taikomas 8.18 straipsnis (Taikymo sritis ir terminų apibrėžtys), 8.19 straipsnis (Licencijų išdavimo ir tinkamumo įvertinimo sąlygos) ir 8.20 straipsnis (Licencijų išdavimo ir tinkamumo įvertinimo procedūros), ir

e) užtikrina, kad prisijungimo prie elektros perdavimo tinklų sąlygos ir procedūros būtų skaidrios ir nediskriminacinės kitos Šalies tiekėjų atžvilgiu.

7.5 STRAIPSNIS

Standartai, techniniai reglamentai ir atitikties vertinimas

1. Jei yra parengta tarptautinių ar regioninių energijos gavimo iš atsinaujinančiųjų ir tvarių neiškastinių išteklių standartų, Šalys šiais standartais ar atitinkamomis tų standartų dalimis grindžia savo techninius reglamentus, išskyrus atvejus, kai tokie tarptautiniai standartai ar jų dalys būtų neveiksminga ar netinkama priemonė teisėtiems tikslams įgyvendinti. Taikant šią dalį, Tarptautinė standartizacijos organizacija (toliau – ISO) ir Tarptautinė elektrotechnikos komisija (toliau – IEC) laikomos pagrindinėmis šios srities tarptautinius standartus rengiančiomis organizacijomis.

2. Kai tinkama, Šalys techninius reglamentus nustato remdamosi produkto eksploatacinių charakteristikų, įskaitant aplinkosaugines produkto charakteristikas, reikalavimais, o ne dizainu ar aprašomosiomis savybėmis.

3. Dėl produktų, išvardytų Suderintos sistemos (SS) 84 skirsnyje (išskyrus 8401), taip pat SS 850231 ir 854140:

a) Singapūro tiekėjų atitikties deklaracijas, kurias šie naudoja norėdami pateikti minėtus produktus rinkai, Sąjunga pripažįsta tokiomis pačiomis sąlygomis kaip Sąjungos tiekėjų deklaracijas, ir nenustato jokių papildomų reikalavimų, ir

b) Singapūras pripažįsta ES atitikties deklaracijas arba bandymų ataskaitas, naudojamas pateikiant minėtus produktus rinkai, ir nenustato jokių papildomų reikalavimų. Singapūras gali reikalauti, kad bandymus pagal 4-A priedo 5 straipsnyje (Apsaugos priemonės) išdėstytas sąlygas atliktų ar sertifikatus išduotų trečioji šalis.

Patikslinama, kad ši dalis taikoma nedarant poveikio abiejų Šalių galimybei taikyti su šioje dalyje nurodytais produktais nesusijusius reikalavimus, pvz., skirstymą į teritorijas reglamentuojančius teisės aktus ar statybos techninius reglamentus.

7.6 STRAIPSNIS

Išimtys

1. Šiam skyriui taikomos išimtys, numatytos 2.14 straipsnyje (Bendrosios išimtys), 8.62 straipsnyje (Bendrosios išimtys) ir 9.3 straipsnyje (Saugumas ir bendrosios išimtys), ir atitinkamos Šešiolikto skyriaus (Institucinės, bendrosios ir baigiamosios nuostatos) nuostatos.

2. Patikslinama, kad nė viena šio skyriaus nuostata nelaikoma kliūtimi Šaliai nustatyti arba įgyvendinti priemones, kurių reikia atitinkamų energijos tinklų saugiai eksploatacijai ar energijos tiekimo saugumui užtikrinti, atsižvelgiant į reikalavimą, pagal kurį esant tapačioms sąlygoms tomis priemonėmis negali būti šališkai ar nepagrįstai diskriminuojami Šalių produktai, paslaugų teikėjai ar investuotojai arba siekiama slapta riboti Šalių tarpusavio prekybą ir investicijas.

7.7 STRAIPSNIS

Įgyvendinimas ir bendradarbiavimas

1. Šalys bendradarbiauja ir keičiasi informacija visais su šio skyriaus įgyvendinimu susijusiais klausimais pagal 16.1 straipsnį (Prekybos komitetas) įsteigtame Prekybos komitete. Šiuo tikslu Prekybos komiteto sprendimu Šalys gali priimti reikiamas įgyvendinimo priemones ir prireikus atnaujinti šį skyrių.

2. Bendradarbiaudamos Šalys gali:

a) keistis informacija, reglamentavimo patirtimi ir geriausios praktikos pavyzdžiais tokiose srityse kaip: i) priemonių, kuriomis skatinama naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją, parengimas ir nediskriminacinis įgyvendinimas; ii) anglies dioksido surinkimas ir saugojimas; iii) pažangieji tinklai; iv) energijos vartojimo efektyvumą; ir v) techniniai reglamentai, standartai ir atitikties vertinimo procedūros, pvz., susijusios su tinklo kodekso reikalavimais; ir

b) skatinti (be kita ko, atitinkamuose regioniniuose forumuose), kad jų vidiniai ar regioniniai techniniai reglamentai, reglamentuose vartojamos sampratos, standartai, reikalavimai ir atitikties vertinimo procedūros būtų derinami su tarptautiniais standartais.







AŠTUNTAS SKYRIUS

PASLAUGOS, ĮSISTEIGIMAS IR ELEKTRONINĖ PREKYBA







A SKIRSNIS

BENDROSIOS NUOSTATOS

8.1 STRAIPSNIS

Tikslas ir taikymo sritis

1. Šalys, patvirtindamos atitinkamus savo įsipareigojimus pagal PPO steigimo sutartį, nustato laipsniško ir abipusio prekybos paslaugomis, įsisteigimo ir elektroninės prekybos liberalizavimo tvarką.

2. Jei nenustatyta kitaip:

a) šis skyrius netaikomas Šalies teikiamoms subsidijoms arba dotacijoms, įskaitant vyriausybės remiamas paskolas, garantijas ir draudimą;

b) šis skyrius netaikomas paslaugoms, kurios teikiamos atitinkamoje Šalių teritorijoje vykdant oficialias valdžios funkcijas;

c) pagal šį skyrių nereikalaujama privatizuoti valstybinių įmonių ir

d) šis skyrius netaikomas paslaugų pirkimą valdžios įstaigų užsakymu reglamentuojantiems įstatymams, kitiems teisės aktams ir reikalavimams, jeigu paslaugos perkamos oficialiems valdžios įstaigų poreikiams tenkinti, o ne siekiant jas perparduoti komerciniais tikslais ar panaudoti teikiant komercines paslaugas.

3. Kiekviena Šalis išlaiko reglamentavimo teisę ir teisę priimti naujus teisės aktus, kad laikydamasi šio skyriaus įgyvendintų teisėtus politikos tikslus.

4. Šis skyrius netaikomas priemonėms, kurios turi poveikio Šalyje įsidarbinti siekiantiems fiziniams asmenims, taip pat priemonėms, susijusioms su pilietybe, nuolatine gyvenamąja vieta ar nuolatiniu darbu. Nė viena šio skyriaus nuostata nelaikoma kliūtimi Šaliai taikyti kitos Šalies fizinių asmenų atvykimą ar laikiną buvimą jos teritorijoje reglamentuojančių priemonių, įskaitant priemones, kurios reikalingos jos sienų vientisumui apsaugoti ir tvarkingam fizinių asmenų judėjimui per sienas užtikrinti, jeigu tokios priemonės taikomos taip, kad neišnyktų ir nesumažėtų kitos Šalies pagal šį skyrių gaunama nauda ( 4 ).

8.2 STRAIPSNIS

Terminų apibrėžtys

Šiame skyriuje:

a) tiesioginiai mokesčiai – visi mokesčiai, skaičiuojami nuo bendros pajamų sumos, nuo visos kapitalo sumos arba nuo atskirų pajamų ar kapitalo dalių, įskaitant pelno iš turto perdavimo mokestį, nekilnojamojo turto mokestį, paveldėjimo ir dovanojimo mokestį ir mokestį, skaičiuojamą nuo įmonės mokamo darbo užmokesčio, bei kapitalo vertės padidėjimo mokestį;

b) juridinis asmuo – juridinis asmuo, įsteigtas ar kitaip organizuotas pagal taikytiną teisę, siekiantis ar nesiekiantis pelno, valdomas privačios ar valstybinės nuosavybės teise, įskaitant bet kokią korporaciją, patiką, ūkinę bendriją, bendrąją įmonę, individualiąją įmonę arba asociaciją;

c) Sąjungos juridinis asmuo ar Singapūro juridinis asmuo: i) juridinis asmuo, įsteigtas atitinkamai pagal Sąjungos ir (arba) Sąjungos valstybės narės arba Singapūro įstatymus ir turintis registruotą buveinę, centrinę administraciją ( 5 ) arba pagrindinę verslo vietą atitinkamai Sąjungos arba Singapūro teritorijoje, arba ii) įsisteigimo pagal 8.8 straipsnio (Terminų apibrėžtys) d punktą atveju – juridinis asmuo, priklausantis atitinkamai Sąjungos valstybės narės arba Singapūro fiziniams asmenims, arba atitinkamai Sąjungos arba Singapūro juridiniams asmenims, arba jų kontroliuojamas. Juridinis asmuo nelaikomas Sąjungos arba Singapūro juridiniu asmeniu, jeigu atitinkamai Sąjungos arba Singapūro teritorijoje turi tik registruotąją būstinę arba centrinę administraciją, nebent atitinkamai Sąjungos arba Singapūro teritorijoje jis vykdytų didelę ūkinės veiklos dalį ( 6 ). Laikoma, kad juridinis asmuo yra: i) priklausantis Sąjungos ir (arba) Sąjungos valstybės narės arba Singapūro fiziniams ar juridiniams asmenims, jeigu daugiau kaip 50 proc. į jį investuoto kapitalo nuosavybės teise priklauso atitinkamai Sąjungos ir (arba) Sąjungos valstybės narės arba Singapūro asmenims; ii) kontroliuojamas Sąjungos ir (arba) Sąjungos valstybės narės arba Singapūro fizinių ar juridinių asmenų, jeigu tokie asmenys gali skirti daugumą jo direktorių arba kitu būdu teisiškai vadovauti jo veiklai; iii) susijęs su kitu asmeniu, jeigu jis kontroliuoja kitą asmenį ar yra to kito asmens kontroliuojamas arba jeigu tiek jį ir tiek tą kitą asmenį kontroliuoja tas pats asmuo;

d) neatsižvelgiant į tai, kas išdėstyta c punkte, laivybos bendrovėms, kurios įsteigtos už Sąjungos ribų ir kurias kontroliuoja Sąjungos valstybės narės piliečiai, taip pat taikomas šis susitarimas, jeigu jų laivai yra įregistruoti pagal atitinkamus Sąjungos valstybės narės teisės aktus ir plaukioja su tos Sąjungos valstybės narės vėliava;

e) priemonė – bet kokia Šalies taikoma priemonė: įstatymas, reglamentas, taisyklė, procedūra, sprendimas, administracinis veiksmas ar kita;

f) Šalies nustatomos arba toliau taikomos priemonės – priemonės, kurių imasi: i) centrinė, regioninė ar vietos valdžia ir jos institucijos arba ii) nevyriausybinės organizacijos, vykdančios centrinės, regioninės ar vietos valdžios arba jos institucijų suteiktus įgaliojimus;

g) prekybai paslaugomis poveikio turinčios Šalies priimtos ar toliau taikomos priemonės apima, be kita ko, priemones, susijusias su: i) paslaugos pirkimu, atsiskaitymu už ją ir jos naudojimu; ii) galimybe teikiant paslaugą gauti paslaugas, kurių Šaliai reikia, kad galėtų teikti paslaugas visuomenei apskritai, ir jomis naudotis, ir iii) Šalies asmenų įsisteigimu, įskaitant komercinio vieneto įsteigimą, paslaugai kitos Šalies teritorijoje teikti;

h) konkrečių įsipareigojimų sąrašas Sąjungos atveju yra 8-A priedas ir jo priedėliai, Singapūro atveju – 8-B priedas ir jo priedėliai;

i) paslaugos vartotojas – asmuo, kuriam teikiama paslauga arba kuris naudojasi paslauga;

j) paslaugos teikimas apima paslaugos sukūrimą, platinimą, rinkodarą, pardavimą ir suteikimą;

k) kitos Šalies paslauga: i) paslauga, kuri teikiama iš kitos Šalies teritorijos ar kitos Šalies teritorijoje, arba – jūrų transporto atveju – paslauga, kurią teikia pagal kitos Šalies įstatymus įregistruotas laivas, arba kitos Šalies asmuo, kuris paslaugą teikia eksploatuodamas laivą ir (arba) naudodamas visą laivą ar jo dalį, arba ii) paslauga, kurią teikia kitos Šalies paslaugų teikėjas, jei paslauga teikiama per komercinį vienetą ar fizinius asmenis;

l) paslaugų teikėjas – asmuo, teikiantis paslaugą ar siekiantis teikti paslaugą, įskaitant per įsteigtą įmonę;

m) paslauga, teikiama vykdant oficialias valdžios funkcijas – visos paslaugos, išskyrus paslaugas, kurios yra teikiamos komerciniais tikslais ar konkuruojant su vienu ar daugiau paslaugų teikėjų, ir

n) prekyba paslaugomis – paslaugos teikimas: i) iš vienos Šalies teritorijos į kitos Šalies teritoriją (kertant sieną); ii) vienos Šalies teritorijoje kitos Šalies paslaugos vartotojui (suvartojimas užsienyje); iii) vienos Šalies paslaugos teikėjo per komercinį vienetą kitos Šalies teritorijoje (per komercinį vienetą) arba iv) vienos Šalies paslaugos teikėjo per tos Šalies fizinius asmenis, esančius kitos Šalies teritorijoje (per fizinius asmenis).







B SKIRSNIS

PASLAUGOS, KURIAS TEIKIANT KERTAMA SIENA

8.3 STRAIPSNIS

Taikymo sritis

Šis skirsnis taikomas Šalių priemonėms, kurios turi poveikio visų sektorių paslaugoms, kurias teikiant kertama siena, išskyrus:

a) audiovizualines paslaugas;

b) nacionalinį jūrų kabotažą ( 7 ) ir

c) vidaus ir tarptautines oro transporto paslaugas, reguliariąsias ar nereguliariąsias, ir tiesiogiai su skrydžių teisėmis susijusias paslaugas, išskyrus: i) orlaivių remonto ir techninės priežiūros paslaugas, kurias teikiant orlaivis nenaudojamas; ii) oro transporto paslaugų pardavimą ir rinkodarą bei iii) kompiuterinės rezervavimo sistemos paslaugas.

8.4 STRAIPSNIS

Terminų apibrėžtys

Šiame skirsnyje „paslaugos, kurias teikiant kertama siena“ – tai:

a) iš vienos Šalies teritorijos į kitos Šalies teritoriją ir

b) vienos Šalies teritorijoje kitos Šalies paslaugos vartotojui teikiamos paslaugos.

8.5 STRAIPSNIS

Patekimas į rinką

1. Kai į rinką patenkama teikiant paslaugas, kurias teikiant kertama siena, kiekviena Šalis kitos Šalies paslaugoms ir paslaugų teikėjams taiko režimą, kuris yra ne mažiau palankus už taikomą laikantis konkrečių įsipareigojimų sąraše nurodytų sutartų sąlygų ir apribojimų.

2. Tuose sektoriuose, kuriuose įsipareigota dėl patekimo į rinką, Šalis nei regionų, nei visos teritorijos mastu nenustato ar toliau netaiko priemonių, kurios, jeigu jos konkrečių įsipareigojimų sąraše nenustatyta kitaip, yra apibūdinamos kaip:

a) paslaugų teikėjų skaičiaus ribojimas tokiomis priemonėmis: kiekybinės kvotos, monopolijos, išimtinę teisę turintys paslaugų teikėjai arba reikalavimas atlikti ekonominių poreikių analizę; ( 8 )

b) paslaugų teikimo sandorių ar turto bendros vertės ribojimas nustatant kiekybines kvotas ar reikalaujant atlikti ekonominių poreikių analizę ir

c) bendro paslaugų operacijų skaičiaus ribojimas arba bendro paslaugų kiekio, išreikšto nustatytais kiekybiniais vienetais, ribojimas nustatant kvotas arba reikalaujant atlikti ekonominių poreikių analizę. ( 9 )

8.6 STRAIPSNIS

Nacionalinis režimas

1. Sektoriuose, kurie yra įrašyti į Šalies konkrečių įsipareigojimų sąrašą ir kuriems taikomos tame sąraše nurodytos sąlygos ir reikalavimai, taikydama priemones, kurios turi poveikio paslaugoms, kurias teikiant kertama siena, kiekviena Šalis kitos Šalies paslaugoms ir paslaugų teikėjams taiko režimą, kuris yra ne mažiau palankus už taikomą savo panašioms paslaugoms ir paslaugų teikėjams.

2. Šalis gali įvykdyti 1 dalies reikalavimą kitos Šalies paslaugoms ir paslaugų teikėjams nustatydama režimą, kurio forma yra tapati jos pačios panašioms paslaugoms ir paslaugų teikėjams taikomam režimui arba nuo jo skiriasi.

3. Tapačios arba skirtingos formos režimas laikomas mažiau palankiu, jeigu juo konkurencijos sąlygos keičiamos Šalies paslaugų arba paslaugų teikėjų naudai, palyginti su kitos Šalies panašioms paslaugoms arba paslaugų teikėjams taikomomis sąlygomis.

4. Pagal šį straipsnį prisiimti konkretūs įsipareigojimai nelaikomi reikalavimu, kad Šalis kompensuotų neišvengiamą nepalankią konkurencinę padėtį, kuri atsiranda dėl atitinkamų paslaugų ar paslaugų teikėjų užsieninio statuso.

8.7 STRAIPSNIS

Konkrečių įsipareigojimų sąrašas

1. Sektoriai, kuriuos Šalis liberalizavo remdamasi šiuo skirsniu, taip pat tuose sektoriuose kitos Šalies paslaugoms ir paslaugų teikėjams išlygų forma taikomi patekimo į rinką bei nacionalinio režimo apribojimai yra nurodyti Šalies konkrečių įsipareigojimų sąraše.

2. Dėl konkrečių įsipareigojimų, prisiimtų pagal 1 dalį, Šalis kitos Šalies paslaugų ar paslaugų teikėjų atžvilgiu negali priimti naujų ar labiau diskriminacinių priemonių.







C SKIRSNIS

ĮSISTEIGIMAS

8.8 STRAIPSNIS

Terminų apibrėžtys

Šiame skirsnyje vartojamų terminų apibrėžtys:

a) juridinio asmens filialas – verslo vieta arba atskiro teisinio subjektiškumo neturintis juridinis asmuo, veikiantis kaip patronuojančiojo vieneto skyrius;

b) ekonominė veikla – ekonominio pobūdžio veikla, išskyrus oficialių valdžios funkcijų vykdymą, t. y. veiklą, kuri vykdoma nekomerciniais tikslais ar nekonkuruojant su vienu ar daugiau ekonominės veiklos vykdytojų;

c) verslininkas – Šalies fizinis ar juridinis asmuo, siekiantis vykdyti ar vykdantis ekonominę veiklą per įsteigtą įmonę ( 10 );

d) įsisteigimas: i) juridinio asmens įsteigimas, įsigijimas ar turėjimas arba ii) filialo ar atstovybės įsteigimas ar turėjimas, siekiant Šalies teritorijoje sukurti ar palaikyti ilgalaikius ekonominius ryšius, kad būtų galima vykdyti ekonominę veiklą, įskaitant, be kita ko, paslaugų teikimą, ir

e) Šalies juridinio asmens patronuojamoji įmonė – juridinis asmuo, kontroliuojamas kito tos Šalies juridinio asmens pagal jos vidaus teisę. ( 11 )

8.9 STRAIPSNIS

Taikymo sritis

Šis skirsnis taikomas Šalių priimamoms ar toliau taikomoms priemonėms, turinčioms poveikį įsisteigimui visų rūšių ekonominės veiklos sektoriuose, išskyrus:

a) branduolinių medžiagų kasybą, gamybą ir perdirbimą ( 12 );

b) ginklų, šaudmenų ir karinės paskirties medžiagų gamybą ar prekybą jais;

c) audiovizualines paslaugas;

d) nacionalinį jūrų kabotažą ( 13 ) ir

e) vidaus ir tarptautines oro transporto paslaugas, reguliariąsias ar nereguliariąsias, ir tiesiogiai su skrydžių teisėmis susijusias paslaugas, išskyrus: i) orlaivių remonto ir techninės priežiūros paslaugas, kurias teikiant orlaivis nenaudojamas; ii) oro transporto paslaugų pardavimą ir rinkodarą bei iii) kompiuterinės rezervavimo sistemos paslaugas.

8.10 STRAIPSNIS

Patekimas į rinką

1. Kai į rinką patenkama įsisteigiant, kiekviena Šalis kitos Šalies įmonėms ir verslininkams taiko režimą, kuris yra ne mažiau palankus už taikomą laikantis konkrečių įsipareigojimų sąraše nurodytų sutartų sąlygų ir apribojimų.

2. Tuose sektoriuose, kuriuose įsipareigota dėl patekimo į rinką, Šalis nei regionų, nei visos teritorijos mastu nenustato ar toliau netaiko priemonių, kurios, jeigu jos konkrečių įsipareigojimų sąraše nenustatyta kitaip, yra apibūdinamos kaip:

a) įmonių skaičiaus ribojimas tokiomis priemonėmis: kiekybinės kvotos, monopolijos, išimtinės teisės ar kiti reikalavimai įmonėms, pavyzdžiui, ekonominių poreikių analizės reikalavimas;

b) sandorių ar turto bendros vertės ribojimas nustatant kiekybines kvotas ar reikalaujant atlikti ekonominių poreikių analizę;

c) bendro operacijų skaičiaus ribojimas arba bendro produkcijos kiekio, išreikšto nustatytais kiekybiniais vienetais, ribojimas nustatant kvotas arba reikalaujant atlikti ekonominių poreikių analizę; ( 14 )

d) užsienio kapitalo dalies ribojimas nustatant procentais išreikštą didžiausią leistiną užsienio kapitalo dalį įmonės kapitale arba bendrą leistiną individualios ar bendros užsienio investicijos vertę;

e) priemonės, kuriomis reikalaujama, kad būtų steigiami tik tam tikrų ar konkrečių rūšių juridiniai asmenys arba kurios taikomos bendrosioms įmonėms, per kurias kitos Šalies verslininkas gali vykdyti ekonominę veiklą, ir

f) fizinių asmenų, išskyrus 8.13 straipsnyje (Taikymo sritis ir terminų apibrėžtys) ( 15 ) apibrėžtą pagrindinį personalą ir absolventus stažuotojus, kuriuos verslininkas gali įdarbinti konkrečiame sektoriuje arba kurie jam yra reikalingi tam tikrai ekonominei veik