2009L0045 — LT — 29.06.2010 — 001.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

►B EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/45/EB 2009 m. gegužės 6 d. dėl keleivinių laivų saugos taisyklių ir standartų (Nauja redakcija) (Tekstas svarbus EEE) (OL L 163, 25.6.2009, p.1)

iš dalies keičiamas:









▼B

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/45/EB

2009 m. gegužės 6 d.

dėl keleivinių laivų saugos taisyklių ir standartų

(Nauja redakcija)

(Tekstas svarbus EEE)







EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 80 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę ( 1 ), pasikonsultavę su Regionų komitetu, laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos ( 2 ), kadangi: (1) 1998 m. kovo 17 d. Tarybos direktyva 98/18/EB dėl keleivinių laivų saugos taisyklių ir standartų ( 3 ) buvo keletą kartų iš esmės pakeista ( 4 ). Kadangi bus daromi kiti pakeitimai, siekiant aiškumo ji turėtų būti išdėstyta nauja redakcija. (2) Pagal bendrą transporto politiką turi būti priimtos priemonės jūrų transporto saugai užtikrinti. (3) Keleivinių laivų avarijos kelia Bendrijai didelį susirūpinimą, ypač tos avarijos, kurių metu žūva daug žmonių. Visoje Bendrijoje keleiviniais laivais ir greitaeigiais keleiviniais laivais besinaudojantys asmenys turi teisę tikėtis atitinkamo saugos laive lygio ir juo pasikliauti. (4) Darbo įrangai ir darbuotojų asmeninės apsaugos priemonėms ši direktyva netaikoma todėl, kad tokios įrangos naudojimui jūriniais vidaus keliais plaukiojančiuose keleiviniuose laivuose taikomos 1989 m. birželio 12 d. Tarybos direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo ( 5 ) ir atitinkamų su ja susijusių atskirų direktyvų nuostatos. (5) Keleivių vežimo tarp valstybių narių jūrų transportu paslaugas jau liberalizavo 1986 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 4055/86 dėl laisvės teikti paslaugas principo taikymo jūrų transporto paslaugoms tarp valstybių narių bei valstybių narių ir trečiųjų šalių ( 6 ). Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 3577/92 ( 7 ) yra numatytas laisvės teikti paslaugas principo taikymas valstybių narių jūrų transporte (jūrų kabotažas). (6) Siekiant užtikrinti aukštą saugos lygį ir pašalinti prekybos kliūtis, vietines paslaugas teikiantiems keleiviniams laivams ir laivams būtina nustatyti atitinkamo lygio suderintus saugos standartus. Tarptautiniais maršrutais plaukiojančių laivų standartus kuria Tarptautinė jūrų organizacija (TJO). Turėtų būti nurodyta tvarka, pagal kurią prašoma TJO imtis veiksmų tarptautinių maršrutų standartus suderinti su šios direktyvos standartais. (7) Visų pirma, atsižvelgiant į keleivinio jūrų transporto vidaus rinkos mastą, bendrą laivų saugos lygį visoje Bendrijoje galima nustatyti tik veiksmais Bendrijos lygiu. (8) Atsižvelgiant į proporcingumo principą direktyva yra tinkamas teisinis dokumentas, numatantis vienodo ir privalomo saugos standartų taikymo valstybėse narėse sistemą, palikdamas kiekvienai valstybei narei teisę nuspręsti dėl jos vidaus sistemai geriausiai tinkančių įgyvendinimo priemonių. (9) Siekiant tobulinti saugą ir išvengti konkurencijos iškraipymų bendrus saugos reikalavimus reikėtų taikyti visiems Bendrijoje jūriniais vidaus maršrutais plaukiojantiems keleiviniams laivams ir greitaeigiams keleiviniams laivams, neatsižvelgiant į vėliavą, su kuria jie plaukioja. Vis dėlto, šių reikalavimų reikėtų netaikyti tam tikrų kategorijų laivams, kuriems šios direktyvos taisyklės netinka techniškai arba jos ekonomiškai neperspektyvios. (10) Keleivinius laivus reikėtų priskirti skirtingoms klasėms atsižvelgiant į nuotolius ir sąlygas jūros zonose, kuriose jie plaukioja. Greitaeigiai keleiviniai laivai turėtų būti skirstomi kategorijomis pagal TJO parengto Greitaeigių laivų kodekso nuostatas. (11) Pagrindinė referencinė saugos standartų bazė turėtų būti 1974 m. Tarptautinė konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (1974 m. SOLAS konvencija) su pakeitimais, apimanti tarptautiniu mastu suderintus tarptautiniais maršrutais plaukiojančių keleivinių laivų ir greitaeigių keleivinių laivų standartus ir atitinkamas TJO priimtas rezoliucijas bei kitas tą konvenciją papildančias ir aiškinančias priemones. (12) Reikia laikytis skirtingo požiūrio rengiant naujų ir eksploatuojamų skirtingų klasių keleivinių laivų saugos reikalavimus, užtikrinančius lygiavertį saugos lygį, atsižvelgiant į tų skirtingų klasių konkrečius poreikius ir apribojimus. Naujų ir eksploatuojamų laivų saugos reikalavimų skirtumus tikslinga išsaugoti, nes naujų laivų taisykles taikant eksploatuojamiems laivams pastarųjų konstrukciją tektų gerokai pertvarkyti ir jie taptų ekonomiškai neperspektyvūs. (13) Eksploatuojamų laivų modernizavimo pagal šioje direktyvoje numatytus standartus finansiniai ir techniniai padariniai pateisina tam tikrus pereinamuosius laikotarpius. (14) Atsižvelgiant į greitaeigių keleivinių laivų ir tradicinių keleivinių laivų projekto, konstrukcijos ir naudojimo esminius skirtumus turėtų būti reikalaujama, kad tokie laivai atitiktų specialias taisykles. (15) Laivo įrenginiai, atitinkantys 1996 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvos 96/98/EB dėl laivų įrenginių ( 8 ) nuostatas, juos instaliuojant keleiviniame laive neturėtų būti papildomai bandomi, nes tokiems įrenginiams jau taikomi tos direktyvos standartai ir procedūros. (16) 2003 m. balandžio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/25/EB dėl specialių ro-ro keleivinių laivų stabilumo reikalavimų ( 9 ) įdiegė sugriežtintus stabilumo reikalavimus tarptautiniais maršrutais į ir iš Bendrijos uostų plaukiojantiems ro-ro keleiviniams laivams ir tokia sugriežtinta priemonė taip pat turėtų būti taikoma tam tikrų kategorijų tokiems laivams, plaukiojantiems vietiniais reisais tokiomis pačiomis jūrinėmis sąlygomis. Tokių stabilumo reikalavimų nesilaikymas turėtų būti palaipsnio ro-ro keleivinių laivų atsisakymo po tam tikro plaukiojimo metų skaičiaus priežastis. Atsižvelgiant į konstrukcines modifikacijas, kurias gali reikėti atlikti eksploatuojamiems ro-ro keleiviniams laivams, kad jie atitiktų specialius stabilumo reikalavimus, tie reikalavimai turėtų būti įdiegti per kelerių metų laikotarpį, kad susijusiai pramonės daliai būtų duota pakankamai laiko persitvarkyti pagal reikalavimus – tuo tikslu reikėtų numatyti nuostatą dėl eksploatuojamų laivų palaipsnio pertvarkymo tvarkaraščio. Šis palaipsnio pertvarkymo tvarkaraštis neturėtų turėti įtakos specialiems stabilumo reikalavimams, taikomiems jūrų zonose, kurioms taikomi 1996 m. vasario 28 d. Stokholmo susitarimo priedai. (17) Svarbu taikyti reikiamas priemones, užtikrinančias ribotos judėsenos asmenų saugų patenkamumą į valstybių narių vietiniais reisais plaukiojančius keleivinius laivus ir greitaeigius keleivinius laivus. (18) Vykdydamos kontrolę pagal komiteto procedūrą, valstybės narės gali priimti vietinėmis sąlygomis pagrįstus papildomus saugos reikalavimus, leisti naudoti lygiaverčius standartus ar esant tam tikroms veikimo sąlygoms šios direktyvos nuostatoms taikyti išlygas arba susiklosčius ypač pavojingoms aplinkybėms imtis apsaugos priemonių. (19) 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiantis Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS) ( 10 ), centralizavo pagal atitinkamus Bendrijos teisės aktus dėl jūrų saugumo, teršimo iš laivų prevencijos ir gyvenimo bei darbo sąlygų laivuose apsaugos įsteigtų komitetų uždavinius. (20) Šiam sprendimui įgyvendinti būtinos priemonės turėtų būti patvirtintos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką ( 11 ). (21) Visų pirma Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus pritaikyti atitinkamas šios direktyvos, įskaitant jos priedų, nuostatas atsižvelgiant į tarptautinio lygio pokyčius, ypač į tarptautinių konvencijų pakeitimus. Kadangi šios priemonės yra bendro pobūdžio ir yra skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, jos turi būti patvirtintos pagal Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnyje numatytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu. (22) Siekiant stebėti veiksmingą šios direktyvos įgyvendinimą ir vykdymą, turėtų būti tiriami nauji ir eksploatuojami keleiviniai laivai bei laivai. Šios direktyvos nuostatų laikymąsi turėtų patvirtinti vėliavos valstybės administracijos arba jos vardu išduodamas sertifikatas. (23) Siekdamos užtikrinti šios direktyvos visapusišką taikymą valstybės narės už nacionalinių nuostatų, priimtų pagal šią direktyvą, pažeidimą turėtų nustatyti sankcijų sistemą ir turėtų stebėti, ar laikomasi šios direktyvos nuostatų, sukurtų pagal 1995 m. birželio 19 d. Tarybos direktyvą 95/21/EB dėl uosto valstybės atliekamos laivybos kontrolės ( 12 ). (24) Naujos į šią direktyvą įtrauktos nuostatos susijusios tik su komiteto procedūromis. Todėl valstybėms narėms nereikia jų perkelti į nacionalinę teisę. (25) Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais, nustatytais IV priedo B dalyje, kadangi: PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:







1 straipsnis

Paskirtis

Šios direktyvos paskirtis – naujuose ir eksploatuojamuose keleiviniuose laivuose bei greitaeigiuose keleiviniuose laivuose diegti vienodą gyvybės ir turto saugos lygį, kai abiejų kategorijų laivai plaukioja jūriniais vidaus maršrutais, ir nustatyti tarptautinio lygmens derybų, skirtų tarptautiniais maršrutais plaukiojančių keleivinių laivų taisyklėms suderinti, tvarką.

2 straipsnis

Sąvokų apibrėžtys

Šioje direktyvoje:

a) „Tarptautinės konvencijos“ – tai 1974 m. Tarptautinė konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (1974 m. SOLAS konvencija) su pakeitimais ir 1966 m. Tarptautinė konvencija dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo, kartu su jų protokolais ir pakeitimais;

b) „Neapgadinto laivo stovumo kodeksas“ – tai „Visų tipų laivų, kuriems galioja TJO dokumentai, neapgadinto laivo stovumo kodeksas“, išdėstytas 1993 m. lapkričio 4 d. TJO Asamblėjos rezoliucijoje A.749 (18), su pakeitimais;

▼M1

c) Greitaeigių laivų kodeksas – Tarptautinio greitaeigių laivų saugos kodekso, išdėstyto 1994 m. gegužės 20 d. TJO rezoliucijoje MSC 36 (63), arba 2000 m. Tarptautinio greitaeigių laivų saugos kodekso (2000 HSC kodeksas), išdėstyto 2000 m. gruodžio mėn. TJO rezoliucijoje MSC.97(73), naujausios redakcijos;

▼B

d) „GMDSS“ – tai globalinė jūrų avarinio ryšio ir saugumo sistema, kaip nustatyta 1974 m. SOLAS konvencijos su pakeitimais IV skyriuje;

e) „keleivinis laivas“ – tai daugiau kaip 12 keleivių vežantis laivas;

f) „ro-ro keleivinis laivas“ – tai laivas, vežantis daugiau kaip 12 keleivių, turintis erdves ro-ro kroviniams arba specialių kategorijų erdves, kaip apibrėžta I priede esančioje II-2/A/2 taisyklėje;

g) „greitaeigis keleivinis laivas“ – tai greitaeigis laivas, kaip apibrėžta 1974 m. SOLAS konvencijos su pakeitimais X skyriaus 1 taisyklėje, vežantis daugiau kaip 12 keleivių, išskyrus jūriniais vidaus maršrutais B, C arba D klasės jūros zonose plaukiojančius keleivinius laivus, jeigu: i) jų vandentalpa iki konstrukcinės vaterlinijos mažesnė kaip 500 m3; ir ▼M1 ii) jų didžiausias greitis, apibrėžtas 1994 m. Greitaeigių laivų kodekso 1.4.30 taisyklėje ir 2000 m. Greitaeigių laivų kodekso 1.4.37 taisyklėje, yra mažesnis nei 20 mazgų; ▼B

h) „naujas laivas“ – tai laivas, kurio kilis buvo pastatytas arba kurio statybos etapas buvo panašus 1998 m. liepos 1 d. ar vėliau; panašus statybos etapas – tai etapas, kai: i) pradedama konkretaus laivo statyba; ir ii) pradedamas to laivo surinkimas, kuriam sunaudota bent 50 tonų arba 1 % apskaičiuotų visų konstrukcinių medžiagų masės (iš šių dviejų naudojamas mažesnis dydis);

i) „eksploatuojamas laivas“ – tai nenaujas laivas;

j) „amžius“ – tai laivo amžius, išreikštas metų skaičiumi po jo pristatymo datos;

k) „keleivis“ – tai bet kuris asmuo, išskyrus: i) kapitoną ir įgulos narius arba kitus pasamdytus ar einančius kokias nors su to laivo eksploatavimu susijusias pareigas; ir ii) jaunesnį kaip vienerių metų vaiką;

l) „laivo ilgis“ – jeigu specialiai nenumatyta kitaip – tai ne mažesniame kaip 85 % teoriniame borto aukštyje nuo kilio viršaus 96 % išmatuoto visos vaterlinijos ilgio arba ilgis išilgai tos vaterlinijos nuo forštevenio priešakio iki vairo ašies, jeigu šis ilgis yra didesnis. Su kilio nuosvyriu laivagalyje suprojektuotuose laivuose, matuojant laivo ilgį, vaterlinija yra lygiagreti konstrukcinei vaterlinijai;

m) „laivapriekio aukštis“ – tai 1966 m. Tarptautinės krovos žymių konvencijos 39 taisyklėje apibrėžtas laivapriekio aukštis kaip priekiniame statmenyje nuo nustatyto antvandeninio borto aukštį vasarą atitinkančios vaterlinijos ir konstrukcinis diferento bei laivo šone išmatuoto viršutinio denio aukščiausio taško išmatuojamas vertikalus atstumas;

n) „laivas ištisiniu deniu“ – tai laivas su įrengtu oro sąlygų ir jūros veikiamu ištisu deniu, turinčiu oro sąlygų ir jūros veikiamos savo dalies visų angų stacionarias uždarymo priemones, po kuriuo visoms laivo šonų angoms sumontuotos stacionarios, bent jau vandeniui nelaidžios, uždarymo priemonės; ištisas denis gali būti vandeniui nelaidus denis arba lygiavertė struktūra, sudaryta iš vandenį praleidžiančio denio, visiškai uždengto vandens nepraleidžiančia pakankamo tvirtumo apsaugą nuo vandens užtikrinančia konstrukcija ir su vandeniui nelaidžiomis uždarymo priemonėmis;

o) „tarptautinis maršrutas“ – tai jūros maršrutas iš valstybės narės uosto į uostą už valstybės narės ribų arba atvirkščiai;

p) „jūrinis vidaus maršrutas“ – tai jūros zonų maršrutas iš valstybės narės uosto į tą patį arba kitą tos valstybės narės uostą;

q) „jūros zona“ – tai pagal 4 straipsnio 2 dalį nustatyta zona; tačiau taikant nuostatas dėl radijo ryšio galioja 1974 m. SOLAS konvencijos su pakeitimais IV skyriaus 2 taisyklėje pateiktos jūros zonų apibrėžtys;

r) „uosto akvatorija“ – tai ne jūros zona, o valstybių narių apibrėžtas kitas plotas, apimantis atokiausius stacionarius uosto statinius, sudarantis vientisą uosto sistemos dalį arba plytintis iki gamtinėmis aplinkos ypatybėmis, saugančiomis upės žiotis ar panašų apsaugotą plotą, apibrėžtų ribų;

s) „prieglobsčio vieta“ – tai gamtinėmis ar dirbtinėmis priemonėmis apsaugota zona, kurioje prieglaudą gali rasti laivas, susiklosčius jo saugumui pavojų keliančioms sąlygoms;

t) „vėliavos valstybės administracija“ – tai valstybės, su kurios vėliava suteikta teisė plaukioti laivui, kompetentingos institucijos;

u) „priimančioji valstybė“ – tai valstybė narė, į kurios uostą (-us) arba iš kurios uosto (-ų) su kitos nei ta valstybė narė valstybės narės vėliava plaukiojantis laivas išplaukia į jūrinius vidaus maršrutus ar sugrįžta iš jų;

v) „pripažinta organizacija“ – tai pagal 1994 m. lapkričio 22 d. Tarybos direktyvos 94/57/EB dėl laivų apžiūros ir tikrinimo organizacijų ir atitinkamos jūrų administracijų veiklos bendrųjų taisyklių ir standartų ( 13 ) 4 straipsnį pripažinta organizacija;

w) „mylia“ – tai 1 852 metrai;

x) „didelis bangų aukštis“ – per tam tikrą laikotarpį registruotų bangų aukščių aukščiausio trečdalio aukščio vidurkis;

y) „ribotos judėsenos asmenys“ – tai bet kuris asmuo, turintis tam tikrų sunkumų naudojantis viešuoju transportu, įskaitant vyresnio amžiaus asmenis, neįgalius asmenis, asmenis su jusliniais sutrikimais ir besinaudojančiuosius neįgaliųjų vežimėliais, nėščias moteris ir asmenis, lydinčius mažus vaikus.

3 straipsnis

Taikymo sritis

1. Ši direktyva taikoma šiems keleiviniams laivams nepaisant jų vėliavos, kai jie plaukia jūriniais vidaus maršrutais:

a) naujiems keleiviniams laivams;

b) 24 metrų ir ilgesniems eksploatuojamiems keleiviniams laivams;

c) greitaeigiams keleiviniams laivams.

Kiekviena valstybė narė, kaip priimančioji valstybė, užtikrina, kad keleiviniai laivai ir greitaeigiai keleiviniai laivai, plaukiojantys su valstybės, kuri nėra valstybė narė, vėliava prieš leidžiant jiems toje valstybėje narėje plaukioti jūriniais vidaus maršrutais visiškai atitiktų šios direktyvos reikalavimus.

2. Ši direktyva netaikoma:

a) keleiviniams laivams, kurie yra: i) karo laivai ir kariniai transporto laivai; ii) ne mechaninėmis priemonėmis varomi laivai; ▼M1 iii) iš kitos, o ne iš plieno ar jam lygiavertės medžiagos pagaminti laivai, kuriems netaikomi greitaeigių laivų (Rezoliucija MSC 36 (63) arba MSC.97(73)) ar laivų su oro pagalve ar su povandeniniais sparnais (Rezoliucija A.373 (X)) standartai; ▼B iv) paprastos konstrukcijos mediniai laivai; v) suprojektuoti iki 1965 m., pastatyti daugiausia iš originalių medžiagų, originalūs istoriniai keleiviniai laivai ir atskiros jų kopijos; vi) pramoginės jachtos, nebent jos yra arba bus su įgula ir komerciniais tikslais veža daugiau kaip 12 keleivių; arba vii) vien uosto akvatorijose plaukiojantys laivai;

b) greitaeigiams keleiviniams laivams, kurie yra: i) karo laivas arba karinis transporto laivas; ii) pramoginiai laivai, nebent jie yra arba bus su įgula ir komerciniais tikslais veža daugiau kaip 12 keleivių; arba iii) vien uosto akvatorijose plaukiojantys laivai.

4 straipsnis

Keleivinių laivų klasės

1. Pagal jūros zoną, kurioje plaukioja, keleiviniai laivai priskiriami šioms klasėms:

„A klasė“ tai jūriniais vidaus maršrutais, neskirtais B, C ir D klasės keleiviniams laivams, plaukiojantis keleivinis laivas.

„B klasė“ tai jūriniais vidaus maršrutais plaukiojantis keleivinis laivas nuo kranto, kuriame, atsižvelgiant į vidutinį jūros potvynio aukštį, po laivo avarijos keleiviai gali išsilaipinti, nenutolstantis toliau kaip 20 mylių.

„C klasė“ tai jūros zonų, kuriose vienerių metų laikotarpį plaukiojant visus metus arba tiksliai apibrėžtą metų laikotarpį, kai laivai plaukioja tik nustatytą laiką (pvz., vasarą) didesnių kaip 2,5 metrų aukščio bangų tikimybė mažesnė nei 10 %, jūriniais vidaus maršrutais plaukiojantis keleivinis laivas, kuris šiais maršrutais plaukdamas nuo prieglobsčio vietos nutolsta ne toliau kaip 15 mylių, o nuo kranto linijos, kur, atsižvelgiant į vidutinį jūros potvynio aukštį, po laivo avarijos gali išsilaipinti keleiviai – ne toliau kaip 5 mylias.

„D klasė“ tai jūros zonų, kuriose vienerių metų laikotarpį plaukiojant visus metus arba tiksliai apibrėžtą metų laikotarpį, kai laivai plaukioja tik nustatytą laiką (pvz., vasarą) didesnių kaip 1,5 metrų aukščio bangų tikimybė mažesnė nei 10 %, jūriniais vidaus maršrutais plaukiojantis keleivinis laivas, kuris šiais maršrutais plaukdamas nuo prieglobsčio vietos nutolsta ne toliau kaip 6 mylias, o nuo kranto linijos, kur, atsižvelgiant į vidutinį jūros potvynio aukštį, po laivo avarijos gali išsilaipinti keleiviai – ne toliau kaip 3 mylias.

2. Kiekviena valstybė narė:

a) įdiegia ir prireikus atnaujina jos jurisdikcijai priklausančių jūrų zonų sąrašą, nustatydama visus metus naudojamų zonų ribas ir, kai tinkama, apribojimus dėl periodinio laivų klasių naudojimo pagal 1 dalyje nustatytus klasių kriterijus;

b) skelbia sąrašą viešoje duomenų bazėje, kurią galima rasti kompetentingos jūreivystės institucijos interneto svetainėje;

c) praneša Komisijai apie tokios informacijos vietą ir apie sąrašo pakeitimus.

▼M1

3. Greitaeigiams keleiviniams laivams taikomos 1994 m. Greitaeigių laivų kodekso 1 skyriaus (1.4.10) ir (1.4.11) arba 2000 m. Greitaeigių laivų kodekso 1 skyriaus (1.4.12) ir (1.4.13) apibrėžtos kategorijos.

▼B

5 straipsnis

Taikymas

1. Jūriniais vidaus maršrutais plaukiojantys nauji ir eksploatuojami keleiviniai laivai bei greitaeigiai keleiviniai laivai atitinka atitinkamas šioje direktyvoje nustatytas saugos taisykles ir standartus.

2. Remdamosi šia direktyva grindžiamomis priežastimis valstybės narės nedraudžia plaukioti jūriniais vidaus maršrutais keleiviniams laivams arba greitaeigiams keleiviniams laivams, atitinkantiems šios direktyvos reikalavimus, įskaitant valstybės narės pagal 9 straipsnio 1 dalį nustatytus kokius nors papildomus reikalavimus.

Kiekviena valstybė narė, naudodamasi savo kaip priimančiosios valstybės įgaliojimais, pripažįsta jūriniais vidaus maršrutais plaukiojančiam greitaeigiam keleiviniam laivui kitos valstybės narės išduotą greitaeigio laivo saugos sertifikatą ir leidimą plaukioti arba 13 straipsnyje nurodytą jūriniais vidaus maršrutais plaukiojantiems keleiviniams laivams kitos valstybės narės išduotą keleivinio laivo saugos sertifikatą.

3. Priimančioji valstybė, laikydamasi Direktyvos 95/21/EB nuostatų, gali apžiūrėti jūriniais vidaus maršrutais plaukiojantį keleivinį laivą arba greitaeigį keleivinį laivą ir patikrinti jų dokumentus.

4. Direktyvos 96/98/EB A.1 priede išvardyti visi laivo įrenginiai, atitinkantys jos nuostatas, laikomi atitinkančiais šios direktyvos nuostatas neatsižvelgiant į tai, ar šios direktyvos I priede reikalaujama tokius įrenginius patvirtinti ir išbandyti patenkinant vėliavos valstybės administracijos reikalavimus.

6 straipsnis

Saugos reikalavimai

1. Naujų ir eksploatuojamų A, B, C ir D klasės keleivinių laivų atžvilgiu:

a) jų korpuso, pagrindinių ir pagalbinių mechanizmų, elektros energijos ir automatinių įrenginių konstrukcija ir priežiūra atitinka standartus, kuriais būtina remtis atliekant klasifikavimą pagal pripažintos organizacijos taisykles arba pagal joms lygiavertes taisykles, kurias administracija taiko laikydamasi Direktyvos 94/57/EB 14 straipsnio 2 dalies;

b) jiems taikoma 1974 m. SOLAS konvencijos su pakeitimais IV skyriaus, įskaitant 1988 m. GMDSS pakeitimus, V ir VI skyrių nuostatos;

▼M1

c) pirmiau išvardytų klasių keleiviniuose laivuose instaliuotai navigacinei įrangai taikomos naujausios redakcijos 1974 m. SOLAS konvencijos V skyriaus 17, 18, 19, 20 ir 21 taisyklių nuostatos. Laivo navigacinė įranga, nurodyta Direktyvos 96/98/EB A(1) priede ir atitinkanti jos nuostatas, laikoma atitinkančia 1974 m. SOLAS konvencijos V skyriaus 18.1 taisyklės tipo patvirtinimo reikalavimus.

▼B

2. Naujų keleivinių laivų:

a) bendrieji reikalavimai: i) nauji A klasės keleiviniai laivai visiškai atitinka 1974 m. SOLAS konvencijos su pakeitimais reikalavimus ir konkrečius atitinkamus šios direktyvos reikalavimus; taisykles, kurias 1974 m. SOLAS konvencija su pakeitimais leidžia administracijai aiškinti savo nuožiūra, vėliavos valstybės administracija aiškina taip, kaip išdėstyta šios direktyvos I priede; ii) nauji B, C ir D klasės keleiviniai laivai atitinka konkrečius atitinkamus šios direktyvos reikalavimus;

b) krovos žymių reikalavimai: i) visi nauji 24 metrų ilgio arba ilgesni keleiviniai laivai atitinka 1966 m. Tarptautinės krovos žymių konvencijos reikalavimus; ii) trumpesnių nei 24 metrai naujų keleivinių laivų ilgiui ir klasei taikomi 1966 m. Tarptautinės krovos žymių konvencijos saugos lygį atitinkantys kriterijai; iii) nepaisant i ir ii punktų, naujiems D klasės keleiviniams laivams netaikomi 1966 m. Tarptautinėje krovos žymių konvencijoje nustatyti reikalavimai dėl mažiausio laivapriekio aukščio; iv) nauji A, B, C ir D klasės keleiviniai laivai turi ištisinį denį.

3. Eksploatuojami keleiviniai laivai:

a) eksploatuojami A klasės keleiviniai laivai atitinka 1974 m. SOLAS konvencijoje su pakeitimais apibrėžtas eksploatuojamų keleivinių laivų taisykles ir konkrečius atitinkamus šios direktyvos reikalavimus; taisykles, kurias 1974 m. SOLAS konvencija su pakeitimais leidžia administracijai aiškinti savo nuožiūra, vėliavos valstybės administracija aiškina taip, kaip išdėstyta šios direktyvos I priede;

b) eksploatuojami B klasės keleiviniai laivai atitinka konkrečius atitinkamus šios direktyvos reikalavimus;

c) eksploatuojami C ir D klasių keleiviniai laivai atitinka konkrečius atitinkamus šios direktyvos reikalavimus, o dėl sąlygų, kurioms netaikomi tokie reikalavimai, – atitinka vėliavos valstybės administracijos reikalavimus; tokios taisyklės užtikrina I priedo II-1 ir II-2 skyriuose išdėstytą lygiavertį saugos lygį, atsižvelgiant į tų jūros zonų, kuriose tokių klasių laivai gali plaukioti, konkrečias vietines plaukiojimo sąlygas; prieš leidžiant eksploatuojamiems C ir D klasės laivams priimančioje valstybėje reguliariai plaukioti jūriniais vidaus maršrutais, vėliavos valstybės administracija dėl tokių taisyklių gauna priimančiosios valstybės sutikimą;

d) jeigu valstybė narė laikosi nuomonės, kad priimančiosios valstybės administracijos pagal c punktą reikalaujamos taisyklės nepagrįstos, ji nedelsdama apie tai praneša Komisijai; Komisija imasi veiksmų, kad laikantis 11 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos būtų priimtas sprendimas;

e) esminis laivo remontas, modifikavimas ar rekonstrukcija ir vėlesnis jo įrengimas atitinka 2 dalies a punkte numatytus reikalavimus naujiems laivams; eksploatuojamo laivo modifikavimas, skirtas tik pagerinti laivo patvarumą, nelaikomas esmine laivo rekonstrukcija;

f) a punkto nuostatos, jeigu ankstesnės datos nenurodytos 1974 m. SOLAS konvencijoje su pakeitimais, bei b ir c punktų nuostatos, jeigu ankstesnės datos nenurodytos šios direktyvos I priede, netaikomos laivui, kurio kilis buvo pastatytas arba kurio statyba buvo pasiekusi panašų etapą: i) anksčiau kaip 1940 m. sausio 1 d.: iki 2006 m. liepos 1 d.; ii) 1940 m. sausio 1 d. arba vėliau, tačiau iki 1962 m. gruodžio 31 d.: iki 2007 m. liepos 1 d.; iii) 1963 m. sausio 1 d. arba vėliau, tačiau iki 1974 m. gruodžio 31 d.: iki 2008 m. liepos 1 d.; iv) 1975 m. sausio 1 d. arba vėliau, tačiau iki 1984 m. gruodžio 31 d.: iki 2009 m. liepos 1 d.; v) 1985 m. sausio 1 d. arba vėliau, tačiau iki 1998 m. liepos 1 d.: iki 2010 m. liepos 1 d.

4. Greitaeigiai keleiviniai laivai:

▼M1

a) 1996 m. sausio 1 d. ar po šios datos pastatyti arba iš esmės suremontuoti, rekonstruoti ar modifikuoti greitaeigiai keleiviniai laivai atitinka 1974 m. SOLAS konvencijos X/2 ir X/3 taisyklių reikalavimus, išskyrus kai: — jų kilis pastatytas arba panašus statybos etapas pasiektas ne vėliau kaip 1998 m. birželio mėn., ir — jie buvo pristatyti ir atiduoti eksploatuoti ne vėliau kaip 1998 m. gruodžio mėn., ir — jie visiškai atitinka TJO rezoliucijoje A.373(X) su pakeitimais, padarytais TJO rezoliucija MSC.37(63), pateikto Laivo su oro pagalve ar su povandeniniais sparnais saugos kodekso (DSC kodeksas) reikalavimus;

▼B

b) iki 1996 m. sausio 1 d. pastatyti greitaeigiai keleiviniai laivai, atitinkantys Greitaeigių laivų kodekso reikalavimus, toliau gali plaukioti gavę pagal to kodekso reikalavimus išduotą sertifikatą; iki 1996 m. sausio 1 d. pastatyti greitaeigiai keleiviniai laivai, neatitinkantys Greitaeigių laivų kodekso reikalavimų, negali plaukioti jūriniais vidaus maršrutais, nebent 1998 m. birželio 4 d. jie jau plaukiojo valstybės narės jūriniais vidaus maršrutais, o tokiu atveju jiems gali būti leista toje valstybėje narėje ir toliau plaukioti jūriniais vidaus maršrutais; tokie laivai atitinka DSC kodekso reikalavimus;

c) greitaeigių keleivinių laivų ir jų įrenginių statyba bei gamyba ir priežiūra atitinka pripažintos organizacijos taikomas greitaeigių laivų klasifikavimo arba lygiavertes taisykles, kurias, laikydamasi Direktyvos 94/57/EB 14 straipsnio 2 dalies, taiko administracija.

7 straipsnis

Ro-ro keleivinių laivų stabilumo reikalavimai ir palaipsnis atsisakymas

1. Visi A, B ir C klasių ro-ro keleiviniai laivai, kurių kilis buvo pastatytas arba kurių statyba buvo pasiekusi panašų etapą 2004 m. spalio 1 d. arba vėliau, atitinka Direktyvos 2003/25/EB 6, 8 ir 9 straipsnius.

2. Visi A ir B klasių ro-ro keleiviniai laivai, kurių kilis buvo pastatytas arba kurių statyba buvo pasiekusi panašų etapą anksčiau nei 2004 m. spalio 1 d., atitinka Direktyvos 2003/25/EB 6, 8 ir 9 straipsnius ne vėliau kaip 2010 m. spalio 1 d., nebent jų būtų atsisakyta tą dieną arba vėliau, kai jie pasiekia 30 metų amžių, tačiau bet kokiu atveju ne vėliau kaip 2015 m. spalio 1 d.

8 straipsnis

Ribotos judėsenos asmenų saugos reikalavimai

1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų imamasi tinkamų priemonių, kai tai yra praktiškai įmanoma, pagrįstų III priedo nurodymais, jog ribotos judėsenos asmenys galėtų saugiai patekti į visus A, B, C ir D klasių keleivinius laivus ir visus greitaeigius keleivinius laivus, naudojamus viešajam transportui, kurių kilis buvo pastatytas arba kurių statyba buvo pasiekusi panašų etapą 2004 m. spalio 1 d. arba vėliau.

2. Valstybės narės bendradarbiauja ir konsultuojasi su ribotos judėsenos asmenis atstovaujančiomis organizacijomis dėl III priede pateiktų nurodymų įgyvendinimo.

3. A, B, C ir D klasių keleivinių laivų ir greitaeigių keleivinių laivų, naudojamų viešajam transportui, kurių kilis buvo pastatytas arba kurių statyba buvo pasiekusi panašų etapą anksčiau kaip 2004 m. spalio 1 d., modifikavimą valstybės narės reglamentuoja pagal III priedo nurodymus, jei tai yra pagrįsta ir praktiškai įmanoma ekonomine prasme.

Valstybės narės parengia nacionalinį veiksmų planą dėl nurodymų taikymo tokiems laivams. Jos pateikia tą planą Komisijai ne vėliau kaip 2005 m. gegužės 17 d.

4. Valstybės narės ne vėliau kaip 2006 m. gegužės 17 d. pateikia Komisijai ataskaitas apie šio straipsnio įgyvendinimą dėl visų 1 dalyje nurodytų keleivinių laivų, 3 dalyje nurodytų keleivinių laivų, kuriems leista gabenti daugiau kaip 400 keleivių, ir visų greitaeigių keleivinių laivų.

9 straipsnis

Papildomi saugos reikalavimai, atitikmenys, išimtys ir saugos priemonės

1. Jeigu valstybė narė arba valstybių narių grupė mano, kad taikomus saugos reikalavimus, atsižvelgiant į konkrečias vietines sąlygas, atitinkamais atvejais reikėtų patobulinti, ir jeigu tokio tobulinimo būtinybė pagrindžiama, laikydamosi 4 dalyje nustatytos tvarkos jos gali priimti saugos reikalavimų tobulinimo priemones.

2. Laikydamasi 4 dalyje nustatytos tvarkos valstybė narė gali priimti priemones, leidžiančias taikyti I priede išdėstytų taisyklių atitikmenis, jeigu tokie atitikmenys bent jau ne mažiau veiksmingi nei tokios taisyklės.

3. Laikydamasi 4 dalyje nustatytos tvarkos valstybė narė gali priimti priemones, jeigu jos nesumažina saugos lygio, šios direktyvos atitinkamų konkrečių reikalavimų netaikyti toje valstybėje vykdomiems jūriniams vidaus maršrutams, įskaitant nuo atviros jūros poveikio apsaugotose jos salingose jūros zonose, tam tikromis plaukiojimo sąlygomis, pavyzdžiui, mažesniu bangų aukščiu, apribotu metų laikotarpiu, plaukiojimu tik šviesiuoju paros metu arba susiklosčius tinkamoms klimato ar orų sąlygoms, apribota reiso trukme arba gelbėjimo tarnybų artumu.

4. 1, 2 ar 3 dalies nuostatomis besinaudojanti valstybė narė imasi veiksmų laikydamasi šios dalies antros–šeštos pastraipos.

Valstybė narė praneša Komisijai apie jos ketinamas priimti priemones, įskaitant tiek būtinų detalių, kad jomis būtų galima patvirtinti, kad išlaikomas pakankamas saugos lygis.

Jeigu per šešių mėnesių laikotarpį nuo pranešimo perdavimo laikantis 11straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos nusprendžiama, kad siūlomos priemonės nepagrįstos, minėta valstybė narė prašoma iš dalies pakeisti siūlomas priemones arba jų nepriimti.

Priimtos priemonės aiškiai apibrėžiamos atitinkamuose nacionalinės teisės aktuose ir perduodamos Komisijai, kuri apie visas šių priemonių detales praneša kitoms valstybėms narėms.

Kiekviena tokia priemonė taikoma visiems vienodomis konkrečiomis sąlygomis plaukiojantiems tos pačios klasės keleiviniams laivams arba laivams, nediskriminuojant jų dėl vėliavos, registravimo valstybės arba dėl jų operatoriaus įsisteigimo vietos.

3 dalyje nurodytos priemonės taikomos tik tol, kol laivas plaukioja konkrečiomis sąlygomis.

5. Jeigu valstybė narė mano, kad jos jūriniu vidaus maršrutu plaukiojantis keleivinis laivas, nors ir atitinkantis šios direktyvos nuostatas, kelia didelį pavojų gyvybės saugai, turtui arba aplinkai, to laivo plaukiojimas gali būti laikinai sustabdytas ar nustatytos papildomos saugos priemonės tol, kol pavojus bus pašalintas.

Susiklosčius pirmiau minėtoms aplinkybėms, taikoma tokia tvarka:

a) valstybė narė nedelsdama praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie savo sprendimą ir nurodo pagrįstas jo priežastis;

b) Komisija nagrinėja, ar laikinas laivo plaukiojimo nutraukimas arba papildomos priemonės pagrįstos dideliu pavojumi saugai ir aplinkai;

c) laikantis 11 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos sprendžiama, ar valstybės narės sprendimas laikinai nutraukti tokio laivo plaukiojimą arba nustatyti papildomas priemones pagrįstas dideliu pavojumi gyvybės saugai, turtui arba aplinkai ir, jeigu laikinas laivo plaukiojimo nutraukimas ar papildomos priemonės nepagrįstos, kad iš tos valstybės narės būtų reikalaujama atšaukti laikiną nutraukimą ar priemones.

10 straipsnis

Pritaikymai

1. Siekiant atsižvelgti į tarptautinio lygio pokyčius, visų pirma TJO, galima pritaikyti:

a) 2 straipsnio a, b, c, d ir v punktų sąvokų apibrėžtis;

b) 12 straipsnyje nurodytų apžiūrų atlikimo tvarkos ir jų rekomendacijų nuostatas;

c) nuostatas dėl 1974 m. SOLAS konvencijos su pakeitimais ir Greitaeigių laivų kodekso, įskaitant jo vėlesnius pakeitimus, nustatytus 4 straipsnio 3 dalyje, 6 straipsnio 4 dalyje, 12 straipsnio 3 dalyje ir 13 straipsnio 3 dalyje;

d) konkrečias nuorodas į „tarptautines konvencijas“ ir TJO rezoliucijas, nurodytas 2 straipsnio g, m ir q punktuose, 3 straipsnio 2 dalies a punkte, 6 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose, 6 straipsnio 2 dalies b punkte bei 13 straipsnio 3 dalyje.

2. Priedus galima iš dalies pakeisti, kad:

a) šios direktyvos nuostatoms būtų taikomi tarptautinių konvencijų pakeitimai;

b) būtų pagerintos jų techninės specifikacijos, atsižvelgiant į įgytą patirtį.

3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytos priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, tvirtinamos pagal 11 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.

4. Šios direktyvos 2 straipsnyje nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinti iš šios direktyvos taikymo srities laikantis Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 5 straipsnio.

11 straipsnis

Komitetas

1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos Komitetas (COSS), įsteigtas pagal Reglamento (EB) Nr. 2099/2002 3 straipsnį.

2. Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.

Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas yra du mėnesiai.

3. Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1–4 dalys ir 7 straipsnis, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.

12 straipsnis

Apžiūros

1. Kiekvieną naują keleivinį laivą vėliavos valstybės administracija apžiūri, kaip nustatyta a, b ir c punktuose:

a) prieš laivui pradedant plaukioti;

b) periodiškai vieną kartą per 12 mėnesių; ir

c) papildomai, jeigu iškyla reikalas.

2. Kiekvieną eksploatuojamą keleivinį laivą vėliavos valstybės administracija apžiūri, kaip nustatyta a, b ir c punktuose:

a) atlikdama pirminę apžiūrą prieš laivui pradedant plaukioti priimančios valstybės jūriniais vidaus maršrutais, o valstybės narės jūriniais vidaus maršrutais plaukiojančius eksploatuojamus laivus, kuriems suteikta teisė plaukioti su tos valstybės narės vėliava;

b) periodiškai vieną kartą per 12 mėnesių; ir

c) papildomai, jeigu iškyla reikalas.

3. Kiekvieną greitaeigį keleivinį laivą, pagal šios direktyvos 6 straipsnio 4 dalies nuostatas turintį atitikti Greitaeigių laivų kodekso reikalavimus, vėliavos valstybės administracija pateikia apžiūrėti taip, kaip reikalaujama tame kodekse.

Greitaeigį keleivinį laivą, pagal šios direktyvos 6 straipsnio 4 dalį turintį atitikti DSC kodekso reikalavimus, vėliavos valstybės administracija pateikia apžiūrėti taip, kaip reikalaujama DSC kodekse.

▼M1

4. Apžiūrint laivą, ar jis atitinka Keleivinio laivo saugos sertifikato reikalavimus, laikomasi TJO rezoliucijoje A.997(25) „Apžiūros, atliekamos pagal suderintą apžiūros ir sertifikavimo sistemą, rekomendacijos, 2007 m.“ su pakeitimais apibrėžtos atitinkamos tvarkos ir rekomendacijų arba tam pat tikslui pasiekti nustatytos tvarkos.

▼B

5. 1, 2 ir 3 dalyse minėtas apžiūras išimtinai atlieka pačios vėliavos valstybės administracijos arba pripažintos organizacijos, arba vėliavos valstybės, turinčios atlikti apžiūras, įgaliotos valstybės narės inspektoriai, siekdami užtikrinti, kad būtų laikomasi visų pagal šią direktyvą taikytinų reikalavimų.

13 straipsnis

Sertifikatai

1. Visiems naujiems ir eksploatuojamiems keleiviniams laivams laikantis šios direktyvos nuostatų išduodamas keleivinio laivo saugos sertifikatas. Sertifikato forma pateikta II priede. Šį sertifikatą po pirminės apžiūros, aprašytos 12 straipsnio 1 dalies a punkte ir 12 straipsnio 2 dalies a punkte, išduoda vėliavos valstybės administracija.

2. Keleivinio laivo saugos sertifikatas išduodamas ne ilgesniam kaip 12 mėnesių laikotarpiui. Vėliavos valstybės administracija sertifikato galiojimo laiką, įrašytą sertifikate, jam pasibaigus gali pratęsti ne ilgiau kaip vienam mėnesiui. Pratęsus sertifikato galiojimą naujas sertifikato galiojimo laikas skaičiuojamas nuo naudojamo sertifikato galiojimo pabaigos, kol šis galiojimas nebuvo pratęstas.

Naujas keleivinio laivo saugos sertifikatas išduodamas po 12 straipsnio 1 dalies b punkte ir 12 straipsnio 2 dalies b punkte aprašytos periodiškos apžiūros.

3. Greitaeigių laivų kodekso reikalavimus atitinkančiam greitaeigiam keleiviniam laivui greitaeigio laivo sertifikatą ir greitaeigio laivo leidimą plaukioti, laikydamasi Greitaeigių laivų kodekso nuostatų, išduoda vėliavos valstybės administracija.

Greitaeigiam keleiviniam laivui, atitinkančiam DSC kodekso reikalavimus, Laivo su oro pagalve ar su povandeniniais sparnais statybos ir įrangos sertifikatą bei Laivo su oro pagalve ar su povandeniniais sparnais leidimą plaukioti, laikydamasi Laivo su oro pagalve ar su povandeniniais sparnais kodekso nuostatų, išduoda vėliavos valstybės administracija.

Prieš greitaeigiam keleiviniam laivui išduodama leidimą plaukioti priimančiosios valstybės jūriniais vidaus maršrutais, vėliavos valstybės administracija susitaria su priimančiąja valstybe dėl visų laivų plaukiojimo sąlygų toje valstybėje. Visas šias sąlygas vėliavos valstybės administracija įrašo leidime plaukioti.

4. Apie laivams pagal 9 straipsnio 3 dalies nuostatas padarytas išimtis įrašoma laivo sertifikate.

14 straipsnis

1974 m. SOLAS konvencijos taisyklės

1. Dėl tarptautiniais maršrutais plaukiojančių laivų Bendrija pateikia prašymus TJO:

a) paspartinti TJO atliekamą 1974 m. SOLAS konvencijos su pakeitimais II-1, II-2 ir III skyrių taisyklių, kuriose išdėstyti administracijos nuožiūrai palikti klausimai, peržiūrą, parengti suderintus tų taisyklių aiškinimus ir atitinkamai priimti jų pakeitimus; ir

b) priimti priemones dėl principų, išdėstytų Saugos jūroje komiteto Aplinkraščio Nr. 606 dėl valstybės, kuriai priklauso laivas, pritarimo SOLAS išimtims nuostatose, privalomo taikymo.

2. 1 dalyje nurodytus prašymus įteikia Tarybai pirmininkaujanti valstybė narė ir Komisija, remdamosi I priede nustatytomis suderintomis taisyklėmis.

Visos valstybės narės daro viską, kas įmanoma, siekdamos užtikrinti, kad TJO imtųsi sparčiai tobulinti minėtas taisykles ir priemones.

15 straipsnis

Sankcijos

Valstybės narės už priimtų pagal šią direktyvą nacionalinių nuostatų pažeidimą nustato sankcijų taisykles ir imasi visų priemonių, būtinų užtikrinti, kad jos būtų taikomos. Numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.

16 straipsnis

Pranešimas

Valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai visas šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindines nuostatas. Komisija apie tai praneša kitoms valstybėms narėms.

17 straipsnis

Panaikinimas

Direktyva 98/18/EB su pakeitimais, padarytais direktyvomis, išvardytomis IV priedo A dalyje, yra panaikinama nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais, nustatytais IV priedo B dalyje.

Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal V priede pateiktą atitikmenų lentelę.

18 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

19 straipsnis

Adresatai

Ši direktyva skirta valstybėms narėms.

▼M1









I PRIEDAS

VIDAUS MARŠRUTAIS PLAUKIOJANČIŲ NAUJŲ IR EKSPLOATUOJAMŲ KELEIVINIŲ LAIVŲ SAUGOS REIKALAVIMAI

Turinys BENDROSIOS NUOSTATOSKONSTRUKCIJA. DALIJIMAS, STOVUMAS, MECHANIZMAI IR ELEKTROS ĮRANGABENDROJI DALIS 1. B dalies apibrėžtys (R 2) 2. C, D ir E dalių apibrėžtys (R 3) LAIVŲ KONSTRUKCIJA 1. Naujai panaudojamos medžiagos, kuriose yra asbesto (R 3–5) 2. Laive ir krante laikomi konstrukcijos brėžiniai (R 3–7) 3. Vilkimo ir švartavimo įranga (R 3–8) NEAPGADINTO LAIVO STOVUMAS, DALIJIMAS SKYRIAIS IR AVARINIS STOVUMAS2009 M. SAUSIO 1 D. ARBA VĖLIAU PASTATYTI LAIVAI. REZOLIUCIJOS MSC.216(82) TAIKYMO GALIMYBĖSIKI 2009 M. SAUSIO 1 D. PASTATYTI LAIVAI 1. Neapgadinto laivo stovumas (Rezoliucija A.749 (18)) 2. Laivo dalijimas vandeniui nelaidžiais skyriais 3. Leidžiamasis užtvindymo lygis (R 4) 4. Leidžiamasis laivo skyrių ilgis (R 6) 5. Skyriaus užtvindymo koeficientas (R 5) 6. Dalijimo skyriais koeficientas 7. Ypatingieji laivo dalijimo skyriais reikalavimai (R 7) 8. Apgadinto laivo stovumas (R 8) 8–1. Apgadinto ro-ro keleivinio laivo stovumas (R 8–1) 8–2. Ypatingieji reikalavimai ro-ro keleiviniams laivams, vežantiems 400 arba daugiau keleivių (R 8–2) 8–3. Ypatingieji reikalavimai keleiviniams laivams, vežantiems 400 arba daugiau keleivių, išskyrus ro-ro keleivinius laivus 9. Laivagalio ir mašinų skyriaus pertvaros (R 10) 10. Dvigubi dugnai (R 12) 11. Krovininės vaterlinijos nustatymas, jos ženklinimas ir duomenų įrašymas (R 13) 12. Vandeniui nelaidžių pertvarų statymas, pirminis jų bandymas ir kt. (R 14) 13. Vandeniui nelaidžių pertvarų angos (R 15) 14. Laivai, vežantys krovininius automobilius ir lydinčiuosius asmenis (R 16) 15. Laivo korpuso apkalos angos žemiau leidžiamosios grimzlės linijos (R 17) 16. Keleivinių laivų hermetiškumas virš leidžiamosios grimzlės linijos (R 20) 17. Krovinių angos durų uždarymas (R 20–1) 17–1. Ro-ro denio (pagrindinio denio) ir po juo esančių skyrių hermetiškumas (R 20–2) 17–2. Patekimas į ro-ro denį (R 20–3) 17–3. Ro-ro denio pertvarų uždarymas (R 20–4) 18. Laivo stovumo informacija (R 22) 19. Įgulos veiksmų planas avarijos metu kovojant dėl laivo gyvybingumo (R 23) 20. Laivo korpuso ir antstatų vientisumas, apsauga nuo pažaidos ir kova dėl laivo gyvybingumo (R 23–2) 21. Vandeniui nelaidžių durų ženklinimas, periodinis jų veikimo tikrinimas, apžiūra ir kt. (R 24) 22. Įrašai laivo žurnale (R 25) 23. Pakeliamosios automobilių platformos ir pandusai 24. Turėklai MECHANIZMAI 1. Bendrosios nuostatos (R 26) 2. Vidaus degimo varikliai (R 27) 3. Triumo sausinimo sistema (R 21) 4. Triumo siurblių skaičius ir tipas (R 21) 5. Atbulinės eigos priemonės (R 28) 6. Vairo pavara (R 29) 7. Papildomieji reikalavimai dėl vairo elektrinės ir elektrohidraulinės pavarų (R 30) 8. Mašinų skyrių ventiliacijos sistemos (R 35) 9. Pranešimų iš navigacinio tiltelio perdavimas į mašinų skyrių ir atvirkščiai (R 37) 10. Laivo mechaniko iškvietimo signalizacija (R 38) 11. Avarinės įrangos išdėstymas(R 39) 12. Mechanizmų valdymo įtaisai (R 31) 13. Garatiekio sistemos (R 33) 14. Oro slėgio sistemos (R 34) 15. Apsauga nuo triukšmo (R 36) 16. Liftai ELEKTROS ĮRANGA 1. Bendrosios nuostatos (R 40) 2. Pagrindinis elektros energijos šaltinis ir apšvietimas (R 41) 3. Avarinis elektros energijos šaltinis (R 42) 4. Ro-ro laivų papildomas avarinis apšvietimas (R 42–1) 5. Atsargumo priemonės nuo elektros smūgio, gaisro ar kitų elektros srovės keliamų pavojų (R 45) PAPILDOMIEJI REIKALAVIMAI LAIVAMS, KURIUOSE YRA NEPERIODIŠKAI PRIŽIŪRIMŲ MAŠINŲ SKYRIŲ Ypatingasis svarstymas (R 54) 1. Bendrosios nuostatos (R 46) 2. Atsargumo priemonės nuo gaisro (R 47) 3. Apsauga nuo užtvindymo (R 48) 4. Pagrindinio mechanizmo valdymas iš navigacinio tiltelio (R 49) 5. Pranešimų perdavimas (R 50) 6. Pavojaus signalizacijos sistema (R 51) 7. Saugos sistemos (R 52) 8. Ypatingieji reikalavimai dėl mechanizmų, katilų ir elektros įrenginių (R 53) 9. Automatinės valdymo ir pavojaus signalizacijos sistemos (R 53.4) APSAUGA NUO GAISRO, GAISRO APTIKIMAS IR JO GESINIMASBENDROSIOS NUOSTATOS 1. Pagrindiniai principai (R 2) 2. Apibrėžtys (R 3) 3. Gaisriniai siurbliai, gaisrinis vamzdynas, hidrantai, žarnos ir antgaliai (R 4) 4. Stacionariosios gaisro gesinimo sistemos (R 5 + 8 + 9 + 10) 5. Nešiojamieji gesintuvai (R 6) 6. Mašinų skyrių gaisro gesinimo įranga (R 7) 7. Specialieji mašinų skyrių įrenginiai (R 11) 8. Automatiniai purkštuvai, gaisro aptikimo ir priešgaisrinės signalizacijos sistemos (R 12) 9. Stacionariosios gaisro aptikimo ir priešgaisrinės signalizacijos sistemos (R 13) 10. Skystojo kuro, alyvos ir kitų degiųjų alyvų įrenginiai (R 15) 11. Gaisrininkų įranga (R 17) 12. Įvairūs nurodymai (R 18) 13. Priešgaisrinių priemonių planai (R 20) 14. Eksploatacinė parengtis ir priežiūra 15. Instrukcijos, mokymai ir pratybos laive 16. Operacijos APSAUGOS NUO GAISRO PRIEMONĖS 1. Konstrukcija (R 23) 2. Pagrindinės vertikaliosios ir horizontaliosios zonos (R 24) 3. Pagrindinės vertikaliosios zonos pertvaros(R 25) 4. Naujų laivų, vežančių daugiau kaip 36 keleivius, pertvarų ir denių atsparumas ugniai (R 26) 5. Naujų laivų, vežančių ne daugiau kaip 36 keleivius, ir eksploatuojamų B klasės laivų, vežančių daugiau kaip 36 keleivius, pertvarų ir denių atsparumas ugniai (R 27) 6. Evakavimo priemonės (R 28) 6–1. Evakavimo iš ro-ro keleivinių laivų maršrutai (R 28–1) 7. A ir B klasės pertvarose įrengtos perėjimų vietos ir angos (R 30, 31) 8. Gyvenamųjų ir tarnybinių patalpų trapų ir liftų apsauga (R 29) 9. Ventiliacijos sistemos (R 32) 10. Langai ir borto iliuminatoriai (R 33) 11. Ribotas degiųjų medžiagų naudojimas (R 34) 12. Konstrukcijos detalės (R 35) 13. Stacionariosios gaisro aptikimo ir priešgaisrinės signalizacijos sistemos bei kitos automatinių purkštuvų, gaisro aptikimo ir priešgaisrinės signalizacijos sistemos (R 14) (R 36) 14. Specialiosios kategorijos skyrių apsauga (R 37) 15. Priešgaisrinių patrulių, gaisro aptikimo, priešgaisrinės signalizacijos ir masinio informavimo sistemos (R 40) 16. Eksploatuojamų B klasės laivų, vežančių daugiau kaip 36 keleivius, modernizavimas (R 41–1) 17. Ypatingieji reikalavimai dėl pavojingus krovinius vežančių laivų (R 41) 18. Ypatingieji reikalavimai dėl sraigtasparnių platformų GELBĖJIMOSI PRIEMONĖS 1. Apibrėžtys (R 3) 2. Ryšio priemonės, plūdriosios gelbėjimo priemonės ir gelbėjimo kateriai, asmeninės gelbėjimosi priemonės (R 6 + 7 + 18 + 21 + 22) 3. Pavojaus signalizacijos sistema, masinio informavimo sistema, laivo įgulos sąrašas ir nurodymai dėl avarinės padėties, radijo ryšio personalas, eksploatavimo taisyklės, mokymo žinynas ir techninės priežiūros nurodymai (R 6 + 8 + 9 + 19 + 20) 4. Plūdriųjų gelbėjimo priemonių įgulų komplektavimas ir priežiūra (R 10) 5. Priemonės keleiviams sutelkti ir įlaipinti į gelbėjimo priemones (R 11 + 23 + 25) 5–1. Reikalavimai ro-ro keleiviniams laivams (R 26) 5–2. Sraigtasparnio leidimosi ir keleivių įsodinimo vietos (R 28) 5–3. Sistema, padedanti kapitonui priimti sprendimą (R 29) 6. Nuleidimo postai (R 12) 7. Plūdriųjų gelbėjimo priemonių išdėstymas (R 13 + 24) 8. Gelbėjimo katerių išdėstymas (R 14) 8a. Evakuacijos jūroje sistemų išdėstymas (R 15) 9. Plūdriųjų gelbėjimo priemonių nuleidimo ir kėlimo į laivą įrenginiai (R 16) 10. Žmonių įlaipinimas į gelbėjimo katerį, katerio nuleidimas į vandenį ir jo iškėlimas iš vandens (R 17) 11. Nurodymai susiklosčius avarinei padėčiai (R 19) 12. Eksploatacinė parengtis, priežiūra ir tikrinimai (R 20) 13. Mokymasis palikti skęstantį laivą ir kiti mokymai (R 19 + R 30) RADIJO RYŠYS 1. Radijo ryšio įranga KELEIVINIO LAIVO SAUGOS SERTIFIKATO PAVYZDYSNURODYMAI DĖL KELEIVINIŲ LAIVŲ IR GREITAEIGIŲ KELEIVINIŲ LAIVŲ SAUGOS REIKALAVIMŲ, SKIRTŲ RIBOTOS JUDĖSENOS ASMENIMS IV PRIEDAS PANAIKINAMA DIREKTYVA IR JOS VĖLESNI PAKEITIMAIPERKĖLIMO Į NACIONALINĘ TEISĘ IR TAIKYMO PRADŽIOS TERMINŲ SĄRAŠASATITIKMENŲ LENTELĖ

I SKYRIUS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1. Jeigu aiškiai numatyta, šio priedo taisyklės taikomos naujiems ir eksploatuojamiems vidaus maršrutais plaukiojantiems A, B, C ir D klasių keleiviniams laivams, atsižvelgiant į šios direktyvos taikymo sritį, kaip numatyta 3 straipsnyje.

2. Nauji trumpesni kaip 24 metrų ilgio B, C ir D klasių laivai turi atitikti šio priedo II-1 skyriaus B dalies 2–8 ir II-1 skyriaus B dalies 10 taisyklių reikalavimus, nebent vėliavos valstybė, su kurios vėliava suteikta teisė plaukioti šiems laivams, užtikrina, kad jie atitiktų vėliavos valstybės nacionalines taisykles ir kad tokiomis taisyklėmis būtų užtikrinamas lygiavertis saugos lygis.

3. Jeigu šio priedo taisyklės naujiems trumpesniems kaip 24 metrų ilgio laivams netaikomos, vėliavos valstybė turi užtikrinti, kad valstybės nacionalinių taisyklių laikymasis garantuotų lygiavertį tokių laivų saugos lygį.

4. Eksploatuojami C ir D klasių laivai gali neatitikti šio priedo II-1 ir II-2 skyrių taisyklių tuo atveju, jeigu vėliavos valstybė, su kurios vėliava suteikta teisė plaukioti šiems laivams, užtikrina, kad jie atitiktų vėliavos valstybės nacionalines taisykles, ir jeigu tomis taisyklėmis užtikrinamas lygiavertis saugos lygis.

5. Be to, trumpesni nei 24 metrų B, C ir D klasių laivai gali neatitikti toliau nurodytų II-1 skyriaus taisyklių, jei nustatoma, kad tai neįmanoma ir (arba) neracionalu: B dalies 10 taisyklės, C dalies 4, 9 ir 10 taisyklių ir E dalies 1–9 taisyklių. Vėliavos valstybė užtikrina, kad laikantis valstybės nacionalinių taisyklių būtų garantuojamas lygiavertis tokių laivų saugos lygis.

6. Nepaisant to, kas nurodyta 6 straipsnio 1 dalies b punkte, D klasės laivai, kurie neišplaukia už A 1 jūros zonos, kaip apibrėžta 1974 m. SOLAS konvencijos IV/2.12 taisyklėje, gali neatitikti 1974 m. SOLAS konvencijos IV skyriaus vežimo reikalavimų, tačiau turi atitikti bent šio priedo IV skyriaus nuostatas.

7. Kai tai praktiška ir pagrįsta, 1974 m. SOLAS konvencijos V/22 taisyklės nuostatos dėl navigacinio tiltelio matomumo taip pat taikomos trumpesniems nei 55 metrų laivams, kai ilgis apibrėžiamas pagal 1974 m. SOLAS konvencijos V/2 taisyklę.

8. Visais atvejais, kai šiame priede reikalaujama taikyti TJO rezoliuciją eksploatuojamiems laivams, tie laivai, kurie pastatyti ne vėliau kaip dveji metai po to, kai šią rezoliuciją priėmė TJO, gali neatitikti pirmiau minėtos rezoliucijos reikalavimų, jeigu jie atitinka pirmesnės (-ių) rezoliucijos (-ų), jeigu ji (-os) buvo priimta (-os), nuostatas.

9. Kapitalinis remontas, modifikavimas ar rekonstrukcija – tai, pavyzdžiui: — bet koks pertvarkymas, kuriuo labai pakeičiami laivo matmenys, — pavyzdys: pailginimas įmontuojant papildomą vidurinę laivo dalį, — bet koks pertvarkymas, kuriuo labai pakeičiamas didžiausias leidžiamas vežti laivu keleivių skaičius, — pavyzdys: transporto priemonių denis pertvarkomas į gyvenamąsias patalpas keleiviams, — bet koks pertvarkymas, kuriuo labai pailginama laivo eksploatavimo trukmė, — pavyzdys: suremontuojamos visos vieno denio keleivių gyvenamosios patalpos.

10. Po keleto šiame priede nurodytų taisyklių pavadinimų įrašytas indeksas „(R…)“ nurodo 1974 m. SOLAS konvencijos taisykles, kuriomis grindžiamos šiame priede išdėstytos taisyklės, t. y.: .1 II-1 skyrius: A-1 dalis – daromos nuorodos į SOLAS, įskaitant 2006 m. pakeitimus. .2 II-1 skyrius: A ir B dalys – daromos nuorodos į SOLAS, įskaitant 1996–1998 m. pakeitimus. .3 II-2 skyrius: A dalies 1 ir 2 taisyklės – daromos nuorodos į SOLAS, įskaitant 1999–2000 m. pakeitimus. 1.3 taisyklė – daroma nuoroda į 1974 m. SOLAS konvencijos peržiūrėtą II-2 skyrių (2000 m. pakeitimai) F dalį (Alternatyvūs konstrukciniai sprendimai ir priemonės), jei nauji laivai pastatyti 2003 m. sausio 1 d. ar vėliau. II-2 skyrius: A dalies 3–16 taisyklės ir B dalies 1–18 taisyklės – daromos nuorodos į SOLAS, įskaitant 1996–1998 m. pakeitimus. .4 III skyrius: nuorodos daromos į SOLAS 1996–1998 m. ir 2001–2003 m. pakeitimus.

11. A KLASĖS LAIVAMS taikomos nuostatos pateikiamos: II-1 skyriaus A-1 dalies 1 taisyklėje, II-1 skyriaus B dalies 1, 23 ir 24 taisyklėse, II-1 skyriaus C dalies 1, 3 ir 16 taisyklėse, II-2 skyriaus A dalies 4, 9 ir 12 taisyklėse, ir II-2 skyriaus B dalies 6 taisyklėje.

12. A KLASĖS RO-RO KELEIVINIAMS LAIVAMS taikomos nuostatos pateikiamos: II-1 skyriaus B dalies 17–2 ir 20 taisyklėse.

II-1 SKYRIUS

KONSTRUKCIJA. DALIJIMAS, STOVUMAS, MECHANIZMAI IR ELEKTROS ĮRANGA

A DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1. B dalies apibrėžtys (R 2)

.1 .1 Dalijimo skyriais krovininė vaterlinija – laivo vaterlinija, naudojama jį dalijant skyriais. .2 Dalijimo skyriais krovininės vaterlinijos viršutinė linija – didžiausią leidžiamąją grimzlę, iki kurios laivas gali panirti pagal taikomus laivo dalijimo skyriais reikalavimus, atitinkanti vaterlinija.

.2 Laivo ilgis – atstumas, išmatuotas tarp laivo statmenų, išvestų per dalijimo skyriais krovininės vaterlinijos viršutinės linijos kraštinius taškus.

.3 Laivo plotis – didžiausias plotis dalijimo skyriais krovininės vaterlinijos viršutinės linijos aukštyje arba žemiau jos nuo kairiojo iki dešiniojo špantų išorinių kraštų.

.4 Grimzlė – vertikalus atstumas laivo viduryje nuo laivo pagrindinės plokštumos linijos iki atitinkamos dalijimo skyriais krovininės vaterlinijos.

.5 Dedveitas – 1,025 tankio vandenyje iki krovininės vaterlinijos, atitinkančios nustatytą antvandeninio borto aukštį vasarą, panirusio laivo vandentalpos ir tuščio laivo vandentalpos tonomis išreikštas skirtumas.

.6 Tuščio laivo vandentalpa – laivo vandentalpa tonomis be krovinio, degalų, alyvos, balasto vandens, geriamojo ir technologinio tankuose laikomo vandens, vartojimo atsargų, be keleivių, įgulos ir jų asmeninių daiktų.

.7 Pagrindinis denis – viršutinis denis, prie kurio tvirtinamos skersinės vandeniui nelaidžios medžiagos pertvaros.

.8 Ribinės grimzlės linija – mažiausiai 76 mm atstumu žemiau viršutinio denio viršutinio paviršiaus laivo borte nubrėžta linija.

.9 Skyriaus užtvindymo koeficientas – procentais nurodyta ta skyriaus dalis, kurią gali užtvindyti vanduo. Skyriaus tūris virš ribinės grimzlės linijos matuojamas ne aukščiau kaip iki šios linijos.

.10 Mašinų skyrius apibrėžiamas kaip vieta nuo pagrindinės laivo plokštumos linijos iki ribinės grimzlės linijos ir tarp kraštinių pagrindinių skersinių vandeniui nelaidžių pertvarų, apimanti tą erdvę, kurioje yra pagrindiniai ir pagalbiniai laivo mechanizmai ir laivo varymui naudojami katilai.

.11 Keleivių patalpos – keleiviams apgyvendinti ir jų reikmėms skirtos patalpos, išskyrus bagažo, sandėlio, maisto produktų laikymo ir pašto patalpas.

.12 Vandeniui nelaidus (kai kalbama apie konstrukciją) – tikėtino vandens slėgio normaliomis arba avarinėmis laivo eksploatavimo sąlygomis veikiama konstrukcija, neleidžianti skverbtis vandeniui jokia kryptimi.

.13 Atsparus meteorologinėms sąlygoms – tai reiškia, kad vanduo neprasiskverbia į laivą jokiomis jūros sąlygomis.

.14 Ro-ro keleivinis laivas – keleivinis laivas, kuriame įrengtos vietos ro-ro kroviniams arba II-2 skyriaus A dalies 2 taisyklėje apibrėžtos specialiosios kategorijos vietos.

2. C, D ir E dalių apibrėžtys (R 3)

.1 .1 Vairo pavaros valdymo sistema – įranga, kuria iš navigacinio tiltelio perduodamos komandos vairo pavaros valdymo galios agregatams. Į vairo pavaros valdymo sistemą įeina siųstuvai, imtuvai, hidrauliniai valdymo siurbliai, jų varikliai, variklių sukimosi dažnio reguliatoriai, vamzdynas ir laidai. .2 Pagrindinė vairo pavara – mechanizmai, vairo pavara, vairo pavaros galios agregatai ir, jeigu yra, pagalbinė įranga bei sukimo judesio perdavimo vairo ašigaliui priemonės (pavyzdžiui, vairalazdė arba sektorinis rumpelis), būtinos varikliui sukti, kad normaliomis eksploatavimo sąlygomis būtų galima vairuoti laivą.

.2 Vairo pavaros galios agregatas: .1 elektrinės vairo pavaros atveju – elektros variklis ir jo elektrinė įranga; .2 elektrohidraulinės vairo pavaros atveju – elektros variklis, jo elektros įranga ir prijungtas siurblys; .3 kitokios hidraulinės vairo pavaros atveju – variklis ir prijungtas siurblys.

.3 Pagalbinė vairo pavara – ne kuri nors pagrindinės vairo pavaros sudedamoji dalis, o kita įranga, būtina laivui vairuoti tuomet, kai sugenda pagrindinė vairo pavara, tačiau šiai įrangai nepriskiriama vairalazdė, sektorinis rumpelis arba kitos tokiais pat tikslais naudojamos sudedamosios dalys.

.4 Normalios laivo eksploatavimo ir tinkamumo gyventi sąlygos – sąlygos, kuriomis pats laivas ir mechanizmai turi varomąją galią, tarnybos turi galimybę vairuoti laivą, plaukimas saugus, yra priešgaisrinė sauga ir apsauga nuo užtvindymo, vidinių ir išorinių pranešimų bei signalų perdavimą užtikrinančios priemonės bei įranga, evakavimo priemonės, gelbėjimo valčių keltuvai parengti eksploatuoti ir galintys veikti be sutrikimų, taip pat yra galimybė naudotis pagal laivo projektą numatytomis patogiomis gyvenimo jame sąlygomis.

.5 Avarinės sąlygos – sąlygos, kuriomis kurių nors įprastam laivo eksploatavimui arba normalioms gyvenimo sąlygoms jame užtikrinti būtinų tarnybų veikla sutrinka dėl sugedusio pagrindinio elektros energijos šaltinio.

.6 Pagrindinis elektros energijos šaltinis – šaltinis, elektros energiją tiekiantis pagrindiniam skirstomajam skydui, šią energiją skirstančiam visoms tarnyboms, būtinoms normalioms laivo ir gyvenimo jame sąlygoms užtikrinti.

.7 Laivas sugedusia jėgaine – laivas tokios būsenos, kai pagrindinė jėgainė, katilai ir pagalbiniai mechanizmai neveikia dėl to, kad netiekiama energija.

.8 Pagrindinio generatoriaus skyrius – pagrindinio elektros energijos šaltinio vieta.

.9 Pagrindinis skirstomasis skydas – iš pagrindinio elektros energijos šaltinio energiją tiesiogiai gaunantis skirstomasis skydas, elektros energiją skirstantis laivo tarnyboms.

.10 Avarinis skirstomasis skydas – iš avarinio ar tais atvejais, kai sugenda pagrindinė elektros energijos tiekimo sistema, laikinojo avarinio elektros energijos šaltinio energiją tiesiogiai gaunantis skirstomasis skydas, elektros energiją skirstantis avarinėms laivo tarnyboms.

.11 Avarinis elektros energijos šaltinis – avariniam skirstomajam skydui elektros energiją tiekiantis šaltinis tada, kai nutrūksta jos tiekimas iš pagrindinio elektros energijos šaltinio.

.12 Didžiausias eksploatacinis greitis – didžiausias greitis, kurį laivas suprojektuotas išlaikyti, plaukdamas jūra paniręs iki didžiausios grimzlės.

.13 Didžiausias atbulinės eigos greitis – apskaičiuotasis greitis, kurį paniręs iki didžiausios grimzlės ir plaukdamas jūra didžiausia konstrukcine atbulinės eigos galia gali išvystyti laivas.

.14a) Mašinų skyriai – visi A kategorijos mašinų ir visi kiti skyriai, kuriuose stovi pagrindiniai laivo varikliai, katilai, skystojo kuro agregatas, garo ir vidaus degimo varikliai, generatoriai ir pagrindinės elektros mašinos, degalų pylimo įrenginiai, šaldymo, stabilizavimo, ventiliacijos ir oro kondicionavimo agregatai, kiti panašūs skyriai ir tokių skyrių ventiliacijos vamzdžiai.

.14b) A kategorijos mašinų skyriai – tai tokie skyriai ir jų ventiliacijos vamzdžiai, kuriuose: .1 stovi vidaus degimo mašinos, naudojamos kaip pagrindinė jėgainė; arba .2 stovi kitais nei naudojimo kaip pagrindinė jėgainė tikslais naudojamos vidaus degimo mašinos, jeigu bendra šių mašinų atiduodama galia yra ne mažesnė kaip 375 kW; arba .3 stovi bet koks skystuoju kuru kūrenamas katilas arba skystojo kuro agregatas.

.15 Galios perdavimo sistema – iš vairo pavaros galios agregato arba agregatų, su jais sujungtų vamzdžių bei įtaisų ir vairo pavaros sudaryta hidraulinė įranga, skirta galiai, būtinai pasukti vairo ašigalį, perduoti. Galios perdavimo sistemose gali būti bendrų mechaninių sudedamųjų dalių, kaip antai: vairalazdė, sektoriaus formos rumpelis ir vairo ašigalis arba kitos šiais tikslais naudojamos sudedamosios dalys.

.16 Valdymo punktai – laivo radijo, pagrindinės navigacinės įrangos ir avarinio galios šaltinio skyriai arba vieta, kurioje centralizuotai sumontuota gaisrą registruojanti ar priešgaisrinės saugos įranga.

A-1 DALIS

LAIVŲ KONSTRUKCIJA

1. Naujai panaudojamos medžiagos, kuriose yra asbesto (R 3–5)

.1 Ši taisyklė taikoma medžiagoms, naudojamoms konstrukcijoms, mašinoms, elektros ir kitokiai įrangai, kurioms taikomos šio priedo taisyklės.

.2 Visuose laivuose draudžiama naujau panaudoti medžiagas, kuriose yra asbesto.

2. Laive ir krante laikomi konstrukcijos brėžiniai (R 3–7)

.1 Laivuose, pastatytuose 2012 m. sausio 1 d. arba vėliau, laikomas faktinės (kaip pastatyta) konstrukcijos brėžinių rinkinys ir kiti brėžiniai, kuriuose parodyti visi vėlesni struktūriniai pakeitimai.

.2 Papildomą tokių brėžinių rinkinį krante laiko įmonė, kaip apibrėžta 1974 m. SOLAS konvencijos IX/1.2 taisyklėje.

.3 Daroma nuoroda į TJO MSC/Aplink.1135 „Laive ir krante laikytini faktinės konstrukcijos brėžiniai“.

3. Vilkimo ir švartavimo įranga (R 3–8)

.1 Laivuose turi būti pakankamos saugios darbinės apkrovos priemonės, įranga ir įtaisai, kad būtų galima saugiai vykdyti visas vilkimo ir švartavimo operacijas, susijusias su įprastu laivo eksploatavimu.

.2 1 pastraipoje numatytos priemonės, įranga ir įtaisai atitinka standartus, kuriais būtina remtis atliekant klasifikavimą pagal pripažintos organizacijos taisykles arba pagal joms lygiavertes taisykles, kurias administracija taiko pagal Direktyvos 94/57/EB 14 straipsnio 2 dalį.

.3 Daroma nuoroda į TJO MSC/Aplink.1175 dėl „Laivo vilkimo ir švartavimo įrangos“ (angl. Guidance on shipboard towing and mooring equipment).

.4 Kiekvienas pagal šią taisyklę numatytas įtaisas ar įrangos vienetas aiškiai pažymimas nurodant bet kokius su saugiu jo naudojimu susijusius apribojimus, atsižvelgiant į jo tvirtinimo prie laivo konstrukcijos stiprumą.

B DALIS

NEAPGADINTO LAIVO STOVUMAS, DALIJIMAS SKYRIAIS IR AVARINIS LAIVO STOVUMAS

B-1 dalis

2009 m. sausio 1 d. arba vėliau pastatyti laivai. Rezoliucijos MSC.216(82) taikymo galimybės

B, C ir D klasių laivuose, kurių kilis pastatytas 2009 m. sausio 1 d. ar vėliau arba tą datą pasiektas panašus jų statybos etapas, taikomi B-2 dalies reikalavimai arba atitinkamos SOLAS konvencijos II-I skyriaus B dalies nuostatos, kaip išdėstyta MSC 216(82) rezoliucijos 2 priede.

B-2 dalis

Iki 2009 m. sausio 1 d. pastatyti laivai

1. Neapgadinto laivo stovumas, A.749 rezoliucija (18) su pakeitimais, padarytais MSC.75(69) rezoliucija

Visų klasių 24 metrų ir ilgesni nauji laivai atitinka TJO Neapgadinto laivo stovumo kodekso, priimto TJO A.749 (18) rezoliucija su pakeitimais, atitinkamas keleiviniams laivams skirtas nuostatas.

Jeigu valstybės narės mano, kad TJO A.749 (18) rezoliucijos su pakeitimais Smarkaus vėjo ir laivo supimo skalės kriterijus neturi būti taikomas, tuomet gali būti laikomasi kitų nuostatų, užtikrinsiančių pakankamą stovumo lygį. Komisijai turi būti pateikta atitinkamų įrodymų, kuriuos įvertinusi ji patvirtina, kad pasiektas lygiavertis saugos lygis.

Visi eksploatuojami A ir B klasių laivai bet kokiomis krovinio išdėstymo laive sąlygomis pagal TJO A.749 (18) rezoliucijos su pakeitimais 3 punkto 3 papunkčio arba lygiaverčio dokumento prielaidas, taip pat padarytas atitinkamas pataisas dėl bakuose esančio skysčio laisvojo paviršiaus poveikio atitinka toliau išdėstytus stovumo kriterijus.

a) Atstatomojo momento peties kreive (statinio stovumo diagrama) apribotas plotas nėra mažesnis kaip: i) 0,055 rad/m, kai laivo posvyris į šoną ne didesnis kaip 30 °; ii) 0,09 rad/m, kai laivo posvyris į šoną ne didesnis kaip 40 ° arba ne didesnis už užtvindymo kampą, t. y. kai laivo posvyrio į šoną kampas toks, kad tų laivo korpuso, antstatų arba kabinų angų, kurių negalima sandariai uždaryti, apatiniai kraštai panyra į vandenį, jeigu pirmiau minėtas kampas yra mažesnis kaip 40 °; iii) 0,03 rad/m, kai laivo posvyrio į šoną kampas yra 30–40 ° arba ne mažesnis kaip 30 ° užtvindymo kampo, jeigu šis kampas mažesnis kaip 40 °;

b) kai laivo posvyrio į šoną kampas yra 30 ° arba didesnis, o statinio stovumo diagramos atstatomojo momento petys yra mažiausiai 0,20 metro;

c) statinio stovumo diagramos didžiausias atstatomojo momento petys yra tada, kai laivo posvyrio į šoną kampas didesnis kaip 30 laipsnių, tačiau ne mažesnis kaip 25 °;

d) pirminis skersinis metacentrinis aukštis nėra mažesnis kaip 0,15 metro.

Į tas krovinio išdėstymo laive sąlygas, į kurias atsižvelgiama tikrinant, ar laikomasi pirmiau išdėstytų stovumo reikalavimų, įtraukiamos TJO A.749 (18) rezoliucijos su pakeitimais 3 straipsnio 5 dalies 1 punkto 1 papunktyje išvardytos sąlygos.

Visi eksploatuojami 24 metrų ir ilgesni A bei B klasių laivai taip pat atitinka TJO A.749 (18) rezoliucijos su pakeitimais 3 straipsnio 1 dalies 2 punkto 6 papunktyje išdėstytus papildomuosius kriterijus (papildomuosius keleiviniams laivams taikomus kriterijus) ir 3 straipsnio 2 dalyje pateiktos Smarkaus vėjo ir laivo supimo skalės kriterijų.

Jeigu valstybės narės mano, kad TJO A.749 (18) rezoliucijos su pakeitimais Smarkaus vėjo ir laivo supimo skalės kriterijus neturi būti taikomas, tuomet gali būti laikomasi kitų nuostatų, užtikrinsiančių pakankamą stovumo lygį. Komisijai turi būti pateikta atitinkamų įrodymų, kuriuos įvertinusi ji patvirtina, kad pasiektas lygiavertis saugos lygis.

2. Laivo dalijimas vandeniui nelaidžiais skyriais

Visi laivai iki pat viršutinio denio skirstomi vandeniui nelaidžiomis pertvaromis, kurių didžiausias ilgis apskaičiuojamas laikantis čia toliau pateikiamų atitinkamų reikalavimų.

Vietoj šių reikalavimų galima taikyti keleivinių laivų dalijimo ir stovumo taisykles, lygiavertes tarptautinės 1960 m. Konvencijos dėl žmonių gyvybės apsaugos jūroje II skyriaus B dalies taisyklėms, išdėstytoms TJO A.265 (VIII) rezoliucijoje, tačiau su sąlyga, kad taikomos visos taisyklės.

Bet kuri kita vidinės konstrukcijos dalis, turinti poveikį laivo dalijimo vandeniui nelaidžiais skyriais veiksmingumui, yra nelaidi vandeniui.

3. Leidžiamasis užtvindymo lygis (R 4)

.1 Leidžiamasis užtvindymo lygis tam tikrame taške – tai didžiausia laivo ilgio dalis, kurios vidurys sutampa su nurodytu tašku ir kurią, atsižvelgiant į skyriaus užtvindymo koeficientą, galima užtvindyti, kad laivas panirtų ne giliau kaip iki ribinės grimzlės linijos.

.2 Laivo, kurio pagrindinis denis nėra ištisinis, leidžiamasis užtvindymo ilgis bet kuriame taške gali būti apibrėžiamas kaip tariama ištisinė leidžiamosios grimzlės linija, jokiame taške negalinti būti mažiau kaip 76 mm žemiau denio viršaus toje pusėje, kurioje atitinkamos pertvaros ir korpusas sujungti vandeniui nelaidžiu būdu.

.3 Jeigu tariamosios linijos dalis atsiduria gerokai žemiau to denio, prie kurio tvirtinamos pertvaros, vėliavos valstybės administracija gali leisti šiek tiek sumažinti virš leidžiamosios grimzlės linijos ir tiesiai po viršutiniu deniu esančių pertvarų tokių dalių hermetiškumo reikalavimus.

4. Leidžiamasis laivo skyrių ilgis (R 6)

Didžiausias leidžiamasis to laivo skyriaus, kurio vidurys yra atitinkamame laivo ilgio taške, ilgis gaunamas leidžiamąjį užtvindymo ilgį dauginant iš atitinkamo koeficiento, vadinamo dalijimo skyriais koeficientu.

5. Skyriaus užtvindymo koeficientas (R 5)

3 taisyklėje apibrėžtos sąlygos taikomos žemiau leidžiamosios grimzlės linijos esančių laivo skyrių užtvindymo koeficientui.

Nustatant leidžiamąjį užtvindymo ilgį, naudojamas nustatytasis žemiau leidžiamosios grimzlės linijos esančių laivo skyrių užtvindymo koeficiento vidurkis, nurodytas 8.3 taisyklės lentelėje.

6. Dalijimo skyriais koeficientas

Dalijimo koeficientas yra toks:

1,0 – jeigu laivu leidžiama vežti mažiau kaip 400 žmonių, ir

1,0 – jeigu laivu, kurio ilgis L< 55, leidžiama vežti 400 arba daugiau žmonių, ir

0,5 – jeigu laivu leidžiama vežti 400 arba daugiau žmonių.

Eksploatuojami B klasės ro-ro keleiviniai laivai turi atitikti šį reikalavimą ne vėliau kaip nuo II-1 skyriaus B dalies 8–2 taisyklės 2 punkte nustatytos datos.

dalijimo koeficientas yra 1,0

7. Ypatingieji laivo dalijimo skyriais reikalavimai (R 7)

.1 Jeigu laivo dalies arba dalių vandeniui nelaidžios pertvaros, lyginant su kita laivo dalimi, sujungtos su didesniame aukštyje esančiu deniu ir jeigu skaičiuojant leidžiamąjį užtvindymo ilgį pageidaujama naudoti šį didesnį pertvarų aukštį, kiekvienai tokiai laivo daliai galima naudoti skirtingą ribinės grimzlės liniją, jeigu: .1 laivo bortai per visą jo ilgį siekia su viršutine ribinės grimzlės linija sutampantį denį, o visos borto apkalos angos per visą laivo ilgį yra žemiau šio denio, taikant 15 taisyklę, laikomos esančiomis žemiau ribinės grimzlės linijos; ir .2 kiekvienas iš greta pagrindinio denio „pakopos“ esančių dviejų skyrių, atsižvelgiant į atitinkamas jų ribinės grimzlės linijas, yra leidžiamojo ilgio ir, be to, šių abiejų skyrių bendras ilgis apatine ribinės grimzlės linija pagrįstą leidžiamąjį ilgį viršija ne daugiau kaip du kartus.

.2 Pagal 4 taisyklės nuostatas nustatomas laivo skyriaus ilgis už leidžiamąjį gali būti didesnis, jeigu greta nurodytojo esančių dviejų skyrių bendras ilgis neviršija leidžiamojo užtvindymo ilgio arba du kartus to leidžiamojo ilgio, kuris iš šių dviejų dydžių yra mažesnis.

.3 Pagrindinė skersinė pertvara gali būti su recesu, jeigu abiejuose laivo šonuose visos receso dalys išsitenka vertikaliuose paviršiuose, nuo laivo borto apkalos nutolusiuose per laivo pločio vieną penktąją dalį, ir jei šis atstumas dalijimo skyriais krovininės vaterlinijos viršutinės linijos aukštyje matuojamas stačiu kampu į ašinę liniją. Bet kurios receso dalys, atsidūrusios už pirmiau minėtų ribų, pagal 6 punkto nuostatas laikomos pakopa.

.4 Jeigu pagrindinė skersinė pertvara yra su recesu arba pakopinė, nustatant laivo dalijimą skyriais naudojama lygiavertė plokščia pertvara.

.5 Jeigu pagrindiniame skersiniame vandeniui nelaidžiame skyriuje įrengtos mažesnės patalpos ir vėliavos valstybės administracija yra įsitikinusi, kad, tariamai kaip nors pažeidus 3,0 metrus (pridedama 3 % laivo ilgio) laivo borto arba 11,0 metrų, arba 10 % laivo ilgio (imamas mažesnis dydis), pagrindinio skyriaus visas tūris nebūtų užtvindytas, tam leidžiamajam ilgiui, kurį tokiam skyriui kitu atveju reikėtų išlaikyti, gali būti taikoma leidžiamoji proporcinga nuokrypa. Tokiu atveju plūdrumo atsarga, priskiriama neapgadintam laivo šonui, nėra didesnė kaip priskirtoji apgadintam šonui. Šio punkto leidžiamoji nuokrypa taikoma tik tada, jeigu taikant ją nebūtų pažeidžiamos 8 taisyklės nuostatos.

.6 Pagrindinė skersinė pertvara gali būti pakopinė, jeigu ji atitinka vieną iš šių sąlygų: .1 nurodytos pertvaros atskirtų dviejų skyrių bendras ilgis leidžiamojo užtvindymo ilgio neviršija daugiau kaip 90 % arba skyriaus leidžiamąjį ilgį viršija ne daugiau kaip du kartus, išskyrus tuos laivus, kuriuose, esant jų dalijimo skyriais koeficientui 1, nurodytų dviejų skyrių bendras ilgis nėra didesnis už skyriaus leidžiamąjį ilgį; .2 papildomai laivas dalijamas įrengiant pakopinę pertvarą, kad būtų išlaikytas toks pat saugos lygis, kurį užtikrintų paprasta pertvara; .3 skyriaus, virš kurio įrengta pakopinė pertvara, ilgis nėra didesnis nei tas leidžiamasis ilgis, kuris matuojamas 76 mm žemiau pertvaros pakopos pagal ribinės grimzlės liniją.

.7 100 metrų ir ilgesniuose laivuose viena iš pagrindinių skersinių pertvarų už laivagalio montuojama ne didesniu atstumu nuo priekinio statmens kaip skyriaus leidžiamasis ilgis.

.8 Jeigu atstumas tarp gretimų dviejų pagrindinių skersinių pertvarų, joms lygiaverčių plokščiųjų pertvarų arba tarp skersinių plokštumų, kertančių pertvarų artimiausias nišas, yra mažesnis kaip 3,0 metrai (pridedama 3 % laivo ilgio) arba 11,0 metrų, arba 10 % laivo ilgio (imamas mažesnis dydis), tik viena iš šių pertvarų laikoma laivo skyriaus sudedamąja dalimi.

.9 Jeigu privalomasis dalijimo skyriais koeficientas yra 0,50, abiejų gretimų skyrių bendras ilgis neviršija leidžiamojo užtvindymo ilgio.

8. Apgadinto laivo stovumas (R 8)

.1.1 Pakankamas neapgadinto laivo stovumas bet kokiomis laivo eksploatavimo sąlygomis užtikrinamas taip, kad laivas išsilaikytų vandens paviršiuje tuo atveju, jeigu visiškai užtvindomas kuris nors iš tų pagrindinių jo skyrių, kurio ilgis turi atitikti leidžiamąjį užtvindymo ilgį.

.1.2 Jeigu du pagrindinius gretimus skyrius skiria pagal 7.6.1 taisyklę įstatyta pakopinė pertvara, neapgadinto laivo stovumas yra toks, kad užtvindžius tuos du gretimus skyrius laivas išsilaiko vandens paviršiuje.

.1.3 Jeigu privalomasis dalijimo skyriais koeficientas yra 0,50, neapgadinto laivo stovumas yra toks, kad užtvindžius bet kuriuos du gretimus skyrius laivas išsilaiko vandens paviršiuje.

.2.1 .1 papunkčio reikalavimai nustatomi pagal .3, .4 ir .6 punktų nuostatas atliktais skaičiavimais, kuriuos atliekant atsižvelgiama į laivo proporcijų ir projekto ypatumus bei apgadintų skyrių išdėstymą ir jų formą. Skaičiuojant daroma prielaida, kad laivas, vertinant stovumo požiūriu, plaukia blogiausiomis tikėtinomis eksploatavimo sąlygomis.

.2.2 Jeigu siekiant gerokai riboti vandens tekėjimą siūloma montuoti pakankamo sandarumo denius, vidaus apkalą arba išilgines pertvaras, skaičiuojant turi būti deramai atsižvelgiama į tokius apribojimus.

.2.3 Galutinės laivo būklės po jo apgadinimo ir, jeigu numatyta, po laivo išlyginimo privalomas stovumas nustatomas taip: .2.3.1 Teigiamos liekamosios statinio stovumo kreivės kitimo sritis yra ne mažesnė kaip 15 ° virš pusiausvyros kampo. Šią kitimo sritį galima sumažinti iki 10 ° tuo atveju, jeigu statinio stovumo diagramos plotas yra .2.3.2 papunktyje apibrėžtas plotas, padaugintas iš santykinio dydžio 15/kitimo sritis, kitimo sritį nurodant laipsniais. .2.3.2 Statinio stovumo kreive apribotas plotas nėra mažesnis kaip 0,015 rad/m, nuo pusiausvyros matuojant į mažesnio dydžio pusę: .1 laipsniško užtvindymo kampo link; .2 22 ° (matuojama vertikaliai) link, jeigu užtvindomas vienas skyrius, arba 27 ° (matuojama vertikaliai) link, jeigu vienu metu užtvindomi du gretimi skyriai. .2.3.3 Liekamasis atstatomojo momento petys apskaičiuojamas laikantis teigiamo stovumo ribų ir atsižvelgiant į didžiausią iš šių svirimo momentų: .1 visi keleiviai susitelkia prie kurio nors vieno laivo borto; .2 nuo vieno laivo borto valčių keltuvais nuleidžiamos visos plūdriosios gelbėjimo priemonės, į kiekvieną iš jų įlaipinus tiek keleivių, kiek jos gali plukdyti; .3 dėl vėjo slėgio; skaičiuojamo pagal šią formulę: Atstatomojo momento petys vis dėlto niekada negali būti mažesnis kaip 0,10 m. .2.3.4 Skaičiuojant .2.3.3 punkte nurodytus svirimo momentus, daromos šios prielaidos: .1 Momentas, sukuriamas susitelkus keleiviams: .1.1 viename kvadratiniame metre keturi žmonės; .1.2 kiekvieno keleivio svoris 75 kg; .1.3 keleiviai prieinamuose denių plotuose prie vieno laivo borto ir tuose deniuose, kuriuose yra keleivių susirinkimo vietos, paskirstomi taip, kad jie sukurtų patį nepalankiausią svirimo momentą. .2 Momentas, sukuriamas nuo vieno laivo borto valčių keltuvais leidžiant visas plūdriąsias gelbėjimo priemones, į kiekvieną iš jų įlaipinus tiek keleivių, kiek jos gali plukdyti: .2.1 laikoma, kad visos gelbėjimo valtys ir gelbėjimo kateriai, pritvirtinti prie to laivo borto, į kurio pusę svyra neatitaisomai apgadintas laivas, yra pakabinti trosais, į juos įlaipinus tiek keleivių, kiek jie gali plukdyti, ir parengti nuleisti; .2.2 kai nuleidžiamos dar prieš laivui išplaukiant parengtos gelbėjimo valtys, prieš tai į jas įlaipinus tokį skaičių keleivių, kiek jos turi plukdyti, imamas didžiausias nuleidžiant valtis laivo posvyrio į šoną momentas; .2.3 daroma prielaida, kad prie visų keltuvų toje laivo pusėje, į kurią svyra nepataisomai apgadintas laivas, tvirtinami gelbėjimo plaustai, kurie nuleidžiami keltuvais, ir kad jie yra pakabinami įlaipinus į juos tiek keleivių, kiek jie gali plukdyti; .2.4 žmonės, nesantys trosais pakabintose gelbėjimo priemonėse, svirimo arba papildomo atstatomojo momento nesukuria; .2.5 gelbėjimo priemonės, esančios kitoje nei laivo posvyrio į šoną pusėje, laikomos parengtomis dar prieš laivui išplaukiant. .3 Vėjo sukuriami momentai: .3.1 B klasė: imamas 120 N/m2 vėjo slėgio dydis; C ir D klasės: imamas 80 N/m2 vėjo slėgio dydis; .3.2 imamas neapgadinto laivo kyšančio šoninio paviršiaus plotas virš vaterlinijos; .3.3 jėgų dvejeto petys – tai vertikalus atstumas nuo neapgadinto laivo vidutinės grimzlės vidurinio taško iki laivo kyšančio šoninio paviršiaus ploto svorio centro.

.2.4 Prasidėjus sparčiam laipsniškam užtvindymui, t. y. tuomet, kai atstatomojo momento petys dėl šio užtvindymo staigiai sumažėja 0,04 metro arba daugiau, statinio stovumo diagrama turi būti laikoma užbaigta tada, kai susidaro laipsniško užtvindymo pradžios kampas, o .2.3.1 bei .2.3.2 nurodyta kitimo sritis ir plotas matuojami tuo kampu.

.2.5 Jeigu laipsniškas užtvindymas yra riboto pobūdžio, ilgainiui silpsta ir atstatomojo momento petį priimtinai lėtai mažina ne daugiau kaip 0,04 metro, likusioji kreivė iš dalies trumpinama laikant, kad laipsniškai užtvindomas skyrius yra taip užtvindomas nuo pat pradžios.

.2.6 Didžiausias tarpinės užtvindymo pakopos atstatomojo momento petys yra mažiausiai 0,05 metro, o teigiamų atstatomojo momento pečių zona – mažiausiai 7. Visais atvejais turi būti laikoma, kad laivo bortas įlaužiamas tik vienoje vietoje ir kad yra tik vienas laisvasis paviršius.

.3 Skaičiuojant apgadinto laivo stovumą taikomi tokie skyriaus ir paviršiaus užtvindymo koeficientai:



Skyriai Užtvindymo koeficientas (%) Skirti kroviniui arba atsargoms 60 Gyvenamosios patalpos 95 Mašinų skyrius 85 Skirti skysčiams 0 arba 95 (1) (1) Imamas tas dydis, kurį taikant keliami griežtesni reikalavimai. Greta vaterlinijos įlaužtos plokštumos esantiems skyriams su nedaug gyvenamųjų patalpų arba mechanizmų ir tiems skyriams, kuriuose paprastai laikoma mažai krovinių ar atsargų, turi būti taikomi didesni paviršiaus užtvindymo koeficientai.

.4 Skaičiuojamasis apgadinimo lygis yra toks: .1 horizontalusis ilgis: 3,0 metrai (pridedama 3 % laivo ilgio) arba 11,0 metrų, arba 10 % laivo ilgio (imamas mažesnis dydis); .2 skersinis ilgis (matuojamas laivo viduje stačiais kampais į ašinę liniją dalijimo skyriais krovininės vaterlinijos viršutinės linijos lygyje): laivo pločio vienai penktajai lygus atstumas; ir .3 vertikalusis ilgis: nuo bazinės linijos į viršų (neribojama); .4 jeigu laivą apgadinus mažiau, nei nurodyta .4.1, .4.2, .4.3 papunkčiuose, jo būklė dėl kilio padėties ar sumažėjusio metacentrinio aukščio būtų kur kas blogesnė, toks apgadinimas įvertinamas skaičiavimais.

.5 Nesimetriškas užtvindymas, panaudojus veiksmingas priemones, turi būti sumažintas iki minimumo. Jeigu būtina mažinti didelius posvyrio į šoną kampus, įrengiami, jeigu tai įmanoma, automatiškai suveikiantys įrenginiai, tačiau bet kokiu atveju, jeigu montuojami kompensuojamojo užtvindymo įrenginiai, jie turi būti valdomi iš viršutinio denio. Naujų B, C ir D klasių laivų didžiausias posvyrio į šoną kampas po užtvindymo, tačiau laivo dar neišlyginus, yra ne didesnis kaip 15 °. Jeigu reikalaujama įrengti kompensuojamojo užtvindymo įrenginius, laivo išlyginimo laikas neviršija 15 minučių. Laivo kapitonui pateikiama atitinkama kompensuojamojo užtvindymo įrenginių naudojimo informacija.

.6 Apgadinto laivo, tolygiai ar netolygiai užtvindyto, galutinė padėtis po laivo išlyginimo yra tokia: .1 tolygiai užtvindyto laivo teigiamas liekamasis metacentrinis aukštis, apskaičiuotas pastovios vandentalpos metodu, yra mažiausiai 50 mm; .2a jeigu kitaip nenumatyta 6.2b punkte, netolygiai užtvindyto laivo tada, kai užtvindomas vienas skyrius, statinio posvyrio kampas B klasės laivų (naujų ir eksploatuojamų) yra ne didesnis kaip 7 °, o C bei D klasės laivų (naujų) – kaip 12 °; Vienu metu užtvindžius du gretimus skyrius, eksploatuojami ir nauji B klasės laivai gali pasvirti 12 °, jeigu dalijimo skyriais koeficientas nė vienoje iš užtvindytų laivo dalių nėra didesnis kaip 0,50; .2b netolygiai užtvindytų eksploatuojamų B klasės ne ro-ro tipo keleivinių laivų, pastatytų iki 1990 m. balandžio 29 d., statinio posvyrio kampas turi būti ne didesnis kaip 7 °, išskyrus ypatingus atvejus, kai administracija gali nustatyti papildomą kampą dėl netolygaus momento, tačiau visais atvejais galutinis posvyrio kampas negali būti didesnis kaip 15 °; .3 užtvindymo pabaigoje ribinės grimzlės linija jokiu būdu negali panirti į vandenį. Jeigu manoma, kad ribinės grimzlės linija gali panirti užtvindymui pasiekus tarpinį lygį, vėliavos valstybės administracija gali reikalauti atlikti tokius tyrimus ir imtis tokių priemonių, kuriuos ji laiko būtinais, kad būtų užtikrinta laivo sauga.

.7 Laivo kapitonui teikiami būtini duomenys, kad būtų išlaikytas pakankamas neapgadinto laivo stovumas, kad laivo eksploatavimo sąlygomis pavojingai apgadintą laivą būtų galima išlaikyti vandens paviršiuje. Laivų, kuriems būtinas kompensuojamasis užtvindymas, kapitonams pranešama apie stovumo sąlygas, kuriomis grindžiamas posvyrio skaičiavimas, taip pat laivų kapitonai įspėjami, kad, laivui pernelyg pasvirus, nepalankesnėmis eksploatavimo sąlygomis jis gali būti nepataisomai apgadintas.

.8 Į.7 punkte nurodytus duomenis, leidžiančius kapitonui išlaikyti pakankamą neapgadinto laivo stovumą, įtraukiama informacija, nurodanti skirtingų grimzlių arba vandentalpų bet kokiomis laivo eksploatavimo sąlygomis didžiausią leidžiamąjį laivo svorio centro aukštį virš kilio (KG) arba mažiausią leidžiamąjį metacentrinį aukštį (GM). Atitinkamai pagal laivo eksploatavimo apribojimus informacija rodo skirtingų diferentų įtaką.

.9 Visų laivų priekyje ir laivagalyje aiškiai pažymimos grimzlės skalės. Jeigu grimzlės žymės užrašytos sunkiai įžvelgiamoje vietoje arba jas perskaityti sunku dėl operacinių tam tikros veiklos apribojimų, tokiame laive jo priekio ir laivagalio grimzlei nurodyti dar įrengiama patikima grimzlės parodymo sistema.

.10 Pakrovus laivą ir prieš išplaukiant kapitonas nustato laivo diferentą, stovumą ir pasitikrinęs užrašo, kad laivas tenkina atitinkamose taisyklėse pateiktus stovumo kriterijus. Laivo stovumas visada nustatomas skaičiavimais. Laivo stovumui nustatyti galima naudoti laivo pakrovimo ir stabilumo kompiuterinę programą arba jai lygiavertes priemones.

.11 Vėliavos valstybės administracija apgadinto laivo stovumo reikalavimų švelninimo svarstyti negali, jeigu neįrodoma, kad neapgadinto laivo metacentrinis aukštis tam tikromis eksploatavimo sąlygomis buvęs būtinas, siekiant laikytis pirmiau minėtų reikalavimų ir teikiant numatomas paslaugas, yra pernelyg didelis.

.12 Apgadinto laivo stovumo reikalavimus galima švelninti tik išskirtiniais atvejais ir laikantis tokios sąlygos, kad vėliavos valstybės administracija yra įsitikinusi, jog laivo proporcijos, jo dalijimas ir kitos charakteristikos, kurias išskirtinėmis aplinkybėmis praktiškai ir pagrįstai galima priimti, labiausiai tinka apgadinto laivo stovumui išlaikyti.

8–1 Apgadinto ro-ro keleivinio laivo stovumas (R 8–1)

.1 Ne vėliau kaip pirmo periodiško patikrinimo, atliekamo po toliau nurodytos reikalavimų laikymosi dienos, datą eksploatuojami B klasės ro-ro keleiviniai laivai atitinka 8 taisyklės reikalavimus pagal A/Amax dydį, kaip apibrėžta MSC/Aplink.574 „Eksploatuojamų ro-ro keleivinių laivų patvarumo charakteristikų apskaičiavimo tvarka, naudojant A.265 (VIII) rezoliucija pagrįstą supaprastintą metodą“, priede.



A/Amax dydis Reikalavimų laikymosi data mažiau kaip 85 % 1998 m. spalio 1 d. 85 % arba daugiau, tačiau mažiau kaip 90 % 2000 m. spalio 1 d. 90 % arba daugiau, tačiau mažiau kaip 95 % 2002 m. spalio 1 d. 95 % arba daugiau, tačiau mažiau kaip 97,5 % 2004 m. spalio 1 d. 97,5 % arba daugiau 2005 m. spalio 1 d.

8–2 Ypatingieji reikalavimai ro-ro keleiviniams laivams, vežantiems 400 arba daugiau keleivių (R 8–2)

Nepaisant II-1 skyriaus B dalies 8 taisyklės ir II-1 skyriaus B dalies 8–1 taisyklės nuostatų:

.1 nauji ro-ro keleiviniai laivai, turintys leidimą plukdyti 400 arba daugiau žmonių, pripažįstami atitinkančiais II-1 skyriaus B dalies 8 taisyklės .2.3 punkto nuostatas, jeigu daroma prielaida, kad laivas buvo apgadintas kurioje nors jo ilgio L vietoje; ir

.2 eksploatuojami ro-ro keleiviniai laivai, turintys leidimą plukdyti 400 arba daugiau žmonių, atitinka 1 punkto reikalavimus ne vėliau kaip per pirmą periodišką patikrinimą, atliekamą po .2.1, .2.2 arba .2.3 papunkčiuose nurodytos reikalavimų laikymosi datos, kuri turi būti ne vėlesnė kaip: .2.1



A/Amax dydis Reikalavimų laikymosi data mažiau kaip 85 % 1998 m. spalio 1 d. 85 % arba daugiau, tačiau mažiau kaip 90 % 2000 m. spalio 1 d. 90 % arba daugiau, tačiau mažiau kaip 95 % 2002 m. spalio 1 d. 95 % arba daugiau, tačiau mažiau kaip 97,5 % 2004 m. spalio 1 d. 97,5 % arba daugiau 2010 m. spalio 1 d. .2.2 Leidžiamų plukdyti žmonių skaičius 1 500 arba daugiau 2002 m. spalio 1 d. 1 000 arba daugiau, tačiau mažiau kaip 1 500 2006 m. spalio 1 d. 600 arba daugiau, tačiau mažiau kaip 1 000 2008 m. spalio 1 d. 400 arba daugiau, tačiau mažiau kaip 600 2010 m. spalio 1 d. .2.3 Laivo amžius 20 arba daugiau metų: laivo amžius skaičiuojamas nuo kilio pastatymo datos arba nuo datos, kai buvo pasiektas panašus statybos etapas, arba nuo laivo pertvarkymo į ro-ro keleivinį laivą dienos.

8–3 Ypatingieji reikalavimai keleiviniams laivams, vežantiems 400 arba daugiau keleivių, išskyrus ro-ro keleivinius laivus

Nepaisant II-I skyriaus B dalies 8 taisyklės nuostatų, keleiviniai laivai, išskyrus ro-ro keleivinius laivus, turintys leidimą plukdyti 400 arba daugiau žmonių, II-1 skyriaus B dalies 8 taisyklės 2.3 ir 2.6 punktų nuostatas atitinka, jeigu daroma prielaida, kad laivas yra apgadintas kurioje nors jo ilgio L vietoje.

9. Laivagalio ir mašinų skyriaus pertvaros (R 10)

.1 Laivagalio arba taraninė pertvara montuojama taip, kad būtų nelaidi vandeniui iki pagrindinio denio. Pertvara nuo priekinio statmens statoma ne mažesniu kaip 5 % laivo ilgį atitinkančiu atstumu ir ne toliau kaip už 3 metrų, prie kurių pridedami 5 % laivo ilgio.

.2 Jeigu kuri nors laivo dalis žemiau vaterlinijos išsikiša už priekinio statmens, pavyzdžiui, gumbinis laivo priekis, 1 punkte nustatyti atstumai matuojami: .1 nuo pirmiau minėtų iškyšų vidurio; arba .2 iš taško, už priekinio statmens esančio 1,5 % laivo ilgio atstumu; arba .3 iš taško, už priekinio statmens esančio 3 metrų atstumu, ir atsižvelgiama, kuriuo būdu matuojant gaunamas mažiausias atstumas.

.3 Jeigu montuojamas ilgas priekinis antstatas, laivagalio arba taraninė pertvara iki kito ištisinio denio, esančio virš pagrindinio, pratęsiama taip, kad būtų atspari meteorologinėms sąlygoms. Pertvaros tęsinys išdėstomas taip, kad, apgadinus laivapriekio lacportą arba jam atsiskyrus, jis nesugadintų pertvaros.

.4 Pagal .3 punkto nuostatas privalomo pertvaros tęsinio nebūtina montuoti tiesiai virš apatinės pertvaros, jeigu jokia tęsinio dalis nekyšo už 1 arba 2 punktuose nurodytos priekinės ribos. Tačiau eksploatuojamuose B klasės laivuose: .1 nuožulnioji pakrovimo aparelė yra taraninės pertvaros tęsinys virš pagrindinio denio, todėl aukščiau kaip 2,3 metro virš pagrindinio denio iškylanti panduso dalis už .1 ir .2 punktuose nurodytų ribų gali kyšoti ne daugiau kaip 1 metrą; .2 tais atvejais, jeigu esamas pandusas neatitinka reikalavimų, pagal kuriuos būtų laikomas taraninės pertvaros tęsiniu, o panduso padėtis neatitinka .1 ir .2 punktuose apibrėžtų apribojimų, tęsinį laivagalio link ribotu atstumu galima statyti už .1 arba .2 punkte apibrėžtų apribojimų. Ribotas atstumas laivagalio link neturėtų būti didesnis už būtiną užtikrinti, kad pertvara nesusidurtų su pandusu. Taraninės pertvaros tęsinys, statomas jai iš priekio pagal .3 punkto reikalavimus ir įrengiamas taip, kad pandusas neapgadintų jo, kai pats pandusas yra apgadinamas arba kai atsiskiria.

.5 Pandusai, neatitinkantys pirmiau išdėstytų reikalavimų, nelaikomi taraninės pertvaros tęsiniu.

.6 Achterpiko pertvara ir pertvaros, mašinų skyrių nuo krovinio ir keleivių skyrių skiriančios iš priekio ir iš galo, taip pat montuojamos vandeniui nelaidžiu būdu iki pagrindinio denio. Achterpiko pertvara po pagrindiniu deniu gali būti pakopinė, jeigu dėl to nemažėja laivo saugos laipsnis, įvertintas pagal laivo dalijimą skyriais.

.7 Visais atvejais deidvudo vamzdžiai apsupami vandeniui nelaidžiais skyriais. Laivagalio riebokšlis statomas vandeniui nelaidžiame veleno tunelyje arba kitame nuo deidvudo vamzdžio patalpos atskirtame vandeniui nelaidžiame tokio tūrio skyriuje, kurį užtvindžius per nesandarų laivagalio riebokšlį ribinės grimzlės linija nepanirtų į vandenį.

10. Dvigubi dugnai (R 12)

.1 Trumpesniuose nei 50 metrų laivuose dvigubas dugnas tarp laivagalio pertvaros iki achterpiko pertvaros montuojamas kuo didesniame plote, kuriame dvigubą dugną galima įrengti taip, kad būtų atsižvelgta į laivo projektą ir užtikrintas tinkamas laivo eksploatavimas.

.2 50 metrų arba ilgesniuose, tačiau trumpesniuose kaip 61 metras laivuose dvigubas dugnas įrengiamas bent jau nuo mašinų skyriaus iki laivagalio pertvaros arba taip arti jos, kaip tik galima tokį dvigubą dugną įrengti.

.3 61 metro arba ilgesniuose, tačiau trumpesniuose kaip 76 metrai laivuose dvigubas dugnas įrengiamas bent jau už mašinų skyriaus iki laivapriekio ir laivagalio pikinių pertvarų arba taip arti jų, kaip tik galima tokį dvigubą dugną įrengti.

.4 76 metrų arba ilgesniuose laivuose dvigubas dugnas įrengiamas laivo viduryje iki laivagalio ir laivapriekio pikinių pertvarų arba taip arti jų, kaip tik galima tokį dvigubą dugną įrengti.

.5 Jeigu reikalaujama įrengti dvigubą dugną, tarpdugninė jo erdvė turi atitikti pripažintų organizacijų standartus, o vidinis dugnas įstatomas iki laivo bortų taip, kad dugnas būtų apsaugotas iki apvalios korpuso briaunos. Tokia apsauga laikoma atitinkančia reikalavimus, jeigu kraštinio tarpdugninio lakšto išorinio krašto ir triumo apkalos kirtimosi linija niekur neatsiduria žemiau kaip horizontali plokštuma, einanti per kirtimosi su teorine španto linija tašką, esantį skersinės įstrižainės, su pagrindo linija sudarančios 25 laipsnių kampą, viduryje, ir kertančios ją pusės laivo pločio atstumu nuo vidurio linijos.

.6 Dvigubame dugne įrengti maži šuliniai, sujungti su triumų ir kt. sausinimo įrenginiais, žemyn tęsiasi tiek, kiek būtina. Šulinio gylis jokiu būdu negali būti didesnis už dvigubo dugno tarpdugninės erdvės mažesnį kaip 460 mm plotį ties vidurine linija ir šulinys negali kirsti .2 punkte nurodytosios horizontalios plokštumos. Išorinį dugną siekiantį šulinį galima įrengti veleno tunelio gale. Įrengti kitus šulinius (pavyzdžiui, alyvai po pagrindiniais varikliais) gali leisti vėliavos valstybės administracija, jeigu ji įsitikina, kad priemonės užtikrina lygiavertę apsaugą, kurią suteikia pagal šios taisyklės nuostatas įrengtas dvigubas dugnas.

.7 Dvigubo dugno nebūtina įrengti kaip vandeniui nelaidžių vidutinio dydžio skyrių, naudojamų tik skysčiams vežti, jeigu apgadinus laivo dugną arba bortą laivo sauga, vėliavos valstybės administracijos nuomone, dėl to nemažėja.

.8 Nepaisant šios 10 taisyklės .1 punkto nuostatų, vėliavos valstybės administracija gali leisti to laivo, kurio dalijimo skyriais koeficientas ne didesnis kaip 0,5, kurioje nors dalyje neįrengti dvigubo dugno, jeigu ji įsitikina, kad dvigubo dugno montavimas toje laivo dalyje būtų nesuderinamas su laivo projektu ir tinkamu laivo veikimu.

11. Krovininės vaterlinijos nustatymas, jos ženklinimas ir duomenų įrašymas (R 13)

.1 Siekiant išlaikyti būtiną laivo neskęstamumą, nustatoma leidžiamąją dalijimo skyriais grimzlę atitinkanti krovininė vaterlinija, kuri žymima laivo viduryje ant jo bortų. Laivas su specialiai pritaikytomis patalpomis arba keleiviams, arba kroviniui vežti, jeigu pageidauja jo savininkas, gali būti su viena ar keliomis nustatytomis ir pažymėtomis papildomomis krovininėmis vaterlinijomis, atitinkančiomis leidžiamosios dalijimo skyriais grimzlės linijas, kurias vėliavos valstybės administracija gali patvirtinti kitokioms eksploatavimo sąlygoms.

.2 Apie nustatytas ir užrašytas dalijimo skyriais krovinines vaterlinijas daromas įrašas Keleivinio laivo saugos sertifikate, o jeigu yra tik viena krovininė vaterlinija, ji identifikuojama pagal ženklą C.1. Jeigu yra daugiau kaip viena dalijimo skyriais krovininė vaterlinija, kitos laivo eksploatavimo sąlygos identifikuojamos ženklais C.2, C.3, C.4 ir t. t. ( 14 ).

.3 Kiekvieną iš šių krovininių vaterlinijų atitinkantis antvandeninio borto aukštis matuojamas toje pat vietoje ir nuo tos pat denio linijos, kaip ir pagal galiojančios Tarptautinės konvencijos dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo nuostatas nustatytas antvandeninio borto aukštis.

.4 Kiekvieną iš patvirtintųjų dalijimo skyriais krovininių vaterlinijų atitinkantis antvandeninio borto aukštis ir tos eksploatavimo sąlygos, kurioms jis patvirtintas, aiškiai nurodomi Keleivinio laivo saugos sertifikate.

.5 Jokiu būdu kokia nors dalijimo skyriais krovininės vaterlinijos žyma negali būti žymima virš jūrinės krovininės vaterlinijos viršutinės linijos, nustatytos pagal laivo korpuso stiprumą arba pagal galiojančios Tarptautinės konvencijos dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo nuostatas.

.6 Kad ir kur būtų pažymėtos dalijimo skyriais krovininės vaterlinijos, laivo jokiu būdu negalima krauti taip, kad panirtų atitinkamas metų laikui ir plaukiojimo rajonui pagal galiojančios Tarptautinės konvencijos dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo nuostatas nustatytas krovos žymės ženklas.

.7 Laivo jokiu būdu negalima krauti taip, kad panirtų atitinkamam reisui ir eksploatavimo sąlygoms nustatyta dalijimo skyriais krovininė vaterlinija.

12. Vandeniui nelaidžių pertvarų statymas, pirminis jų bandymas ir kt. (R 14)

.1 Visos skersinės arba išilginės vandeniui nelaidžios pagrindinės pertvaros statomos taip, kad su pakankama atsparumo atsarga atremtų tokį didžiausią vandens slėgį, kurį pertvara turėtų išlaikyti apgadinus laivą, bent jau mažiausiai iki ribinės grimzlės linijos pakilusio vandens slėgį. Šių pertvarų konstrukcija atitinka pripažintos organizacijos standartus.

.2.1 Pertvarų recesai ir pakopos yra vandeniui nelaidūs ir tokie pat stiprūs, kaip ir tos pertvarų vietos, kur jie yra įrengti.

.2.2 Jeigu per vandeniui nelaidų denį arba pertvarą yra prakišti špantai ar bimsai, toks denis ar pertvara sandarinami nenaudojant medinių detalių ir cemento.

.3 Norint išbandyti pagrindinius skyrius, nebūtina užtvindyti juos vandeniu. Jeigu neatliekamas užtvindymo bandymas ir jeigu tai įmanoma, turi būti atliktas nelaidumo vandeniui bandymas, liejant vandenį žarna; šis bandymas atliekamas beveik užbaigus įrengti laivą. Jeigu nelaidumo vandeniui bandymo atlikti neįmanoma todėl, kad gali būti apgadinti mechanizmai, elektros įrangos izoliacija arba užtvindymo įrengimai, vietoj šio bandymo galima atlikti atidžią vaizdinę suvirintų sujungimų apžiūrą ir, jeigu tai manoma esant reikalinga, taip pat atlikti dažų prasiskverbimo, ultragarso skverbimosi ar lygiavertį bandymą. Bet kuriuo atveju atidžiai apžiūrimos visos vandeniui nelaidžios pertvaros.

.4 Laivagalis, dvigubi dugnai (įskaitant dėžinį kilį) ir vidaus apkala bandomi vandeniui pakilus iki .1 punkte nurodyto lygio.

.5 Tų skysčiams laikyti skirtų bakų, kurie naudojami laivą dalijant skyriais, sandarumas bandomas vandens slėgiu, kurį sukuria iki dalijimo skyriais krovininės vaterlinijos viršutinės linijos pakilęs arba du trečdalius aukščio nuo kilio viršaus iki ribinės grimzlės linijos užtvindęs vanduo (imamas didesnis vandens slėgis), jeigu bandymo metu vanduo bakų viršų apsemia ne mažesniu kaip 0,9 m sluoksniu; jeigu atlikti bandymo naudojant vandenį negalima, leidžiama atlikti sandarumo bandymą naudojant oro slėgį, kurio metu bakai veikiami ne didesniu kaip 0,14 baro oro slėgiu.

.6 .4 ir .5 punktuose nurodytais bandymais užtikrinamas laivo dalijimo skyriais konstrukcinių priemonių sandarumas ir jie nelaikytini bandymais, patvirtinančiais kurio nors skyriaus tinkamumą laikyti skystąjį kurą arba naudoti kuriais nors tokiais kitais tikslais, kuriems patvirtinti patalpos tinkamumą, atsižvelgiant į bakų ar jų jungčių užtvindymo skysčiu aukštį, gali būti reikalingi sudėtingesni bandymai.

13. Vandeniui nelaidžių pertvarų angos (R 15)

.1 Vandeniui nelaidžiose pertvarose angų skaičius mažinamas tiek, kad jis būtų suderinamas su laivo projektu ir tinkamu laivo eksploatavimu; numatomos patikimos šių angų uždarymo priemonės.

.2.1 Jeigu per vandeniui nelaidžias skyrių pertvaras vedami kokie nors vamzdžiai, drenažo vamzdžiai, elektros laidai ir kt., imamasi priemonių pertvarų sandarumui užtikrinti.

.2.2 Vandeniui nelaidžiose skyrių pertvarose neleidžiama montuoti vožtuvų, jei jie nėra vamzdynų sistemos sudedamosios dalys.

.2.3 Per vandeniui nelaidžias skyrių pertvaras vedamose sistemose negalima naudoti švino arba kitų žemos lydymosi temperatūros medžiagų, nes kilus gaisrui šios sistemos būtų sugadintos ir dėl to sumažėtų pertvarų sandarumas.

.3.1 Durų, bet kokių angų arba perėjimo ar patekimo angų negalima įrengti: .1 taraninėje pertvaroje žemiau ribinės grimzlės linijos; .2 vandeniui nelaidžiose skersinėse pertvarose, krovinių skyrių skiriančiose nuo gretimo krovinių skyriaus, išskyrus .10.1 punkte ir 14 taisyklėje numatytą atvejį.

.3.2 Išskyrus .3.3 punkte numatytą atvejį, per taraninę pertvarą žemiau ribinės grimzlės linijos galima tiesti ne daugiau kaip vieną vamzdį laivagalio tanko skysčiui, jeigu tame vamzdyje sumontuotas nuo pagrindinio denio valdomas nusuktas žemyn vožtuvas, jo korpusas prisuktas laivagalyje prie taraninės pertvaros. Šį vožtuvą prie taraninės pertvaros išorinės pusės galima tvirtinti, jeigu vožtuvas bet kokiomis eksploatavimo sąlygomis lengvai pasiekiamas ir jeigu jis pritvirtintas ne krovinių skyriuje.

.3.3 Kai laivagalis padalytas dviejų skirtingų rūšių skysčiams laikyti, per taraninę pertvarą žemiau ribinės grimzlės linijos galima vesti pagal .3.1 punkto reikalavimus sumontuotus du vamzdžius tada, jeigu antrojo vamzdžio neįmanoma sumontuoti kitoje vietoje ir jeigu, atsižvelgiant į papildomus laivagalyje numatytus skyrius, laivo sauga nemažėja.

.4 Pagrindinių ir pagalbinių mechanizmų skyriuose, įskaitant eigos poreikiams naudojamus katilus, visose pagrindinėse skersinėse pertvarose, be durų į veleno tunelį, galima įrengti ne daugiau kaip vienerias duris. Jeigu sumontuoti du arba keletas velenų, tarp tunelių įrengiami sujungti praėjimai. Kai sumontuoti du velenai, tarp mašinų skyriaus ir tunelių įrengiamos vienerios durys, o kai sumontuoti daugiau kaip du velenai – tik dvejos durys. Tarp velenų tunelių ir mašinų skyriaus įrengiamos klinketinės durys, beje, būtinai taip, kad durų slenksčiai būtų kuo aukštesni. Šių durų valdymo nuo pagrindinio denio rankinė pavara įrengiama tuose skyriuose, kuriuose nėra mechanizmų.

.5.1 TRUMPESNI KAIP 24 METRAI EKSPLOATUOJAMI B KLASĖS IR NAUJI B, C IR D KLASIŲ LAIVAI Vandeniui nelaidžios durys – tai klinketinės, pakabinamosios arba lygiaverčio tipo durys. Negalima įrengti nuimamų lakštų, prie pertvaros tvirtinamų tik varžtais ir atsvarais, arba atsvarų jėga uždaromų durų. Vandeniui nelaidžios durys, išskyrus .10.1 punkte arba 14 taisyklėje numatytus atvejus, – tai 7 punkto reikalavimus atitinkančios klinketinės durys su mechanine pavara, kurias iš navigacinio tiltelio pagrindinio valdymo pulto vienu metu galima uždaryti praėjus ne daugiau kaip 60 sekundžių po to, kai laivas atsiduria įprastinėje padėtyje.

.5.2 TRUMPESNI KAIP 24 METRAI EKSPLOATUOJAMI B KLASĖS IR NAUJI B, C IR D KLASIŲ LAIVAI Klinketinės durys gali būti: — arba uždaromos tik rankomis, arba — uždaromos ir mechanine pavara, ir rankomis. Laivuose su mašinų skyriuje arba šio skyriaus pertvarose įrengtomis ne daugiau kaip dvejomis durimis vėliavos valstybės administracija gali leisti, kad šios dvejos durys būtų uždaromos tik rankomis. Jeigu sumontuotos rankomis uždaromos klinketinės durys, jos uždaromos prieš laivui išplaukiant iš prieplaukos į keleivinį reisą ir neatidaromos per visą reisą.

.5.3 Visų rankomis arba mechanine pavara uždaromų vandeniui nelaidžių klin