5.19. Finansiniai sandoriai yra klasifikuojami į grupes, kurios skirstomos į pogrupius, ir kai kurie jų dar toliau skirstomi pozicijomis. Finansinio turto ir įsipareigojimų sandorių klasifikatorius atitinka finansinio turto ir įsipareigojimų klasifikatorių (žr. 5.06-5.08 punktus). Todėl grupių, pogrupių ir pozicijų apibrėžimai ir papildomi paaiškinimai yra pateikiami tik vieną kartą ESS — šiame finansinių sandorių skyriaus skirsnyje. Skyrius „Balansai“ nekartoja apibrėžimų ir jų paaiškinimų savo pagrindiniame tekste, bet 7.1 priede pateikia trumpą viso turto ir įsipareigojimų, apibrėžtų sistemoje, aprašymą. 5.20. Finansinių sandorių ir finansinio turto bei įsipareigojimų klasifikatorius remiasi pirmiausia finansinio turto likvidumu ir teisinėmis charakteristikomis. Klasifikatorius neturi funkcinių grupių, išskyrus memorandumo straipsnį, susijusį su tiesioginėmis užsienio investicijomis. Grupių, pogrupių ir pozicijų apibrėžimai yra iš esmės nepriklausomi nuo institucinių vienetų klasifikatoriaus. Tačiau, jei reikia, finansinio turto ir įsipareigojimų klasifikatorius gali būti toliau detalizuojamas, pateikiant kryžminę klasifikaciją pagal institucinius vienetus. Pavyzdys būtų indėlių tarp pinigų finansinių institucinių grupė. Išsamumas, kuriuo gali būti paremtas finansinio turto ir įsipareigojimų klasifikatorius, priklauso nuo to, koks institucinis sektorius bus analizuojamas.



5.1. lentelė — Finansinių sandorių klasifikatorius Finansinių sandorių klasifikatorius Kodas Piniginis auksas ir specialiosios skolinimosi teisės (SST) F.1 Piniginis auksas F.11 Specialiosios skolinimosi teisės (SDR) F.12 Valiuta ir indėliai F.2 Valiuta F.21 Pervedamieji indėliai F.22 Kiti indėliai F.29 Vertybiniai popieriai, išskyrus akcijas F.3 Vertybiniai popieriai, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones F.33 Trumpalaikiai F.331 Ilgalaikiai F.332 Išvestinės finansinės priemonės F.34 Paskolos F.4 Trumpalaikės F.41 Ilgalaikės F.42 Akcijos ir kiti nuosavybės vertybiniai popieriai F.5 Akcijos ir kiti nuosavybės vertybiniai popieriai, išskyrus investicinių fondų akcijas F.51 Kotiruojamos akcijos F.511 Nekotiruojamos akcijos F.512 Kiti nuosavybės vertybiniai popieriai F.513 Investicinių fondų akcijos F.52 Draudimo techniniai atidėjimai F.6 Namų ūkių grynoji nuosavybė draudimo atidėjimuose ir pensijų fonduose F.61 Namų ūkių grynoji nuosavybė gyvybės draudimo atidėjimuose F.611 Namų ūkių grynoji nuosavybė pensijų fonduose F.612 Išankstinės draudimo įmokos (premijos) ir numatomų išmokėjimų atidėjimai F.62 Kitos gautinos arba mokėtinos sąskaitos F.7 Prekybos kreditai ir avansai F.71 Kitos F.79 Memorandumo straipsnis: Tiesioginės investicijos F.m 5.21. Dėl pinigų politikos poveikio kanalų analizės gali prireikti nustatyti pinigų kiekio matus balansuose ir sektorių bei kitų šalių finansinėse sąskaitose. Tačiau taikomi pinigų kiekio matų apibrėžimai skiriasi priklausomai nuo šalių ir laiko. Be to, juos sudaro komponentai, kurie daugeliu atvejų neatitinka finansinio turto ir įsipareigojimų grupių, pogrupių ar pozicijų, apibūdintų sistemoje. Dar daugiau, pinigų kūrimo, pinigų laikymo ir ne pinigų sektoriai priklauso nuo nagrinėjamo pinigų elemento apibrėžimo. Todėl pinigų kiekio matai sistemoje neapibrėžiami. Nepaisant to, šio skyriaus 5.1 priede pateikiamas metodas, kuris leidžia parodyti bet kurį pinigų kiekio matą balanse ir finansinėse sąskaitose. 5.22. Naujovės finansinėse rinkose sumenkino trumpalaikio finansinio turto ir įsipareigojimų atskyrimo nuo ilgalaikio naudingumą. Tačiau, kada svarbi yra mokėjimo termino analizė, pavyzdžiui, analizuojant palūkanų normas ir turto pajamingumą, gali reikėti suskirstyti mokėjimo terminus pagal atskiras ribas. Todėl išskyrimas pagal mokėjimo terminą yra pripažįstamas kaip antrinis klasifikavimo kriterijus, jei reikia. Apibrėžimas : Trumpalaikis finansinis turtas (įsipareigojimai) yra finansinis turtas (įsipareigojimai), kurio pradinis mokėjimo terminas paprastai yra vieneri metai ar mažiau, o ypatingais atvejais daugiausia dveji metai ( 73 ). Ilgalaikis finansinis turtas (įsipareigojimai) yra finansinis turtas (įsipareigojimai), kurio pradinis mokėjimo terminas paprastai yra daugiau negu vieneri metai, o ypatingais atvejais mažiausiai daugiau kaip dveji metai. 5.23. Daugelis finansinio turto ir įsipareigojimų grupių, pogrupių, pozicijų gali būti suskirstytos pagal piniginius vienetus, kuriais jos išreikštos.



Apibrėžimas: Finansinis turtas (įsipareigojimai) nacionaline valiuta yra finansinis turtas (įsipareigojimai), kuris yra išreikštas šalies teisine mokėjimo priemone laikomais piniginiais vienetais. Finansinis turtas (įsipareigojimai) užsienio valiuta yra finansinis turtas (įsipareigojimai), kuris nėra išreikštas šalies teisine mokėjimo priemone laikomais piniginiais vienetais. Finansinis turtas užsienio valiuta apima ir finansinį turtą, išreikštą valiutų krepšeliu, pavyzdžiui, ekiu arba specialiosiomis skolinimosi teisėmis, ir finansinį turtą, išreikštą auksu. Nacionalinės valiutos ir užsienio valiutos skyrimas yra ypač naudingas valiutos ir indėlių grupei (AF.2) 5.24. F.1 grupę sudaro du finansinių sandorių pogrupiai: a) piniginis auksas (F.11); b) specialiosios skolinimosi teisės (SST) (F.12). 5.25. Finansinis turtas, priskiriamas piniginio aukso ir specialiųjų skolinimosi teisių grupei (AF.1), yra vienintelis finansinis turtas, kuriam nėra ekvivalentinių įsipareigojimų sistemoje. Todėl sandoriai piniginiu auksu ir specialiosiomis skolinimosi teisėmis (F.1) visada apima finansinio turto nuosavybės pasikeitimą (žr. 5.02 punktą). 5.26.



Apibrėžimas: Pogrupį „Piniginis auksas (F.11)“ sudaro visi sandoriai piniginiu auksu (AF.11), tai yra auksu, kurį kaip užsienio atsargų dalį laiko pinigų institucijos arba kitos institucijos, kurioms taikoma veiksminga valdžios institucijų kontrolė. 5.27. Pinigų institucijų sektorių, kuris grindžiamas funkciniu aspektu, sudaro centrinis bankas (S.121) ir centrinės valdžios institucijos, kurios vykdo operacijas, paprastai priskiriamas centriniam bankui. Tokios operacijos apima valiutos išleidimą, tarptautinių atsargų tvarkymą ir valdymą bei valiutos stabilizavimo fondų veiklą. Todėl auksas paprastai gali būti finansinis turtas tik centriniam bankui arba centrinei valdžiai. Tačiau kai kuriomis aplinkybėmis kitos finansinės korporacijos gali turėti nuosavybės teisę į auksą, kuris gali būti parduotas tik esant konkrečiam pinigų institucijų sutikimui. Tokiomis ribotomis aplinkybėmis veiksmingos kontrolės sąvoka gali būti taikoma finansinių korporacijų, išskyrus centrinį banką, turimam auksui. 5.28. Piniginis auksas paprastai yra aukso luitų formos, kurių grynumas — mažiausiai 995/1000. 5.29. Sandorius piniginiu auksu daugiausia sudaro piniginio aukso pardavimai ir pirkimai tarp pinigų institucijų. Piniginio aukso pirkimai yra įrašomi į šalies pinigų institucijų finansines sąskaitas kaip finansinio turto padidėjimai. Ekvivalentiniai įrašai yra kitų šalių finansinio turto sumažėjimai. 5.30. Sandoriai nepiniginiu auksu, tai yra auksu, išskyrus piniginį auksą, yra traktuojami kaip vertybių įsigijimai atėmus netekimus (jeigu vienintelis tikslas yra sukaupti turto atsargas) ir, priešingu atveju, kaip galutinis arba tarpinis vartojimas ir (arba) atsargų pasikeitimas. Sandoriai nepiniginiu auksu apima sandorius, kuriuos pinigų institucijos vykdo auksu, kuris nėra jų užsienio atsargų dalis. 5.31. Jeigu pinigų institucijos papildo savo turimo piniginio aukso atsargas nepiniginiu auksu ar išleidžia savo turimą piniginį auksą ne pinigų tikslams, manoma, kad jos atitinkamai monetizavo ar demonetizavo auksą. Aukso monetizavimas arba demonetizavimas nesukuria pagrindo daryti įrašus finansinėse sąskaitose; vietoj to balanso pasikeitimą atspindi įrašai kitų turto apimties pokyčių sąskaitoje kaip perklasifikavimas, t. y. aukso kaip vertybių (AN.13) perklasifikavimas į piniginį auksą (AF.11) (žr. 6.32 punktą). Aukso demonetizavimas yra įrašomas simetriškai. 5.32. Indėliai, vertybiniai popieriai ir paskolos, išreikšti auksu, yra laikomi finansiniu turtu, išskyrus piniginį auksą, ir priskiriami kartu su panašiu finansiniu turtu užsienio valiuta atitinkamai grupei. Apsikeitimo sandoriai nepiniginiu auksu, tai yra susitarimai, kurie apima laikiną nepiniginio aukso iškeitimą į indėlius, yra laikomi paskolomis su užtikrinimo priemonėmis (žr. 5.81 e punktą). 5.33.



Apibrėžimas: Specialiųjų skolinimosi teisių (SDR) (F.12) pogrupį sudaro visi sandoriai specialiosiomis skolinimosi teisėmis (AF.12), tai yra tarptautinių atsargų, kurias sukūrė Tarptautinis valiutos fondas (TVF) ir paskyrė savo nariams esamoms atsargų lėšoms papildyti, turtu. 5.34. Specialiosios skolinimosi teisės (SST) nelaikomos TVF įsipareigojimais, ir TVF narės, kurioms yra paskirtos specialiosios skolinimosi teisės, neturi faktinių (besąlygiškų) įsipareigojimų grąžinti savo specialiųjų skolinimosi teisių asignavimus. Specialiąsias skolinimosi teises turi vien tik oficialios institucijos, kurios paprastai yra centriniai bankai, o jos perduodamos TVF Specialiųjų skolinimosi teisių departamento dalyviams ir kitoms institucijoms, kurias paskiria TVF (kitiems centriniams bankams ir tam tikroms tarptautinėms agentūroms). Specialiosios skolinimosi teisės reiškia kiekvienos jas turinčios institucijos garantuotą ir besąlygišką teisę gauti kitų turto atsargų, ypač užsienio valiutos. 5.35. Pasikeitimai specialiosiose skolinimosi teisėse, kurias turi pinigų institucijos, gali atsirasti dėl sandorių specialiosiomis skolinimosi teisėmis, kurių metu atliekami specialiųjų skolinimosi teisių mokėjimai TVF, kitiems TVF Specialiųjų skolinimosi teisių departamento dalyviams, ar kitiems turėtojams, arba gaunamos lėšos iš jų. Jie yra įrašomi atitinkamai pinigų institucijų ir kitų šalių finansinėse sąskaitose. Pasikeitimai specialiosiose skolinimosi teisėse taip pat gali atsirasti dėl jų vertės pokyčių, kuriuos reikia įrašyti perkainojimo sąskaitoje, arba dėl paskirtų ir panaikintų specialiųjų skolinimosi teisių, kurias reikia įrašyti į kitų turto apimties pokyčių sąskaitą (žr. 6.27 a punktą). 5.36.



Apibrėžimas: Apibrėžimas: Valiutos ir indėlių (F.2) grupę sudaro visi sandoriai valiuta ir indėliais (AF.2), tai yra valiuta apyvartoje ir visų rūšių indėliais nacionaline ir užsienio valiuta. 5.37. F.2 grupė skirstoma į tris finansinių sandorių pogrupius: a) valiuta (F.21); b) pervedamieji indėliai (F.22); c) kiti indėliai (F.29). Kai kuriose šalyse gali būti sunku ir analizės tikslais nelabai naudinga skirti pervedamuosius ir nepervedamuosius indėlius (dėl skirtumo tarp indėlių ir paskolų žr. 5.74-5.76 punktus). 5.38.



Apibrėžimas: Pogrupį „Valiuta“ (F.21) sudaro visi sandoriai valiuta (AF.21), tai yra banknotais ir monetomis apyvartoje, kurie paprastai yra naudojami atlikti mokėjimus. 5.39. AF.21 pogrupis apima: a) banknotus ir monetas apyvartoje, kuriuos išleido pinigų institucijos rezidentės; b) banknotus ir monetas apyvartoje, kuriuos išleido pinigų institucijos nerezidentės, o turi rezidentai. 5.40. Į AF.21 pogrupį neįeina: a) banknotai ir monetos, nesantys apyvartoje, pavyzdžiui, centrinio banko savų banknotų atsargos ar neliečiamos banknotų atsargos kritiniam atvejui; b) jubiliejinės monetos, kurios paprastai mokėjimams nenaudojamos. 5.41. Visi sektoriai ir kitos šalys gali turėti valiutos. Ją išleidžia centrinis bankas, centrinė valdžia, kitos šalys ir ypatingais atvejais kitos pinigų institucijos. Valiuta laikoma ją išleidžiančio institucinio vieneto įsipareigojimu. 5.42.



Apibrėžimas: Pogrupį „Pervedamieji indėliai“ (F.22) sudaro visi sandoriai pervedamaisiais indėliais (AF.22), tai yra indėliais (nacionaline ar užsienio valiuta), kurie yra nedelsiant konvertuojami į valiutą, arba kurie yra pervedami čekiu, banko pavedimu, debetiniu įrašu ar panašiai, abiem atvejais netaikant jokio esminio apribojimo ar baudos. 5.43. Į AF.22 pogrupį įeina pervedamieji indėliai pinigų finansinėse institucijose — ir rezidentėse, ir nerezidentėse. Jie apima pervedamuosius indėlius tarp pinigų finansinių institucijų, pavyzdžiui, indėlius, kuriuos kitos pinigų finansinės institucijos laiko centriniame banke, kad įvykdytų privalomų atsargų reikalavimus tol, kol tokie indėliai išlieka pervedamaisiais, ar apyvartinius likučius ir užsienio valiutos indėlius pagal apsikeitimo sandorius, ar tarp kitų pinigų finansinių institucijų. 5.44. Visi sektoriai ir kitos šalys gali turėti pevedamųjų indėlių. Jie yra daugiausia pinigų finansinių institucijų ir kitų šalių, o kartais valdžios sektoriaus įsipareigojimai. 5.45.



Apibrėžimas: Pogrupį „Kiti indėliai“ (F.29) sudaro visi sandoriai kitais indėliais (AF.29), tai yra indėliais (nacionaline ir užsienio valiuta), kurie nėra pervedamieji indėliai. Kiti indėliai jokiu metu negali būti naudojami mokėjimams atlikti ir jie nėra konvertuojami į valiutą ar pervedamuosius indėlius be jokio esminio apribojimo ar baudos. 5.46. Į AF.29 pogrupį įeina: a) terminuoti indėliai. Šiais indėliais negalima pasinaudoti nedelsiant, nes jiems taikomas nustatytas terminas ar išankstinio pranešimo prieš lėšų atsiėmimą laikotarpis. Jie apima, pavyzdžiui, indėlius centriniame banke privalomųjų atsargų forma, kad indėlininkai negalėtų jų panaudoti be išankstinio pranešimo ar apribojimo; b) taupomieji indėliai, taupomosios knygelės, taupomieji sertifikatai ar indėlių sertifikatai, kurie visi yra neapyvartiniai, ar kurių apyvartumas, nors teoriškai įmanomas, yra labai ribotas; c) indėliai, atsiradę pagal taupymo sistemą ar sutartį. Šie indėliai dažnai apima indėlininko įsipareigojimą atlikti reguliarius mokėjimus per tam tikrą laikotarpį, o apmokėto kapitalo ir sukauptų palūkanų negalima gauti tol, kol nepraėjo nustatytas terminas. Taupymo laikotarpio pabaigoje šie indėliai kartais susiejami su paskolomis, atitinkančiomis sukauptas santaupas, kurios išduodamos gyvenamosios patalpoms pirkti ar statyti; d) indėlių, kuriuos išleidžia taupomosios ir paskolų asociacijos, statybos draugijos, kredito unijos ir panašios institucijos, patvirtinimas, kartais vadinamas akcijomis, kurios yra teisiškai ar praktiškai išperkamos pagal pareikalavimą arba pranešus prieš palyginti nedaug laiko; e) grąžinami maržos mokėjimai, susiję su išvestinėmis finansinėmis priemonėmis, kurie yra pinigų finansinių institucijų įsipareigojimai (žr. 5.81 c punktą); f) trumpalaikiai atpirkimo sandoriai, kurie yra pinigų finansinių institucijų įsipareigojimai (žr. 5.81 d punktą) ( 74 ). 5.47. Į AF.29 pogrupį neįeina apyvartiniai indėlių sertifikatai ir apyvartiniai taupymo sertifikatai. Jie klasifikuojami grupėje „Vertybiniai popieriai, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones“ (AF.33). 5.48. Į AF.29 pogrupį toliau įeina: a) oficialūs ekiu, laikomi centriniame banke. Šį finansinį turtą sudaro ekiu, kuriuos išleido Europos pinigų institutas už pinigų atsargas iš valstybių narių centrinių bankų, siekdamas įvykdyti Europos pinigų instituto sutartį. Šiuos ekiu gali naudoti Europos pinigų institutas ir valstybių narių centriniai bankai kaip atsiskaitymo priemonę ir sandoriams tarp jų bei Europos pinigų instituto. Europos pinigų institutas gali suteikti trečiųjų šalių pinigų institucijoms ir tarptautinėms pinigų institucijoms kitų ekiu turėtojų statusą ( 75 ); b) centrinio banko finansiniai reikalavimai ar įsipareigojimai, kylantys iš paties trumpalaikio finansavimo mechanizmo ir trumpalaikio piniginės pagalbos mechanizmo. Juos tvarko Europos pinigų institutas ( 76 ); c) finansiniai reikalavimai Tarptautiniam valiutos fondui, kurios yra tarptautinių atsargų komponentai ir kurios nėra patvirtinamos paskolomis. Jas sudaro TVF narės rezervinė kredito išmokėjimo dalies pozicija, kuri atsiranda sumokėjus dalį valstybės narės pasirašymo sumos už tarptautines atsargas ir Fondo narės valiutos grynojo panaudojimo; d) įsipareigojimai Tarptautiniam valiutos fondui, kurie nepatvirtini paskolomis. Juos sudaro Fondo kredito panaudojimas TVF Bendrųjų išteklių sąskaitoje; pagal jį apskaičiuojama fondo narės valiutos sumą Tarptautiniame valiutos fonde, kurią narė privalo atpirkti. 5.49. Visi sektoriai ir kitos šalys gali turėti kitų indėlių. Tai yra daugiausia pinigų finansinių institucijų ir kitų šalių įsipareigojimai, bet taip pat ir kitų sektorių, pavyzdžiui, valdžios sektoriaus įsipareigojimai (žr. 5.74-5.76 punktus). 5.50.



Apibrėžimas: Grupę „Vertybiniai popieriai, išskyrus akcijas“ (F.3) sudaro visi sandoriai vertybiniais popieriais, išskyrus akcijas (AF.3), tai yra finansiniu turtu, kurį sudaro pareikštinės priemonės, kurios paprastai yra apyvartinės ir kuriomis prekiaujama antrinėse rinkose, arba kurias galima pakeisti kitomis biržos prekėmis bei kurie nesuteikia jų turėtojui jokių nuosavybės teisių į juos išleidžiantį institucinį vienetą. 5.51. AF.3 grupė apima finansinį turtą, kurį paprastai sudaro dokumentai, numatyti apyvartai, ir kurių nominali vertė yra nustatoma juos išleidžiant. Ji apima vekselius, obligacijas, indėlių sertifikatus, komercines obligacijas, apyvartinius skolos vertybinius popierius, išvestines finansines priemones ir panašias priemones, kuriomis paprastai prekiaujama finansinėse rinkose (dėl skirtumo tarp vertybinių popierių, išskyrus akcijas, ir paskolų žr. 5.77-5.80 punktus). 5.52. Visi sektoriai ir kitos šalys gali turėti vertybinių popierių, išskyrus akcijas, kaip finansinį turtą. Tai yra daugiausia finansinių ir nefinansinių korporacijų, centrinės, regioninės ir vietinės valdžios bei kitų šalių įsipareigojimai. 5.53. F.3 grupė skirstoma į du finansinio sandorio pogrupius ( 77 ): a) vertybiniai popieriai, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones (F.33); b) išvestinės finansinės priemonės (F.34). 5.54.



Apibrėžimas: Pogrupį „Vertybiniai popieriai, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones“ (F.33) sudaro visi sandoriai vertybiniais popieriais, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones (AF.33), tai yra vertybiniais popieriais, išskyrus akcijas, kurie suteikia jų turėtojui besąlygišką teisę į pastovias arba sutartyje nustatytas kintamąsias pinigų pajamas atkarpų išmokėjimo (palūkanų) forma ir (arba) į nustatytą pastovią sumą nurodytą dieną ar dienomis, arba pradedant nuo dienos, nustatytos išleidimo metu. 5.55. F.33 pogrupis, esant reikalui, gali būti suskirstytas į dvi finansinių sandorių pozicijas: a) trumpalaikius vertybinius popierius, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones (F.331); b) ilgalaikius vertybinius popierius, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones (F.332). 5.56.



Apibrėžimas: Poziciją „Trumpalaikiai vertybiniai popieriai, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones“ (F.331) sudaro visi sandoriai trumpalaikiais vertybiniais popieriais, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones (F.331), tai yra kitais nei akcijos vertybiniais popieriais su trumpalaikiu pradiniu išpirkimo terminu (žr. 5.22 punktą), išskyrus išvestines finansines priemones. 5.57. Trumpalaikiai vertybiniai popieriai, išskyrus išvestinius išvestines finansines priemones, paprastai yra išleidžiami diskonto kaina. 5.58. AF.331 pozicija apima: a) iždo vekselius ir kitus trumpalaikius vertybinius popierius, kuriuos išleidžia valdžios sektorius, įskaitant tuos vertybinius popierius, kuriuos išleidžia kitos pinigų finansinės institucijos savo privalomų atsargų reikalavimams patenkinti; b) apyvartinius trumpalaikius vertybinius popierius, kuriuos išleidžia finansinės ir nefinansinės korporacijos. Tokiems vertybiniams popieriams vadinti vartojami įvairūs terminai, pavyzdžiui, komercinės obligacijos, komerciniai vekseliai, skoliniai įsipareigojimai, prekybos vekseliai, įsakomieji vekseliai ir indėlių sertifikatai; c) trumpalaikius vertybinius popierius, išleistus pagal ilgalaikes garantuoto išplatinimo vertybinių popierių išleidimo galimybes (NIFs); d) bankų akceptus. Banko akceptas reiškia nefinansinių korporacijų išleistų vekselių, komercinių vekselių ar įsakomųjų vekselių akceptavimą finansinėse korporacijose ir besąlygišką pažadą sumokėti konkrečią sumą nustatytą dieną. Banko akceptas — tai besąlygiškas jo turėtojo finansinis reikalavimas ir besąlygiškas akceptuojančios finansinės korporacijos įsipareigojimas. Ekvivalentinis finansinės korporacijos sandoris yra sandoris trumpalaike paskola, kurią suteikia finansinė korporacija savo klientui. Dėl šios priežasties rekomenduojama, kad bankų akceptai būtų laikomi faktiniu akceptuojančios finansinės korporacijos įsipareigojimu ir jo turėtojo finansiniu turtu, net jeigu nebuvo apsikeista jokiomis lėšomis. Taikant šią rekomendaciją, reikalingas lankstumas, kad būtų atsižvelgta į nacionalinę praktiką ir šių priemonių kilmės skirtumus. 5.59. AF.331 pozicija neapima vertybinių popierių, kurių apyvarta, nors teoriškai įmanoma, realiai yra labai ribota, ir kurie dėl to priskiriami atitinkamam pogrupiui „Kiti indėliai“ (AF.29) ar „Trumpalaikės paskolos“ (AF.41) (žr. 5.74-5.76 punktus). 5.60.



Apibrėžimas: Poziciją „Ilgalaikiai vertybiniai popieriai, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones“ (F.332) sudaro visi sandoriai ilgalaikiais vertybiniais popieriais, išskyrus akcijas ir išvestines finansines priemones (F.332), tai yra kitais nei akcijos vertybiniai popieriai su ilgalaikiu pradiniu išpirkimo terminu (žr. 5.22 punktą), išskyrus išvestines finansines priemones. 5.61. Ilgalaikiai vertybiniai popieriai yra paprastai išleidžiami su atkarpomis. 5.62. Į AF.332 poziciją įeina: a) pareikštinės obligacijos; b) subordinuotos obligacijos, dažnai vadinamos subordinuota skola; c) obligacijos su pasirenkamomis išpirkimo datomis, kurių paskutinė yra daugiau negu po metų; d) neterminuotos arba nuolatinės obligacijos; e) kintančių palūkanų vertybiniai popieriai (FRNs); f) indeksuojami vertybiniai popieriai, kurių pagrindinė suma yra susieta su kainų indeksu, prekės kaina ar valiutos kurso indeksu; g) didelio diskonto obligacijos ir obligacijos su nuline atkarpa; h) euroobligacijos. Obligacijų emisija, kuri platinama vienu metu mažiausiai dviejų šalių rinkose ir yra išreikšta valiuta, kuri nebūtinai turi būti vienos iš tų šalių valiuta, paprastai per kelių šalių tarptautinius finansinių korporacijų sindikatus; i) privačiai išleistos obligacijos yra obligacijos, kurių platinimas ribojamas dvišaliu susitarimu tik tam tikriems investitoriams, jeigu jos iš viso gali būti perleidžiamos; jeigu ne, jos traktuojamos kaip ilgalaikės paskolos; j) paskolos, kurios tapo apyvartinėmis de facto. Taip reikėtų suprasti tik tada, jeigu jomis yra prekiaujama organizuotoje antrinėje rinkoje (žr. 5.79 punktą); k) vertybiniai popieriai, atsiradę dėl paskolų konvertavimo. Konvertavimas apima du finansinius sandorius: paskolos likvidavimą ir naujų vertybinių popierių sukūrimą; l) akcinės bendrovės obligacijos ir paskolų obligacijos konvertuotinos į akcijas, ar jos būtų korporacijos emitentės akcijos, ar kitos korporacijos akcijos, tol, kol jos nėra konvertuotos. Konversija apima du finansinius sandorius: akcinės bendrovės obligacijos arba skolinto kapitalo likvidavimą ir akcijų išleidimą. Tais atvejais, kada galima jį atskirti nuo tos pagrindinės obligacijos, konversijos pasirinkimo sandoris turėtų būti laikomas atskiru finansiniu turtu, priskiriamu pogrupiui „Išvestinės finansinės priemonės“ (AF.34) (žr. 5.67 a ir 5.67 b punktus); m) akcijos ir obligacijos, už kurias gaunamos pastovios pajamos, bet nenumatomas dalyvavimas skirstant likutinę likviduojamos korporacijos vertę, įskaitant nedalyvaujančias privilegijuotas akcijas. 5.63. Į AF.332 poziciją įeina kitas finansinis turtas, išleistas kaip paskolų, hipotekos, kredito kortelių skolos, gautinų sąskaitų ir kito turto užtikrinimo dalis. Kartais naujas vertybinis popierius yra išleidžiamas pakeičiant pradinį turtą, kuris yra iš tikrųjų likviduojamas. Gali būti, kad pradinis turtas yra pervedamas į kitą institucinį vienetą ir nauji vertybiniai popieriai pakeičia pradinį turtą pradinio institucinio vieneto balanse. Šiuo atveju pradinis turtas turėtų būti įrašytas naujojo institucinio vieneto, kuris jį turi, balanse. 5.64. Į F.332 poziciją neįeina: a) sandoriai vertybiniais popieriais kaip dalis atpirkimo sandorių. Atpirkimo sandoriai yra priskiriami pogrupiui „Kiti indėliai“ (žr. 5.46 f punktą) arba pogrupiui „Paskolos“ (žr. 5.81 d punktą), priklausomai nuo dalyvaujančių institucinių vienetų. Paskolinti arba atperkami vertybiniai popieriai nepakeičia balanso ir išlieka AF.322 pozicijoje. b) sandoriai neapyvartiniais vertybiniais popieriais. Jie yra priskiriami pogrupiui „Ilgalaikės paskolos“; c) sandoriai neapyvartinėmis paskolomis, įskaitant tas, kurios buvo parduotos trečiajai šaliai, bet kurioms nėra organizuotos antrinės rinkos (žr. 5.79. punktą). 5.65.



Apibrėžimas: Pogrupį „Išvestinės finansinės priemonės“ (F.34) sudaro visi sandoriai išvestinėmis finansinėmis priemonėmis (AF.34), tai yra finansiniu turtu, kuris grindžiamas ar yra išvestas iš kitos pagrindinės priemonės. Pagrindinė priemonė paprastai yra kitas finansinis turtas, bet taip pat gali būti prekė ar indeksas. 5.66. Išvestinės finansinės priemonės yra taip pat vadinamos antrinėmis priemonėmis, ir kadangi jos dažnai sukuriamos tam, kad būtų išvengta rizikos, jos taip pat vadinamos apsidraudimo nuo rizikos priemonėmis. Tik tos antrinės priemonės, kurios turi rinkos vertę, nes jomis prekiaujama arba jas galima įskaityti rinkoje, yra finansinis turtas sistemoje ir priskiriamos AF.34 pogrupiui (žr. 5.05 punktą). 5.67. Į AF.34 pogrupį įeina: a) pasirinkimo sandoriai, kuriais prekiaujama organizuotoje rinkoje ir nebiržinėje rinkoje. Pasirinkimo sandoriai yra sąlyginis turtas, kuris suteikia jo turėtojams teisę, bet ne prievolę pirkti (pirkimo pasirinkimo sandorio atveju) ar parduoti (pardavimo pasirinkimo sandorio atveju) pasirinkimo sandorio emitentui (pasirinkimo sandorio pardavėjui) finansinį ar nefinansinį turtą (pagrindinę priemonę) iš anksto nustatyta pasirinkimo sandorio kaina per numatytą laiko tarpą (amerikietiškas pasirinkimo sandoris) arba numatytą datą (europietiškas pasirinkimo sandoris). Pasirinkimo sandorio pirkėjas moka priedą (pasirinkimo sandorio kainą) už pasirinkimo sandorio pardavėjo įsipareigojimą parduoti ar pirkti konkrečią sumą pagrindinio turto arba pateikti pirkėjo pareikalavimu atitinkamą atlyginimą. Pagal susitarimą įsipareigojimas laikomas pasirinkimo sandorio pardavėjo įsipareigojimu, nes pasirinkimo sandorio kaina yra dabartinės pasirinkimo sandorio pardavėjo išlaidos, reikalingos išpirkti jo sąlyginį įsipareigojimą; b) varantai. Jie yra viena iš apyvartinių pasirinkimo sandorių formų, kurie suteikia jų turėtojams teisę pirkti per nustatytą laikotarpį iš varanto emitento (paprastai korporacijos) tam tikrą skaičių akcijų arba obligacijų pagal konkrečias sąlygas. Yra ir valiutos varantai, kurių vertė grindžiama tuo, kiek reikia vienos valiutos nupirkti kitą valiutą varanto galiojimo pasibaigimo dieną arba prieš tai, ir papildomos valiutos varantai, susieti su trečiųjų šalių valiutomis. Pagal susitarimą laikoma, kad varanto emitentas turi įsipareigojimą, kuris išreiškia dabartines išlaidas, reikalingas išpirkti emitento sąlyginį įsipareigojimą; c) būsimieji sandoriai, bet tik jeigu jie turi rinkos vertę, nes jais prekiaujama rinkoje arba jie gali būti pakeisti kitomis biržos prekėmis. Būsimieji sandoriai yra įsipareigojimai pristatyti konkretų kiekį standartinių rūšių prekių, užsienio valiutos ar vertybinių popierių arba priimti jų pristatymą nustatyta kaina ir nurodytą pristatymo dieną ar per nurodytą laiką. Būsimieji sandoriai taip pat gali remtis indeksu, o ne konkrečiu finansiniu ar nefinansiniu turtu; ▼M5 d) apsikeitimo sandoriai, bet tik jeigu jie turi rinkos vertę, nes jais prekiaujama rinkoje arba jie gali būti pakeisti kitomis biržos prekėmis. Apsikeitimo sandoriai yra sutartimi pagrįsti susitarimai tarp dviejų šalių, kurios susitaria ateityje ir pagal iš anksto nustatytas taisykles apsikeisti mokėjimais ta pačia įsiskolinimo suma. Du labiausiai paplitę variantai yra palūkanų normos apsikeitimo sandoriai, užsienio valiutos apsikeitimo sandoriai ir valiutos apsikeitimo sandoriai (taip pat vadinami kryžminių kursų apsikeitimo sandoriais). Per palūkanų normos apsikeitimo sandorius apsikeičiama skirtingo pobūdžio palūkanų mokėjimais, pavyzdžiui, pastovios palūkanų normos pakeitimas kintama palūkanų norma, dviejų skirtingų kintamų palūkanų normų apsikeitimas, vienos valiutos pastovios palūkanų normos pakeitimas kitos valiutos kintama palūkanų norma ir t. t. Užsienio valiutos apsikeitimo sandoriai (įskaitant visus išankstinius sandorius) yra sandoriai užsienio valiuta taikant iš anksto nustatytą keitimo kursą. Valiutos apsikeitimo sandoriai apima dviejų konkrečių skirtingų valiutų sumų apsikeitimą su vėlesniu grąžinimu, į kurį įeina ir palūkanų, ir pagrindinės sumos grąžinimo srautai, per tam tikrą laiką pagal iš anksto nustatytas taisykles. Su tuo susiję mokėjimai nelaikomi turto pajamomis sistemoje ir visi atsiskaitymai turi būti įrašyti į finansinę sąskaitą; e) susitarimai dėl išankstinio palūkanų normos sandorio, tik jeigu jie turi rinkos vertę, nes jais prekiaujama rinkoje, ar jie gali būti pakeičiami kitomis biržos prekėmis. Susitarimai dėl išankstinio palūkanų normos sandorio yra sutartimi pagrįsti susitarimai, kuriuose dvi šalys, norėdamos apsisaugoti nuo palūkanų normos kitimo, susitaria dėl palūkanų normos, kurią mokės konkrečią atsiskaitymo dieną nuo sąlyginės pagrindinės paskolos sumos, kuri niekada nekeičiama. Mokėjimai yra susiję su skirtumu tarp susitartos normos ir vyraujančios rinkos normos atsiskaitymo metu. Šie mokėjimai nelaikomi turto pajamomis sistemoje, bet jie turi būti įrašyti kaip turto pajamos. ▼B 5.68. Į AF.34 pogrupį neįeina: a) pagrindinė priemonė, kuria pagrįsta išvestinė finansinė priemonė; b) grąžintini maržos mokėjimai, susiję su išvestinėmis finansinėmis priemonėmis. Jie priskiriami kitiems indėliams (AF.29) (žr. 5.46 e punktą) arba paskoloms (AF.4) (žr. 5.81 c punktą) pagal atitinkamus institucinius vienetus; c) antrinės priemonės, kuriomis neprekiaujama ir kurių negalima pakeisti kitomis biržos prekėmis. 5.69.



Apibrėžimas: Grupę „Paskolos“ (F.4) sudaro visi sandoriai paskolomis (AF.4), tai yra finansiniu turtu, sukurtu, kai kreditoriai tiesiogiai arba per maklerius skolina lėšas skolininkams, o tai patvirtina neapyvartiniai dokumentai, arba nepatvirtina jokie dokumentai. 5.70. Paprastai paskolas apibūdina tokie bruožai: a) sąlygas, kurios reglamentuoja paskolą, nustato finansinė korporacija, kuri teikia paskolą, arba dėl jų tiesiogiai ar per maklerį susitaria kreditorius ir skolininkas; b) iniciatyvą dėl paskolos paprastai prisiima skolininkas; c) paskola yra visiška skola kreditoriui, kurią reikia grąžinti suėjus terminui, ir kuri uždirba palūkanas. 5.71. F.4 grupė gali būti, jei reikia, išskirstyta į du finansinių sandorių pogrupius: a) trumpalaikės paskolos (F.41); b) ilgalaikės paskolos (F.42). 5.72.



Apibrėžimas: Pogrupį „Trumpalaikės paskolos“ (F.41) sudaro visi sandoriai trumpalaikėmis paskolomis (AF.41), tai yra paskolomis su trumpalaikiu pradiniu grąžinimo terminu (žr. 5.22 punktą), ir paskolomis, grąžinamomis pagal pareikalavimą. 5.73.



Apibrėžimas: Pogrupį „Ilgalaikės paskolos“ (F.42) sudaro visi sandoriai ilgalaikėmis paskolomis (AF.42), tai yra paskolomis su ilgalaikiu pradiniu grąžinimo terminu (žr. 5.22 punktą). 5.74. Skirtumas tarp sandorių paskolomis (F.4) ir sandorių indėliais (F.22, F.29) gali dažnai remtis kriterijumi, kas prisiima sandorio iniciatyvą. Tais atvejais, kada iniciatyvą rodo skolininkas, sandoris klasifikuojamas grupėje „Paskolos“. Tais atvejais, kada iniciatyvą rodo kreditorius, sandoris priskiriamas vienam iš indėlių pogrupių. Tačiau iniciatyvos pirmenybės kriterijus dažnai yra sprendimo dalykas. 5.75. Pagal susitarimą trumpalaikės paskolos, suteiktos pinigų finansinėms institucijoms, rezidentėms ar nerezidentėms, yra paprastai priskiriamos vienam iš indėlių pogrupių (AF.22, AF.29), o trumpalaikiai indėliai, kuriuos priima instituciniai vienetai, išskyrus pinigų finansines institucijas, rezidentes ar nerezidentes, yra dažniausiai priskiriami trumpalaikių paskolų (AF.41) pogrupiui. Todėl indėliai yra daugiausia pinigų finansinių institucijų, rezidenčių ir nerezidenčių, įsipareigojimai (žr. 5.44. ir 5.49. punktus), nors paprastai pinigų finansinės institucijos sistemoje neturi trumpalaikių paskolos įsipareigojimų. 5.76. Analizei gali būti naudinga pirmiau minėtiems susitarimams padaryti išimtis. Pavyzdžiai — tai taupomieji indėliai valdžios sektoriuje ir nepiniginio aukso apsikeitimo sandoriai tarp pinigų finansinių institucijų (žr. 5.81 e punktą) ( 78 ). 5.77. Skirtumas tarp sandorių paskolomis (F.4) ir sandorių vertybiniais popieriais, išskyrus akcijas (F.3), gali būti pagrįstas tuo, kokiu mastu galima pirkti arba parduoti finansinį turtą rinkoje, ir kokios yra to pasekmės. 5.78. Vertybinių popierių emisijas sudaro daugybė tapačių dokumentų, kiekvienas iš kurių parodo apvalią sumą, kurios kartu sudaro bendrą pasiskolintą sumą. Palyginus su jomis, paskolas daugeliu atvejų liudija vienas dokumentas, ir sandoriai paskolomis yra vykdomi tarp vieno kreditoriaus ir vieno skolininko. Tačiau sindikuotų paskolų atveju paskolą suteikia keli kreditoriai. 5.79. Egzistuoja antrinė prekyba paskolomis. Tačiau atskiromis paskolomis prekiaujama retai. Tais atvejais, kada paskola tampa apyvartine organizuotoje rinkoje, ją reikia priskirti vertybinių popierių, išskyrus akcijas, grupei. Paprastai atliekama tiksli pradinės paskolos konversija (žr. 5.62 j ir 5.62 k punktus). 5.80. Standartines paskolas daugiausia siūlo finansinės korporacijos. Standartinės paskolos dažnai yra suteikiamos namų ūkiams. Finansinės korporacijos nustato sąlygas, o namų ūkiai gali tik pasirinkti, ar jas priimti, ar nepriimti. Nestandartinių paskolų sąlygos paprastai yra derybų tarp kreditoriaus ir skolininko rezultatas. Tai svarbus kriterijus, kuris palengvina nestandartinių paskolų atskyrimą nuo vertybinių popierių, išskyrus akcijas, grupės. Viešųjų vertybinių popierių emisijų atveju, emisijos sąlygas nustato skolininkas, galbūt pasikonsultavęs su banku arba emisijos vadovu. Tačiau privačių vertybinių popierių emisijų atveju kreditorius ir skolininkas derasi dėl emisijos sąlygų (žr. 5.62 i punktą). 5.81. Į AF.4 grupę įeina: a) likučiai einamosiose sąskaitose, pavyzdžiui, vidiniai grupiniai likučiai tarp nefinansinių korporacijų ir jų filialų nerezidentų, išskyrus likučius, kurie yra pinigų finansinių institucijų įsipareigojimai, priskirti pogrupiui „Indėliai“; b) likučiai dėl darbuotojų dalyvavimo korporacijos pelne; c) grąžinami maržos mokėjimai, susiję su išvestinėmis finansinėmis priemonėmis, kurios yra institucinių vienetų, išskyrus pinigų finansines institucijas, įsipareigojimai (žr. 5.46 e punktą); d) trumpalaikiai atpirkimo sandoriai, kurie yra institucinių vienetų, išskyrus pinigų finansines institucijas, įsipareigojimai (žr. 5.46 f punktą) ir ilgalaikiai atpirkimo sandoriai; e) paskolos, atsirandančios dėl nepiniginio aukso apsikeitimo sandorių. Tai yra susitarimai, apimantys trumpalaikį nepiniginio aukso iškeitimą į indėlius. Jų ekonominė prigimtis yra panaši į apdraustos paskolos tuo, kad aukso pirkėjas teikia pardavėjui avansus, apdraustus auksu susitarimo laikotarpiui, ir gauna grąžą iš nustatyto dydžio kainos, kada auksas yra išperkamas; f) paskolos, kurios yra bankų akceptų ekvivalentai (žr. 5.58 d punktą); g) finansinis lizingas ir pirkimo išsimokėtinai sutartys ( 79 ); h) paskolos, skirtos finansuoti prekybos kreditus; i) hipotekinės paskolos; j) vartotojų kreditas; k) atnaujinami kreditai; l) dalimis išmokamos paskolos; m) paskolos, išmokamos kaip tam tikrų įsipareigojimų įvykdymo garantija. 5.82. Į AF.4 grupę dar įeina: a) finansiniai reikalavimai ar įsipareigojimai, atsirandantys dėl vidutinio termino finansinės paramos, skirtos valstybių narių mokėjimų balansams. Paskolas tvarko Europos pinigų institutas ( 80 ); b) finansiniai reikalavimai Tarptautiniam valiutos fondui, kuriuos patvirtina paskolos pagal bendruosius susitarimus skolintis arba pagal specialiuosius skolinimosi susitarimus su narėmis; Įsipareigojimai Tarptautiniam valiutos fondui, kuriuos patvirtina paskolos pagal Struktūrinės pertvarkos programą, Pagreitintos struktūrinės pertvarkos programą bei Patikos fondo paskolos. 5.83. Į AF.4 grupę neįeina: a) kitos gautinos arba mokėtinos sąskaitos (AF.7), įskaitant prekybos kreditus ir avansus (AF.71); b) finansinis turtas ar įsipareigojimai, atsirandantys iš nerezidentų nekilnojamojo turto, pavyzdžiui, žemės ir pastatų, nuosavybės. Jie priskiriami pogrupiui „Kiti nuosavybės vertybiniai popieriai“ (AF.513) (žr. 5.95 f punktą). 5.84. Paskolos gali būti visų sektorių ir kitų šalių finansinis turtas ar įsipareigojimai. Tačiau pinigų finansinės institucijos paprastai neturi trumpalaikių paskolų įsipareigojimų sistemoje. 5.85. Pogrupiai „Trumpalaikės paskolos“ ir „Ilgalaikės paskolos“ neskirstomi į pozicijas sistemoje. Nepaisant to, gali būti naudinga analizei būtent ilgalaikes paskolas skirstyti į vartotojo kreditą ( 81 ), hipotekines paskolas ( 82 ) ir kitas paskolas. 5.86. Apibrėžimas : Grupę „Akcijos ir kiti nuosavybės vertybiniai popieriai“ (F.5) sudaro visi sandoriai akcijomis ir kitais nuosavybės vertybiniais popieriais (AF.5), tai yra finansiniu turtu, kuris parodo nuosavybės teises į korporacijas ar kvazikorporacijas. Šis finansinis turtas paprastai suteikia teisę jo turėtojams į dalį korporacijos ar kvazikorporacijos pelno ir į dalį jų grynojo turto likvidavimo atveju ( 83 ). Siūlomos parduoti akcijos, kurios nebuvo apmokėtos jas išleidžiant, neįrašomos į sistemą. Akcijos ir kiti nuosavybės vertybiniai popieriai yra išperkamieji, kada jas superka išleidusi korporacija, ar kada jos yra iškeičiamos į korporacijos grynąjį turtą jos likvidavimo atveju. 5.87. F.5 grupė skirstoma į du finansinių sandorių pogrupius: a) akcijos ir kiti nuosavybės vertybiniai popieriai, išskyrus investicinių fondų akcijas (F.51); b) investicinių fondų akcijos (F.52) 5.88.



Apibrėžimas: Pogrupį „Akcijos ir kiti nuosavybės vertybiniai popieriai, išskyrus investicinių fondų akcijas“ (F.51) sudaro visi sandoriai akcijomis ir kitais nuosavybės vertybiniais popieriais, išskyrus investicinių fondų akcijas (AF.51), tai yra finansiniu turtu, išskyrus investicinių fondų akcijas, kuris suteikia nuosavybės teises į korporacijas ar kvazikorporacijas. Šis finansinis turtas paprastai suteikia teisę jo turėtojams į dalį korporacijos arba kvazikorporacijos pelno ir į dalį jų grynojo turto likvidavimo atveju. 5.89. F.51 pogrupis gali būti skirstomas, jei reikia, į tris finansinių sandorių pozicijas: a) kotiruojamos akcijos, išskyrus investicinių fondų akcijas (F.511); b) nekotiruojamos akcijos, išskyrus investicinių fondų akcijas (F.512); c) kiti nuosavybės vertybiniai popieriai (F.513). 5.90.



Apibrėžimas: Poziciją „Kotiruojamos akcijos, išskyrus investicinių fondų akcijas“ (F.511) sudaro visi sandoriai kotiruojamomis akcijomis, išskyrus investicinių fondų akcijas (AF.511), o poziciją „Nekotiruojamos akcijos, išskyrus investicinių fondų akcijas“ (F.512) sudaro visi sandoriai nekotiruojamomis akcijomis, išskyrus investicinių fondų akcijas (AF.512). Akcijos apima savininko teisę į korporacijų kapitalą, išreikštą vertybinių popierių forma, kurie iš principo yra apyvartiniai. AF.511 pozicija apima tas akcijas, kurių kainos yra kotiruojamos pripažintoje vertybinių popierių biržoje ar kitokioje antrinėje rinkoje, o AF.512 pozicija apima tas akcijas, kurios nėra kotiruojamos. 5.91. AF.511 ir AF.512 pozicijos apima: a) kapitalo akcijas, išleistas ribotos atsakomybės bendrovių: tai yra vertybiniai popieriai, kurie suteikia jų turėtojams bendro savininko statusą ir duoda teisę į viso paskirstyto pelno dalį bei į grynojo turto dalį likvidavimo atveju; b) išpirktas akcijas ribotos atsakomybės bendrovėse: tai yra akcijos, už kurias kapitalas buvo grąžintas, bet kurias pasiliko jų turėtojai, kurie ir toliau yra bendrasavininkiai ir turi teisę į dalį pelno, kuris lieka po dividendų išmokėjimo už išlikusį registruotą kapitalą, ir taip pat į dalį sumos, kuri gali likti likviduojant bendrovę, t. y. grynasis turtas atėmus likusį registruotą kapitalą; c) dividendų akcijos, išleistos ribotos atsakomybės bendrovių: tai yra vertybiniai popieriai, kurie: 1) priklausomai nuo šalies ir aplinkybių, kuriose yra išleidžiami, turi daugybę pavadinimų, pavyzdžiui, steigėjų akcijos, pelno akcijos, dividendų akcijos ir t. t., ir kurie nėra dalis registruoto kapitalo; 2) griežtai sakant, nesuteikia jų turėtojams bendrasavininkių statuso (teisės į registruoto kapitalo grąžinimo dalį, teisės į to kapitalo grąžą, teisės balsuoti akcininkų susirinkimuose, t. t.); 3) suteikia teisę jų turėtojams į atitinkamą dalį pelno, likusio išmokėjus dividendus, nuo registruoto kapitalo ir į dalį sumos, likusios likviduojant bendrovę; d) privilegijuotosios akcijos, kurios numato dalyvavimą likutinės vertės paskirstyme korporacijos likvidavimo metu. Jos gali būti kotiruojamos arba nekotiruojamos pripažintoje biržoje. 5.92. Į AF.511 ir AF.512 pozicijas neįeina: a) siūlomos parduoti akcijos, kurios nebuvo apmokėtos jas išleidžiant. Jos nėra registruojamos sistemoje; b) akcinių bendrovių obligacijos ir skolintas kapitalas konvertuotini į akcijas. Jie yra rodomi sąskaitose AF.33 pogrupyje tol, kol nebus konvertuoti (žr. 5.62 l punktą); c) partnerių su neribota atsakomybe (neribotos atsakomybės partnerių) nuosavybės vertybiniai popieriai korporuotoje bendrijoje. Jis priskiriamas AF.513 pozicijai; d) valdžios sektoriaus investicijos į tarptautinių organizacijų, teisiškai įsteigtų kaip akcinio kapitalo korporacijos, kapitalą. Jos yra priskiriamos pozicijai AF.513 (žr. 5.95 c punktą). 5.93. F.511 ir F.512 pozicijos neapima premijinių akcijų emisijos, tai yra naujų akcijų išleidimo akcininkams proporcingai jų turimų akcijų skaičiui. Tokia emisija, kuri nekeičia nei korporacijos įsipareigojimo akcininkams, nei turto, kurį turi korporacijoje akcininkai dalies, nesudaro finansinio sandorio ir neįregistruojama sistemoje (žr. 6.56 punktą). Tas pats taikoma akcijų smulkinimo emisijoms. 5.94.



Apibrėžimas: Poziciją „Kiti nuosavybės vertybiniai popieriai“ (F.513) sudaro visi sandoriai kitais nuosavybės vertybiniais popieriais (AF.513), tai yra visomis kitomis nuosavybės vertybinių popierių formomis, išskyrus priskirtas AF.511 ir AF.512 pozicijoms ir AF.52 pogrupiui. 5.95. Į AF.513 poziciją įeina: a) visi kiti korporacijų nuosavybės vertybinių popierių formos, kurios nėra akcijos: 1) korporuotų bendrijų nuosavybės vertybiniai popieriai, kuriuos pasirašė neribotos atsakomybės partneriai; 2) ribotos atsakomybės bendrovių, kurių savininkai yra partneriai, o ne akcininkai, nuosavybės vertybiniai popieriai; 3) kapitalas, investuotas į paprastas arba ribotos atsakomybės bendrijas, kurios yra pripažįstamos kaip nepriklausomi juridiniai subjektai; 4) kapitalas, investuotas į kooperatyvus, pripažįstamus kaip nepriklausomi juridiniai subjektai; b) valdžios sektoriaus investicijos į kapitalą tų valstybinių įmonių, kurių kapitalas nėra padalytas į akcijas, ir kurios pagal specialius įstatymus yra laikomos nepriklausomais juridiniais subjektais (žr. 2.16 c punktą); c) valdžios sektoriaus investicijos į tarptautinių arba viršvalstybinių organizacijų kapitalą, su vienintele išimtimi TVF, net jeigu šios organizacijos būtų teisiškai įsteigtos kaip bendrovės su akciniu kapitalu (pvz., Europos investicijų bankas); d) Europos pinigų instituto finansiniai ištekliai, sudaryti iš nacionalinių centrinių bankų įnašų ( 84 ); e) kapitalas, investuotas į finansines ir nefinansines kvazikorporacijas (žr. 2.13 f punktą). Tokių investicijų suma atitinka naujas investicijas (pinigais arba natūra) atėmus visus kapitalo išėmimus (žr. 4.61 punktą); f) finansinis turtas, kurį vienetai nerezidentai turi vienetuose rezidentuose (žr. 2.15 punktą) ir atvirkščiai. 5.96.



Apibrėžimas: Pogrupį „Investicinių fondų akcijos“ (F.52) sudaro visi sandoriai investicinių fondų akcijomis (AF.52), tai yra akcijomis, išleistomis konkrečios finansinės korporacijos rūšies, kurios išskirtinis tikslas yra investuoti surinktas lėšas pinigų rinkoje, kapitalo rinkoje ir (arba) į nekilnojamąjį turtą. 5.97. Į AF.52 pogrupį įeina akcijos, kurias išleidžia finansinės korporacijos, kurios įvairiuose šalyse vadinamos investiciniais fondais ir kitomis kolektyvinio investavimo sistemomis, pvz., kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektai, nesvarbu, ar jie atviri, pusiau atviri ar uždari fondai. Šios akcijos gali būti kotiruojamos ar nekotiruojamos. Kada jos yra nekotiruojamos, jos paprastai išperkamos pagal pareikalavimą verte, atitinkančia jų finansinės korporacijos nuosavų lėšų dalį. Šios nuosavos lėšos yra reguliariai perkainojamos, remiantis jų įvairių sudedamųjų dalių rinkos kainomis. 5.98. Apibrėžimas : Grupę „Draudimo techniniai atidėjimai“ (F.6) sudaro visi sandoriai draudimo techninių atidėjimų (AF.6) lėšomis, t. y. draudimo korporacijų ir (savarankiškų bei nesavarankiškų) pensijų fondų techniniai atidėjimai draudėjų ar naudos gavėjų reikalavimams atlyginti žalą padengti, kaip nustatyta 1991 metų gruodžio 19 d. Tarybos direktyvoje 91/674/EEC dėl draudimo įmonių metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės ( 86 ). 5.99. AF.6 grupė apima: a) namų ūkių grynuosius nuosavybės vertybinius popierius gyvybės draudimo atidėjimuose; b) namų ūkių grynuosius nuosavybės vertybinius popierius pensijų fonduose; c) išankstines draudimo įmokas (premijas); d) numatomų išmokėjimų atidėjimus. 5.100. Draudimo techniniai atidėjimai yra finansinis turtas: a) draudėjams — dėl namų ūkių grynosios nuosavybės gyvybės draudimo atidėjimuose ir pensijų fonduose bei draudimo įmokų; b) naudos gavėjams — dėl numatomų išmokėjimų atidėjimų. 5.101. Draudimo techniniai atidėjimai yra įsipareigojimai: a) gyvybės ir ne gyvybės draudimo korporacijoms ir savarankiškiems pensijų fondams, įeinantiems į subsektorių „Draudimo korporacijos ir pensijų fondai“ (S.125); b) nesavarankiškiems pensijų fondams, įeinantiems į juos įsteigusių institucinių vienetų sektorius. Atidėjimai ar panašios lėšos, kurias kaupia darbdaviai, stengdamiesi aprūpinti darbuotojus pensijomis (nesavarankiški pensijų fondai), yra įtraukiamos į AF.6 grupę, jeigu jos yra skaičiuojamos pagal kaupimo kriterijus, panašius į tuos, kuriais naudojasi draudimo korporacijos ir savarankiški pensijų fondai. Kitais atvejais šie atidėjimai padengiami juos sudarančio institucinio vieneto išleistomis akcijomis ar kitais nuosavybės vertybiniais popieriais. 5.102. Į AF.6 grupę neįeina atidėjimai, kuriuos nustatė instituciniai vienetai, priskiriami subsektoriui „Socialinės apsaugos fondai“ (S.1314). Sistemoje šie atidėjimai nėra subsektoriaus „Socialinės apsaugos fondai“ įsipareigojimai. 5.103. F.6 grupė dalinama į du finansinių sandorių pogrupius: a) namų ūkių grynoji nuosavybė gyvybės draudimo atidėjimuose bei pensijų fonduose (F.611); b) išankstinės draudimo įmokos (premijos) ir numatomų išmokėjimų atidėjimai (F.62). 5.104.



Apibrėžimas: Pogrupį „Namų ūkių grynoji nuosavybė gyvybės draudimo atidėjimuose ir pensijų fonduose“ (F.61) sudaro visi sandoriai namų ūkių grynaisiais nuosavybės vertybiniais popieriais gyvybės draudimo atidėjimuose ir pensijų fonduose (F.61), t. y. techniniai minėtų korporacijų ir kvazikorporacijų atidėjimai, leidžiantys, atsiradus nustatytoms sąlygoms, patenkinti reikalavimus atlyginti žalą ir išmokėti numatytas išmokas. 5.105. F.61 pogrupis skirstomas į dvi finansinių sandorių pozicijas: a) namų ūkių grynoji nuosavybė gyvybės draudimo atidėjimuose (F.61); b) namų ūkių grynoji nuosavybė pensijų fonduose (F.612). 5.106.



Apibrėžimas: Pogrupį „Namų ūkių grynoji nuosavybė gyvybės draudimo atidėjimuose“ (F.611) sudaro visi sandoriai namų ūkių grynaisiais nuosavybės vertybiniais popieriais gyvybės draudimo atidėjimuose (AF.611), t. y. techniniai atidėjimai galimai rizikai padengti ir techniniai atidėjimai kaupiamajam draudimui su dalyvavimu draudiko pelne, kurie pridedami prie poliso vertės, suėjus kaupiamojo draudimo su dalyvavimu draudiko pelne arba panašių draudimo polisų išmokėjimo terminui. 5.107. AF.611 pozicija apima gyvybės draudimo atidėjimus, atidėjimus priemokoms ir grąžinamoms išmokoms bei techninius atidėjimus gyvybės draudimo polisams, kada investavimo riziką prisiima draudėjai, kaip nustatyta 1991 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvos 91/674/EEC dėl draudimo įmonių metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės 27, 29 ir 31 straipsniuose. 5.108. Sandorius namų ūkių grynaisiais nuosavybės vertybiniais popieriais gyvybės draudimo atidėjimuose sudaro padidėjimai atėmus sumažėjimus, kuriuos reikia skirti nuo nominalaus lėšų, kurias investavo draudimo korporacijos, holdingo padidėjimo ar sumažėjimo (žr. 6.57 punktą). Padidėjimus sudaro: a) faktinės uždirbtos įmokos per einamąjį ataskaitinį laikotarpį; b) pridėjus įmokų priedus, atitinkančius pajamas iš atidėjimų investavimo, kurie priskiriami namų ūkiams draudėjams; c) atėmus mokesčius už gyvybės draudimo paslaugas. Sumažėjimus sudaro: a) sumos, kurias reikia sumokėti apsidraudusiems kaupiamuoju arba panašiu draudimu, suėjus sutartyje numatytam terminui, bei sumos, kurias reikia išmokėti naudos gavėjams, mirus apdraustam asmeniui; b) pridėjus mokėjimus, kuriuos reikia atlikti, pateikus draudimo polisus apmokėti prieš sutartyje numatytą terminą. 5.109. Gyvybės draudimo atidėjimai yra namų ūkių — rezidentų ir nerezidentų — finansinis turtas, ir draudimo korporacijų — rezidenčių ir nerezidenčių — įsipareigojimai. Grupinio draudimo atveju, pavyzdžiui, kurį atlieka korporacija savo darbuotojų vardu, darbuotojai, bet ne darbdavys, yra laikomi kreditoriais, nes jie yra laikomi tikraisiais draudėjais. 5.110.



Apibrėžimas: Poziciją „Namų ūkių grynoji nuosavybė pensijų fonduose“ (F.612) sudaro visi sandoriai namų ūkių grynaisiais nuosavybės vertybiniais popieriais pensijų fonduose (AF.612), t. y. savarankiškų ir nesavarankiškų pensijų fondų techniniai atidėjimai, kuriuos sukūrė darbdaviai ir (arba) darbuotojai ar grupės savarankiškai dirbančių asmenų, stengiantis aprūpinti pensijomis darbuotojus ar savarankiškai dirbančius darbuotojus. 5.111. Sandorį namų ūkių grynaisiais nuosavybės vertybiniais popieriais pensijų fonduose sudaro padidėjimai, atėmus sumažėjimus, kuriuos reikia skirti nuo nominalaus lėšų, kurias investavo pensijų fondai, holdingo padidėjimo ar sumažėjimo (žr. 6.57 punktą). Padidėjimus sudaro: a) faktinės įmokos į pensijų fondus, kurias moka išmokų reikalavimus galintys pateikti darbuotojai, darbdaviai, savarankiškai dirbantys asmenys ar kitos institucijos gyventojų arba namų ūkių vardu, uždirbtos per einamąjį ataskaitinį laikotarpį; b) pridėjus įmokų priedus, atitinkančius pajamas, uždirbtas iš pensijų fondų atidėjimų investavimo, kurie priskiriami dalyvaujantiems pensijų sistemoje namų ūkiams; c) atėmus mokesčius už fondų valdymo paslaugas per tam tikrą laikotarpį. Sumažinimus sudaro: a) socialinės išmokos, lygios sumoms, kurias moka išėjusiems į pensiją asmenims arba jų išlaikomiems asmenims reguliarių ar kitokių išmokų forma; b) pridėjus socialines išmokas, kurias sudaro vienkartinės išmokos, išmokamos asmenims, kada šie išeina į pensiją. 5.112. Sandoriai namų ūkių grynaisiais nuosavybės vertybiniais popieriais pensijų fonduose neapima lėšų, pervestų iš nesavarankiškų pensijų fondų į savarankiškus pensijų fondus, kurie priskiriami subsektoriui „Draudimo korporacijos ir pensijų fondai“ (S.125), dėl vieno fondo pertvarkymo į kitą. Šį sandorį reikia įrašyti grupėje „Sektorių klasifikatorių ir struktūros pokyčiai“ (K.12.1) kitų turto apimties pokyčių sąskaitoje (žr. 6.30 punktą). 5.113. Pensijų fondų atidėjimai yra namų ūkių rezidentų ar nerezidentų finansinis turtas, bet ne juos valdančių institucinių vienetų finansinis turtas. 5.114.



Apibrėžimas: Pogrupį „Išankstinės draudimo įmokos (premijos) ir numatomų išmokėjimų atidėjimai“ (F.62) sudaro visi sandoriai išankstinėmis draudimo įmokomis ir numatomų išmokėjimų atidėjimais (AF.62), tai yra techniniais atidėjimais, kuriuos nustatė draudimo korporacijos ir (savarankiški ir nesavarankiški) pensijų fondai: a) sumai, kuri yra lygi tai daliai bendrųjų pasirašytų įmokų (premijų), kuri turi būti skirta ateinančiam ataskaitiniam laikotarpiui (išankstinės draudimo įmokos); b) visų apskaičiuotų galutinių žalos, atsirandančios dėl draudiminių įvykių, kurie įvyko iki ataskaitinio laikotarpio pabaigos, nesvarbu, ar buvo apie juos pranešta, ar ne, sureguliavimo išlaidų padengimui atėmus sumas, kuriomis tokie reikalavimai apmokėti žalą jau patenkinti (numatomų išmokėjimų atidėjimai ). 5.115. Išankstinių draudimo įmokų (premijų) lėšos atsiranda dėl to, kad paprastai draudimo įmokos turi būti mokamos iš anksto, t. y. laikotarpio, kurį apima draudimas, pradžioje, ir tas laikotarpis dažnai nesutampa su pačiu ataskaitiniu laikotarpiu. Todėl ataskaitinio laikotarpio pabaigoje, kada sumuojamas balansas, draudimo įmokų, kurios mokamos ataskaitiniu laikotarpiu, dalimis ketinama padengti ateinančio laikotarpio riziką. Išankstinės draudimo įmokos (premijos) nustatomos pagal rizikos santykį su laiku, likusiu iki sutarties galiojimo pabaigos. Finansinėje sąskaitoje išankstinės draudimo įmokos (premijos) išskaidomos tarp draudėjų ir draudimo korporacijos į įmokų dalį, mokėtiną einamuoju ataskaitiniu laikotarpiu, ir į tą dalį, kuria ketinama padengti numatytas išmokas per ateinantį laikotarpį. 5.116. Išankstinės draudimo įmokos (premijos) yra finansinis draudėjų turtas. Jeigu šios išankstinės įmokos (premijos) yra susijusios su gyvybės draudimu, tai draudėjai yra namų ūkiai — rezidentai ar nerezidentai. Jeigu jie priklauso ne gyvybės draudimui, tai draudėjai gali priklausyti bet kuriam ekonomikos sektoriui arba kitoms šalims. Draudėjų mokami draudimo arba socialinės įmokos gali būti imamos kaip kriterijus paskirstant išankstines draudimo įmokas tarp šalies ekonomikos sektorių ir kitų šalių. 5.117. Numatomų išmokėjimų atidėjimus kaupia draudimo korporacijos, kad galėtų padengti sumas, kurias jos tikisi išmokėti patenkinant reikalavimus atlyginti žalą, kuri dar nėra sureguliuota dėl to, pavyzdžiui, kad dėl jos ginčijamasi. Pagrįsti reikalavimai apmokėti žalą, kurią draudimo korporacija prisiima, yra laikomi mokėtinais tada, kai įvyksta draudiminis įvykis, dėl kurio atsiranda reikalavimas apmokėti žalą, nepriklausomai nuo to, kaip ilgai užtrunka ginčytinos žalos sureguliavimas. 5.118. Numatomų išmokėjimų atidėjimai yra naudos gavėjų, kurie gali priklausyti bet kuriam ekonomikos sektoriui ar kitoms šalims, finansinis turtas. 5.119. AF.62 pogrupis apima atidėjimus negautoms įmokoms (premijoms), kitus techninius numatomų išmokėjimų atidėjimus ir nuostolių svyravimui išlyginti, kaip nurodyta 1991 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvos 91/674/EEC dėl draudimo įmonių metinės finansinės atskaitomybės ir konsoliduotos finansinės atskaitomybės 25, 26, 28 ir 30 straipsniuose. 5.120.



Apibrėžimas: Grupę „Kitos gautinos arba mokėtinos sąskaitos“ (F.7) sudaro visi sandoriai kitomis gautinomis arba mokėtinomis sąskaitomis (AF.7), tai yra finansiniais reikalavimais, kurie yra sukurti kaip finansinio arba nefinansinio sandorio ekvivalentas tais atvejais, kai yra laiko skirtumas tarp šio sandorio ir atitinkamo mokėjimo. 5.121. F.7 grupė apima sandorius finansiniais reikalavimais, kurie atsiranda dėl išankstinio arba pavėluoto apmokėjimo už prekių ir paslaugų sandorius, paskirstymo sandorius ar antrinės prekybos finansiniu turtu. Juos sudaro ekvivalentiniai sandoriai tada, kai mokėjimo laikas jau yra atėjęs, bet mokėjimas dar neatliktas. Šiai grupei priskiriamos taip pat skolos, atsirandančios per tam tikrą laiką dėl susikaupiančių pajamų ir įsiskolinimų. 5.122. Į F.7 grupę neįeina: a) statistiniai neatitikimai, išskyrus laiko skirtumus tarp prekių ir paslaugų, paskirstymo sandorių arba finansinių sandorių ir atitinkamų mokėjimų; b) straipsniai, apie kuriuos nėra pakankamai informacijos, kad jie būtų klasifikuojami. Klasifikatorius turėtų remtis turima informacija; c) straipsniai, apie kurių pobūdį nieko nėra žinoma; d) straipsnis „įvairūs“ mokėjimų balanse, apibūdinamas kaip grynosios paklaidos ir praleidimai; e) išankstiniai arba pavėluoti mokėjimai (įskaitant įsiskolinimus) finansinio turto kūrimo ar įsipareigojimų išpirkimo atveju, išskyrus priskirtus F.7 grupei. Jie išlieka savo grupėje. 5.123. F.7 grupė yra skirstoma į du finansinių sandorių pogrupius: a) prekybos kreditai ir avansai (F.71); b) kitos gautinos arba mokėtinos sąskaitos, išskyrus prekybos kreditus ir avansus (F.79). 5.124.



Apibrėžimas: Pogrupį „Prekybos kreditai ir avansai“ (F.71) sudaro visi sandoriai prekybos kreditais ir avansais (AF.71), tai yra finansiniais reikalavimais, atsirandančiais dėl tiesioginio kredito, kurį suteikia tiekėjai ir pirkėjai prekių bei paslaugų sandoriams, ir išankstinių mokėjimų už darbą, kuris vyksta arba bus pradėtas ir kuris yra susijęs su tokiais sandoriais. 5.125. AF.71 pogrupis apima: a) finansinius reikalavimus, susijusius su prekių arba paslaugų pristatymu, neįvykus apmokėjimui; b) prekybos kreditą, kurį prisiėmė faktoringo korporacijos, išskyrus tuos atvejus, kai tas prekybos kreditas laikomas paskola. c) pastatų nuomą, susikaupusią per tam tikrą laiką; d) prekių ir paslaugų apmokėjimo įsiskolinimus, jei jie nepatvirtinami paskola. 5.126. AF.71 pogrupis neapima paskolų prekybos kreditui finansuoti. Jos yra priskiriamos AF.4 grupei (žr. 5.81 punktą). 5.127. Prekybos kreditai ir avansai gali būti visų sektorių ir kitų šalių finansinis turtas ar įsipareigojimai. 5.128.



Apibrėžimas: Pogrupį „Kitos gautinos arba mokėtinos sąskaitos, išskyrus prekybos kreditą ir avansus“ (F.79) sudaro visi sandoriai kitomis gautinomis arba mokėtinomis sąskaitomis, išskyrus prekybos kreditą ir avansus (AF.79), tai yra finansiniais reikalavimais, kurie atsiranda dėl laiko skirtumų tarp paskirstymo sandorių arba finansinių sandorių antrinėje rinkoje ir atitinkamo mokėjimo. Į jį taip pat įeina finansiniai reikalavimai dėl susikaupiančių per laiką pajamų. 5.129. AF.79 pogrupis apima finansinius reikalavimus, kurie atsirado dėl laiko skirtumų tarp susikaupusių sandorių ir atliktų mokėjimų, pavyzdžiui: a) mokesčių; b) socialinio įmokų; c) darbo užmokesčio; d) žemės ir žemės gelmių turto nuomos; e) dividendų; f) palūkanų; g) sandorių finansiniu turtu antrinėje rinkoje. ▼M4 Į AF.79 įrašomų valdžios sektoriui mokamų mokesčių ir socialinių įmokų sumas neturėtų būti įtraukiama ta mokesčių ir socialinių įmokų dalis, kuri, tikėtina, nebus surinkta, ir todėl yra realios vertės neturintį valdžios sektoriaus reikalavimą. ▼B 5.130. Pageidautina, kad palūkanų, kurios kaupiamos nuo finansinio turto, ekvivalentinis finansinis sandoris (žr. 5.17 punktą) būtų įrašomas kaip reinvestuotos palūkanos į tą finansinį turtą. Tačiau palūkanų įrašymas turi būti vykdomas pagal nacionalinę tvarką. Jeigu sukauptos palūkanos neregistruojamos kaip reinvestuotos į finansinį turtą, tai jos turi būti priskiriamos F.79 pogrupiui. 5.131. Dieną, kada turi būti mokamos palūkanos, įrašomi du finansiniai sandoriai (žr. 5.17 punktą); pirma, mokėjimo atveju, sandoris finansiniu turtu, naudojamu mokėjimui, arba nemokėjimo atveju, palūkanų įsiskolinimo padidėjimas, įrašomas į F.79 pogrupį; antra, ekvivalentinis finansinis sandoris, sumažinantis gryną kreditoriaus finansinį reikalavimą skolininkui. 5.132. Apibrėžimas : Apibrėžimas: Tiesiogines užsienio investicijas (F.m) sudaro visi sandoriai tiesioginėmis užsienio investicijomis (AF.m), tai yra investicijomis, kurios apima ilgalaikius santykius, atspindinčius ilgalaikį institucijos, kuri yra vienos ekonomikos rezidentė (tiesioginis investitorius), ekonominį interesą institucijoje, kuri yra kitos, ne investitoriaus ekonomikos rezidentė (tiesioginio investavimo įmonė). Tiesioginio investitoriaus tikslas yra daryti didelį poveikį įmonės, kuri yra kitos ekonomikos rezidentė, valdymui. Tiesioginės investicijos reiškia pradinį sandorį tarp tiesioginio investitoriaus ir tiesioginio investavimo įmonės bei visus tolesnius kapitalo sandorius tarp jų ir tarp pavaldžių institucijų, tiek turinčių juridinio asmens statusą, tiek ir neturinčių juridinio asmens statuso ( 87 ). 5.133. Sandoriai finansiniu turtu ir įsipareigojimais, kurie sudaro tiesiogines užsienio investicijas, turi būti įrašyti į atitinkamas finansinių sandorių grupes, pavyzdžiui, paskolos (F.4), akcijos ir kiti nuosavybės vertybiniai popieriai (F.5) ir kitos gautinos arba mokėtinos sąskaitos (F.7). Tačiau tiesioginių užsienio investicijų sumos, įeinančios į kiekvieną iš šių grupių, turėtų būti taip pat įrašytos atskirai kaip memorandumo straipsnis.