2003R1782 — LT — 30.05.2007 — 008.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:





iš dalies keičiamas:







(*) Šis aktas nebuvo skelbtas lietuvių kalba.









▼B

TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 1782/2003

2003 m. rugsėjo 29 d.

nustatantis bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantis tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiantis Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001

▼

TURINYS I DALIS TAIKYMO SRITIS IR SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAI II DALIS BENDROSIOS NUOSTATOS 1 skyrius Kompleksinis paramos susiejimas 2 skyrius Moduliavimas ir finansinė disciplina 3 skyrius Ūkių konsultavimo sistema 4 skyrius Integruota administravimo ir kontrolės sistema 5 skyrius Kitos bendrosios nuostatos III DALIS BENDROSIOS IŠMOKOS SCHEMA 1 skyrius Bendrosios nuostatos 2 skyrius Sumos nustatymas 3 skyrius Teisės į išmokas 1 skirsnis Plotais paremtos teisės į išmokas 2 skirsnis Teisės į išmokas, kurioms keliami specialūs reikalavimai 4 skyrius Žemės naudojimas pagal bendrosios išmokos schemą 1 skirsnis Žemės naudojimas 2 skirsnis Teisės į išmokas už atidėtą žemę 5 skyrius Regioninis ir savanoriškas įgyvendinimas 1 skirsnis Regioninis įgyvendinimas 2 skirsnis Dalinis įgyvendinimas 3 skirsnis Savanoriški neskyrimai 4 skirsnis Savanoriškas perėjimas IV DALIS KITOS PAGALBOS SCHEMOS 1 skyrius Speciali priemoka už kietųjų kviečių kokybę 2 skyrius Priemoka už baltymingus augalus 3 skyrius Speciali išmoka už ryžius 4 skyrius Išmoka už riešutų plotą 5 skyrius Pagalba už energetinius augalus 6 skyrius Pagalba už krakmolo gamybai skirtas bulves 7 skyrius Priemoka už pieną ir papildoma išmoka 8 skyrius Speciali regioninė pagalba už pasėlius 9 skyrius Pagalba už sėklą 10 skyrius Išmoka už pasėlių plotą 11 skyrius Išmokos už avis ir ožkas 12 skyrius Išmokos už galvijus 13 skyrius Pagalba už ankštinius augalus V DALIS PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS I PRIEDAS Tiesioginių išmokų, nurodytų 1 straipsnyje, sąrašas II PRIEDAS 12 straipsnio 2 dalyje nurodytos nacionalinės viršutinės ribos III PRIEDAS Teisės aktų nustatyti valdymo reikalavimai, nurodyti 3 ir 4 straipsniuose IV PRIEDAS 5 straipsnyje nurodyta gera agrarinė ir aplinkosauginė būklė V PRIEDAS 26 straipsnyje nurodytos suderinamos paramos schemos VI PRIEDAS Tiesioginių išmokų, susijusių su 33 straipsnyje nurodyta bendrąja išmoka, sąrašas VII PRIEDAS 37 nurodytos referencinės sumos apskaičiavimas VIII PRIEDAS 41 straipsnyje nurodytos nacionalinės viršutinės ribos IX PRIEDAS 66 straipsnyje nurodytų pasėlių sąrašas X PRIEDAS 74 straipsnyje nurodytos tradicinės kietųjų kviečių auginimo zonos XI PRIEDAS 99 straipsnyje nurodytų sėklų rūšių sąrašas

▼B







EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 36 ir 37 straipsnius bei 299 straipsnio 2 dalį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę ( 1 ), atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę ( 2 ), atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę ( 3 ), kadangi: (1) Reikėtų nustatyti bendras tiesioginių išmokų mokėjimo pagal įvairias bendroje žemės ūkio politikoje numatytas pajamų rėmimo schemas sąlygas. (2) Visos tiesioginės pagalbos sumos mokėjimas turėtų būti siejamas su taisyklių, taikomų žemės ūkio paskirties žemei, žemės ūkio gamybai ir veiklai, laikymusi. Remiantis šiomis taisyklėmis, į bendro rinkos organizavimo formas turėtų būti įtraukti pagrindiniai aplinkos, maisto saugos, gyvūnų sveikatos ir gerovės, geros agrarinės ir aplinkosauginės būklės standartai. Jei šių pagrindinių standartų nesilaikoma, valstybės narės, remdamosi proporcingais, objektyviais ir pasvertais kriterijais, turėtų iš dalies arba visai nutraukti tiesioginės pagalbos mokėjimą. Toks nutraukimas neturėtų pažeisti šiuo metu ar vėliau pagal kitas Bendrijos ar nacionalinės teisės nuostatas nustatytų sankcijų. (3) Siekiant išvengti žemės ūkio paskirties žemės apleidimo ir užtikrinti, kad būtų išlaikoma gera jos agrarinė ir aplinkosauginė būklė, reikėtų nustatyti standartus, kurie galėtų arba negalėtų būti pagrindu valstybių narių nuostatoms. Dėl to reikėtų sukurti Bendrijos sistemą, pagal kurią valstybės narės galėtų patvirtinti standartus, atsižvelgdamos į konkrečias atitinkamų teritorijų charakteristikas, įskaitant dirvos ir klimato sąlygas bei egzistuojančias ūkininkavimo sistemas (žemėnaudą, sėjomainą, ūkininkavimo praktikas) ir ūkių struktūrą. (4) Kadangi daugiametės ganyklos daro teigiamą poveikį aplinkai, reikėtų patvirtinti priemones, skatinančias išlaikyti esamas daugiametes ganyklas, kad būtų išvengta masinio jų pavertimo ariamąja žeme. (5) Siekiant geriau subalansuoti tvariam žemės ūkiui ir kaimo plėtrai skatinti skirtas politikos priemones, reikėtų sukurti privalomo laipsniško tiesioginių išmokų mažinimo visoje Bendrijoje 2005–2012 m. sistemą. Visos tiesioginės išmokos, išskyrus tam tikrus dydžius, kasmet turėtų būti sumažinamos tam tikru procentu. Sutaupytos lėšos turėtų būti naudojamos kaimo plėtros priemonėms finansuoti ir paskirstytos valstybėms narėms pagal objektyvius nustatytinus kriterijus. Vis dėlto, reikėtų nustatyti, kad tam tikras lėšų procentas turėtų likti tose valstybėse narėse, kuriose jos sukaupiamos. Iki 2005 m. valstybės narės gali toliau pasirinktinai taikyti esamą moduliavimą pagal 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1259/1999, nustatantį bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrąją žemės ūkio politiką taisykles ( 4 ). (6) Siekiant užtikrinti, kad bendros žemės ūkio politikos finansavimo dydžiai (1a subpozicija) neviršytų metinių viršutinių ribų, nustatytų finansinėse perspektyvose, prireikus reikėtų numatyti finansinį tiesioginių išmokų patikslinimo mechanizmą. Tiesioginė parama turėtų būti tikslinama, kai prognozės rodo, kad atitinkamais biudžetiniais metais viršijama 1a subpozicijoje nustatyta suma kartu su 300 milijonų eurų garantine marža. (7) Atsižvelgiant į dėl rugių intervencijos panaikinimo būtinus struktūros pakeitimus, reikėtų numatyti pereinamojo laikotarpio priemones tam tikriems rugių auginimo regionams, kurioms finansuoti skiriama dalis moduliavimo metu sukauptų lėšų. (8) Siekiant padėti ūkininkams laikytis modernių, aukštos kokybės žemės ūkio standartų, būtina, kad valstybės narės sukurtų visapusę komercinių ūkių konsultavimo sistemą. Ūkių konsultavimo sistema turėtų padėti ūkininkams geriau susipažinti su medžiagų srautais ir ūkio procesais, susijusiais su aplinka, maisto sauga, gyvūnų sveikata ir gerove, nedarant jokio poveikio jų įsipareigojimui ir atsakomybei laikytis šių standartų. (9) Siekiant palengvinti ūkių konsultavimo sistemos įdiegimą, reikėtų numatyti laikotarpį, per kurį valstybės narės turėtų sukurti šią sistemą. Ūkininkų dalyvavimas sistemoje turėtų būti savanoriškas, pirmenybę suteikiant tiems, kurių per metus gaunama tiesioginių išmokų suma yra didesnė nei tam tikra suma. Dėl jos konsultuojamojo pobūdžio, reikėtų konsultavimo veiklos metu surinktą informaciją laikyti konfidencialia, išskyrus sunkaus Bendrijos ar nacionalinės teisės pažeidimo atvejus. (10) Pagal 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1258/1999 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo ( 5 ) 8 straipsnį valstybės narės privalo imtis priemonių, būtinų įsitikinti, kad Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus finansuojamos operacijos yra tikrai atliktos ir atliktos teisingai bei užkirsti kelią taisyklių pažeidimams ir su jais kovoti. (11) Siekiant pagerinti administravimo ir kontrolės mechanizmų veiksmingumą ir naudingumą, būtina patvirtinti sistemą, nustatytą 1992 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3508/92, nustatančiame tam tikrų Bendrijos pagalbos schemų integruotą administravimo ir kontrolės sistemą ( 6 ), siekiant įtraukti bendrosios išmokos schemą, paramos už kietuosius kviečius, baltymingus augalus, energetinius augalus, ryžius, bulvių krakmolą, riešutus, pieną, sėklą, ankštinius augalus schemas bei konkrečias regionines pagalbas ir taisyklių, reglamentuojančių kompleksinį paramos susiejimą, moduliavimą ir ūkių konsultavimo sistemą, taikymo kontrolę. Reikėtų numatyti galimybę vėlesniu etapu įtraukti kitas pagalbos schemas. (12) Siekdama vykdyti veiksmingą kontrolę ir užkirsti kelią kelių pagalbos paraiškų padavimui skirtingoms mokėjimo agentūroms vienoje valstybėje narėje, kiekviena valstybė narė turėtų sukurti vieną pagal integruotą sistemą pagalbos paraiškas pateikiančių ūkininkų identiškumo registravimo sistemą. (13) Įvairūs integruotos sistemos komponentai yra skirti veiksmingesniam administravimui ir kontrolei. Todėl dėl tų Bendrijos schemų, kurioms šis reglamentas nėra taikomas, valstybėms narėms turėtų būti leista naudotis šia sistema, jei jų veiksmai jokiais būdais nebus nukreipti prieš atitinkamas nuostatas. (14) Dėl šios sistemos sudėtingumą ir apdorojimui skirtų pagalbos paraiškų gausumo būtina naudotis atitinkamais techniniais ištekliais ir administravimo bei kontrolės metodais. Todėl kiekvienos valstybės narės integruotą sistemą turėtų sudaryti kompiuterinė duomenų bazė, žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistema, ūkininkų paraiškos pagalbai gauti, suderinta kontrolės sistema, o bendrosios išmokos schemos atveju – teisių į išmokas identifikavimo ir registravimo sistema. (15) Surinktų duomenų apdorojimas bei naudojimas norint patikrinti paraiškas pagalbai gauti, verčia įkurti ypač modernias kompiuterines duomenų bazes, pirmiausia suteikiančias galimybę atlikti kryžminę patikrą. (16) Žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimas yra pagrindinis teisingo schemų, susijusių su paviršiaus plotu, taikymo elementas. Patirtis parodė, kad dabartiniai metodai turi tam tikrų trūkumų. Todėl turėtų būti numatyta iš pradžių sukurti identifikavimo, prireikus atliekant nuotolinius stebėjimus, sistemą. (17) Siekiant supaprastinimo, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama numatyti vienos paraiškos dėl kelių pagalbos schemų pateikimą ir metinę paraišką pakeisti nuolatine paraiška, kurią reikėtų patvirtinti tik kartą per metus. (18) Valstybėms narėms turėtų būti sudaryta galimybė naudoti sumas, susidarančias dėl išmokų sumažinimo pagal moduliavimą, tam tikroms papildomoms paramos kaimo plėtrai, numatytos pagal 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai ( 7 ) priemonėms. (19) Kadangi negalima pakankamai anksti numatyti sumų, kurios taps prieinamomis dėl kompleksinio paramos susiejimo, kad jas būtų galima panaudoti papildomoms paramos kaimo plėtrai priemonėms, šios sumos turėtų būti pervedamos EŽŪOGF Garantijų skyriui, išskyrus tam tikrą procentinę dalį, kurią valstybės narės turėtų pasilikti. (20) Visas pagal Bendrijos paramos schemas numatytas išmokas išmokų gavėjams turėtų mokėti kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos, atsižvelgdamos į šiame reglamente numatytus bet kokius sumažinimus ir laikydamosi nustatytų laikotarpių. (21) Bendros žemės ūkio politikos paramos schemose numatytas tiesioginis pajamų rėmimas siekiant užtikrinti tinkamą žemės ūkio bendruomenės pragyvenimo lygį. Šis tikslas yra glaudžiai susijęs su kaimo vietovių išlaikymu. Siekiant išvengti neteisingo Bendrijos fondų paskirstymo, paramos išmokos neturėtų būti mokamos ūkininkams, dirbtinai sukūrusiems sąlygas, reikalingas tokioms išmokoms gauti. (22) Bendras paramos schemas būtina, prireikus per trumpą laiką, suderinti su plėtra. Todėl išmokų gavėjai neturėtų tikėtis, kad paramos sąlygos nesikeis, ir turėtų būti pasiruošę galimam schemų peržiūrėjimui atsižvelgiant į rinkos plėtrą. (23) Atsižvelgiant į reikšmingą tiesioginių išmokų paramos įtaką biudžetui ir siekiant geriau įvertinti jų reikšmę, Bendrijos schemos turėtų būti tinkamai vertinamos. (24) Dėl Bendrijos žemės ūkio konkurencingumo stiprinimo ir skatinimo laikytis maisto kokybės bei aplinkos standartų visada sumažėja nustatytos žemės ūkio produktų kainos ir padidėja Bendrijos žemės ūkio valdų gamybos sąnaudos. Siekiant šių tikslų ir skatinant labiau į rinką orientuotą ir tvarų žemės ūkį, būtina užbaigti perėjimą nuo paramos gamybai prie paramos gamintojui, įdiegiant nuo gamybos apimčių atsietą kiekvieno ūkio pajamų rėmimo sistemą. Nors dėl atsiejimo nuo gamybos apimčių faktinės ūkininkams sumokėtos sumos nesikeis, dėl to gerokai padidės pajamų rėmimo pagalbos veiksmingumas. Dėl to reikėtų, kad bendroji išmoka ūkiui priklausytų nuo kompleksinio paramos susiejimo su aplinkosaugos, maisto saugos, gyvūnų sveikatos ir gerovės reikalavimais bei geros agrarinė ir aplinkosauginės būklės išlaikymu ūkyje. (25) Tokia sistema į bendrąją išmoką galėtų sujungti keletą egzistuojančių tiesioginių išmokų, mokamų ūkininkui pagal įvairias schemas, kuri būtų nustatoma remiantis ankstesnėmis teisėmis į išmokas referenciniu laikotarpiu, ir patikslinama siekiant atsižvelgti į visapusišką pagal „Darbotvarkę 2000“ numatytų priemonių įgyvendinimą ir šiuo reglamentu pakeistus pagalbos dydžius. (26) Kadangi administracinio supaprastinimo požiūriu nauda bus didesnė, jei bus įtraukta kuo daugiau sektorių ir pirmajame etape ši schema turėtų apimti visus produktus, kuriems taikomas pasėlių režimas, kaip ir ankštinius augalus, sėklą, jautieną ir avieną. Patikslintos išmokos už ryžius ir kietuosius kviečius bei išmokos pieno sektoriuje taip pat turėtų būti įtrauktos į šią schemą baigus įgyvendinti reformą. Išmokos už krakmolo gamybai skirtas bulves ir sausuosius pašarus taip pat turėtų būti įtrauktos į šią schemą, išlaikant atskiras išmokas perdirbamajai pramonei. (27) Reikėtų nustatyti konkrečias priemones kanapėms siekiant užtikrinti, kad nelegalių augalų nebūtų galima paslėpti tarp reikalavimus atitinkančių augalų, tokiu būdu darant neigiamą poveikį bendram kanapių rinkos organizavimui. Dėl to reikėtų numatyti, kad išmokos už plotą būtų mokamos tik už plotus, apsėtus tam tikras garantijas dėl psichotropinių medžiagų kiekio suteikiančioms kanapių veislėmis. Atitinkamai reikėtų patikslinti nuorodas į konkrečias priemones, numatytas 2000 m. liepos 27 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1673/2000 dėl bendro pluoštinių linų ir kanapių rinkų organizavimo ( 8 ). (28) Siekiant ūkininkams palikti galimybę laisvai pasirinkti, ką auginti savo žemėje, įskaitant produktus, už kuriuos vis dar mokama nuo gamybos apimčių neatsieta parama, tokiu būdu padidinant rinkos orientavimą, bendroji išmoka neturėtų priklausyti nuo konkretaus produkto gamybos. Vis dėlto, siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo, kai kurie produktai neturėtų būti auginami reikalavimus atitinkančioje žemėje. (29) Siekiant nustatyti sumą, kurią ūkininkas turėtų teisę gauti pagal naują schemą, reikėtų remtis sumomis, kurios jam buvo sumokėtos referenciniu laikotarpiu. Siekiant atsižvelgti į specifines situacijas, reikėtų kaupti nacionalinį rezervą. Toks rezervas taip pat galėtų būti naudojamas padedant naujiems ūkininkams dalyvauti schemoje. Bendroji išmoka turėtų būti apskaičiuojama ūkiui. (30) Visa suma, kurią ūkis turi teisę gauti, turėtų būti padalinta į dalis (teises į išmokas) ir susieta su tam tikru nustatytinu reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiumi, kad būtų palengvintas teisių į išmokas perdavimas. Siekiant išvengti spekuliacinių perdavimų, dėl kurių būtų kaupiamos teisės į išmokas neturint atitinkamo žemės ūkio pagrindo, teikiant pagalbą reikėtų numatyti ryšį tarp teisių į išmokas ir tam tikro reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiaus bei galimybę apriboti teisių į išmokas perdavimą regione. Reikėtų patvirtinti konkrečias nuostatas dėl pagalbos, kuri nėra tiesiogiai susijusi su plotu, atsižvelgiant į savitą avių ir ožkų auginimo padėtį. (31) Siekiant užtikrinti, kad bendras paramos ir teisių į išmokas lygis neviršytų esamų biudžetinių suvaržymų Bendrijos, nacionaliniu ir, atitinkamais atvejais, regioniniu lygiu, reikėtų nustatyti nacionalines viršutines ribas, kurios būtų apskaičiuojamos kaip visų kiekvienai valstybei narei pagalbai pagal atitinkamas paramos schemas mokėti skirtų lėšų suma referenciniu laikotarpiu atsižvelgiant į paskutinius patikslinimus. Viršijus viršutinę ribą, turėtų būti vykdomas proporcingas mažinimas. (32) Siekiant išlaikyti atidėtos žemės privalumus, susijusius su tiekimo kontrole, kartu sustiprinant aplinkosauginę naudą pagal naują paramos sistemą, ariamajai žemei turėtų būti toliau taikomi žemės atidėjimo reikalavimai. (33) Siekiant sudarytu sąlygas veiksmingiau reaguoti į specifines situacijas, valstybėms narėms reikėtų suteikti galimybę nustatyti tam tikrą balansą tarp individualių teisių į išmokas ir regioninių ar nacionalinių vidurkių bei tarp esamų išmokų ir bendrosios išmokos. Reikėtų numatyti konkrečią leidžiančią nukrypti nuostatą dėl draudimo auginti vaisius ir daržoves, įskaitant valgomąsias bulves, siekiant išvengti, kad vykdant regionavimą nebūtų sugriauta gamyba kartu sumažinant poveikį konkurencijos iškraipymui. Be to, siekiant atsižvelgti į žemės ūkiui būdingas sąlygas, valstybėms narėms reikėtų numatyti galimybę prašyti pereinamojo laikotarpio bendrosios išmokos schemai įgyvendinti, toliau laikantis bendrosios išmokos schemai nustatytų biudžeto viršutinių ribų. Esant dideliems konkurencijos iškraipymams pereinamuoju laikotarpiu ir siekiant užtikrinti, kad bus laikomasi Bendrijos tarptautinių įsipareigojimų, reikėtų, kad Komisija imtųsi reikiamų priemonių tokioms problemoms išspręsti. (34) Savanoriško įgyvendinimo ar įgyvendinimo pereinamuoju laikotarpiu atveju siekiant apsaugoti teisėtus ūkininkų lūkesčius, reikėtų nustatyti datą, iki kurios valstybės narės turėtų priimti sprendimą taikyti bendrosios išmokos schemą. Be to, siekiant užtikrinti esamų režimų tęstinumą, reikėtų nustatyti tam tikrus teisės į pagalbą reikalavimus, Komisijai paliekant įgaliojimus nustatyti įgyvendinimo taisykles. (35) Siekiant išlaikyti kietųjų kviečių auginimo tradicinėse gamybos zonose reikšmę sustiprinant pagalbą už kietuosius kviečius, atitinkančius tam tikrus būtiniausius kokybės reikalavimus, pereinamuoju laikotarpius reikėtų sumažinti esamą specifinį priedą už kietuosius kviečius tradicinėse zonose ir panaikinti specialią pagalbą nustatytose zonose. Ši pagalba turėtų būti mokam tik už manų kruopų ir makaronų gamybai tinkančių kietųjų kviečių auginimą. (36) Siekiant sustiprinti baltymingų augalų reikšmę ir numatyti paskatą šių augalų gamybai plėsti, reikėtų numatyti papildomą išmoką šiuos augalus auginantiems ūkininkams. Siekiant užtikrinti teisingą naujos schemos taikymą, reikėtų nustatyti tam tikrus teisės į pagalbą reikalavimus. Reikėtų nurodyti maksimalų garantuojamą plotą ir viršijus maksimalų garantuojamą plotą taikyti proporcingą mažinimą. (37) Siekiant išlaikyti ryžių auginimo tradicinėse gamybos zonose reikšmę, reikėtų numatyti papildomą išmoką ryžių augintojams. Siekiant užtikrinti teisingą naujos schemos taikymą, reikėtų nustatyti tam tikrus teisės į pagalbą reikalavimus. Turėtų būti nustatomi nacionaliniai baziniai plotai ir viršijus šiuos plotus taikomi mažinimai. (38) Reikėtų patvirtinti naujas paramos už riešutus priemones, kad būtų išvengta galimo riešutų auginimo išnykimo tradicinėse zonose ir tolesnių neigiamų padarinių aplinkos, kaimo, socialinių ir ekonominių reikalų srityse. Siekiant užtikrinti teisingą naujų priemonių taikymą, reikėtų nustatyti tam tikrus teisės į pagalbą reikalavimus, įskaitant mažiausią medžių tankumą ir barelio dydį. Siekiant patenkinti konkrečius poreikius, valstybėms narėms turėtų būti leista skirti papildomą pagalbą. (39) Siekiant išvengti biudžeto viršijimo, reikėtų nurodyti maksimalų garantuojamą plotą ir atitinkamose valstybėse narėse, kurios viršija maksimalų garantuojamą plotą, taikyti proporcingą mažinimą. Siekiant užtikrinti subalansuotą taikymą visoje Bendrijoje, šis plotas turėtų būti paskirstytas proporcingai pagal riešutų gamybos zonas valstybėse narėse. Valstybės narės turėtų būti atsakingos už plotų paskirstymą savo teritorijoje. Už plotus, kuriuose bus įgyvendinami modernizavimo planai, neturėtų būti mokama pagalba pagal naują schemą tol, kol šie planai bus baigti. (40) Siekdamos pasinaudoti modernizavimo planų sėkme pergrupuojant tiekimą, valstybės narės gali numatyti, kad teisė į Bendrijos pagalbą ir nacionalinę pagalbą priklausytų nuo narystės gamintojų organizacijose. Siekiant išvengti iškraipymo, turi būti užtikrintas sklandus perėjimas į naują schemą. (41) Šiuo metu paramą už energetinius augalus sudaro galimybė auginti pramoninius augalus atidėtoje žemėje. Energetiniai augalai sudaro didžiausią atidėtoje žemėje auginamų ne maistui skirtų produktų dalį. Reikėtų nustatyti konkrečią pagalbą už energetinius augalus siekiant skatinti anglies dioksido keitimą. Reikėtų nurodyti maksimalų garantuojamą plotą ir viršijus maksimalų garantuojamą plotą taikyti proporcingą mažinimą. Pasibaigus nustatytam laikotarpiui šias priemones reikėtų peržiūrėti atsižvelgiant į Bendrijos biokuro iniciatyvos įgyvendinimą. (42) Siekiant išlaikyti krakmolo gamybos tradicinėse gamybos zonose reikšmę ir pripažinti bulvių auginimo reikšmę agronominei sėjomainai, reikėtų numatyti papildomą išmoką bulvių krakmolo augintojams. Be to, kadangi išmokų bulvių krakmolo gamintojams sistema bus iš dalies įtraukta į bendrosios išmokos schemą, reikėtų iš dalies pakeisti 1994 m. liepos 27 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1868/94, nustatantį bulvių krakmolo gamybos kvotų sistemą ( 9 ). (43) Įtraukus pasėlius, jautieną ir avieną, bendrosios išmokos schema apima priemokas, mokamas atokiausiuose regionuose ir Egėjo salose, siekiant didesnio supaprastinimo ir siekiant panaikinti teisinę ir administracinę bazę, taikomą ribotam ūkininkų skaičiui tose zonose. Vis dėlto, siekiant išlaikyti tam tikrų rūšių gamybos reikšmę tuose Bendrijos regionuose, reikėtų numatyti, kad valstybės narės galėtų nuspręsti, jog joms nereikia įtraukti šias išmokas į bendrosios išmokos sistemą. Ta pati nuostata turėtų būti taikoma papildomoms išmokoms tam tikruose Švedijos ir Suomijos regionuose bei pagalbai už sėklą. Tokiais atvejais siekiant užtikrinti esamų režimų tęstinumą, reikėtų nustatyti tam tikrus teisės į pagalbą reikalavimus, Komisijai paliekant įgaliojimus nustatyti įgyvendinimo taisykles. (44) Siekiant palengvinti perėjimą nuo esamo išmokų už pasėlius ir priemokų už gyvulius režimų prie naujos bendrosios išmokos schemos, reikėtų padaryti kai kuriuos esamų tiesioginių išmokų šiuose sektoriuose patikslinimus. (45) Žemės ūkio veikla Azorų salose ypač priklauso nuo pieno gamybos. Todėl patartina atnaujinti priemones, kurių buvo imtasi pagal 2001 m. birželio 28 d. Reglamento (EB) Nr. 1453/2001, įvedančio specialiąsias priemones tam tikriems Azorų salų ir Maderos žemės ūkio produktams ( 10 ), 23 straipsnį, ir pratęsti jų taikymą bei šešerių prekybos metų laikotarpiui, prasidedančiam 1999/2000 m., nukrypti nuo tam tikrų bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo nuostatų dėl gamybos apribojimo siekiant atsižvelgti į vietos gamybos išsivystymo lygį bei sąlygas. Šios priemonės taikymo laikotarpiu Azorų salose turėtų būti sudarytos sąlygos tęsti šio sektoriaus pertvarkymą netrikdant pieno rinkos ir nedarant pastebimos įtakos sklandžiam Portugalijos ar Bendrijos mokesčių sistemos veikimui. (46) Dėl bendrosios išmokos ūkiui schemos taikymo, šiuo metu Portugalijoje pasėliais apsėtos žemės pavertimo tinkama ekstensyviajai gyvulininkystei programa, nustatyta Reglamente (EB) Nr. 1017/94 ( 11 ), de facto liks be tikslo. Dėl to, pradėjus taikyti bendrosios išmokos schemą, reikėtų panaikinti Reglamentą (EB) Nr. 1017/94. (47) Dėl pirmiau minėtų pokyčių ir naujų nuostatų reikėtų panaikinti 1996 m. liepos 30 d. Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3508/92, (EB) Nr. 1577/96, nustatantį konkrečią priemonę, taikomą tam tikriems ankštiniams augalams ( 12 ) ir 1999 m. gegužės 17 d. Reglamentą (EB) Nr. 1251/1999 dėl tam tikrų lauko kultūrų augintojų paramos sistemos sukūrimo ( 13 ). Tai pat reikėtų panaikinti Reglamentą (EB) Nr. 1259/1999, išskyrus kai kurias nuostatas, kurios numato konkrečius laikinus ir savanoriškus režimus. (48) Konkrečios nuostatos dėl tiesioginių išmokų, numatytos 1971 m. spalio 26 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2358/71 dėl bendro sėklos rinkos organizavimo ( 14 ), 1993 m. liepos 19 d. Reglamente (EEB) Nr. 2019/93, įvedančiame specialiąsias priemones tam tikriems mažesnių Egėjo salų žemės ūkio produktams ( 15 ), 1999 m. gegužės 17 d. Reglamente (EB) Nr. 1254/1999 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo ( 16 ), 2001 m. birželio 28 d. Reglamente (EB) Nr. 1452/2001, įvedančiame specialias priemones tam tikriems Prancūzijos užjūrio departamentų žemės ūkio produktams ( 17 ), 2001 m. birželio 28 d. Reglamente (EB) Nr. 1454/2001, įvedančiame specialias priemones tam tikriems Kanarų salų žemės ūkio produktams ( 18 ) ir 2001 m. gruodžio 19 d. Reglamente (EB) Nr. 2529/2001 dėl bendro avienos ir ožkienos rinkos organizavimo ( 19 ), iš esmės prarado savo esmę ir dėl to turėtų būti išbrauktos. (49) Šio reglamento įsigaliojimo metu Bendriją sudaro 15 valstybių narių. Atsižvelgiant į tai, kad pagal 2003 m. Stojimo sutartį naujosios valstybės narės įstos 2004 m. gegužės 1 d., šį reglamentą iki įstojimo dienos reikėtų pritaikyti toje Sutartyje numatyta tvarka, kad jis būtų taikomas naujosioms valstybėms narėms. (50) Šiam reglamentui įgyvendinti būtinas priemones reikėtų priimti pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką ( 20 ), kadangi: PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:







I DALIS

TAIKYMO SRITIS IR SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAI

1 straipsnis

Taikymo sritis

Šis reglamentas nustato:

— bendrąsias taisykles, reglamentuojančias tiesiogines išmokas pagal pajamų rėmimo schemas, numatytas bendroje žemės ūkio politikoje, kurias finansuoja Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų (EŽŪOGF) Garantijų skyrius, išskyrus numatytas Reglamente (EB) Nr. 1257/1999,

— ūkininkų pajamų rėmimą (toliau – bendrosios išmokos schema),

▼

— a transitional simplified income support for farmers in the new Member States (hereinafter referred to as the “single area payment scheme”),

▼M4

— paramos schemas ūkininkams, auginantiems kietuosius kviečius, baltymingus augalus, ryžius, riešutus, energetinius augalus, krakmolines bulves, sėklą, lauko kultūras, ankštinius augalus, medvilnę, tabaką, apynius, gaminantiems pieną, avieną, ožkieną bei galvijieną ir prižiūrintiems alyvmedžių giraites.

▼B

2 straipsnis

Sąvokų apibrėžimai

Šiame reglamente vartojami tokie apibrėžiami:

a) „ūkininkas“ – tai fizinis ar juridinis asmuo arba fizinių ar juridinių asmenų grupė, nepriklausomai nuo tos grupės ar jos narių juridinio statuso, suteikiamo pagal nacionalinę teisę, kurių valda yra Bendrijos teritorijoje, kaip nurodyta Sutarties 299 straipsnyje, ir kurie užsiima žemės ūkio veikla;

b) „valda“ – tai visi ūkininko valdomi gamybos vienetai, esantys tos pačios valstybės narės teritorijoje;

c) „žemės ūkio veikla“ – tai žemės ūkio produktų gamyba ir auginimas, įskaitant derliaus nuėmimą, melžimą, gyvūnų veisimą ir ūkinės paskirties gyvūnų laikymą ar žemės išlaikymą geroje agrarinėje ir aplinkosauginėje būklėje, kaip nustatyta 5 straipsnyje;

d) „tiesioginė išmoka“ – tai tiesiogiai ūkininkams mokama išmoka pagal pajamų rėmimo schemą, išdėstytą I priede;

e) „išmokos konkrečiais kalendoriniais metais“ arba „išmokos referenciniu laikotarpiu“ – tai išmokos, kurios skirtos ar turi būti paskirtos už atitinkamus metus, įskaitant visas išmokas už kitus laikotarpius, prasidedančius tais kalendoriniais metais;

f) „žemės ūkio produktai“ – tai Sutarties I priede išvardyti produktai, įskaitant medvilnę, tačiau išskyrus žuvininkystės produktus;

▼A2

g) „naujosios valstybės narės“ – tai Bulgarija, Čekija, Estija, Kipras, Latvija, Lietuva, Vengrija, Malta, Lenkija, Rumunija, Slovėnija ir Slovakija.

▼B







II DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS







1 SKYRIUS

KOMPLEKSINIS PARAMOS SUSIEJIMAS

3 straipsnis

Pagrindiniai reikalavimai

1. Ūkininkas, gaunantis tiesiogines išmokas, laikosi teisės aktų nustatytų valdymo reikalavimų, išvardytų III priede, pagal tame priede nustatytą grafiką ir išlaiko gerą agrarinę ir aplinkosauginę būklę, nustatytą pagal 5 straipsnį.

2. Kompetentinga nacionalinė institucija pateikia ūkininkui teisės aktų nustatytų valdymo bei geros agrarinės ir aplinkosauginės būklės reikalavimų, kurių reikės laikytis, sąrašą.

4 straipsnis

Teisės aktų nustatyti valdymo reikalavimai

1. III priede nurodyti teisės aktų nustatyti valdymo reikalavimai įdiegiami Bendrijos teisės aktais šiose srityse:

— visuomenės, gyvūnų ir augalų sveikatos,

— aplinkos,

— gyvūnų gerovės.

2. III priede nurodyti aktai taikomi pagal šio reglamento retkarčiais iš dalies pakeičiamą redakciją, o direktyvų atveju, pagal tai, kaip jas įgyvendino valstybės narės.

5 straipsnis

Gera agrarinė ir aplinkosauginė būklė

1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų išlaikoma žemės ūkio paskirties žemės, pirmiausia žemės, kuri nebenaudojama gamybos tikslais, gera agrarinė ir aplinkosauginė būklė. Valstybės narės nacionaliniu ar regioniniu lygiu nustato būtiniausius reikalavimus, keliamus gerai agrarinei ir aplinkosauginei būklei, paremtus IV priede išdėstyta sistema, atsižvelgdamos į konkrečias atitinkamų teritorijų charakteristikas, įskaitant dirvos ir klimato sąlygas, egzistuojančias ūkininkavimo sistemas, žemėnaudą, sėjomainą, ūkininkavimo veiklą ir ūkių struktūrą. Tai nepažeidžia standartų, reglamentuojančių gero ūkininkavimo praktiką, taikomą pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1257/1999, ir agrarinės aplinkosaugos priemonių, kurių taikymas viršija gero ūkininkavimo praktikos orientacinį lygį.

2. Valstybės narės užtikrina, kad pagalbos už plotą paraiškų už 2003 m. teikimui skirtą dieną žemėje, kurioje buvo daugiametė ganykla, išliktų daugiametė ganykla. ►M3 Naujosios valstybės narės užtikrina, kad žemėje, kurioje yra daugiametė ganykla 2004 m. gegužės 1 d., ir toliau būtų daugiametė ganykla. ◄ ►A2 Tačiau Bulgarija ir Rumunija užtikrina, kad žemėje, kurioje yra daugiametė ganykla, 2007 m. sausio 1 d. ir toliau būtų daugiametė ganykla. ◄

Vis dėlto valstybė narė tinkamai pagrįstomis aplinkybėms gali nukrypti nuo pirmosios pastraipos, jei ji imasi veiksmų, kuriais užkertamas kelias jos bendram daugiamečių ganyklų plotui pastebimai sumažinti.

Pirmoji pastraipa netaikoma žemei, kurioje yra daugiametė ganykla, kurią ketinama apželdinti mišku, jei šis apželdinimas mišku dera prie aplinkos, išskyrus Kalėdinių eglučių kultūrinius medynus ir greitai augančias rūšis, kurios auginamos trumpą laiką.

6 straipsnis

Išmokų sumažinimas ar jų neskyrimas

1. Jei dėl konkrečiam ūkininkui tiesiogiai priskiriamo veikimo ar neveikimo nesilaikoma teisės aktais nustatytų valdymo ar geros agrarinės ir aplinkosauginės būklės reikalavimų, bendras tiesioginių išmokų, kurios turi būti skiriamos tais kalendoriniais metais, kuriais nustatomas toks reikalavimų nesilaikymas, dydis pritaikius 10 ir 11 straipsnius sumažinamas arba panaikinamas pagal 7 straipsnyje nustatytas išsamias taisykles.

2. 1 dalyje nurodytas sumažinimas ar neskyrimas galimas tik tuo atveju, jei reikalavimų nesilaikymas yra susijęs su:

a) žemės ūkio veikla, arba

b) valdos žemės ūkio paskirties žeme, įskaitant atidėtos žemės sklypus.

7 straipsnis

Išsamios sumažinimo ar neskyrimo taisyklės

1. Išsamios sumažinimo ir neskyrimo, nurodyto 6 straipsnyje, taisyklės nustatomos 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. Tokiais atvejais atsižvelgiama į nustatyto reikalavimų nesilaikymo sunkumą, mąstą, pastovumą ir pasikartojimą bei į šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse išdėstytus kriterijus.

2. Nerūpestingumo atveju, sumažinama ne daugiau kaip 5 %, o pasikartojančio reikalavimų nesilaikymo atveju – 15 %.

3. Tyčinio reikalavimų nesilaikymo atveju iš esmės mažinama ne mažiau kaip 20 % ir net gali būti vieneriems ar daugiau kalendorinių metų visiškai neskiriamos išmokos pagal vieną ar keliąs pagalbos schemas.

4. Bet kuriuo atveju bendras sumažinimo ar neskyrimo dydis per vienerius kalendorinius metus neviršija 6 straipsnio 1 dalyje nurodytos bendros sumos.

8 straipsnis

Peržiūra

Ne vėliau kaip iki 2007 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia pranešimą dėl kompleksinio paramos susiejimo sistemos taikymo, prireikus pridėdama atitinkamus pasiūlymus, pirmiausia dėl III priede išdėstytų teisės aktų nustatytų valdymo reikalavimų sąrašo dalinio pakeitimo.

9 straipsnis

Sumos, susidarančios dėl kompleksinio paramos susiejimo

Suma, susidaranti dėl šio skyriaus taikymo, pervedama EŽŪOGF Garantijų skyriui. Valstybės narės gali pasilikti 25 % šių sumų.







2 SKYRIUS

MODULIAVIMAS IR FINANSINĖ DISCIPLINA

10 straipsnis

Moduliavimas

1. Visi tiesioginių išmokų, kurios turi būti skiriamos konkrečios valstybės narės ūkininkui konkrečiais kalendoriniais metais, dydžiai mažinami kasmet iki 2012 m. pagal šiuos procentinius dydžius:

— 2005 m.: 3 %,

— 2006 m.: 4 %,

— 2007 m.: 5 %,

— 2008 m.: 5 %,

— 2009 m.: 5 %,

— 2010 m.: 5 %,

— 2011 m.: 5 %,

— 2012 m.: 5 %.

2. Sumos, susidarančios dėl 1 dalyje numatyto sumažinimo, atskaičius II priede nurodytas bendras sumas, naudojamos kaip papildoma Bendrijos parama priemonėms pagal kaimo plėtros programavimą, finansuojamą EŽŪOGF Garantijų skyriaus pagal Reglamentą (EB) Nr. 1257/1999.

3. Vieną procentinį punktą sudaranti suma skiriama tai valstybei narei, kurioje sukaupiamos šios sumos. Likusios sumos paskirstomos atitinkamoms valstybėms narėms 144 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka remiantis šiais kriterijais:

— žemės ūkio paskirties žeme,

— užimtumu žemės ūkyje,

— vienam gyventojui tenkančiu bendruoju vidaus produktu (BVP) pagal perkamąją galią.

Vis dėlto, bet kuri valstybė narė gauna ne mažiau kaip 80 % bendros sumos, susidariusios toje valstybėje narėje dėl moduliavimo.

4. Nukrypstant nuo 3 dalies antros pastraipos, jei 2000–2002 m. valstybėje narėje rugių produkcijos dalis vidutiniškai viršijo 5 % jos bendro grūdų produkcijos kiekio ir jei tuo pačiu laikotarpiu jos rugių produkcijos dalis viršijo 50 % visos Bendrijos rugių produkcijos, iki 2013 m. imtinai tai valstybei narei skiriama ne mažiau kaip 90 % sumos, susikaupusios toje valstybėje narėje dėl moduliavimo.

Tokiu atveju, nepažeidžiant 69 straipsnyje numatytos galimybės, rugius auginančiuose regionuose šio straipsnio 2 dalyje nurodytoms priemonėms skiriama ne mažiau kaip 10 % atitinkamai valstybei narei paskirtos sumos.

Šioje dalyje „grūdai“ – tai IX priede išvardyti grūdai.

5. Šio straipsnio 1 dalis netaikoma tiesioginėms išmokoms, skiriamoms Prancūzijos užjūrio departamentų, Azorų salų, Maderos, Kanarų salų ir Egėjo salų ūkininkams.

11 straipsnis

Finansinė disciplina

▼M4

1. Nuo 2007 biudžetinių metų, siekiant užtikrinti, kad bendrai žemės ūkio politikai finansuoti 1a subpozicijoje (rinkos priemonės ir tiesioginės paramos rūšys) numatytos sumos neviršytų metinių viršutinių ribų, nustatytų 2002 m. lapkričio 18 d. valstybių narių Vyriausybių atstovų susitikimo Taryboje sprendime dėl Europos Vadovų Tarybos susitikimo Briuselyje 2002 m. spalio 24–25 d. išvadų, tiesioginės išmokos patikslinamos, kai 1a subpozicijoje nurodytų priemonių finansavimo prognozės atitinkamais biudžetiniais metais, padidintos 143d ir 143e straipsniuose nurodytomis sumomis, prieš taikant 10 straipsnio 2 dalyje numatytą nuostatą, rodo, kad bus viršyta pirmiau minėta viršutinė metinė riba, atsižvelgiant į 300 milijonų eurų maržą. Tai nepažeidžia 2007–2013 m. finansinių perspektyvų.

▼B

2. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, pateiktu ne vėliau kaip tų kalendorinių metų, kuriais taikomi 1 dalyje nurodyti patikslinimai, kovo 31 d., ne vėliau kaip iki tų kalendorinių metų, kuriais turi būti taikomi šie patikslinimai, birželio 30 d., padaro šiuos patikslinimus.

12 straipsnis

Papildoma pagalbos suma

1. Papildoma pagalbos suma skiriama ūkininkams, gaunantiems tiesiogines išmokas pagal šį reglamentą.

Papildoma pagalbos suma lygi sumai, susidarančiai pagal 10 straipsnį taikant procentinius sumažinimo dydžius pirmiesiems 5 000 eurų arba mažesnei tiesioginių išmokų sumai tais kalendoriniais metais.

2. Bendra papildoma pagalbos suma, kuri gali būti skiriama valstybėje narėje kalendoriniais metais, neviršija II priede nustatytų viršutinių ribų. Atitinkamais atvejais valstybės narės pereina prie papildomos pagalbos sumos linijinio procentinio dydžio patikslinimo, kad būtų laikomasi II priede nustatytų viršutinių ribų.

3. Papildomai pagalbos sumai netaikomas 10 straipsnyje paminėtas sumažinimas.

4. Nuo 2007 biudžetinių metų Komisija, laikydamasi 144 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, peržiūri II priede išdėstytas viršutines ribas, kad būtų atsižvelgta į struktūrinius valdų pokyčius.

▼M3

5. Naujosioms valstybėms narėms 2 dalyje nurodytas viršutines ribas nustato Komisija 144 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.

12a straipsnis

Taikymas naujosioms valstybėms narėms

1. 10 ir 12 straipsniai naujosioms valstybėms narėms taikomi tik nuo kalendorinių metų, kuriais naujosiose valstybėse narėse taikytinų tiesioginių išmokų lygis yra bent jau lygus tokių išmokų lygiui, nustatytam Bendrijoje tokios sudėties, kokia ji yra 2004 m. balandžio 30 d., pradžios.

2. Taikant visų naujosiose valstybėse narėse mokamų tiesioginių išmokų padidinimų, numatytų 143a straipsnyje, grafiką, 11 straipsnis naujosioms valstybėms narėms taikomas tik nuo kalendorinių metų, kuriais naujosiose valstybėse narėse taikytinų tiesioginių išmokų lygis yra bent jau lygus tokių išmokų lygiui, nustatytam Bendrijoje tokios sudėties, kokia ji yra 2004 m. balandžio 30 d., pradžios.

▼B







3 SKYRIUS

ŪKIŲ KONSULTAVIMO SISTEMA

13 straipsnis

Ūkių konsultavimo sistema

1. Iki 2007 m. sausio 1 d. valstybės narės sukuria ūkininkų konsultavimo žemės ir ūkio valdymo klausimais sistemą (toliau – ūkių konsultavimo sistema), valdomą vienos ar kelių paskirtų institucijų ar privačių įstaigų.

2. Konsultavimo veikla apima bent jau teisės aktų nustatytus valdymo ir geros agrarinės bei aplinkosauginės būklės reikalavimus, nurodytus I skyriuje.

14 straipsnis

Sąlygos

1. Ūkininkai gali savanoriškai dalyvauti ūkių konsultavimo sistemoje.

2. Valstybės narės prioritetą skiria tiems ūkininkams, kurie gauna daugiau kaip 15 000 eurų tiesioginių išmokų per metus.

15 straipsnis

Patvirtintų privačių įstaigų ir paskirtų institucijų įsipareigojimai

Nepažeisdamos nacionalinių teisės aktų dėl visuomenės galimybės susipažinti su dokumentais, valstybės narės užtikrina, kad privačios įstaigos ir paskirtos institucijos, nurodytos 13 straipsnyje, neatskleistų asmeninės informacijos ir duomenų, kuriuos jos gauna vykdydamos konsultacinę veiklą, asmenims, kurie nėra atitinkamą valdą valdantys ūkininkai, išskyrus neatitikimus ar pažeidimus, kuriuos jie nustato vykdydami savo veiklą, kuriai taikomas Bendrijos ar nacionaliniais teisės aktais nustatytas įpareigojimas informuoti valdžios institucijas, ypač baudžiamosios teisės pažeidimų atveju.

16 straipsnis

Peržiūra

Ne vėliau kaip iki 2010 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia pranešimą apie ūkių konsultavimo sistemos taikymą, prireikus pridėdama atitinkamus pasiūlymus dėl jos taikymo privalomumo.







4 SKYRIUS

INTEGRUOTA ADMINISTRAVIMO IR KONTROLĖS SISTEMA

17 straipsnis

Taikymo sritis

Kiekviena valstybė narė sukuria integruotą administravimo ir kontrolės sistemą (toliau – integruota sistema).

Integruota sistema taikoma paramos schemoms, sukurtoms pagal šio reglamento III ir IV antraštines dalis bei pagal Reglamento (EB) Nr. 1259/1999 2a straipsnį.

Tiek, kiek reikalinga, ji taip pat taikoma 1, 2 ir 3 skyriuose nustatytų taisyklių administravimui ir kontrolei.

18 straipsnis

Integruotos sistemos elementai

1. Integruotą sistemą sudaro šie elementai:

a) kompiuterinė duomenų bazė;

b) žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistema;

c) teisių į išmokas identifikavimo ir registravimo sistema, nurodyta 21 straipsnyje;

d) paraiškos pagalbai gauti;

e) integruota kontrolės sistema;

f) bendra kiekvieno paraišką pagalbai gauti pateikiančio ūkininko identiškumo registravimo sistema.

▼M2

2. Kai taikomi 67, 68, 69, 70 ir 71 straipsniai, į integruotą sistemą įeina gyvūnų identifikavimo ir registravimo sistema, sukurta remiantis, pirma, 2000 m. liepos 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1760/2000, nustatančiu galvijų identifikavimo bei registravimo sistemą, reglamentuojančiu jautienos bei jos produktų ženklinimą ( 21 ), ir, antra, 2003 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 21/2004, nustatančiu avių ir ožkų identifikavimo ir registravimo sistemą ( 22 ).

▼B

19 straipsnis

Kompiuterinė duomenų bazė

1. Kompiuterinėje duomenų bazėje registruojami duomenys apie kiekvieną žemės ūkio valdą, nurodyti paraiškose pagalbai gauti.

▼M4

Ši duomenų bazė visų pirma sudaro sąlygas tiesiogiai ir greitai per valstybės narės kompetentingą instituciją gauti duomenis, susijusius su kalendoriniais ir (arba) prekybos metais nuo 2000 metų, ir apie paramą, suteiktą pagal IV antraštinės dalies 10b skyrių, nuo 1998 m. gegužės 1 d.

▼B

2. Valstybės narės gali sukurti decentralizuotas duomenų bazes su sąlyga, kad šios bazės ir duomenų registravimo bei naudojimosi jais administracinė tvarka bus kuriama nuosekliai ir vienodai visoje valstybės narės teritorijoje ir jos derės tarpusavyje, kad būtų galima atlikti kryžminius patikrinimus.

▼M4

20 straipsnis

Žemės ūkio paskirties sklypų tapatybės nustatymo sistema

1. Žemės ūkio paskirties sklypų tapatybės nustatymo sistema sukuriama remiantis žemėlapiais ar žemės registro dokumentais, ar kita kartografine medžiaga. Taikomi kompiuterizuotos geografinės informacinės sistemos metodai, pirmiausia įskaitant aerofotografijų ar erdvinių fotografijų ortovaizdavimą, laikantis vienodo standarto, garantuojančio tikslumą, kuris būtų bent jau lygiavertis 1:10 000 mastelio kartografijai.

▼M14

2. Valstybių narių, teikiančių IV antraštinės dalies 10b skyriuje numatytą pagalbą už alyvmedžių giraites, tapatybės nustatymo sistema apima geografinės informacijos apie alyvuogių auginimą sistemą, susidedančią iš kompiuterizuotos tekstinės duomenų bazės ir kompiuterizuotos referencinės duomenų bazės, kurioje kaupiama grafinė medžiaga apie atitinkamus alyvmedžius ir jų plotus.

▼M14

3. Valstybės narės, neteikiančios IV antraštinės dalies 10b skyriuje numatytos pagalbos už alyvmedžių giraites, gali nuspręsti 2 dalyje nurodytą geografinės informacijos apie alyvuogių auginimą sistemą įtraukti į žemės ūkio sklypų tapatybės nustatymo sistemą.

▼B

21 straipsnis

Teisių į išmokas identifikavimo ir registravimo sistema

1. Sukuriama teisių į išmokas identifikavimo ir registravimo sistema, kuri sudaro sąlygas atlikti teisių į išmokas patikrą ir vykdyti jų bei paraiškų pagalbai gauti ir žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemos kryžminius patikrinimus.

2. Ši sistema sudaro sąlygas tiesiogiai ir greitai per valstybės narės kompetentingą instituciją gauti duomenis, susijusius bent jau su paskutiniais trejais iš eilės kalendoriniais metais ir (arba) prekybos metais.

22 straipsnis

Paraiškos pagalbai gauti

1. Ūkininkas kasmet pateikia paraišką dėl tiesioginių išmokų, kurioms taikoma integruota sistema, atitinkamais atvejais nurodydamas:

— visus valdos žemės ūkio paskirties sklypus,

▼M14

— teikiant IV antraštinės dalies 10b skyriuje numatytą pagalbą už alyvmedžių giraites arba, jei valstybė narė naudojasi 20 straipsnio 3 dalyje numatyta galimybe, – alyvmedžių skaičių ir jų išsidėstymą sklype,

▼B

— teisių į išmokas skaičių ir sumą,

— kitą šiame reglamente ar atitinkamos valstybės narės numatytą informaciją.

▼M4

2. Valstybė narė gali nuspręsti, kad pagalbos paraiškoje turi būti nurodyti tik tie duomenys, kurie skiriasi nuo ankstesnių metų pagalbos paraiškoje pateiktų duomenų. Valstybė narė išplatina iš anksto atspausdintas formas, parengtas atsižvelgiant į ankstesniais metais nustatytus plotus, ir pateikia kartografinę medžiagą, kurioje nurodoma tokių plotų vieta ir tam tikrais atvejais — alyvmedžių išsidėstymas.

▼B

3. Valstybė narė gali nuspręsti, kad vienoje paraiškoje pagalbai gauti būtų nurodomos kelios ar visos paramos schemos, išvardytos I priede, arba kitos paramos schemos.

23 straipsnis

Reikalavimų atitikimo sąlygų tikrinimas

1. Valstybės narės atlieka administracinius paraiškų pagalbai gauti patikrinimus, įskaitant reikalavimus atitinkančių plotų ir atitinkamų teisių į išmokas tikrinimą.

2. Administraciniai patikrinimai papildomi patikrinimų vietoje, kuriais siekiama patikrinti pagalbos skyrimo reikalavimų atitikimą, sistema. Šiuo tikslu valstybės narės sudaro žemės ūkio valdų atrinkimo patikrinimams planą.

Valstybės narės žemės ūkio paskirties sklypų patikrinimams vietoje atlikti gali naudoti nuotolinių stebėjimų technologijas.

3. Kiekviena valstybė narė paskiria instituciją, atsakingą už šiame skyriuje numatytų patikrinimų koordinavimą.

Kai valstybė narė numato kai kuriuos pagal šį skyrių atliekamo darbo aspektus pavesti specializuotoms agentūroms ar firmoms, paskirta institucija vykdo to darbo kontrolę ir yra už jį atsakinga.

24 straipsnis

Sumažinimas ir neskyrimas

1. Nepažeidžiant šio reglamento 6 straipsnyje numatyto sumažinimo ir neskyrimo, nustačius, kad ūkininkas nesilaiko reikalavimų atitikimo sąlygų, susijusių su pagalbos skyrimu, numatytu šiame reglamente arba Reglamento (EB) Nr. 1259/1999 2a straipsnyje, išmokai ar paskirtos arba paskirtinos išmokos daliai, kurios atžvilgiu laikomasi reikalavimų atitikimo sąlygų, taikomas sumažinimas arba jos neskyrimas, nustatytini šio reglamento 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.

2. Sumažinimo procentas priklauso nuo rasto nustatytų reikalavimų nesilaikymo sunkumo, masto, pastovumo bei pasikartojamumo ir net gali būti vieneriems ar daugiau kalendoriniams metams visiškai neskiriamos išmokos pagal vieną ar kelias pagalbos schemas.

25 straipsnis

Kompleksinio paramos susiejimo kontrolė

1. Valstybės narės atlieka patikrinimus vietoje, siekdamos patikrinti, ar ūkininkas laikosi 1 skyriuje nurodytų įsipareigojimų.

2. Valstybės narės gali pasinaudoti egzistuojančiomis administravimo ir kontrolės sistemomis 1 skyriuje nurodytų teisės aktų nustatytų valdymo ir geros agrarinės bei aplinkosauginės būklės reikalavimų vykdymui užtikrinti.

▼M2

Šios sistemos, ypač gyvūnų identifikavimo ir registravimo sistema, sukurta remiantis Direktyva 92/102/EEB, Reglamentu (EB) Nr. 1760/2000 ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 21/2004, nustatančiu avių ir ožkų identifikavimo ir registravimo sistemą ir iš dalies pakeičiančiu Reglamentą (EEB) Nr. 1782/2003, turi būti suderintos su integruota sistema, kaip apibrėžta šio reglamento 26 straipsnyje.

▼B

26 straipsnis

Suderinamumas

Taikydamos V priede išvardytas paramos schemas, valstybės narės užtikrina, kad toms schemoms taikomos administravimo ir kontrolės procedūros bei integruota sistema derėtų tarpusavyje pagal šiuos aspektus:

a) kompiuterinės duomenų bazės;

b) žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemos;

c) administracinių patikrinimų.

Todėl šios sistemos sudaromos taip, kad nesusiduriant su problemomis ar prieštaravimais būtų galimas bendras jų veikimas arba keitimasis duomenimis.

Valstybės narės gali, taikydamos kitas Bendrijos ar nacionalines paramos schemas, nei išvardytos V priede, į savo administravimo ir kontrolės procedūras įtraukti vieną ar kelis integruotos sistemos komponentus.

27 straipsnis

Informacija ir patikrinimai

1. Komisija reguliariai informuojama apie integruotos sistemos taikymą.

Ji organizuoja apsikeitimą valstybių narių nuomonėmis šiuo klausimu.

2. Laiku informavę atitinkamas kompetentingas institucijas Komisijos paskirti įgaliotieji atstovai gali vykdyti:

— priemonių, kurių imamasi integruotai sistemai sukurti ir įgyvendinti, bet kokius tyrimus ar kontrolę,

— 23 straipsnio 3 dalyje nurodytų specializuotų agentūrų ir firmų patikrinimus.

Suinteresuotos valstybės narės pareigūnai gali dalyvauti atliekant tokius patikrinimus. Pirmiau minėti įgaliojimai vykdyti patikrinimus neturi įtakos nacionalinės teisės aktų, pagal kuriuos tam tikri veiksmai paskiriami specialiai pagal nacionalinės teisės aktus paskirtiems pareigūnams, nuostatų taikymui. Komisijos paskirti įgaliotieji atstovai visų pirma nedalyvauja pagal valstybės narės nacionalinę teisę įtariamų asmenų kratose ar oficialiose apklausose. Vis dėlto, jie gali gauti taip surinktą informaciją.

3. Nepažeisdama valstybių narių įsipareigojimų įgyvendinti ir taikyti integruotą sistemą, Komisija gali prašyti specializuotų organų ar asmenų pagalbos, siekdama palengvinti integruotos sistemos sukūrimą, monitoringą ir naudojimą, visų pirma siekdama valstybių narių kompetentingų institucijų prašymu teikti technines konsultacijas.







5 SKYRIUS

KITOS BENDROSIOS NUOSTATOS

28 straipsnis

Išmokos

1. Išskyrus tuos atvejus, kai šiame reglamente numatyta kitaip, visos išmokos pagal I priede išvardytas paramos schemas sumokamos išmokų gavėjams.

2. Išmokos mokamos kartą per metus nuo gruodžio 1 d. iki kitų kalendorinių metų birželio 30 dienos.

Vis dėlto, papildoma pagalbos suma, numatyta 12 straipsnyje, sumokama ne vėliau kaip iki kitų kalendorinių metų, einančių po atitinkamų kalendorinių metų, rugsėjo 30 dienos.

3. Nukrypdama nuo šio straipsnio 2 dalies, 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka Komisija gali:

a) pratęsti 1966 m. rugsėjo 22 d. Tarybos reglamento 136/66/EEB dėl bendro aliejaus ir riebalų rinkos organizavimo ( 23 ) 5 straipsnio 1 dalyje numatytą išmokų išmokėjimo datą;

b) numatyti avansus;

c) leisti valstybėms narėms, atsižvelgiant į biudžeto padėtį, regionuose, kuriuose dėl išimtinių aplinkybių ūkininkai susiduria su dideliais finansiniais sunkumais, iki gruodžio 1 d. sumokėti avansus, sudarančius: — iki 50 % išmokų dydžio, — arba — iki 80 % išmokų dydžio tais atvejais, kai avansai jau yra numatyti.

29 straipsnis

Išmokų ribojimas

Nepažeidžiant atskirų paramos schemų konkrečių nuostatų, išmokų gavėjams, dirbtinai sukūrusiems sąlygas, reikalingas tokioms išmokoms gauti siekiant įgyti paramos schemos tikslams prieštaraujantį pranašumą, išmokos nemokamos.

30 straipsnis

Peržiūra

I priede išvardytos paramos schemos taikomos nepažeidžiant galimybės bet kuriuo metu jas peržiūrėti atsižvelgiant į rinkos plėtrą ir biudžeto padėtį.

31 straipsnis

Įvertinimas

Siekiant nustatyti pagal I priede išvardytas paramos schemas skiriamų išmokų veiksmingumą, atliekamas jų įvertinimas, skirtas jų poveikį palyginti su jų tikslais ir išnagrinėti jų įtaką atitinkamoms rinkoms.

32 straipsnis

Intervencinės priemonės pagal Reglamentą (EB) Nr. 1258/1999

I priede išvardytos paramos schemos laikomos „intervencinėmis priemonėmis“, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1258/1999 1 straipsnio 2 dalies b punkte ir 2 straipsnio 2 dalyje.







III DALIS

BENDROSIOS IŠMOKOS SCHEMA







1 SKYRIUS

BENDROSIOS NUOSTATOS

33 straipsnis

Reikalavimų atitikimas

1. Ūkininkai gali naudotis bendrosios išmokos schema, jei:

▼M15

a) 38 straipsnyje nurodytu referenciniu laikotarpiu arba 37 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nurodytais alyvuogių aliejaus prekybos metais jiems buvo skirta išmoka pagal bent vieną VI priede nurodytą paramos schemą arba, cukrinių runkelių, cukranendrių ir cikorijų atveju, jei augintojams buvo suteikta rinkos parama atitinkamu laikotarpiu, nurodytu VII priedo K punkte, arba, bananų atveju, jei jų augintojams buvo skirta kompensacija už negautas pajamas atitinkamu laikotarpiu, nurodytu VII priedo L punkte.

▼B

b) jie faktinio ar numanomo paveldėjimo keliu gavo valdą ar jos dalį iš ūkininko, kuris atitinka a punkte nurodytus reikalavimus, arba

c) jie gavo teisę į išmoką iš nacionalinio rezervo arba ji jiems buvo perleista.

2. Jei ūkininkas, kuriam referenciniu laikotarpiu buvo skirta tiesioginė išmoka, tuo laikotarpiu arba ne vėliau nei prieš bendrosios išmokos schemos taikymo metus einančių metų gruodžio 31 d. pakeičia savo juridinį statusą ar pavadinimą, jis gali naudotis bendrosios išmokos schema tomis pačiomis sąlygomis kaip iš pradžių valdą valdęs ūkininkas.

3. Susijungimų, įvykusių referenciniu laikotarpiu ar ne vėliau prieš bendrosios išmokos schemos taikymo metus einančių metų gruodžio 31 d., atveju naują valdą valdantis ūkininkas gali naudotis bendrosios išmokos schema tomis pačiomis sąlygomis kaip pirmines valdas valdę ūkininkai.

Padalijimų, įvykusių referenciniu laikotarpiu ar ne vėliau prieš bendrosios išmokos schemos taikymo metus einančių metų gruodžio 31 d., atveju valdas valdantys ūkininkai gali pro rata naudotis bendrosios išmokos schema tomis pačiomis sąlygomis kaip pirminę valdą valdęs ūkininkas.

34 straipsnis

Paraiška

1. Pirmaisiais bendrosios išmokos schemos taikymo metais valstybės narės kompetentinga institucija 33 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytiems ūkininkams nusiunčia paraiškos formą, kurioje nurodo:

a) 2 skyriuje nurodytą sumą (toliau – referencinė suma);

b) 43 straipsnyje nurodytą hektarų skaičių;

c) 3 skyriuje apibrėžtų teisių į išmokas skaičių ir vertę.

2. Ūkininkai kreipiasi dėl bendrosios išmokos schemos iki datos, kurią turi nustatyti valstybės narės, tačiau ne vėliau kaip iki gegužės 15 dienos.

Vis dėlto, Komisija 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka tam tikrose zonose, kuriose susidaro išimtinės klimato sąlygos, dėl kurių normalių datų taikyti neįmanoma, gali leisti atidėti gegužės 15 d. terminą.

3. Išskyrus force majeure atvejus ir išimtines aplinkybes, kaip apibrėžta 40 straipsnio 4 dalyje, 33 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytiems ūkininkams ir tiems ūkininkams, kurie gauna teises į išmokas iš nacionalinio rezervo, neskiriamos teisės į išmokas, jei jie nesikreipia dėl bendrosios išmokos schemos iki pirmųjų bendrosios išmokos schemos taikymo metų gegužės 15 dienos.

Šias nepaskirtas teises į išmokas atitinkančios sumos grąžinamos į 42 straipsnyje nurodytą nacionalinį rezervą ir jos skiriamos perskirstymui iki valstybių narių nustatytinos dienos, tačiau ne vėliau nei iki pirmųjų bendrosios išmokos schemos taikymo metų rugpjūčio 15 dienos.

▼M4

35 straipsnis

Sudėtinė parama

1. Plotas, atitinkantis paramos skyrimo reikalavimus atitinkančių hektarų, kaip apibrėžta 44 straipsnio 2 dalyje, skaičių, dėl kurio paduodama paraiška dėl bendrosios išmokos, gali būti nurodomas paraiškoje dėl bet kurios kitos tiesioginės išmokos bei dėl bet kurios kitos pagalbos, kuriai netaikomas šis reglamentas, jei nenumatyta kitaip.

2. Ūkininkai, dalyvavę tabako kvotų perpirkimo programoje pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2075/92, turi teisę arba į bendrąją išmoką, arba į kvotų perpirkimo kainą. Tačiau jeigu kvotų perpirkimo kaina yra didesnė nei paramos tabakui suma, į kurią buvo atsižvelgta apskaičiuojant referencinę sumą, ūkininkas taip pat dar turi teisę į bendrąją išmoką, į perpirkimo kainos dalį, atitinkančią skirtumą tarp šios kainos ir sumos, apskaičiuotos pagal šio reglamento VII priedo I punktą.

▼B

36 straipsnis

Išmoka

1. Pagal bendrosios išmokos schemą skiriama pagalba mokama pagal 3 skyriuje apibrėžtas teises į išmokas, siejamas su vienodu reikalavimus atitinkančių hektarų, kaip apibrėžta 44 straipsnio 2 dalyje, skaičiumi.

2. Valstybės narės gali nuspręsti sujungti pagal bendrosios išmokos schemą ir pagal kitas paramos schemas mokamas išmokas.







2 SKYRIUS

SUMOS NUSTATYMAS

37 straipsnis

Referencinės sumos apskaičiavimas

1. Referencine suma laikoma trejų metų bendros išmokų, kurios buvo paskirtos ūkininkui pagal VI priede nurodytas paramos schemas, sumos vidurkis, apskaičiuotas ir patikslintas pagal VII priedą kiekvienais 38 straipsnyje nurodyto referencinio laikotarpio kalendoriniais metais.

▼M4

Tačiau alyvuogių aliejui taikoma referencine suma laikomas ketverių metų bendros išmokų, kurios 1999–2000 m., 2000–2001 m., 2001–2002 m. ir 2002–2003 prekybos metais buvo sumokėtos ūkininkui pagal VI priede paminėtą paramos alyvuogių aliejui schemą, sumų vidurkis, apskaičiuotas ir patikslintas pagal VII priedą.

▼M9

Cukraus ar inulino sirupo gamybai naudojamiems cukriniams runkeliams, cukranendrėms arba cikorijoms referencinė suma apskaičiuojama ir koreguojama vadovaujantis VII priedo K punktu.

▼M15

Už bananus referencinė suma apskaičiuojama ir koreguojama pagal VII priedo L punktą.

▼B

2. Nukrypstant nuo 1 dalies, ūkininkui pradedant žemės ūkio veiklą referenciniu laikotarpiu, vidurkis pagrindžiamas išmokomis, kurios buvo jam skirtos kalendoriniais metais arba metais, kuriais jis vykdė žemės ūkio veiklą.

38 straipsnis

Referencinis laikotarpis

Referencinis laikotarpis apima 2000, 2001 ir 2002 kalendorinius metus.

39 straipsnis

Pagal Reglamentą (EB) Nr. 1259/1999 nustatyto moduliavimo ir kompleksinio paramos susiejimo taikymas

Reglamento (EB) Nr. 1259/1999 3 ir 4 straipsnių taikymo atveju referenciniu laikotarpiu, VII priede nurodytos sumos yra sumos, kurios būtų buvę skiriamos prieš pradedant taikyti minėtus straipsnius.

40 straipsnis

Išimtiniai atvejai

1. Nukrypstant nuo 37 straipsnio, ūkininkas, kurio gamybai referenciniu laikotarpiu buvo padarytas neigiamas poveikis dėl force majeure ar išimtinių aplinkybių, susidariusių prieš referencinį laikotarpį arba jo metu, turi teisę prašyti, kad referencinė suma būtų apskaičiuojama remiantis kalendoriniais arba referencinio laikotarpio metais, kuriais nebuvo force majeure ar išimtinių aplinkybių.

▼M15

2. Jei visu referenciniu laikotarpiu buvo patirta nuostolių dėl force majeure ar išimtinių aplinkybių, valstybė narė apskaičiuoja referencinę sumą, remdamasi 1997–1999 m. laikotarpiu arba, cukrinių runkelių, cukranendrių ir cikorijų atveju, artimiausiais prekybos metais, ėjusiais prieš atitinkamą laikotarpį pagal VII priedo K punktą, arba, bananų atveju, artimiausiais prekybos metais, ėjusiais prieš atitinkamą laikotarpį pagal VII priedo L punktą. Šiuo atveju mutatis mutandis taikoma 1 dalis.

▼B

3. Atitinkamas ūkininkas apie force majeure ar išimtinių aplinkybių atvejį, pateikdamas kompetentingai institucijai pakankamus įrodymus, praneša raštu per valstybės narės nustatytiną terminą.

4. Force majeure ar išimtinėmis aplinkybėmis kompetentinga institucija pripažįsta, pavyzdžiui, šiuos atvejus:

a) ūkininko mirtį;

b) ilgalaikę ūkininko profesinę negalią;

c) didelę stichinę nelaimę, padariusią rimtą poveikį valdos žemės ūkio paskirties žemei;

d) valdos fermų sunaikinimą dėl nelaimingo atsitikimo;

e) visų ūkininko gyvulių ar jų dalies epizootines ligas.

▼M4

5. Šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalys taikomos mutatis mutandis ūkininkams, kurie referenciniu laikotarpiu laikėsi žemės ūkio aplinkosaugos įsipareigojimų pagal Reglamentus (EEB) Nr. 2078/92 ( 24 ) ir (EB) Nr. 1257/1999, apynių augintojams, kurie tuo pačiu laikotarpiu laikėsi išrovimo įsipareigojimų pagal Reglamentą (EB) Nr. 1098/98 ( 25 ), taip pat tabako augintojams, kurie dalyvavo kvotų perpirkimo programoje pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2075/92.

Tuo atveju, kai pirmoje pastraipoje minimi įsipareigojimai buvo vykdomi tiek referenciniu laikotarpiu, tiek šio straipsnio 2 dalyje minimu laikotarpiu, valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais ir užtikrindamos vienodas sąlygas ūkininkams bei vengdamos rinkos ir konkurencijos iškraipymo, nustato referencinę sumą pagal išsamias taisykles, kurias turės nustatyti Komisija 144 straipsnio 2 dalyje minima tvarka.

▼B

41 straipsnis

Viršutinė riba

1. Kiekvienos valstybės narės referencinių sumų suma neviršija nacionalinės viršutinės ribos, nurodytos VIII priede.

▼M9

Cikorijų atveju Komisija, atsižvelgdama į valstybių narių jai iki 2006 m. kovo 31 d. pateiktus naujausius duomenis, 144 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka gali perskirstyti VII priedo K punkto 2 papunktyje nurodytas nacionalines sumas ir atitinkamai patikslinti VIII priede nurodytas nacionalines viršutines ribas nepakeičiant atitinkamai bendrų sumų ar viršutinių ribų.

1a. Tais atvejais, kai dalis kvotinio cukraus ar inulino sirupo valstybėje narėje pagaminama naudojant kitoje valstybėje narėje per bet kuriuos iš 2000/2001, 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ar 2005/2006 prekybos metų užaugintus cukrinius runkelius, cukranendres ar cikorijas, VII priedo K punkte nustatytos viršutinės ribos ir VIII bei VIIIa prieduose nustatytos atitinkamų valstybių narių nacionalinės viršutinės ribos patikslinamos iš valstybės narės, kurioje atitinkamas cukrus ar inulino sirupas buvo pagamintas, nacionalinių viršutinių ribų atitinkamus kiekius atitinkančias sumas pervedant valstybei narei, kurioje buvo užauginti atitinkami cukrinių runkelių, cukranendrių ar cikorijų kiekiai.

Atitinkamos valstybės narės iki 2006 m. kovo 31 d. informuoja Komisiją apie atitinkamus kiekius.

Dėl pervedimo sprendžia Komisija 144 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.

▼B

2. Atitinkamais atvejais valstybė narė pereina prie referencinės sumos linijinio procentinio dydžio sumažinimo, kad būtų laikomasi nustatytos viršutinės ribos.

42 straipsnis

Nacionalinis rezervas

1. Valstybė narė, padariusi visus įmanomus sumažinimus pagal 41 straipsnio 2 dalį, pereina prie referencinės sumos linijinio procentinio dydžio sumažinimo, kad būtų sudarytas nacionalinis rezervas. Sumažinama ne daugiau kaip 3 %.

2. Į nacionalinį rezervą vėliau įtraukiamas VIII priede nurodytos viršutinės ribos ir referencinių sumų, kurios turi būti skiriamos ūkininkams pagal bendrosios išmokos schemą, skirtumas prieš įvykdant 1 dalies antrajame sakinyje nurodytą sumažinimą.

3. Valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais ir užtikrindamos vienodas sąlygas ūkininkams bei vengdamos rinkos ir konkurencijos iškraipymo, gali naudoti nacionalinį rezervą referencinėms sumoms prioritetine tvarka skirti ūkininkams, kurie žemės ūkio veiklą pradėjo po 2002 m. gruodžio 31 d. arba 2002 m., tačiau tais metais negavo jokios tiesioginės išmokos.

4. Valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais ir užtikrindamos vienodas sąlygas ūkininkams bei vengdamos rinkos ir konkurencijos iškraipymo, naudoja nacionalinį rezervą referencinėms sumoms, skirtoms ūkininkams, atsidūrusiems specialioje padėtyje, kurią turi apibrėžti Komisija 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, nustatyti.

5. Valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais ir užtikrindamos vienodas sąlygas ūkininkams bei vengdamos rinkos ir konkurencijos iškraipymo, gali naudoti nacionalinį rezervą referencinėms sumoms, skirtoms ūkininkams tose teritorijose, kuriose vykdomos restruktūrizavimo ir (arba) plėtros programos, susijusios su viena ar kita viešojo įsikišimo forma, nustatyti, kad būtų išvengta žemės apleidimo ir (arba) ūkininkams šiose teritorijose būtų kompensuota už konkrečius nuostolius.

6. Taikydamos 3–5 dalis, valstybės narės gali padidinti vieneto vertę, neviršydamos nacionalinio teisių į išmokas vertės vidurkio, ir (arba) ūkininkams paskirtų teisių į išmokas skaičių.

7. Valstybės narės pereina prie linijinio teisių į išmokas sumažinimo, jei 3 ir 4 dalyse nurodytiems atvejams jų nacionalinio rezervo nepakanka.

8. ►M14 Išskyrus perdavimo faktinio ar numanomo paveldėjimo keliu ir susijungimo bei padalijimo atvejus, ir nukrypstant nuo 46 straipsnio, teisės į išmokas, nustatytos naudojant nacionalinį rezervą, neperduodamos penkerių metų laikotarpiu nuo jų paskyrimo. Susijungimo ar padalijimo atveju naują valdą (-as) valdantiems ūkininkams ir toliau leidžiama naudotis pirminėmis teisėmis į išmokas iš nacionalinio rezervo iki penkerių metų laikotarpio pabaigos. ◄

Nukrypstant nuo 45 straipsnio 1 dalies, teisė į išmokas, kuria nebuvo pasinaudota kiekvienais penkerių metų laikotarpio metais, nedelsiant grąžinama į nacionalinį rezervą.

9. Nukrypstant nuo 33 ir 43 straipsnių, parduodant arba šešiems ar daugiau metų išnuomojant valdą ar jos dalį arba teises į priemoką referenciniu laikotarpiu arba ne vėliau kaip ►M4 2004 m. gegužės 15 d. ◄ , pardavėjui ar nuomotojui paskirtinų teisių į išmokas dalis gali būti grąžinama į nacionalinį rezervą laikantis sąlygų, kurias turės nustatyti Komisija 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.







3 SKYRIUS

TEISĖS Į IŠMOKAS







1 skirsnis

Plotais paremtos teisės į išmokas

43 straipsnis

Teisių į išmokas nustatymas

1. Nepažeisdamas 48 straipsnio, ūkininkas gauna teisę į išmoką už hektarą, kuri apskaičiuojama padalijant referencinę sumą iš visų hektarų, už kuriuos referenciniu laikotarpiu buvo suteikta teisė gauti VI priede išvardytas tiesiogines išmokas, skaičiaus trejų metų vidurkio.

Visas teisių į išmokas skaičius yra lygus pirmiau paminėtam hektarų skaičiaus vidurkiui.

Vis dėlto, 37 straipsnio 2 dalyje nurodytu atveju visas teisių į išmokas skaičius yra lygus to paties laikotarpio, kuris naudojamas nustatant referencines sumas, hektarų skaičiaus vidurkiui ir šioms teisėms į išmokas taikoma 42 straipsnio 8 dalis.

2. 1 dalyje nurodytam hektarų skaičiui taip pat priskiriama:

▼M15

a) VII priede išvardytų pagalbos už bulvių krakmolą, sausuosius pašarus, sėklą, alyvmedžius ir tabaką atveju, hektarų, kuriuose už užaugintą produkciją referenciniu laikotarpiu buvo paskirta pagal VII priedo B, D, F, H ir I punktus apskaičiuota pagalba, skaičius, cukrinių runkelių, cukranendrių ir cikorijų atveju, hektarų, kuriuose už užaugintą produkciją referenciniu laikotarpiu buvo paskirta pagalba pagal VII priedo K punkto 4 dalį, skaičius ir bananų atveju, hektarų, kuriuose už užaugintą produkciją referenciniu laikotarpiu buvo paskirta pagalba pagal VII priedo L punktą, skaičius;

▼B

b) visas pašarų plotas referenciniu laikotarpiu.

3. Šio straipsnio 2 dalies b punkte „pašarų plotas“ – tai valdos plotas, kuris kalendoriniais metais pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 2419/2001 ( 26 ) 5 straipsnį buvo naudojamas gyvuliams auginti, įskaitant bendro naudojimo ir mišrios žemdirbystės plotus. Į pašarų plotą neįeina:

— pastatai, miškai, tvenkiniai, keliai,

— plotai, naudojami kitoms kultūroms, atitinkančioms Bendrijos pagalbos skyrimo reikalavimus, arba daugiametėms kultūroms ar sodininkystės kultūroms,

— plotai, atitinkantys reikalavimus paramai gauti pagal tam tikrų pasėlių augintojų paramos sistemą, kurie naudojami pagal pagalbos už sausuosius pašarus schemą arba nacionalinę ar Bendrijos atidėtos žemės schemą.

4. Teisės į išmokas už hektarą nėra keičiamos, jei nenumatyta kitaip.

44 straipsnis

Naudojimasis teisėmis į išmokas

1. Teisė į išmoką, susieta su reikalavimus atitinkančiu hektaru, suteikia teisę gauti ja nustatyto dydžio išmoką.

2. „Reikalavimus atitinkantis hektaras“ – tai valdos žemės ūkio paskirties žemė, kurioje yra ariamoji žemė ir daugiametė ganykla, išskyrus daugiametėmis kultūromis apsėtus plotus, miškus ar ne žemės ūkio veiklai naudojamus plotus.

▼M14

„Reikalavimus atitinkantis hektaras“ – tai ir apyniais apsodinti plotai arba laikinieji pūdymai, ►M15 ar apsodintus bananais ◄ arba alyvmedžiais apsodinti plotai.

▼B

3. Ūkininkas deklaruoja sklypus, nurodydamas reikalavimus atitinkančius hektarus, susietus su teise į išmoką. Išskyrus force majeure ar išimtines aplinkybes, šiais sklypais ūkininkas turi būti naudojęsis ne trumpesnį kaip 10 mėnesių laikotarpį, prasidedantį nuo valstybės narės nustatytinos dienos, bet ne anksčiau nei kalendorinių metų, buvusių prieš paraiškos dėl dalyvavimo bendrosios išmokos schemoje pateikimo metus, rugsėjo 1 dienos.

4. Tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis valstybė narė gali leisti ūkininkams keisti savo deklaraciją, jei išlaikomas hektarų, atitinkančių jo teises į išmokas, skaičius ir laikomasi bendrosios išmokos skyrimo už atitinkamą plotą reikalavimų.

45 straipsnis

Nepanaudotos teisės į išmokas

1. Per 3 metų laikotarpį nepanaudotos teisės į išmokas paskiriamos į nacionalinį rezervą.

2. Vis dėlto, force majeure ar išimtinių aplinkybių, kaip apibrėžta 40 straipsnio 4 dalyje, atveju nepanaudotos teisės į išmokas į nacionalinį rezervą negrąžinamos.

46 straipsnis

Teisių į išmokas perdavimas

1. Teisės į išmokas gali būti perleistos tik kitam toje pačioje valstybėje narėje įsiteigusiam ūkininkui, išskyrus perdavimą faktinio ar numatyto paveldėjimo keliu.

Vis dėlto, net faktinio ar numatyto paveldėjimo atveju teisėmis į išmokas gali būti naudojamasi tik toje valstybėje narėje, kurioje buvo nustatytos teisės į išmokas.

Valstybė narė gali nuspręsti, kad teisės į išmokas gali būti perduodamos ar jomis naudojamasi tik tame pačiame regione.

2. Teisės į išmokas gali būti perduodamos jas parduodant arba kitu galutinio perdavimo keliu su žeme ar be jos. Priešingai, nuoma ar panašių rūšių sandoriai leidžiami tik tada, jei perduodant teises į išmokas perduodamas ir atitinkamas reikalavimus atitinkančių hektarų skaičius.

Išskyrus force majeure ar išimtines aplinkybes, nurodytas 40 straipsnio 4 dalyje, ūkininkas gali perleisti savo teises į išmokas be žemės tik tada, jei, išnaudoja, kaip apibrėžta 44 straipsnyje, ne mažiau kaip 80 % savo teisių į išmokas bent per vienerius kalendorinius metus arba jei savanoriškai į nacionalinį rezervą atiduoda visas pirmaisiais bendrosios išmokos schemos taikymo metais nepanaudotas teises į išmokas.

3. Parduodant teises į išmokas su žeme arba be jos, valstybės narės, laikydamosi Bendrijos teisės bendrųjų principų, gali nuspręsti, kad dalis parduotų teisių į išmokas būtų grąžinama į nacionalinį rezervą arba jų vieneto vertė būtų sumažinama ja padidinant nacionalinį rezervą pagal kriterijus, kuriuos turi nustatyti Komisija 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.







2 skirsnis

Teisės į išmokas, kurioms keliami specialūs reikalavimai

47 straipsnis

Išmokos, suteikiančios teises į išmokas, kurioms keliami specialūs reikalavimai

1. Nukrypstant nuo 43 ir 44 straipsnių, į referencinę sumą įtraukiamos sumos, susidarančios dėl referenciniu laikotarpiu paskirtų išmokų, 48 straipsnyje ir VII priedo C punkte numatytomis sąlygomis:

a) sezoniškumo mažinimo priemoka, numatyta Reglamento (EB) Nr. 1254/1999 5 straipsnyje;

b) skerdimo išmoka, numatyta Reglamento (EB) Nr. 1254/1999 11 straipsnyje;

c) specialioji išmoka už galvijus ir išmoka už karvę žindenę, jei ūkininkui netaikomi gyvulių tankumo ūkyje reikalavimai pagal Reglamento (EB) Nr. 1254/1999 12 straipsnio 1 dalį, jei ūkininkas nesikreipė dėl ekstensyvinimo išmokos, numatytos to reglamento 13 straipsnyje;

d) papildomos išmokos, numatytos Reglamento (EB) Nr. 1254/1999 14 straipsnyje, jei jos mokamos papildant pagalbą, numatytą šios dalies a, b ir c punktuose;

e) pagalba, numatyta pagal pagalbos už avis ir ožkas schemą: — 2000 ir 2001 kalendoriniais metais, Reglamento (EB) Nr. 2467/98 5 straipsnyje ir Reglamento (EEB) Nr. 1323/90 ( 27 ) 1 straipsnyje, — 2002 kalendoriniais metais Reglamento (EB) Nr. 2529/2001 4, 5 straipsniuose, 11 straipsnio 1 dalyje ir 11 straipsnio 2 dalies pirmojoje, antrojoje ir ketvirtojoje įtraukose.

2. Pradedant nuo 2007 m. ir nukrypstant nuo 33, 43 ir 44 straipsnių, sumos, susidarančios dėl 95 bei 96 straipsniuose numatytų priemokos už pieną ir papildomų išmokų, kurios turi būti paskirtos 2007 m., įtraukiamos į bendrosios išmokos schemą 48–50 straipsniuose numatytomis sąlygomis.

48 straipsnis

Teisių į išmokas, kurioms keliami specialūs reikalavimai, nustatymas

Jei ūkininkas, kuriam buvo paskirtos 47 straipsnyje nurodytos išmokos, referenciniu laikotarpiu neturėjo 43 straipsnyje nurodytų hektarų arba teisės į išmokas už hektarą suma yra didesnė kaip 5 000 eurų, ūkininkas turi teisę atitinkamai gauti teisę į išmokas:

a) lygią referencinei sumai, atitinkančiai tiesiogines išmokas, kurios jam buvo paskirtos vidutiniškai per trejų metų laikotarpį;

b) už kiekvieną 5 000 eurų ar referencinės sumos dalį, atitinkančią tiesiogines išmokas, kurios jam buvo skirtos vidutiniškai per trejų metų laikotarpį.

49 straipsnis

Sąlygos

1. Išskyrus tuos atvejus, kai šiame skirsnyje numatyta kitaip, teisėms į išmokas, kurioms keliami specialūs reikalavimai, taikomos kitos šios antraštinės dalies nuostatos.

2. Nukrypdama nuo 36 straipsnio 1 dalies ir 44 straipsnio 1 dalies, ūkininkui, kuris turi tokias teises į išmokas, tačiau referenciniu laikotarpiu neturėjo su jomis susietų hektarų, valstybė narė leidžia nukrypti nuo įsipareigojimo pateikti reikalavimus atitinkančių hektarų skaičių, lygų teisių į išmokas skaičiui, jei jis išlaiko ne mažiau kaip 50 % žemės ūkio veiklos, vykdytos referenciniu laikotarpiu, išreikštos gyvulių vienetais (GV).

Perduodant teises į išmokas, teisių perėmėjas gali pasinaudoti šia leidžiančia nukrypti nuostata tik tada, jei perduodamos visos teisės į išmokas, kurioms taikoma ši leidžianti nukrypti nuostata.

3. Pagal 48 straipsnį nustatytos teisės į išmokas nėra keičiamos.

50 straipsnis

Priemoka už pieną ir papildomos išmokos

1. Nepažeidžiant 48 straipsnio ir nukrypstant nuo 37 ir 43 straipsnių, ūkininkas gauna papildomą sumą už kiekvieną teisę į išmoką, susidarančią padalijus sumas, kurios turi būti skiriamos pagal 95 ir 96 straipsnius, iš 2007 m. jo turimų teisių į išmokas skaičiaus, išskyrus teises į išmokas už atidėtą žemę.

Kiekvienos 2007 m. jo turimos teisės į išmoką vieneto vertė padidinama šia papildoma suma.

2. Tais atvejais, kai jis neturi jokių teisių į išmokas, mutatis mutandis taikomi 48 ir 49 straipsniai. Tokiu atveju 48 straipsnyje terminas „hektarai“ reiškia 2007 m. ūkininko turimus reikalavimus atitinkančius hektarus.







4 SKYRIUS

ŽEMĖS NAUDOJIMAS PAGAL BENDROSIOS IŠMOKOS SCHEMĄ







1 skirsnis

Žemės naudojimas

▼M4

51 straipsnis

Žemės naudojimas žemės ūkiui

Ūkininkai gali naudoti pagal 44 straipsnio 3 dalį deklaruotus sklypus bet kuriai žemės ūkio veiklai, išskyrus:

▼M14

a) daugiamečiai augalai, išskyrus alyvmedžius ar apynius ►M15 ar bananai ◄ ;

▼M4

b) Reglamento (EB) Nr. 2200/96 ( 28 ) 1 straipsnio 2 dalyje ir Reglamento (EB) Nr. 2201/96 ( 29 )1 straipsnio 2 dalyje minimiems produktams gaminti. Tačiau valstybės narės gali nutarti leisti kiekvienais metais nuo rugpjūčio 15 d. auginti antrines kultūras pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkančiuose hektaruose, tačiau ne ilgiau kaip tris mėnesius; tačiau 144 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka ši data valstybės narės prašymu keičiama tų regionų atžvilgiu, kuriuose grūdinių kultūrų derlius dėl klimato sąlygų paprastai nuimamas anksčiau;

c) bulvėms, kurios nėra skirtos bulvių krakmolui gaminti, už kurias pagalba skiriama pagal 93 straipsnį, auginti.

▼M11

52 straipsnis

Kanapių auginimas

1. Jei auginamos kanapės, naudojamose veislėse tetrahidrokanabinolio kiekis negali viršyti 0,2 %. Valstybės narės sukuria sistemą, taikomą tikrinant tetrahidrokanabinolio kiekį augaluose, auginamuose ne mažiau kaip 30 % kanapėms skirtų plotų. Vis dėlto, jei valstybė narė įdiegia tokio auginimo išankstinio patvirtinimo sistemą, tikrinama ne mažiau kaip 20 % ploto.

2. 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka išmokos skiriamos atsižvelgiant į tam tikrų veislių sertifikuotos sėklos naudojimą.

▼B







2 skirsnis

Teisės į išmokas už atidėtą žemę

53 straipsnis

Teisių į išmokas už atidėtą žemę nustatymas

1. Nukrypstant nuo šio reglamento 37 ir 43 straipsnių, kai referenciniu laikotarpiu ūkininkas turėjo vykdyti įsipareigojimą atidėti dalį savo valdos žemės pagal Reglamento (EB) Nr. 1251/1999 6 straipsnio 1 dalį, nustatant šio reglamento 43 straipsnyje nurodytas teises į išmokas, trejų metų vidurkis, atitinkantis išmoką už privalomai atidėtą žemę, apskaičiuotą ir patikslintą pagal VII priedą, ir trejų metų privalomai atidėtų hektarų skaičiaus vidurkis neįtraukiamas.

2. 1 dalyje nurodytu atveju ūkininkas gauna teisę į išmoką už hektarą (toliau – teisė į išmoką už atidėtą žemę), kuri apskaičiuojama trejų metų išmokų sumos vidurkį už atidėtą žemę padalijus iš trejų metų atidėtų hektarų skaičiaus vidurkio, kaip nurodyta 1 dalyje.

Visas teisių į išmokas už atidėtą žemę skaičius yra lygus privalomai atidėtų hektarų skaičiaus vidurkiui.

54 straipsnis

Naudojimasis teisėmis į išmokas už atidėtą žemę

1. Teisė į išmoką už atidėtą žemę, susieta su išmokos už atidėtą žemę skyrimo reikalavimus atitinkančiu hektaru, suteikia teisę gauti ja nustatyto dydžio išmoką.

2. Nukrypstant nuo 44 straipsnio 2 dalies, „išmokos už atidėtą žemę skyrimo reikalavimus atitinkantis hektaras“ – tai valdos žemės ūkio paskirties žemė, kurioje yra ariamoji žemė, išskyrus pagalbos už plotą paraiškų už 2003 m. teikimui skirtą dieną daugiametėmis kultūromis apsėtus plotus, miškus, ne žemės ūkio veiklai naudojamus plotus ar daugiametes ganyklas. ►M3 Naujosioms valstybėms narėms nuoroda į datą, nustatytą pagalbos už plotą paraiškoms 2003 m., laikoma nuoroda į 2003 m. birželio 30 d. ◄ ►A2 Tačiau Bulgarijai ir Rumunijai pagalbos už plotą paraiškose nurodoma diena – 2005 m. birželio 30 d.. ◄

Vis dėlto, pagal paraišką, pateiktą po 1995 m. birželio 28 d., atidėtais gali būti laikomi šie plotai:

— pagal Reglamento (EB) Nr. 1257/1999 22–24 straipsnius atidėti plotai, kurie nebuvo naudojami nei žemės ūkiui, nei kitiems pelningiems tikslams, išskyrus tuos tikslus, kuriems atidedama kita žemė pagal šį reglamentą, arba

— pagal Reglamento (EB) Nr. 1257/1999 31 straipsnį mišku apželdinti plotai.

3. Ūkininkai išmokos už atidėtą žemę skyrimo reikalavimus atitinkančiuose hektaruose gamybos nevykdo.

4. Atidėtos žemės plotai yra ne mažesni kaip 0,1 ha dydžio ir 10 metrų pločio. Dėl tinkamai pagrįstų aplinkosauginių priežasčių valstybės narės gali pripažinti ne mažesnius kaip 5 metrų pločio ir 0,05 ha dydžio plotus.

5. 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka nustatytinomis sąlygomis valstybės narės gali nukrypti nuo šio straipsnio 2 dalies pirmosios pastraipos, jei jos imasi veiksmų, skirtų užkirsti kelią pastebimam bendro žemės ūkio paskirties žemės, atitinkančios teisių į išmokas už atidėtą žemę reikalavimus, ploto padidėjimui.

6. Nukrypstant nuo 36 straipsnio 1 dalies ir 44 straipsnio 1 dalies, teisių į išmokas už atidėtą žemę prašoma anksčiau nei visų kitų teisių į išmokas.

7. Įpareigojimas atidėti žemę toliau taikomas teisėms į išmoką už atidėtą žemę, kurios yra perduodamos.

55 straipsnis

Žemės atidėjimo netaikymas

Ūkininkui netaikomas 54 straipsnyje nurodytas įpareigojimas, jei:

a) visos jo valdos produkcijos visuma valdoma laikantis 1991 m. birželio 24 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2092/91 dėl ekologinės žemės ūkio produktų gamybos ir nuorodų apie tokią gamybą ant žemės ūkio ir maisto produktų ( 30 ) nustatytų įpareigojimų;

b) atidėta žemė naudojama medžiagų, skirtų produktų, kurie nėra visų pirma skirti žmonėms vartoti ar gyvūnams šerti, gamybai Bendrijoje, tiekimui, jei taikomos veiksmingos kontrolės sistemos.

56 straipsnis

Atidėtos žemės naudojimas

1. Atidėta žemė išlaikoma geroje agrarinėje ir aplinkosauginėje būklėje, kaip nustatyta 5 straipsnyje.

Nepažeidžiant 55 straipsnio, ji nenaudojama žemės ūkiui ir joje neauginami jokie komerciniams tikslams skirti augalai.

2. Joje gali būti vykdoma sėjomaina.

3. Jei dėl aliejinių augalų sėklų auginimo atidėtoje žemėje pagal 55 straipsnio b punktą gali susidaryti šalutinių produktų, skirtų pašarams ar maistui, kiekis, kuris, atsižvelgiant į kiekius, numatytus su ūkininkais sudarytose sutartyse, per metus viršys 1 milijoną tonų, perskaičiuotų į sojos pupelių miltų ekvivalentus, siekiant apriboti šį kiekį iki 1 milijono tonų sumažinamas sutartyje numatytas kiekis, kuris gali būti naudojamas pašarams arba maistui.

▼M14

4. Valstybėms narėms leidžiama teikti nacionalinę pagalbą, kurios dydis neviršija 50 % sąnaudų, susijusių su daugiamečių augalų, skirtų biomasės gamybai atidėtoje žemėje, įveisimu.

▼B

57 straipsnis

Kitų nuostatų taikymas

Išskyrus tuos atvejus, kai šiame skirsnyje numatyta kitaip, teisėms į išmoką už atidėtą žemę taikomos kitos šios antraštinės dalies nuostatos.







5 SKYRIUS

REGIONINIS IR SAVANORIŠKAS ĮGYVENDINIMAS







1 skirsnis

Regioninis įgyvendinimas

58 straipsnis

41 straipsnyje nurodytos viršutinės ribos regioninis paskirstymas

1. Ne vėliau kaip iki 2004 m. rugpjūčio 1 d. valstybė narė gali nuspręsti taikyti 1–4 skyriuose numatytą bendrosios išmokos schemą regioniniu lygiu šiame skirsnyje nustatytomis sąlygomis.

2. Valstybės narės apibrėžia regionus remdamosi objektyviais kriterijais.

Valstybės narės, kuriose yra mažiau nei trys milijonai reikalavimus atitinkančių hektarų, gali būti laikomos vienu bendru regionu.

3. Valstybė narė, remdamasi objektyviais kriterijais, išskirsto 41 straipsnyje nurodytą viršutinę ribą regionams.

59 straipsnis

Bendrosios išmokos schemos regionavimas

1. Tinkamai pagrįstais atvejais ir remdamasis objektyviais kriterijais, valstybė narė gali padalinti bendrą pagal 58 straipsnį nustatytos regioninės viršutinės ribos sumą arba jos dalį visiems ūkininkams, kurių valdos yra atitinkamame regione, įskaitant ūkininkus, kurie neatitinka 33 straipsnyje nurodytų reikalavimų atitikimo kriterijų.

2. Dalijant bendrą regioninės viršutinės ribos sumą, ūkininkai gauna teises į išmokas, kurių vieneto vertė apskaičiuojama pagal 58 straipsnį nustatytą regioninę viršutinę ribą padalijant iš regioniniu lygiu nustatyto reikalavimus atitinkančių hektarų, kaip apibrėžta 44 straipsnio 2 dalyje, skaičiaus.

3. Dalijant dalį bendros regioninės viršutinės ribos sumos, ūkininkai gauna teises į išmokas, kurių vieneto vertė apskaičiuojama atitinkamą pagal 58 straipsnį nustatytos regioninės viršutinės ribos dalį padalijant iš regioniniu lygiu nustatyto reikalavimus atitinkančių hektarų, kaip apibrėžta 44 straipsnio 2 dalyje, skaičiaus.

Jei ūkininkas taip pat turi teisę gauti teises į išmokas, apskaičiuotas pagal likusią regioninės viršutinės ribos dalį, kiekvienos jo teisės į išmokas regioninė vieneto vertė, išskyrus teises į išmoką už atidėtą žemę, padidinama suma, atitinkančia referencinę sumą, padalintą iš jo turimų teisių į išmokas, nustatytų pagal šio straipsnio 4 dalį, skaičiaus.

48 ir 49 straipsniai taikomi mutatis mutandis.

4. Vieno ūkininko turimų teisių į išmokas skaičius lygus hektarų, kuriuos jis deklaruoja pagal 44 straipsnio 2 dalį pirmaisiais bendrosios išmokos schemos taikymo metais, skaičiui, išskyrus force majeure ar išimtinių aplinkybių atveju, kaip apibrėžta 40 straipsnio 4 dalyje.

60 straipsnis

Žemės naudojimas

▼M14

1. Jei valstybė narė pasinaudoja 59 straipsnyje numatyta galimybe, ūkininkai, nukrypdami nuo 51 straipsnio b ir c punktų ir pagal šio straipsnio nuostatas, taip pat gali naudoti sklypus, deklaruotus pagal 44 straipsnio 3 dalį, Reglamento (EB) Nr. 2200/96 1 straipsnio 2 dalyje ir Reglamento (EB) Nr. 2201/96 1 straipsnio 2 dalyje nurodytų produktų gamybai ir bulvėms, išskyrus bulvių krakmolui gaminti skirtas bulves, už kurias pagal šio reglamento 93 straipsnį skiriama pagalba, auginti, išskyrus 51 straipsnio a punkte nurodytus augalus.

▼B

2. Valstybė narė nustato hektarų, kurie gali būti naudojami pagal šio straipsnio 1 dalį, skaičių, ir remdamasi objektyviais kriterijais padalija hektarų, kurie buvo naudojami 1 dalyje nurodytiems produktams gaminti nacionaliniu lygiu trejų metų laikotarpiu 2000–2002 m., skaičiaus vidurkį pagal 58 straipsnio 2 dalį apibrėžtiems regionams. Hektarų skaičiaus vidurkį nacionaliniu lygiu ir hektarų skaičių regioniniu lygiu nustato Komisija 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, remdamasi valstybės narės pateiktais duomenimis.

3. Neviršijant pagal 2 dalį atitinkamam regionui nustatytos ribos, ūkininkui leidžiama pasinaudoti 1 dalyje numatyta galimybe:

a) neviršijant hektarų, kuriuos 2003 m. jis naudoja 1 dalyje nurodytiems produktams gaminti, skaičiaus;

b) tuo atveju, kai 40 straipsnis ir 42 straipsnio 4 dalis taikomos mutatis mutandis – neviršijant hektarų skaičiaus, nustatytino remiantis objektyviais kriterijais ir užtikrinant vienodas sąlygas ūkininkams bei vengiant rinkos ir konkurencijos iškraipymo.

4. Neviršijant hektarų, kurie lieka pritaikius 3 dalį, skaičiaus, ūkininkams leidžiama gaminti 1 dalyje nurodytus produktus tam tikrame kitų hektarų, nei hektarai, kuriems taikoma 3 dalis, skaičiuje neviršijant hektarų, naudojamų 1 dalyje nurodytiems produktams gaminti, skaičiaus 2004 m. ir (arba) 2005 m., pagal kuriuos prioritetas skiriamas tiems ūkininkams, kurie šiuos produktus gamino jau 2004 m. neviršydami 2004 m. naudotų hektarų skaičiaus.

71 straipsnio taikymo atveju, 2004 m. ir 2005 m. atitinkamai pakeičiami prieš bendrosios išmokos schemos taikymo metus buvusiais metais ir paties taikymo metais.

5. Siekdamos nustatyti 3 ir 4 dalyse nurodytas individualias ribas, valstybės narės atitinkamais atvejais naudoja individualius ūkininkų duomenis arba kitus ūkininko pateiktus įrodymus.

6. Hektarų skaičius, kuriam pagal šio straipsnio 3 ir 4 dalis duodamas leidimas, jokiu būdu neviršija 44 straipsnio 2 dalyje apibrėžtų reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiaus, deklaruoto pirmaisiais bendrosios išmokos schemos taikymo metais.

7. Leidimas naudojamas atitinkamame regione kartu su atitinkama teise į išmoką.

8. Ne vėliau kaip iki 2007 m. Komisija pateikia Tarybai pranešimą, prie kurio prireikus pridedami atitinkami pasiūlymai, apie galimus šio straipsnio įgyvendinimo valstybėse narėse padarinius – rinkos ir struktūros pokyčius.

61 straipsnis

Pievos

Tuo atveju jei taikomas 59 straipsnis, valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais ir neviršydamos regioninės viršutinės ribos ar jos dalies, taip pat gali nustatyti skirtingas teisių į išmokas, kurios turi būti skiriamos 59 straipsnio 1 dalyje nurodytiems ūkininkams, už hektarą, apsėtą pieva pagalbos už plotą paraiškų už 2003 m. teikimui skirtą dieną ar už bet kurį kitą reikalavimus atitinkantį hektarą arba už hektarus, apsėtus daugiametėmis ganyklomis pagalbos už plotą paraiškų už 2003 m. teikimui skirtą dieną ar už bet kurį kitą reikalavimus atitinkantį hektarą, vieneto vertes.

62 straipsnis

Priemoka už pieną ir papildomos išmokos

Nukrypdama nuo 47 straipsnio 2 dalies, valstybė narė gali nuspręsti, kad nuo 2005 m. visos sumos, susidarančios dėl priemokų už pieną ir papildomų išmokų, numatytų 95 ir 96 straipsniuose, ar jų dalis būtų įtraukta į bendrosios išmokos schemą nacionaliniu ar regioniniu lygiu. Atitinkamai pakeičiamos teisės į išmokas, nustatytos pagal šią pastraipą.

Šių išmokų referencinė suma yra lygi sumoms, kurios turi būti skiriamos pagal 95 ir 96 straipsnius, apskaičiuotoms remiantis individualiu referenciniu pieno kiekiu, kurį valda turėjo tų metų, kuriais visos šios išmokos ar jų dalis buvo įtrauktos į bendrosios išmokos schemą, kovo 31 dieną.

48–50 straipsniai taikomi mutatis mutandis.

63 straipsnis

Reikalavimai, keliami pagal šį skirsnį nustatytoms teisėms į išmokas

1. Tuo atveju, jei taikomas 59 straipsnis, pagal šį skirsnį nustatytos teisės į išmokas gali būti perduodamos ar jomis naudojamasi tik tame pačiame regione arba tarp regionų, kuriuose teisės į išmokas už hektarą yra tos pačios.

2. Tuo atveju, jei taikomas 59 straipsnis, nukrypstant nuo 53 straipsnio, kiekvienas atitinkamo regiono ūkininkas gauna teises į išmoką už atidėtą žemę.

Teisių į išmoką už atidėtą žemę skaičius nustatomas reikalavimus atitinkančios žemės plotą, kaip apibrėžta 54 straipsnio 2 dalyje, kurį ūkininkas deklaravo pirmaisiais bendrosios išmokos schemos taikymo metais, padauginus iš atidėtos žemės normos.

Atidėtos žemės norma apskaičiuojama bazinę 10 % privalomai atidėtos žemės normą padauginus iš atitinkamo regiono žemės, už kurią referenciniu laikotarpiu skiriamos VI priede nurodytos išmokos už pasėlių plotus, ir referenciniu laikotarpiu reikalavimus atitikusios žemės, kaip apibrėžta 54 straipsnio 2 dalyje, santykio.

Teisių į išmoką už atidėtą žemę vertė lygi regioninei teisių į išmokas vertei, kaip nustatyta atitinkamai 59 straipsnio 2 dalyje arba 59 straipsnio 3 dalies pirmojoje pastraipoje.

Teisių į išmokas už atidėtą žemę negauna tie ūkininkai, kurie deklaruoja mažesnį hektarų, apibrėžtų 54 straipsnio 2 dalyje, skaičių, kurio reikia 92 tonoms IX priede nustatytų grūdų užauginti, remiantis derlingumais, nustatytais pagal regionavimo planus, taikomus atitinkamame regione prieš bendrosios išmokos schemos taikymo metus buvusiais metais, padalintais iš šio straipsnio 2 dalies trečiojoje pastraipoje nurodyto santykio.

3. Nukrypdamos nuo 43 straipsnio 4 dalies ir 49 straipsnio 3 dalies, ne vėliau kaip iki 2004 m. rugpjūčio 1 d. laikydamosi Bendrijos teisės bendrojo principo valstybės narės taip pat gali nuspręsti, kad pagal šį skirsnį nustatytos teisės į išmokas būtų laipsniškai keičiamos pagal iš anksto nustatytus etapus ir objektyvius kriterijus.

▼M9

Tačiau, dėl išmokų už cukrinius runkelius, cukranendres ir cikorijas komponento įtraukimo į bendrosios išmokos schemą, valstybės narės gali iki 2006 m. balandžio 30 d. nuspręsti taikyti pirmoje pastraipoje numatytą išimtį.

▼B

4. Išskyrus tuos atvejus, kai šiame skirsnyje numatyta kitaip, taikomos kitos šios antraštinės dalies nuostatos.







2 skirsnis

Dalinis įgyvendinimas

64 straipsnis

Bendrosios nuostatos

1. Ne vėliau kaip iki 2004 m. rugpjūčio 1 d. valstybė narė gali nuspręsti taikyti 1–4 skyriuose numatytą bendrosios išmokos schemą nacionaliniu ar regioniniu lygiu šiame skirsnyje nustatytomis sąlygomis.

2. Atsižvelgdama į kiekvienos valstybės narės pasirinkimą, 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka Komisija nustato kiekvienos atitinkamai ►M4 66, 67, 68, 68a ir 69 straipsniuose ◄ nurodytos tiesioginės išmokos viršutinę ribą.

Ši viršutinė riba lygi kiekvienos rūšies tiesioginės išmokos nacionalinės viršutinės ribos, nurodytos 41 straipsnyje komponentui, padaugintam iš valstybių narių pagal ►M4 66, 67, 68, 68a ir 69 straipsniuose ◄ atlikto sumažinimo procento.

Bendra nustatytų viršutinių ribų suma atimama iš 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.

3. Praėjus ne daugiau kaip dvejiems metams nuo bendrosios išmokos schemos įgyvendinimo valstybėse narėse arba ne vėliau kaip iki 2009 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Tarybai pranešimą, prie kurio prireikus pridedami atitinkami pasiūlymai, apie galimus pasinaudojimo 2 ir 3 skirsniuose numatytomis galimybėmis valstybėse narėse padarinius – rinkos ir struktūros pokyčius.

65 straipsnis

Teisių į išmokas nustatymas pagal šį skirsnį

1. Ūkininkams paskirtinų teisių į išmokas, atlikus visus galimus sumažinimus pagal 41 straipsnį, referencinės sumos komponentas, susidarantis dėl kiekvienos tiesioginės išmokos, nurodytos atitinkamai ►M4 66, 67, 68, 68a ir 69 straipsniuose ◄ , sumažinamas valstybės narės nustatytinu procentu neviršijant ►M4 66, 67, 68, 68a ir 69 straipsniuose ◄ nustatytos ribos.

2. Išskyrus tuos atvejus, kai šiame skirsnyje numatyta kitaip, teisėms į išmokas, nustatytoms likusiai referencinės sumos daliai, taikomos kitos šios antraštinės dalies nuostatos.

66 straipsnis

Išmokos už pasėlius

Išmokų už pasėlius atveju valstybės narės gali:

a) išlaikyti ne daugiau kaip 25 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų komponento, atitinkančio VI priede nurodytas išmokas už pasėlių plotą, išskyrus išmokas už privalomai atidėtą žemę. Šiuo atveju ir neviršijant pagal 64 straipsnio 2 dalį nustatytos viršutinės ribos, atitinkama valstybė narė ūkininkams kasmet moka papildomą išmoką. Papildoma išmoka už hektarą skiriama ūkininkams, auginantiems IX priede išvardytus pasėlius, o valstybėse narėse, kuriose kukurūzai nėra tradicinė kultūra – auginantiems žolę silosui, neviršijant 25 % išmokų už hektarą, nurodytų VI priede, kurios turi būti skiriamos IV antraštinės dalies 10 skyriuje numatytomis sąlygomis, dydžio; arba, kitu atveju

b) išlaikyti ne daugiau kaip 40 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų komponento, atitinkančio VI priede nurodytą priedą už kietuosius kviečius. Šiuo atveju ir neviršijant pagal 64 straipsnio 2 dalį nustatytos viršutinės ribos, atitinkama valstybė narė ūkininkams kasmet moka papildomą išmoką. Papildoma išmoka už hektarą skiriama ūkininkams, auginantiems IX priede nurodytus kietuosius kviečius, neviršijant 40 % už hektarą mokamo priedo už kietuosius kviečius, nurodyto VI priede, kuris skiriamas ar turi būti skiriamas IV antraštinės dalies 10 skyriuje numatytomis sąlygomis, dydžio.

67 straipsnis

Išmokos už avis ir ožkas

Valstybės narės gali išlaikyti ne daugiau kaip 50 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų komponento, atitinkančio VI priede išvardytas išmokas už avis ir ožkas.

Šiuo atveju ir neviršijant pagal 64 straipsnio 2 dalį nustatytos viršutinės ribos, atitinkama valstybė narė ūkininkams kasmet moka papildomą išmoką.

Papildoma išmoka skiriama ūkininkams, auginantiems avis ir ožkas, neviršijant 50 % išmokų už avis ir ožkas, išvardytų VI priede, kurios turi būti skiriamos IV antraštinės dalies 11 skyriuje numatytomis sąlygomis, dydžio.

68 straipsnis

Išmokos už galvijus

1. Skirdamos išmokas už galvijus, valstybės narės gali išlaikyti ne daugiau kaip 100 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų komponento, atitinkančio VI priede nurodytą skerdimo išmoką už veršelius.

Šiuo atveju ir neviršijant pagal 64 straipsnio 2 dalį nustatytos viršutinės ribos, atitinkama valstybė narė ūkininkams kasmet moka papildomą išmoką.

Papildoma išmoka skiriama už veršelių skerdimą, neviršijant 100 % skerdimo išmokos už veršelius, nurodytos VI priede, kuri turi būti skiriama IV antraštinės dalies 12 skyriuje numatytomis sąlygomis, dydžio.

2. Valstybės narės taip pat gali:

i) išlaikyti ne daugiau kaip 100 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų komponento, atitinkančio VI priede nurodytą išmoką už karves žindenes. Šiuo atveju ir neviršijant pagal 64 straipsnio 2 dalį nustatytos viršutinės ribos, atitinkama valstybė narė ūkininkams kasmet moka papildomą išmoką. Papildoma išmoka skiriama už karvių žindenių laikymą, neviršijant 100 % išmokos už karves žindenes, nurodytos VI priede, kuri turi būti skiriama IV antraštinės dalies 12 skyriuje numatytomis sąlygomis, dydžio; ir ii) išlaikyti ne daugiau kaip 40 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų komponento, atitinkančio VI priede nurodytą skerdimo išmoką už galvijus, išskyrus veršelius. Šiuo atveju ir neviršijant pagal 64 straipsnio 2 dalį nustatytos viršutinės ribos, atitinkama valstybė narė ūkininkams kasmet moka papildomą išmoką. Papildoma išmoka skiriama už galvijų, išskyrus veršelius, skerdimą, neviršijant 40 % skerdimo išmokos, nurodytos VI priede, už galvijus, išskyrus veršelius, kuri turi būti skiriama IV antraštinės dalies 12 skyriuje numatytomis sąlygomis, dydžio; arba, kitu atveju a)

i) išlaikyti ne daugiau kaip 100 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų komponento, atitinkančio VI priede nurodytą skerdimo išmoką už galvijus, išskyrus veršelius. Šiuo atveju ir neviršijant pagal 64 straipsnio 2 dalį nustatytos viršutinės ribos, atitinkama valstybė narė ūkininkams kasmet moka papildomą išmoką. Papildoma išmoka skiriama už galvijų, išskyrus veršelius, skerdimą, neviršijant 100 % skerdimo išmokos, nurodytos VI priede, už galvijus, išskyrus veršelius, kuri turi būti skiriama IV antraštinės dalies 12 skyriuje numatytomis sąlygomis, dydžio; arba, kitu atveju ii) išlaikyti ne daugiau kaip 75 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų komponento, atitinkančio VI priede nurodytą specialiąją išmoką už galvijų patinus. Šiuo atveju ir neviršijant pagal 64 straipsnio 2 dalį nustatytos viršutinės ribos, atitinkama valstybė narė ūkininkams kasmet moka papildomą išmoką. Skiriama papildoma išmoka, neviršijanti 75 % specialiosios išmokos už galvijų patinus, nurodytos VI priede, kuri turi būti skiriama IV antraštinės dalies 12 skyriuje numatytomis sąlygomis, dydžio. b)

▼M4

68a straipsnis

Išmokos už apynius

Kai išmokos mokamos už apynius, valstybės narės gali išlaikyti iki 25 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų komponento, atitinkančio išmokas už apynių plotą ir išmokas už laikiną pūdymą, paminėtas VI priede.

Šiuo atveju, neviršydama viršutinių ribų, nustatytų vadovaujantis 64 straipsnio 2 dalimi, kiekvienais metais suinteresuota valstybė narė skiria papildomą išmoką ūkininkams ir (arba) išmoką augintojų grupėms, pripažintoms remiantis Reglamento (EEB) Nr. 1696/71 7 straipsnio 3 dalimi.

Apynius auginantiems ūkininkams už kiekvieną hektarą skiriamos papildomos išmokos, tačiau neviršijant 25 % visų VI priede nurodytų išmokų už hektarą, skiriamų laikantis IV antraštinės dalies 10d skyriuje nurodytų sąlygų.

Pripažintoms augintojų grupėms išmokos skiriamos finansuoti veiklą, nurodytą Reglamento (EEB) Nr. 1696/71 7 straipsnio 1 dalies a-d punktuose.

▼B

69 straipsnis

Savanoriškas konkrečių ūkininkavimo metodų įgyvendinimas ir kokybiškos produkcijos gamyba

Valstybės narės gali išlaikyti ne daugiau kaip 10 % 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų komponento, atitinkančio kiekvieną VI priede nurodytą sektorių. Pasėlių, galvijų ir avių bei ožkų sektoriuose į šį išlaikymą atsižvelgiama siekiant taikyti didžiausius atitinkamai 66, 67 ir 68 straipsniuose nustatytus procentinius dydžius.

Šiuo atveju ir neviršijant pagal 64 straipsnio 2 dalį nustatytos viršutinės ribos, atitinkama valstybė narė to sektoriaus ar sektorių, kuriuose galioja toks išlaikymas, ūkininkams kasmet moka papildomą išmoką.

Papildoma išmoka skiriama už konkrečius ūkininkavimo metodus, kurie yra svarbūs aplinkos apsaugai ar jos gerinimui arba žemės ūkio produktų kokybei ir jų prekybai gerinti, laikantis sąlygų, kurias turės nustatyti Komisija 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.







3 skirsnis

Savanoriški neskyrimai

70 straipsnis

Savanoriškas kai kurių tiesioginių išmokų neskyrimas

1. Ne vėliau kaip iki 2004 m. rugpjūčio 1 d. valstybė narė gali į bendrosios išmokos schemą neįtraukti:

a) vienos ar kelių tiesioginių išmokų, kurios buvo skirtos referenciniu laikotarpiu pagal: — Reglamento (EB) Nr. 1251/1999 4 straipsnio 4 dalį, — Reglamento (EEB) Nr. 2358/71 3 straipsnį. Šiuo atveju mutatis mutandis taikomi 64 ir 65 straipsniai;

▼M12

b) visų kitų tiesioginių išmokų, išvardytų VI priede, kurios referenciniu laikotarpiu buvo skirtos ūkininkams Prancūzijos užjūrio departamentuose, Azorų salose, Maderoje, Kanarų salose ir Egėjo jūros salose.

2. Valstybės narės gali skirti 1 dalyje nurodytas tiesiogines išmokas neviršydamos pagal 64 straipsnio 2 dalį nustatytų viršutinių ribų ir laikydamosi sąlygų, nustatytų IV antraštinės dalies 3, 6 ir 7–13 skyriuose.

▼B

Bendra nustatytų viršutinių ribų suma atimama iš 41 straipsnyje nurodytų nacionalinių viršutinių ribų 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.







4 skirsnis

Savanoriškas perėjimas

71 straipsnis

Savanoriškas pereinamasis laikotarpis

1. Kai tai pateisina konkrečios agrarinės sąlygos, ne vėliau kaip iki 2004 m. rugpjūčio 1 d. valstybė narė gali nuspręsti pradėti taikyti bendrosios išmokos schemą pasibaigus pereinamajam laikotarpiui, kuris baigiasi 2005 m. gruodžio 31 d. arba 2006 m. gruodžio 31 d.

Tuo atveju, jei atitinkama valstybė narė nusprendžia taikyti bendrosios išmokos schemą dar nepasibaigus pereinamajam laikotarpiui, ji priima sprendimą ne vėliau kaip iki kalendorinių metų, einančių prieš tuos kalendorinius metus, kuriais bus taikoma bendrosios išmokos schema, rugpjūčio 1 dienos.

▼M4

Pirmoje pastraipoje paminėtas apyniams taikomas pereinamasis laikotarpis baigiasi 2005 m. gruodžio 31 d. Pirmoje pastraipoje paminėtas pereinamasis laikotarpis netaikomas medvilnei, alyvuogių aliejui ir stalo alyvuogėms bei tabakui.

▼M12

2. Nepažeisdama šio reglamento 70 straipsnio 2 dalies, pereinamuoju laikotarpiu atitinkama valstybė narė taiko VI priede nurodytas tiesiogines išmokas laikydamasi sąlygų, nustatytų IV antraštinės dalies 3, 6 ir 7–13 skyriuose, ir neviršydama biudžeto viršutinių ribų, atitinkančių 41 straipsnyje nurodytos nacionalinės viršutinės ribos šių tiesioginių išmokų komponentą, nustatytą 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.

▼B

Išmokos už sausuosius pašarus atveju, valstybės narės teikia pagalbą neviršydamos pirmiau minėtų biudžeto ribų ir laikydamosi sąlygų, kurios turi būti nustatytos 144 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.

3. Bendrosios išmokos schema taikoma nuo kalendorinių metų, einančių po tų kalendorinių metų, kuriais pasibaigia pereinamasis laikotarpis, sausio 1 dienos.

Tokiu atveju atitinkama valstybė narė priima