02016R2031 — LT — 14.12.2019 — 001.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

Iš dalies keičiamas:





Pataisytas:









▼B

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) 2016/2031

2016 m. spalio 26 d.

dėl apsaugos priemonių nuo augalų kenkėjų, kuriuo iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos reglamentai (ES) Nr. 228/2013, (ES) Nr. 652/2014 ir (ES) Nr. 1143/2014 ir panaikinamos Tarybos direktyvos 69/464/EEB, 74/647/EEB, 93/85/EEB, 98/57/EB, 2000/29/EB, 2006/91/EB ir 2007/33/EB







I SKYRIUS

Dalykas, taikymo sritis ir terminų apibrėžtys

1 straipsnis

Dalykas ir taikymo sritis

1. Šiuo reglamentu nustatomos taisyklės, pagal kurias apibrėžiama fitosanitarinė rizika, kurią kelia augalams ar augaliniams produktams žalingi bet kurios rūšies, padermės ar biotipo patogenai, gyvūnai arba parazitiniai augalai (toliau – kenkėjai), ir priemonės tai rizikai sumažinti iki priimtino lygio.

2. Visais atvejais, kai esama įrodymų, kad neparazitiniai augalai, kiti nei augalai, reglamentuojami Reglamento (ES) Nr. 1143/2014 4 straipsnio 1 dalimi, keltų fitosanitarinę riziką, Sąjungos teritorijoje darančią didelį ekonominį ir socialinį poveikį bei poveikį aplinkai, tie neparazitiniai augalai šiame reglamente gali būti laikomi kenkėjais.

3. Šiame reglamente nuorodos į trečiąsias valstybes laikomos nuorodomis į trečiąsias valstybes, Seutą, Melilją ir teritorijas, nurodytas SESV 355 straipsnio 1 dalyje, išskyrus Madeirą ir Azorus.

Šiame reglamente nuorodos į Sąjungos teritoriją laikomos nuorodomis į Sąjungos teritoriją be Seutos, Meliljos ir teritorijų, nurodytų SESV 355 straipsnio 1 dalyje, išskyrus Madeirą ir Azorus.

2 straipsnis

Terminų apibrėžtys

Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:

1) augalai – gyvi augalai ir šios gyvos augalų dalys: a) sėklos botanine prasme, išskyrus neskirtas sėti; b) vaisiai botanine prasme; c) daržovės; d) gumbai, gumbasvogūniai, svogūnai, šakniastiebiai, šaknys, poskiepiai, palaipos; e) skiepūgliai, stiebai, ūsai; f) skintos gėlės; g) šakos su lapais arba be lapų; h) nupjauti medžiai su lapais; i) lapai, lapija; j) augalų audinių kultūros, įskaitant ląstelių kultūras, genetinę medžiagą, meristemas, chimerinius klonus, mikrodauginimo būdu gautą medžiagą; k) gyvos žiedadulkės ir sporos; l) akutės, įskiepiai, auginiai, skiepūgliai, skiepai;

2) augaliniai produktai – neapdorota augalinės kilmės medžiaga ir tie apdoroti produktai, kurie dėl savo pobūdžio ar perdirbimo būdo gali kelti karantininių kenkėjų išplitimo riziką. Jei pagal 28, 30 ir 41 straipsnius priimtuose įgyvendinimo aktuose nenumatyta kitaip, mediena augaliniu produktu laikoma tik tada, jeigu ji atitinka vieną ar kelis iš šių kriterijų: a) ji visa arba jos dalis tebėra natūralios rąsto formos, yra su žieve arba be jos; b) jos natūralios rąsto formos neliko, nes ji buvo supjaustyta, sukapota arba suskaldyta; c) ji yra drožlių, skiedrų, pjuvenų, medžio atliekų, skutenų arba gabaliukų pavidalo ir nebuvo apdorota klijais, karščiu ar slėgiu arba keliais iš šių būdų siekiant pagaminti granulių, briketų, faneros ar medienos drožlių plokščių; d) ji naudojama arba skirta naudoti kaip pakavimo medžiaga, nesvarbu, ar ji faktiškai naudojama prekėms vežti;

3) Sodinimas – bet kuris augalų patalpinimui į auginimo terpę skirtas veiksmas atliekant skiepijimą ar panašų veiksmą siekiant užtikrinti jų tolesnį augimą, dauginimąsi ar dauginimą;

4) sodinti skirti augalai – augalai, skirti būti palikti augti, skirti sodinti arba skirti persodinti;

5) kitas objektas – bet kuri medžiaga ar objektas, išskyrus augalus arba augalinius produktus, kuriuose gali telktis kenkėjai arba kurie gali juos skleisti, įskaitant dirvožemį ar auginimo terpę;

▼M1

6) kompetentinga institucija – kompetentingos institucijos, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos reglamento ►C1 (ES) 2017/625 ◄ ( 1 ) 3 straipsnio 3 punkte;

▼B

7) partija – tam tikras siuntos dalį sudarančių vienos rūšies prekių, kurioms būdingas jų sudėties, kilmės ir kitų atitinkamų elementų vienodumas, vienetų skaičius;

8) prekybos vienetas – atitinkamu prekybos etapu taikomas mažiausias komercinis ar kitas naudotinas vienetas, kuris gali būti partijos pogrupis arba visa partija;

9) profesionalus veiklos vykdytojas – bet kuris viešosios arba privatinės teisės reglamentuojamas asmuo, vykdantis ir teisiškai atsakingas už vienos ar kelių iš toliau išvardytų rūšių profesinę veiklą, susijusią su augalais, augaliniais produktais ir kitais objektais: a) sodinimą; b) veisimą; c) gamybą, įskaitant auginimą, dauginimą ir priežiūrą; d) įvežimą į Sąjungos teritoriją, bei vežimą joje ir išvežimą iš jos teritorijos; e) tiekimą rinkai; f) sandėliavimą, rinkimą, išsiuntimą ir perdirbimą;

10) registruotasis veiklos vykdytojas – profesionalus veiklos vykdytojas, įregistruotas pagal 65 straipsnį;

11) įgaliotasis veiklos vykdytojas – registruotasis veiklos vykdytojas, kurį kompetentinga institucija įgaliojo išduoti augalų pasus pagal 89 straipsnį, ženklinti ženklu pagal 98 straipsnį arba išduoti patvirtinimus pagal 99 straipsnį;

12) galutinis naudotojas – bet kuris asmuo, siekiantis su to asmens prekyba, verslu ar profesija nesusijusių tikslų, kuris įsigyja augalų ar augalinių produktų savo reikmėms;

13) tyrimas – oficialus tyrimas, išskyrus vizualinį, kuriuo siekiama nustatyti, ar yra kenkėjų, arba juos identifikuoti;

14) apdorojimas – oficiali arba neoficiali kenkėjų žudymo, inaktyvinimo ar pašalinimo, arba šių kenkėjų vaisingumo arba augalų ar augalinių produktų gyvybingumo sunaikinimo procedūra;

15) tankumas – vienetų, kuriuose aptinkama kenkėjų, santykis arba skaičius mėginyje, siuntoje, lauke arba kitoje apibrėžtoje populiacijoje;

16) įsitvirtinimas – į zoną patekusio kenkėjo įsitvirtinimas artimoje ateityje;

17) sunaikinimas – fitosanitarijos priemonių taikymas siekiant zonoje sunaikinti kenkėją;

18) izoliavimas – fitosanitarijos priemonių taikymas užkrėstoje zonoje ir aplink ją siekiant užkirsti kelią kenkėjo išplitimui;

19) karantino punktas – bet kuris oficialus punktas, skirtas kenkėjams, augalams, augaliniams produktams ar kitiems objektams laikyti karantino sąlygomis;

20) izoliavimo infrastruktūra – bet kuris infrastruktūros objektas, išskyrus karantino punktus, kuriame kenkėjai, augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai laikomi izoliavimo sąlygomis;

21) atsekamumo kodas – raidė, skaitmeninis arba raidinis skaitmeninis kodas, pagal kurį identifikuojama siunta, partija arba prekybos vienetas, naudojamas atsekamumo tikslais, įskaitant kodus, nurodančius partiją, paketą, seriją, išauginimo (pagaminimo) datą arba profesionalaus veiklos vykdytojo dokumentus;

22) fitosanitarijos priemonė – bet kuri oficiali priemonė, kuria siekiama užkirsti kelią karantininių kenkėjų įvežimui arba jų išplitimui arba apriboti reguliuojamų nekarantininių kenkėjų ekonominį poveikį;







II SKYRIUS

Karantininiai kenkėjai







1 skirsnis

Karantininiai kenkėjai

3 straipsnis

Karantininių kenkėjų apibrėžtis

Kenkėjas yra karantininis kenkėjas apibrėžtos teritorijos atžvilgiu, jei jis atitinka visas šias sąlygas:

a) jo tapatybė yra nustatyta, kaip apibrėžta I priedo 1 skirsnio 1 punkte;

b) jo nėra teritorijoje, kaip apibrėžta I priedo 1 skirsnio 2 punkto a papunktyje, arba, jei jis yra, toje teritorijoje jis nėra plačiai išplitęs, kaip apibrėžta I priedo 1 skirsnio 2 punkto b ir c papunkčiuose;

c) jis gali patekti į tą teritoriją, įsitvirtinti ir išplisti joje arba, jeigu jis joje yra, tačiau nėra plačiai joje išplitęs – tose tos teritorijos dalyse, kuriose jo nėra, kaip apibrėžta I priedo 1 skirsnio 3 punkte, jis gali patekti į jas, įsitvirtinti ir išplisti jose;

d) dėl jo patekimo, įsitvirtinimo ir išplitimo, kaip apibrėžta I priedo 1 skirsnio 4 punkte, tai teritorijai arba, jeigu jis joje nustatytas, tačiau nėra plačiai joje išplitęs – toms teritorijos dalims, kuriose jo nėra, būtų daromas nepriimtinas ekonominis poveikis, poveikis aplinkai ar socialinis poveikis ir

e) yra prieinamos įgyvendinamos ir veiksmingos priemonės, skirtos užkirsti kelią tam kenkėjui patekti į tą teritoriją, joje įsitvirtinti arba išplisti ir sumažinti jo keliamą riziką bei poveikį.







2 skirsnis

Sąjungos karantininiai kenkėjai

4 straipsnis

Sąjungos karantininių kenkėjų apibrėžtis

Karantininis kenkėjas yra Sąjungos karantininis kenkėjas, jeigu apibrėžta teritorija, nurodyta 3 straipsnio įžanginėje dalyje, yra Sąjungos teritorija, ir jis yra įtrauktas į 5 straipsnio 2 dalyje nurodytą sąrašą.

5 straipsnis

Draudimas įvežti, vežti per teritoriją, laikyti, dauginti ar išleisti Sąjungos karantininius kenkėjus

1. Sąjungos karantininis kenkėjas negali būti įvežamas į Sąjungos teritoriją ar vežamas joje, arba laikomas, dauginamas arba išleidžiamas Sąjungos teritorijoje.

2. Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriame nustatomas kenkėjų, kurie tenkina 3 straipsnyje nurodytas sąlygas Sąjungos teritorijos atžvilgiu, sąrašas (toliau – Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašas).

Į Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašą įtraukiami Direktyvos 2000/29/EB I priedo A dalyje ir II priedo A dalies I skirsnyje nurodyti kenkėjai.

Kenkėjai, kurie yra būdingi bet kuriai Sąjungos teritorijos daliai arba yra tose dalyse įsitvirtinę natūraliai arba dėl to, kad buvo įvežti ne iš Sąjungos teritorijos, Sąjungos karantininių kenkėjų sąraše nurodomi kaip kenkėjai, kurie žinomi kaip pasitaikantys Sąjungos teritorijoje.

Kenkėjai, kurie nėra būdingi jokiai Sąjungos teritorijos daliai arba nėra įsitvirtinę jokioje Sąjungos teritorijos dalyje, Sąjungos karantininių kenkėjų sąraše nurodomi kaip kenkėjai, apie kurių pasitaikymą Sąjungos teritorijoje nėra žinoma.

3. Jei atlikus įvertinimą paaiškėja, kad į Sąjungos karantininių kenkėjų registrą neįtrauktas kenkėjas tenkina 3 straipsnyje nurodytas sąlygas Sąjungos teritorijos atžvilgiu, arba tas į Sąjungos karantininių kenkėjų registrą įtrauktas kenkėjas nebeatitinka vienos ar kelių iš tų sąlygų, Komisija, priimdama įgyvendinimo aktą, atitinkamai iš dalies pakeičia šio straipsnio 2 dalyje nurodytą įgyvendinimo aktą, įtraukdama atitinkamą kenkėją į tą sąrašą arba jį išbraukdama iš to sąrašo.

Komisija suteikia galimybę valstybėms narėms susipažinti su tuo vertinimu.

Komisija, priimdama įgyvendinimo aktus, gali pakeisti šio straipsnio 2 dalyje nurodytą įgyvendinimo aktą, siekdama konsoliduoti dalinius pakeitimus.

4. 2 ir 3 dalyse nurodyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

6 straipsnis

Prioritetiniai kenkėjai

1. Sąjungos karantininiai kenkėjai yra prioritetiniai kenkėjai, jeigu jie tenkina visas šias sąlygas:

a) jie atitinka vieną ar daugiau sąlygų dėl Sąjungos teritorijos, nustatytų I priedo 1 skirsnio 2 punkte;

b) jų galimas ekonominis poveikis, poveikis aplinkai ar socialinis poveikis yra didžiausias Sąjungos teritorijos atžvilgiu, kaip nustatyta I priedo 2 skirsnyje;

c) jie yra įtraukti į sąrašą pagal šio straipsnio 2 dalį.

2. Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais šis reglamentas papildomas, nustatant prioritetinių kenkėjų sąrašą (toliau – prioritetinių kenkėjų sąrašas).

Jeigu vertinimo rezultatai rodo, kad Sąjungos karantininis kenkėjas tenkina šio straipsnio 1 dalyje nurodytas sąlygas arba, kad kenkėjas nebeatitinka vienos ar kelių iš tų sąlygų, Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais pirmoje pastraipoje nurodytas sąrašas atitinkamai iš dalies keičiamas, atitinkamą kenkėją įrašant į tą sąrašą arba išbraukiant iš jo.

Komisija nedelsdama suteikia galimybę valstybėms narėms susipažinti su tuo vertinimu.

Kai atsiradus didelei kenkėjo rizikai yra priežasčių, dėl kurių privaloma skubėti, pagal šį straipsnį priimtiems deleguotiesiems aktams taikoma 106 straipsnyje numatyta procedūra.

7 straipsnis

I priedo 1 skirsnio dalinis pakeitimas

Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiamas I priedo 1 skirsnis, siekiant jį pritaikyti prie mokslo bei technikos žinių ir atitinkamų tarptautinių standartų pokyčių.

8 straipsnis

Sąjungos karantininiai kenkėjai, naudojami oficialių tyrimų, mokslo arba švietimo tikslais, bandymams, veislių atrankai arba selekcijai

1. Nukrypdamos nuo 5 straipsnio 1 dalies valstybės narės, gavusios prašymą, gali laikinai leisti į savo teritoriją įvežti, joje vežti, laikyti ir dauginti Sąjungos karantininius kenkėjus arba kenkėjus, kuriems taikomos pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės oficialių tyrimų, mokslo arba švietimo tikslais, bandymams, veislių atrankai arba selekcijai.

Leidimas atitinkamai veiklai išduodamas tik tuo atveju, jei nustatomi tinkami apribojimai siekiant užtikrinti, kad dėl atitinkamo kenkėjo įvežimo, vežimo, laikymo, dauginimo ar naudojimo jis neįsitvirtintų ir neišplistų Sąjungos teritorijoje, atsižvelgiant į kenkėjo tapatybę, biologines savybes ir plitimo būdus, numatytą veiklą, sąveiką su aplinka ir kitus atitinkamus veiksnius, susijusius su to kenkėjo keliama rizika.

2. Į visus pagal 1 dalį išduodamus leidimus įtraukiamos visos šios sąlygos:

a) kenkėjas turi būti laikomas tokioje vietoje ir tokiomis sąlygomis:

i) kurių tinkamumą patvirtino kompetentinga institucija ir

ii) kurios yra nurodytos leidime;

b) su kenkėju susijusi veikla turi būti vykdoma karantino punkte arba izoliavimo infrastruktūros objekte, kurį pagal 60 straipsnį paskyrė kompetentinga institucija ir kuris yra nurodytas leidime;

c) su kenkėju susijusią veiklą turi vykdyti darbuotojai:

i) kurių mokslinę ir techninę kompetenciją kompetentinga institucija pripažįsta tinkama ir

ii) kurie yra nurodyti leidime.

d) kenkėją įvežant į Sąjungos teritoriją, vežant arba laikant ar dauginant jos teritorijoje prie jo turi būti pridedamas leidimas.

3. 1 dalyje nurodytų leidimų galiojimas ribojamas kenkėjų, kurie gali būti įvežami, vežami, laikomi, dauginami ar naudojami, kiekio atžvilgiu ir laikotarpio, kuris yra adekvatus atitinkamai veiklai atlikti atžvilgiu. Įgaliojimais neviršijami paskirto karantino punkto arba izoliavimo infrastruktūros objekto pajėgumai.

Į leidimus įtraukiami apribojimai, būtini siekiant tinkamai pašalinti atitinkamų Sąjungos karantininių kenkėjų arba kenkėjų, kuriems taikomos pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės, įsitvirtinimo ir išplitimo riziką.

4. Kompetentinga institucija stebi, kaip laikomasi 2 dalyje nurodytų sąlygų ir 3 dalyje nurodytų apribojimų, ir imasi būtinų veiksmų, jeigu jų nesilaikoma. Kai tinkama, tie veiksmai – tai 1 dalyje nurodyto leidimo panaikinimas.

5. Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais papildomas šis reglamentas, nustatant išsamias taisykles dėl:

a) valstybių narių ir Komisijos keitimosi informacija apie atitinkamų kenkėjų įvežimą į Sąjungos teritoriją, vežimą ir laikymą, dauginimą ir naudojimą jos teritorijoje;

b) 1 dalyje nurodyto leidimo išdavimo procedūros bei sąlygų ir

c) reikalavimų laikymosi stebėsenos ir veiksmų, kurių turi būti imtasi reikalavimų nesilaikymo atveju, kaip nurodyta 4 dalyje.

9 straipsnis

Pranešimas apie gresiantį pavojų

1. Kai valstybė narė turi įrodymų apie gresiantį pavojų, kad į Sąjungos teritoriją arba tos teritorijos dalį, kurioje Sąjungos karantininio kenkėjo dar nėra, pateks tas Sąjungos karantininis kenkėjas, valstybė narė nedelsdama raštu apie tuos įrodymus praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.

2. 1 dalis taip pat taikoma kenkėjui, kuris nėra įtrauktas į Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašą, kai:

a) tam kenkėjui taikomos pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės arba

b) atitinkama valstybė narė mano, kad tas kenkėjas gali atitikti jo įtraukimo į Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašą sąlygas.

3. Profesionalūs veiklos vykdytojai nedelsdami praneša kompetentingoms institucijoms apie visus gresiančio pavojaus įrodymus, kurių jos gali turėti, kaip nurodyta 1 dalyje, susijusius su Sąjungos karantininiais kenkėjais arba su 2 dalyje nurodytais kenkėjais.

▼M1

10 straipsnis

Kompetentingų institucijų oficialus Sąjungos karantininio kenkėjo buvimo patvirtinimas

Kai kompetentinga institucija įtaria arba gauna įrodymų apie Sąjungos karantininio kenkėjo arba kenkėjo, kuriam taikomos pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės, aptikimą atitinkamos valstybės narės teritorijos tam tikroje dalyje, kurioje anksčiau apie to kenkėjo buvimą nebuvo žinoma, arba augalų, augalinių produktų ar kitų objektų siuntoje, kuri buvo įvežta į Sąjungos teritoriją, kurią ketinama įvežti į jos teritoriją ar kuri buvo vežama per ją, ji nedelsdama imasi priemonių, būtinų tam, kad remiantis oficialios laboratorijos, kaip nurodyta Reglamento ►C1 (ES) 2017/625 ◄ 37 straipsnyje, įvertinimu, būtų patvirtinta (toliau – oficialiai patvirtinta), ar aptiktas tas kenkėjas, ar ne.

Kol to kenkėjo aptikimas oficialiai patvirtinamas, atitinkamos valstybės narės, kai taikytina, imasi fitosanitarijos priemonių, kad būtų panaikinta to kenkėjo išplitimo rizika.

Šio straipsnio pirmoje pastraipoje nurodytas įtarimas arba įrodymai gali būti grindžiami bet kuria informacija, gauta pagal 14 ir 15 straipsnius, arba iš bet kurio kito šaltinio.

▼B

11 straipsnis

Valstybių narių pranešimai apie Sąjungos karantininius kenkėjus Komisijai ir kitoms valstybėms narėms

Valstybė narė, pateikia pranešimą Komisijai ir kitoms valstybėms narėms tuo atveju, kai jos kompetentinga institucija oficialiai patvirtino vieną iš šių situacijų:

a) kad jos teritorijoje yra Sąjungos karantininis kenkėjas, apie kurio buvimą ten anksčiau nebuvo žinoma;

b) Sąjungos karantininio kenkėjo buvimą toje jos teritorijos dalyje, kurioje jo anksčiau nebuvo;

c) kad jos teritorijoje augalų, augalinių produktų ar kitų objektų siuntoje, kuri buvo įvežta į Sąjungos teritoriją, kurią ketinama į ją įvežti arba kuri buvo vežama per jos teritoriją, yra Sąjungos karantininis kenkėjas.

▼M1

Pranešimus pagal pirmą pastraipą teikia atitinkamos valstybės narės viena institucija, kaip nurodyta Reglamento ►C1 (ES) 2017/625 ◄ 4 straipsnio 2 dalyje, ir naudojantis elektronine pranešimo sistema, nurodyta 103 straipsnyje.

▼B

12 straipsnis

Informacija apie Sąjungos karantininius kenkėjus, kurią kompetentingos institucijos tiekia profesionaliems veiklos vykdytojams

1. Kai oficialiai patvirtinama viena iš 11 straipsnio situacijų, kompetentinga institucija užtikrina, kad profesionalūs veiklos vykdytojai, kurių augalams, augaliniams produktams ar kitiems objektams gali būti padarytas poveikis, būtų nedelsiant informuoti apie Sąjungos karantininio kenkėjo buvimą.

2. Komisija sudaro ir atnaujina viešai skelbiamą visų gautų pranešimų apie trečiosiose valstybėse atsirandančių naujų kenkėjų, galinčių kelti riziką augalų sveikatai Sąjungos teritorijoje, sąrašą.

Tas sąrašas gali būti 103 straipsnyje nurodytos elektroninės sistemos dalis.

13 straipsnis

Informacija apie prioritetinius kenkėjus, kurią kompetentingos institucijos teikia visuomenei

Kai oficialiai patvirtinama viena iš 11 straipsnio pirmos pastraipos a ir b punktuose nurodytų situacijų, susijusių su prioritetiniu kenkėju, kompetentinga institucija informuoja visuomenę apie priemones, kurių ji ėmėsi arba ketina imtis ir apie visas priemones, kurių turi imtis atitinkamų kategorijų profesionalūs veiklos vykdytojai ar kiti asmenys.

14 straipsnis

Priemonės, kurių nedelsdami turi imtis profesionalūs veiklos vykdytojai

1. Kai profesionalus veiklos vykdytojas įtaria arba sužino, kad jo kontroliuojamuose augaluose, augaliniuose produktuose ar kituose objektuose yra Sąjungos karantininis kenkėjas arba kenkėjas, kuriam taikomos pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės, jis nedelsdamas apie tai praneša kompetentingai institucijai, kad ta kompetentinga institucija galėtų imtis priemonių pagal 10 straipsnį. Kai tinkama, profesionalus veiklos vykdytojas taip pat nedelsdamas imasi atsargumo priemonių, kad būtų užkirstas kelias to kenkėjo įsitvirtinimui ar išplitimui.

2. Kompetentinga institucija gali nuspręsti, kad kai žinoma apie konkretaus kenkėjo pasitaikymą atitinkamoje zonoje, 1 dalyje nurodyto pranešimo pateikti nereikia. Tokiu atveju apie tą sprendimą ji informuoja atitinkamus profesionalius veiklos vykdytojus.

3. Kai profesionalus veiklos vykdytojas gauna oficialų patvirtinimą, susijusį su Sąjungos karantininio kenkėjo buvimu jo kontroliuojamuose augaluose, augaliniuose produktuose ar kituose objektuose, jis konsultuojasi su kompetentinga institucija dėl veiksmų, kurių turi būti imtasi, o kai taikytina – imasi 4–7 dalyse nurodytų veiksmų.

4. Profesionalus veiklos vykdytojas nedelsiant imasi priemonių, būtinų užkirsti kelią to kenkėjo išplitimui. Kai kompetentinga institucija yra pateikusi nurodymų dėl tų priemonių, profesionalus veiklos vykdytojas veikia laikydamasis tų nurodymų.

5. Kai tai yra nurodžiusi kompetentinga institucija, profesionalus veiklos vykdytojas imasi priemonių, būtinų kenkėjui pašalinti nuo atitinkamų augalų, augalinių produktų ar kitų objektų ir iš jo valdų, žemės, dirvožemio, vandens ar kitų užkrėstų elementų, kuriuos jis kontroliuoja.

6. Jei kompetentinga institucija nėra nurodžiusi kitaip, profesionalus veiklos vykdytojas nedelsdamas pašalina iš rinkos augalus, augalinius produktus ir kitus objektus, kuriuos jis kontroliuoja ir kuriuose galėtų būti kenkėjų.

Kai tų augalų, augalinių produktų ir kitų objektų profesionalus veiklos vykdytojas nebekontroliuoja, profesionalus veiklos vykdytojas nedelsdamas, jei kompetentinga institucija nėra nurodžiusi kitaip:

a) informuoja asmenis prekybos grandinėje, kuriems tie augalai, augaliniai produktai ir kiti objektai buvo patiekti, apie kenkėjo buvimą;

b) pateikia tiems asmenims gaires dėl būtinų priemonių, kurių turi būti imtasi siunčiant atitinkamus augalus, augalinius produktus ir kitus objektus siekiant sumažinti atitinkamų kenkėjų išplitimo arba ištrūkimo riziką, ir

c) susigrąžina tuos augalus, augalinius produktus ar kitus objektus.

7. Kai taikoma šio straipsnio 1, 3, 4, 5 ar 6 dalis, profesionalus veiklos vykdytojas, gavęs prašymą, kompetentingai institucijai pateikia visą informaciją, kuri yra aktuali visuomenės nariams. Nedarant poveikio 13 straipsniui, jei turi būti imamasi veiksmų, susijusių su augalais, augaliniais produktais ar kitais objektais, kuriuose gali būti atitinkamų kenkėjų, kompetentinga institucija kaip įmanoma greičiau informuoja visuomenę apie tai.

15 straipsnis

Priemonės, kurių turi imtis asmenys, kurie nėra profesionalūs veiklos vykdytojai

1. Jei kuris nors asmuo, kuris nėra profesionalus veiklos vykdytojas, sužino apie Sąjungos karantininio kenkėjo buvimą arba turi pagrindo tai įtarti, tas asmuo nedelsdamas apie tai praneša kompetentingai institucijai. Tais atvejais, kai pranešama ne raštu, kompetentinga institucija tą pranešimą oficialiai užregistruoja. Jei to paprašo kompetentinga institucija, tas asmuo tai institucijai pateikia turimą informaciją apie to kenkėjo buvimą.

2. Kompetentinga institucija gali nuspręsti, kad tais atvejais, kai žinoma apie konkretaus kenkėjo buvimą atitinkamoje zonoje, 1 dalyje nurodyto pranešimo pateikti nereikia.

3. Asmuo, pateikęs 1 dalyje nurodytą pranešimą, konsultuojasi su kompetentinga institucija dėl veiksmų, kurių turi būti imtasi ir, laikydamasis kompetentingos institucijos nurodymų, imasi būtinų priemonių, kad būtų užkirstas kelias to kenkėjo išplitimui, ir jo pašalinimui nuo (iš) atitinkamų augalų, augalinių produktų ar kitų objektų, o kai taikytina – iš savo valdų.

16 straipsnis

Nuo prievolių pranešti leidžiančios nukrypti nuostatos

14 ir 15 straipsniuose nurodytos prievolės pranešti netaikomos, kai:

a) Sąjungos karantininis kenkėjas aptinkamas demarkacinės zonos, kuri buvo nustatyta siekiant izoliuoti tą kenkėją, užkrėstoje zonoje, kaip nurodyta 18 straipsnio 2 dalyje;

b) Sąjungos karantininis kenkėjas aptinkamas demarkacinės zonos užkrėstoje zonoje ir kai turi būti taikomos naikinimo priemonės, kurioms reikia aštuonerių ar daugiau metų, šių pirmųjų aštuonerių metų laikotarpiu.

17 straipsnis

Sąjungos karantininių kenkėjų sunaikinimas

1. Kai oficialiai patvirtinama viena iš 11 straipsnio pirmos pastraipos a ir b punktuose nurodytų situacijų, kompetentinga institucija nedelsdama imasi visų būtinų fitosanitarijos priemonių, kad atitinkamoje zonoje atitinkamas Sąjungos karantininis kenkėjas būtų sunaikintas. Tų priemonių imamasi vadovaujantis II priedu.

Ta prievolė sunaikinti netaikoma, kai pagal 28 straipsnio 2 dalį priimtame įgyvendinimo akte dėl to kenkėjo nurodyta kitaip.

2. Kompetentinga institucija nedelsdama ištiria atitinkamo Sąjungos karantininio kenkėjo patekimo židinį, ypač kai tas patekimas gali būti susijęs su augalų, augalinių produktų ar kitų objektų judėjimu, ir tai, kad dėl tokio judėjimo atitinkamas kenkėjas galėjo išplisti ant kitų augalų, augalinių produktų ar kitų objektų.

3. Kai 1 dalyje nurodytos priemonės yra susijusios su augalų, augalinių produktų ir kitų objektų įvežimu į Sąjungos teritoriją arba vežimu joje, atitinkama valstybė narė apie tas priemones nedelsdama praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.

4. 1 dalyje nurodytų priemonių imamasi ir 2 dalyje nurodyti tyrimai atliekami nepriklausomai nuo to, ar kenkėjo aptikta viešosiose ar privačiosiose valdose.

18 straipsnis

Demarkacinių zonų nustatymas

1. Kai oficialiai patvirtinama viena iš 11 straipsnio pirmos pastraipos a ir b punktuose nurodytų situacijų, kompetentinga institucija nedelsdama nustato vieną ar daugiau zonų, kurioje (-iose) turi būti imtasi 17 straipsnio 1 dalyje nurodytų naikinimo priemonių (toliau – demarkacinė zona).

Demarkacinę zoną sudaro užkrėsta zona ir buferinė zona.

2. Užkrėstoje zonoje, kai taikytina, yra:

a) visi augalai, kurie, kaip žinoma, yra užkrėsti atitinkamu kenkėju;

b) visi augalai, turintys galimo užsikrėtimo tuo kenkėju požymių arba simptomų;

c) visi kiti augalai, kurie galėjo būti ar tapti užteršti arba užkrėsti tuo kenkėju, įskaitant augalus, kurie gali būti užkrėsti, nes yra imlūs tam kenkėjui ir yra netoli užkrėstų augalų arba kilę iš to paties auginimo šaltinio, jei jis žinomas, kaip ir užkrėsti augalai, arba iš užkrėstų augalų išauginti augalai;

d) žemė, dirvožemis, vandens gyslos ir kiti užkrėsti arba užkratui atitinkamu kenkėju imlūs elementai.

3. Buferinė zona ribojasi su užkrėsta zona ir ją supa.

Ji yra tinkamo dydžio, atsižvelgiant į riziką, kad atitinkamas kenkėjas gali išplisti už užkrėstos zonos ribų natūraliai arba dėl žmogaus veiklos užkrėstoje zonoje ir jos prieigose, ir nustatoma vadovaujantis II priedo 2 skirsnyje nustatytais principais.

Vis dėl to, jeigu kenkėjo išplitimo už užkrėstos zonos ribų rizika panaikinama arba sumažinama iki priimtino lygio natūraliomis arba dirbtinėmis kliūtimis, buferinės zonos nustatyti nereikalaujama.

4. Nukrypstant nuo 1 dalies, jeigu pirminio įvertinimo metu kompetentinga institucija, atsižvelgusi į atitinkamo kenkėjo, augalo, augalinio produkto ar kito objekto pobūdį ir jo aptikimo vietą, padaro išvadą, kad atitinkamas kenkėjas gali būti nedelsiant sunaikintas, ji gali priimti sprendimą nenustatyti demarkacinės zonos.

Tokiu atveju ji vykdo stebėseną, kad nustatytų, ar buvo užkrėsti kiti augalai arba augaliniai produktai. Remdamasi tos stebėsenos rezultatais kompetentinga institucija nusprendžia, ar reikia nustatyti demarkacinę zoną.

5. Kai pagal 2 ir 3 dalis demarkacinė zona turi apimti kitos valstybės narės teritoriją, valstybė narė, kurioje aptiktas atitinkamas kenkėjas, nedelsdama susisiekia su valstybe nare, kurios teritoriją turi apimti demarkacinė zona, kad ta valstybė narė galėtų imtis visų tinkamų veiksmų, kaip nurodyta 1–4 dalyse.

6. Kasmet ne vėliau kaip balandžio 30 d. valstybės narės praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie nustatytų demarkacinių zonų skaičių ir vietą, atitinkamus kenkėjus ir atitinkamas priemones, kurių buvo imtasi per ankstesnius kalendorinius metus.

Ši dalis taikoma nedarant poveikio prievolėms pranešti apie demarkacines zonas, nustatytas 104 straipsnyje nurodytuose įgyvendinimo aktuose.

19 straipsnis

Demarkacinių zonų stebėsena bei keitimai ir apribojimų panaikinimas

1. Kompetentingos institucijos bent kasmet tinkamu laiku vykdo kiekvienos demarkacinės zonos stebėseną, susijusią su padėtimi dėl esamo atitinkamo kenkėjo.

Ta stebėsena vykdoma vadovaujantis 22 straipsnio 2 dalimi.

2. Jeigu vykdant 1 dalyje nurodytą stebėseną arba jos nevykdant kompetentinga institucija atitinkamą kenkėją aptinka buferinėje zonoje, atitinkama valstybė narė nedelsdama apie tai praneša Komisijai bei kitoms valstybėms narėms.

3. Kompetentingos institucijos, atsižvelgdamos į 1 dalyje nurodytos stebėsenos rezultatus, kai tinkama pakeičia užkrėstų zonų, buferinių zonų ir demarkacinių zonų ribas.

4. Kompetentingos institucijos gali panaikinti demarkacinę zoną ir nutraukti atitinkamas naikinimo priemones kai patikrinamas kenkėjais neužkrėstos zonos statusas. Ta zona yra kenkėjais neužkrėsta zona, jei tenkinamos abi šios sąlygos:

a) jei vykdant 1 dalyje nurodytą stebėseną nustatyta, kad toje zonoje nėra atitinkamo kenkėjo;

b) toje demarkacinėje zonoje pakankamai ilgą laikotarpį neaptinkama atitinkamo kenkėjo.

5. Priimdama sprendimą dėl 3 dalyje nurodytų pakeitimų arba dėl 4 dalyje nurodytos demarkacinės zonos panaikinimo, atitinkama kompetentinga institucija atsižvelgia bent į šias aplinkybes:

a) kenkėjo ir atitinkamo pernešėjo biologines savybes;

b) augalų šeimininkų buvimą;

c) ekologines bei klimato sąlygas ir

d) tikimybę, kad naikinimo priemonės buvo veiksmingos.

6. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, stebėsenos nereikalaujama vykdyti kasmet demarkacinių zonų užkrėstoje zonoje, nustatytoje:

a) dėl kenkėjų, kuriems taikomos naikinimo priemonės, kurioms reikia aštuonerių ar daugiau metų;

b) dėl kenkėjų, kuriems taikomos 28 straipsnio 2 dalyje nurodytos izoliavimo priemonės.

7. Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais papildomas šis reglamentas, tiksliau apibrėžiant šio straipsnio 6 dalies a punkte bei 16 straipsnio b punkte nurodytus kenkėjus ir tų nukrypti leidžiančių nuostatų taikymo sąlygas.

20 straipsnis

Ataskaitos dėl priemonių, kurių buvo imtasi pagal 17, 18 ir 19 straipsnius

1. Kai valstybė narė imasi priemonių teritorijoje, kuri ribojasi su kitos valstybės narės siena, ataskaita dėl priemonių, kurių buvo imtasi pagal 17, 18 ir 19 straipsnius, pateikiama tai kitai valstybei narei.

2. Kai to paprašo Komisija arba bet kuri kita valstybė narė, atitinkama valstybė narė pateikia ataskaitą dėl konkrečių priemonių, kurių buvo imtasi pagal 17, 18 ir 19 straipsnius.

21 straipsnis

II priedo dalinis keitimas

Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiamas II priedo 1 skirsnis, siekiant jį pritaikyti prie mokslo bei technikos žinių ir atitinkamų tarptautinių standartų pokyčių.

22 straipsnis

Stebėsena, susijusi su Sąjungos karantininiais kenkėjais ir kenkėjais, laikinai priskiriamais Sąjungos karantininiams kenkėjams

1. Nustatytais laikotarpiais valstybės narės vykdo rizika paremtą stebėseną, kurios metu patikrinama bent tai:

a) ar esama Sąjungos karantininių kenkėjų ir

b) ar esama su kuriuo nors kenkėju, kuriam taikomos 29 straipsnyje nurodytos priemonės arba pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės, susijusių požymių ar simptomų.

Ta stebėsena vykdoma visose zonose, kuriose apie atitinkamo kenkėjo buvimą nėra žinoma.

Tos stebėsenos vykdyti nereikalaujama dėl kenkėjų, kurių atveju padaryta aiški išvada, kad jie negali įsitvirtinti ar išplisti atitinkamoje valstybėje narėje dėl jos ekologinių ir klimato sąlygų arba dėl rūšių šeimininkių nebuvimo.

2. 1 dalyje nurodytos stebėsenos struktūra grindžiama rizika, kurią kelia kenkėjas stebėsenos zonoje. Stebėseną sudaro bent kompetentingos institucijos atliekamos vizualinės apžiūros ir kai tinkama – mėginių ėmimas ir tyrimų atlikimas. Ta stebėsena vykdoma visose atitinkamose vietose ir jie atitinkamais atvejais apima valdas, transporto priemones, įrenginius ir pakuotes, kuriuos naudoja profesionalūs veiklos vykdytojai ir kiti asmenys. Jie grindžiami patikimais mokslo bei technikos principais ir atliekami tinkamu laiku, atsižvelgiant į galimybę aptikti atitinkamą kenkėją.

Vykdant tą stebėseną atsižvelgiama į mokslinius ir techninius duomenis ir bet kurią kitą tinkamą informaciją, susijusią su atitinkamų kenkėjų buvimu.

3. Kasmet ne vėliau kaip balandžio 30 d. valstybės narės praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie 1 dalyje nurodytos stebėsenos, vykdytos per ankstesnius kalendorinius metus, rezultatus. Į tas ataskaitas įtraukiama informacija apie stebėsenos vykdymo vietą, laiką, atitinkamus kenkėjus, augalus, augalinius produktus ar kitus objektus, patikrų ir paimtų mėginių skaičių ir su kiekvienu atitinkamu kenkėju susijusias išvadas.

Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriuose būtų nustatyta tų ataskaitų forma, taip pat nurodymai dėl tos formos pildymo. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

23 straipsnis

Daugiametės stebėsenos programos ir informacijos rinkimas

1. Valstybės narės parengia daugiametes stebėsenos programas, kuriose nustato pagal 22 straipsnį vykdytinos stebėsenos turinį. Tose programose numatoma rinkti ir registruoti mokslinius bei techninius duomenis ir kitą informaciją, kaip nurodyta 22 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje.

Daugiametėse stebėsenos programose pateikiami šie elementai, laikantis 22 straipsnio 2 dalies:

a) konkretus kiekvienos stebėsenos tikslas;

b) kiekvienos stebėsenos taikymo sritis, susijusi su atitinkama zona ir apimamu laikotarpiu, o taip pat kenkėjai, numatytieji augalai ir prekės;

c) stebėsenos metodika ir kokybės valdymas, įskaitant vizualinės apžiūros, mėginių ėmimo bei tyrimų ir jų techninio pagrindimo tvarkos aprašą;

d) numatytų vizualinių apžiūrų, mėginių ėmimo ir tyrimų laikas, dažnumas ir skaičius ir

e) surinktos informacijos registravimo ir ataskaitų teikimo metodai.

Daugiametės stebėsenos programos parengiamos penkerių – septynerių metų laikotarpiui.

2. Valstybės narės, gavusios prašymą, apie parengtas daugiametes stebėsenos programas praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.

3. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais nustatoma daugiamečių stebėsenos programų forma ir 1 dalyje nustatytų elementų taikymo konkrečios kenkėjo rizikos atvejais praktinės taisyklės.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

24 straipsnis

Prioritetinių kenkėjų stebėsena

1. Valstybės narės kasmet vykdo stebėseną kiekvieno prioritetinio kenkėjo atžvilgiu, kaip nustatyta 22 straipsnio 1 ir 2 dalyse. Ta stebėsena apima pakankamai daug vizualinių apžiūrų, mėginių ėmimo ir tyrimų atvejų, tinkamų kiekvienam prioritetiniam kenkėjui, kiek tai įmanoma remiantis atitinkamo kenkėjo biologinėmis savybėms ir ekologinėmis ir klimato sąlygomis, kad būtų užtikrintas aukšto lygio patikimumas laiku aptinkant tuos kenkėjus.

Stebėsenos vykdyti nereikalaujama dėl kenkėjų, kurių atveju padaryta aiški išvada, kad jie negali įsitvirtinti ar išplisti atitinkamoje valstybėje narėje dėl jos ekologinių ir klimato sąlygų arba dėl rūšių šeimininkių nebuvimo.

2. Kasmet ne vėliau kaip balandžio 30 d. valstybės narės praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie 1 dalyje nurodytos stebėsenos, vykdytos per ankstesnius kalendorinius metus, rezultatus.

25 straipsnis

Nenumatytų atvejų planai dėl prioritetinių kenkėjų

1. Kiekviena valstybė narė parengia ir nuolat atnaujina kiekvienam prioritetiniam kenkėjui, kuris gali patekti į jos teritoriją ar teritorijos dalį ir joje įsitvirtinti, skirtą atskirą planą, kuriame pateikiama informacija apie sprendimo priėmimo procesus, procedūras bei protokolus, kurių turi būti laikomasi, minimalius išteklius, kurie turi būti skirti, ir papildomų išteklių skyrimo procedūras, oficialiai patvirtinus arba įtarus esant tą kenkėją (toliau – nenumatytų atvejų planas).

Valstybės narės, rengdamos nenumatytų atvejų planus ir juos atnaujindamos, atitinkamame etape konsultuojasi su visais susijusiais suinteresuotaisiais subjektais.

Nenumatytų atvejų planų rengti nereikalaujam dėl kenkėjų, kurių atveju padaryta aiški išvada, kad jie negali įsitvirtinti ar išplisti atitinkamoje valstybėje narėje dėl jos ekologinių ir klimato sąlygų arba dėl rūšių šeimininkių nebuvimo.

2. Į kiekvieną nenumatytų atvejų planą įtraukiami šie aspektai:

▼M1

a) įgyvendinant planą, patvirtinto arba įtariamo atitinkamo prioritetinio kenkėjo buvimo atveju, dalyvaujančių įstaigų vaidmuo ir įsipareigojimai, taip pat vadovavimo grandinė ir veiksmų, kurių turi imtis kompetentingos institucijos, kitos valdžios institucijos, kaip nurodyta Reglamento ►C1 (ES) 2017/625 ◄ 4 straipsnio 2 dalyje, įgaliotosios įstaigos arba susiję fiziniai asmenys, kaip nurodyta to reglamento 28 straipsnio 1 dalyje, laboratorijos ir profesionalūs veiklos vykdytojai, koordinavimo procedūros, įskaitant veiklos koordinavimą atitinkamai su kaimyninėmis valstybėmis narėmis ir kaimyninėmis trečiosiomis šalimis;

▼B

b) galimybė kompetentingoms institucijoms patekti į profesionalių veiklos vykdytojų, kitų susijusių veiklos vykdytojų ir fizinių asmenų valdas;

c) galimybė kompetentingoms institucijoms prireikus patekti į laboratorijas, apžiūrėti įrangą, susisiekti su darbuotojais bei išorės ekspertais ir gauti informacijos apie išteklius, kurių reikia siekiant greitai ir veiksmingai sunaikinti arba, atitinkamais atvejais, izoliuoti atitinkamą prioritetinį kenkėją;

d) priemonės, kurių turi būti imamasi atsižvelgus į Komisijos, kitų valstybių narių, atitinkamų profesionalių veiklos vykdytojų ir visuomenės informaciją, susijusią su atitinkamo prioritetinio kenkėjo buvimu ir priemonėmis, kurių prieš jį imtasi, jeigu atitinkamo kenkėjo buvimas oficialiai patvirtinamas arba įtariamas;

e) su atitinkamo prioritetinio kenkėjo buvimu susijusių duomenų registravimo tvarka;

f) turimi įvertinimai, kaip nustatyta 6 straipsnio 2 dalyje, ir bet kuris valstybės narės atliktas atitinkamo prioritetinio kenkėjo jos teritorijai keliamos rizikos įvertinimas;

g) rizikos valdymo priemonės, kurių imtasi atitinkamo prioritetinio kenkėjo atžvilgiu, kaip nustatyta II priedo 1 skirsnyje, ir procedūros, kurių turi būti laikomasi;

h) demarkacinių zonų geografinių ribų nustatymo principai;

i) vizualinių apžiūrų, mėginių ėmimo ir laboratorinių tyrimų metodų protokolai ir

j) principai, susiję su kompetentingų institucijų ir, kai tinkama, įstaigų, valdžios institucijų, laboratorijų darbuotojų, profesionalių veiklos vykdytojų ir kitų asmenų, nurodytų a punkte, mokymu.

Kai tinkama pirmos pastraipos d–j punktai išdėstomi instrukcijų vadovuose.

3. Nenumatytų atvejų planai gali būti rengiami dėl kelių kenkėjų, kurių biologinės savybės ir rūšys šeimininkės panašios. Tokiais atvejais nenumatytų atvejų planą sudaro visiems į jį įtrauktiems kenkėjams skirta bendroji dalis ir konkrečios kiekvienam atitinkamam kenkėjui skirtos dalys.

4. Per ketverius metus nuo kenkėjų sąrašo sudarymo dienos valstybės narės parengia nenumatytų atvejų planą, skirtą į tą sąrašą įtrauktiems kenkėjams.

Per vienerius metus nuo bet kurio papildomo atitinkamo kenkėjo įtraukimo į prioritetinių kenkėjų sąrašą dienos valstybės narės parengia nenumatytų atvejų planą, skirtą tam prioritetiniam kenkėjui.

Valstybės narės reguliariai peržiūri ir atitinkamais atvejais atnaujina savo nenumatytų atvejų planus.

5. Jeigu paprašoma, valstybės narės savo nenumatytų atvejų planus pateikia Komisijai ir kitoms valstybėms narėms ir informuoja visus susijusius profesionalius veiklos vykdytojus paskelbdamos internete.

26 straipsnis

Su prioritetiniais kenkėjais susijusios imitavimo pratybos

1. Valstybės narės vykdo imitavimo pratybas, susijusias su nenumatytų atvejų planų įgyvendinimu, tam tikrais intervalais, nustatytais atsižvelgus į atitinkamo prioritetinio kenkėjo ar kenkėjų biologines savybes ir to kenkėjo ar tų kenkėjų keliamą riziką.

Tokios pratybos per pagrįstą laikotarpį ir dalyvaujant atitinkamiems suinteresuotiesiems subjektams surengiamos dėl visų atitinkamų prioritetinių kenkėjų.

Tų pratybų vykdyti nereikalaujama tuo atveju, jeigu atitinkama valstybė narė neseniai ėmėsi priemonių atitinkamam kenkėjui ar atitinkamiems kenkėjams sunaikinti.

2. Su prioritetiniais kenkėjais, kurių buvimas vienoje valstybėje narėje galėtų turėti įtakos kaimyninėms valstybėms narėms, susijusias imitavimo pratybas tos valstybės narės gali vykdyti kartu pagal atitinkamus savo nenumatytų atvejų planus.

Atitinkamais atvejais valstybės narės tas imitavimo pratybas gali vykdyti kartu su kaimyninėmis trečiosiomis valstybėmis.

3. Jeigu paprašoma, valstybės narės kiekvienų imitavimo pratybų rezultatų ataskaitą pateikia Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.

27 straipsnis

Veiksmų planai dėl prioritetinių kenkėjų

1. Kai remiantis 10 straipsniu oficialiai patvirtinama, kad valstybės narės teritorijoje yra prioritetinis kenkėjas, kompetentinga institucija nedelsdama patvirtina planą (toliau – veiksmų planas), kuriame išdėstomos to kenkėjo naikinimo priemonės, kaip numatyta 17, 18 ir 19 straipsniuose, arba jo izoliavimo priemonės, kaip numatyta 28 straipsnio 2 dalyje, taip pat tų priemonių taikymo tvarkaraštis.

Į veiksmų planą įtraukiamas stebėsenos, kuri turi būti vykdoma, modelio bei tvarkos aprašas ir nustatomas vizualinių apžiūrų, mėginių, kurie turi būti paimti, ir laboratorinių tyrimų, kurie turi būti atlikti, skaičius, taip pat apžiūrai, mėginių ėmimui ir tyrimams taikytini metodai.

Veiksmų planas grindžiamas atitinkamu nenumatytų atvejų planu ir kompetentinga institucija tą veiksmų planą nedelsdama pateikia atitinkamiems profesionaliems veiklos vykdytojams.

2. Jeigu paprašoma, kiekviena valstybė narė praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie jos priimtus veiksmų planus.

28 straipsnis

Sąjungos priemonės dėl konkrečių Sąjungos karantininių kenkėjų

1. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais būtų nustatytos priemonės, taikytinos konkretiems Sąjungos karantininiams kenkėjams. Tomis priemonėmis kiekvieno konkretaus karantininio kenkėjo atžvilgiu įgyvendinamos viena ar kelios iš šių nuostatų:

a) 10 straipsnis dėl priemonių, taikytinų kompetentingoms institucijoms kilus įtarimų dėl to Sąjungos karantininio kenkėjo buvimo ir joms oficialiai patvirtinus jo buvimą;

b) 14 straipsnis dėl priemonių, kurių nedelsdami turi imtis profesionalūs veiklos vykdytojai;

c) 15 straipsnis dėl priemonių, kurių turi imtis asmenys, kurie nėra profesionalūs veiklos vykdytojai;

d) 17 straipsnis dėl Sąjungos karantininių kenkėjų naikinimo;

e) 18 straipsnis dėl demarkacinių zonų nustatymo;

f) 19 straipsnis dėl stebėsenos ir demarkacinių zonų keitimo ir apribojimų panaikinimo;

g) 22 straipsnis dėl stebėsenos, susijusios su Sąjungos karantininiais kenkėjais ir kenkėjais, laikinai priskiriamiems Sąjungos karantininiams kenkėjams;

h) 24 straipsnis dėl stebėsenos, susijusios su prioritetiniais kenkėjais, kiek tai susiję su konkrečių prioritetinių kenkėjų vizualinių apžiūrų, mėginių ėmimo ir tyrimų skaičiumi;

i) 25 straipsnis dėl nenumatytų atvejų planų dėl prioritetinių kenkėjų;

j) 26 straipsnis dėl imitavimo pratybų, susijusių su prioritetiniais kenkėjais;

k) 27 straipsnis dėl veiksmų planų dėl prioritetinių kenkėjų.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

2. Nukrypstant nuo 17 straipsnio, tais atvejais, kai, remiantis 19 straipsnyje nurodyta stebėsena ir kitais įrodymais, daroma išvada, kad demarkacinėje zonoje atitinkamo Sąjungos karantininio kenkėjo sunaikinti neįmanoma, Komisija priima šio straipsnio 1 dalyje nurodytus įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomos priemonės, kuriomis siekiama izoliuoti.

Siekdama padaryti tą išvadą, Komisija, iš atitinkamos valstybės narės ar bet kurio kito šaltinio gavusi atitinkamų įrodymų, nedelsdama imasi reikiamų veiksmų.

3. Jeigu Komisija padaro išvadą, kad zonose, esančiose ne demarkacinėse zonose, būtina imtis prevencijos priemonių siekiant apsaugoti tą Sąjungos teritorijos dalį, kurioje atitinkamo Sąjungos karantininio kenkėjo nėra, ji gali priimti įgyvendinimo aktus, kaip nurodyta 1 dalyje, kuriais nustatomos tokios priemonės.

4. 1, 2 ir 3 dalyse nurodytų priemonių imamasi remiantis II priedu, atsižvelgiant į konkrečią atitinkamų Sąjungos karantininių kenkėjų riziką, konkrečias ekologines bei klimato sąlygas ir riziką atitinkamose valstybėse narėse, ir į poreikį Sąjungos lygmeniu suderintai įgyvendinti būtinas rizikos mažinimo priemones.

5. Kol Komisija patvirtins priemonę, valstybė narė gali toliau taikyti priemones, kurių ji ėmėsi.

6. Remdamasi tinkamai pagrįstomis priežastimis, dėl kurių privaloma skubėti didelės kenkėjo rizikos atžvilgiu, Komisija pagal 107 straipsnio 3 dalyje nurodytą procedūrą priima nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus. Tie aktai priimami remiantis II priedu, atsižvelgiant į konkrečią atitinkamų Sąjungos karantininių kenkėjų keliamą riziką, konkrečias ekologines bei klimato sąlygas ir riziką atitinkamose valstybėse narėse, ir į poreikį Sąjungos lygmeniu suderintai įgyvendinti būtinas rizikos mažinimo priemones.

7. Valstybės narės, naudodamos 103 straipsnyje nurodytą elektroninę pranešimo sistemą, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie bet kuriuos atvejus, kai nesilaikoma pagal šį straipsnį patvirtintų priemonių, dėl kurių kyla Sąjungos karantininių kenkėjų išplitimo rizika.

29 straipsnis

Valstybių narių priemonės, taikomos kenkėjams, neįtrauktiems į Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašą

1. Kai oficialiai patvirtinama, kad valstybės narės teritorijoje yra kenkėjas, neįtrauktas į Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašą, ir kai valstybė narė mano, kad tas kenkėjas gali tenkinti įtraukimo į Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašą sąlygas, ji nedelsdama įvertina, ar kenkėjas tenkina I priedo 3 skirsnio 1 poskirsnyje išdėstytus kriterijus. Jeigu ji padaro išvadą, kad tie kriterijai tenkinami, ji nedelsdama imasi naikinimo priemonių pagal II priedą. Taikomi 17–20 straipsniai.

Kai remiantis 19 straipsnyje nurodyta stebėsena ar kitais įrodymais padaroma išvada, kad demarkacinėje zonoje kenkėjo sunaikinti neįmanoma, mutatis mutandis taikoma 28 straipsnio 2 dalis.

Kai oficialiai patvirtinama, kad augalų, augalinių produktų ar kitų objektų siuntoje, kuri yra įvežta į valstybės narės teritoriją arba vežama joje, yra pirmoje pastraipoje nurodytus kriterijus tenkinantis kenkėjas, ta valstybė narė imasi būtinų priemonių, kad užkirstų kelią to kenkėjo įvežimui į Sąjungos teritoriją ir jo įsitvirtinimui bei išplitimui joje.

Kai valstybė narė įtaria, kad jos teritorijoje esama pirmoje pastraipoje nurodytus kriterijus tenkinančio kenkėjo, 10 straipsnis taikomas mutatis mutandis.

Kol to kenkėjo buvimas oficialiai patvirtinamas, valstybė narė atitinkamais atvejais imasi fitosanitarijos priemonių, kad būtų sumažinta išplitimo rizika.

2. Po to, kai imamasi 1 dalyje nurodytų priemonių, valstybė narė įvertina, ar atitinkamas kenkėjas tenkina I priedo 1 skirsnyje nustatytus karantininių kenkėjų kriterijus.

3. Atitinkama valstybė narė praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie 1 dalyje nurodyto kenkėjo buvimą. Ji taip pat informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares apie toje dalyje nurodytą vertinimą, priemones, kurių imtasi, ir tas priemones pagrindžiančius įrodymus.

Per dvejus metus nuo to kenkėjo buvimo oficialaus patvirtinimo ji praneša Komisijai apie 2 dalyje nurodyto vertinimo rezultatus.

Pranešimai apie to kenkėjo buvimą pateikiami naudojant 103 straipsnyje nurodytą elektroninę pranešimo sistemą.

30 straipsnis

Sąjungos priemonės, taikomos kenkėjams, neįtrauktiems į Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašą

1. Kai Komisija gauna 29 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą pranešimą arba turi kitų įrodymų apie kenkėjo, neįtraukto į Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašą, buvimą Sąjungos teritorijoje arba gresiantį jo įvežimo į Sąjungos teritoriją arba išplitimo joje pavojų ir mano, kad tas kenkėjas gali tenkinti įtraukimo į tą sąrašą sąlygas, ji nedelsdama įvertina, ar, kiek tai susiję su Sąjungos teritorija, tas kenkėjas tenkina I priedo 3 skirsnio 2 poskirsnyje išdėstytus kriterijus.

Jeigu Komisija padaro išvadą, kad tie kriterijai tenkinami, ji nedelsdama priima įgyvendinimo aktus, kuriais patvirtina tam tikrą laikotarpį taikomas priemones, susijusias su to kenkėjo keliama rizika. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

Tomis priemonėmis atitinkamais atvejais konkrečiai kiekvieno atitinkamo kenkėjo atžvilgiu įgyvendinama viena ar kelios iš 28 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a–g punktuose nurodytų nuostatų.

2. Po to, kai imamasi 1 dalyje nurodytų priemonių, Komisija įvertina, ar atitinkamas kenkėjas tenkina, kiek tai susiję su Sąjungos teritorija, I priedo 1 skirsnyje nustatytus karantininių kenkėjų kriterijus.

3. Kai, remiantis 19 ir 22 straipsniuose nurodyta stebėsena arba kitais įrodymais, padaroma išvada, kad demarkacinėje zonoje atitinkamo kenkėjo sunaikinti neįmanoma, šio straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nurodytais įgyvendinimo aktais gali būti nustatytos priemonės, kuriomis siekiama izoliuoti.

4. Kai padaroma išvada, kad zonose, esančiose ne demarkacinėse zonose, būtina imtis prevencijos priemonių siekiant apsaugoti tą Sąjungos teritorijos dalį, kurioje atitinkamo kenkėjo nėra, tokios priemonės gali būti nustatytos 1 dalyje nurodytais įgyvendinimo aktais.

5. 1, 3 ir 4 dalyse nurodytos priemonės tvirtinamos remiantis II priedo 1 skirsniu, atsižvelgiant į konkrečią atitinkamų kenkėjų riziką bei poreikį Sąjungos lygmeniu suderintai įgyvendinti būtinas rizikos mažinimo priemones.

6. Kol Komisija patvirtina priemones, atitinkama valstybė narė gali toliau taikyti priemones, kurių ji ėmėsi pagal 29 straipsnį.

7. Remdamasi tinkamai pagrįstomis priežastimis, dėl kurių privaloma skubėti didelės kenkėjo rizikos atžvilgiu, Komisija pagal 107 straipsnio 3 dalyje nurodytą procedūrą priima nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus. Tie aktai priimami remiantis II priedu, atsižvelgiant į konkrečią atitinkamų kenkėjų riziką bei poreikį Sąjungos lygmeniu suderintai įgyvendinti būtinas rizikos mažinimo priemones.

8. Valstybės narės, naudodamos 103 straipsnyje nurodytą elektroninę pranešimo sistemą, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie visus atvejus, kai nesilaikoma pagal šį straipsnį patvirtintų priemonių, dėl kurių kyla šio straipsnio 1 dalyje nurodytų kenkėjų išplitimo rizika.

31 straipsnis

Valstybių narių priimti griežtesni reikalavimai

1. Valstybės narės gali savo teritorijoje taikyti griežtesnes priemones nei priemonės, patvirtintos pagal 28 straipsnio 1, 2 ir 3 dalis ir 30 straipsnio 1, 3 ir 4 dalis, jeigu tos priemonės pateisinamos fitosanitarinės apsaugos tikslu ir taikomos remiantis II priedo 2 skirsnyje išdėstytais principais.

Tomis griežtesnėmis priemonėmis nenustatomi jokie kiti draudimai ar apribojimai arba dėl jų neatsiranda jokių kitų draudimų ar apribojimų, susijusių su augalų, augalinių produktų ir kitų objektų įvežimu į Sąjungos teritoriją arba vežimu joje ir per ją, kurie nėra 40–58 straipsniais ir 71–102 straipsniais nustatyti draudimai ir apribojimai.

2. Valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie priemones, kurias jos patvirtino pagal 1 dalį.

Jeigu paprašoma, valstybės narės pateikia Komisijai ir kitoms valstybėms narėms metinę ataskaitą dėl priemonių, kurių imtasi pagal 1 dalį.







3 Skirsnis

Saugomų zonų karantininiai kenkėjai

32 straipsnis

Saugomų zonų pripažinimas

1. Jeigu karantininis kenkėjas yra Sąjungos teritorijoje, bet ne atitinkamos valstybės narės teritorijoje ar jos dalyje, ir jeigu jis nėra Sąjungos karantininis kenkėjas, Komisija gali, tai valstybei narei pateikus prašymą pagal 4 dalį, pripažinti tokią teritoriją ar jos dalį saugoma zona pagal 3 dalį to karantininio kenkėjo atžvilgiu (toliau – saugomos zonos karantininis kenkėjas).

2. Saugomos zonos karantininis kenkėjas negali būti įvežamas į atitinkamą saugomą zoną, vežamas joje arba laikomas, dauginamas arba išleidžiamas toje saugomoje zonoje.

Saugomos zonos karantininių kenkėjų įvežimui į saugomas zonas, vežimui bei laikymui ir dauginimui jose mutatis mutandis taikomas 8 straipsnis.

3. Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo nustatomas saugomų zonų ir atitinkamų saugomos zonos karantininių kenkėjų sąrašas. Į tą sąrašą įtraukiamos saugomos zonos, pripažintos pagal Direktyvos 2000/29/EB 2 straipsnio 1 dalies h punktą, atitinkami kenkėjai, įtraukti į Direktyvos 2000/29/EB I priedo B dalyje ir II priedo B dalyje esančius sąrašus, ir tiems kenkėjams konkrečiai priskirti kodai.

Komisija, priimdama įgyvendinimo aktus, kuriais iš dalies pakeičiamas pirmoje pastraipoje nurodytas įgyvendinimo aktas, gali pripažinti papildomas saugomas zonas, jeigu įvykdomos šio straipsnio 1 dalyje numatytos sąlygos.

Komisija, priimdama įgyvendinimo aktus, gali pakeisti šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytą įgyvendinimo aktą, siekdama konsoliduoti dalinius pakeitimus.

Šioje dalyje nurodytas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

4. Teikdama 1 dalyje nurodytą prašymą, atitinkama valstybė narė pateikia:

a) siūlomos saugomos zonos ribų aprašą, įskaitant žemėlapius;

b) stebėsenos rezultatus, rodančius, kad bent trejus metus prieš pateikiant prašymą atitinkamo karantininio kenkėjo nurodytoje teritorijoje nebuvo, ir

c) įrodymus, kad atitinkamas karantininis kenkėjas tenkina 3 straipsnyjeišdėstytas sąlygas siūlomos saugomos zonos atžvilgiu.

5. 4 dalies b punkte nurodyta stebėsena vykdoma tinkamu laiku ir tinkamu dažnumu, atsižvelgiant į galimybę aptikti atitinkamą karantininį kenkėją. Ji grindžiami patikimais mokslo ir technikos principais ir joje atsižvelgiama į susijusius tarptautinius standartus.

Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais papildomas šis reglamentas, nustatant išsamias tos stebėsenos taisykles. Tie aktai priimami atsižvelgiant į technikos ir mokslo žinių pokyčius ir į taikytinus tarptautinius standartus.

6. Komisija gali pripažinti laikinas saugomas zonas. Tuo tikslu mutatis mutandis taikomos 1 ir 4 dalyse bei 5 dalies pirmoje pastraipoje išdėstytos sąlygos. Nukrypstant nuo 4 dalies b punkte nurodyto reikalavimo, stebėsena vykdoma ne trumpesnį kaip vienų metų laikotarpį iki prašymo pateikimo.

Laikinos saugomos zonos pripažinimas galioja ne ilgiau nei trejus metus po pripažinimo, o po trejų metų automatiškai nustoja galioti.

7. Valstybės narės praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms ir informuoja profesionalius veiklos vykdytojus apie jų teritorijoje esančių saugomų zonų ribas, paskelbdamos kompetentingos institucijos oficialioje interneto svetainėje įskaitant žemėlapių pateikimą.

33 straipsnis

Bendros prievolės, susijusios su saugomomis zonomis

1. Saugomoje zonoje atitinkamų saugomos zonos karantininio kenkėjo atžvilgiu mutatis mutandis taikomos 9–19 straipsniuose nustatytos prievolės.

2. Augalas, augalinis produktas ar kitas objektas, kurio kilmės vieta – demarkacinė zona, nustatyta saugomoje zonoje, susijusioje su atitinkamu saugomos zonos karantininiu kenkėju, nėra išvežamas iš tos demarkacinės zonos į likusią tos saugomos zonos dalį arba į bet kurią kitą saugomą zoną, nustatytą tam saugomos zonos karantininiam kenkėjui.

Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, tas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas gali būti išvežtas iš tos demarkacinės zonos per atitinkamą saugomą zoną arba išvežant iš jos, tik tuo atveju, jeigu jis yra supakuotas ir vežamas taip, kad nekiltų to saugomos zonos karantininio kenkėjo išplitimo toje saugomoje zonoje rizikos.

3. Komisijai ir kitoms valstybėms narėms nedelsiant pranešama apie saugomoje zonoje nustatytas demarkacines zonas ir naikinimo priemones, kurių tose zonose imtasi pagal 17, 18 ir 19 straipsnius.

34 straipsnis

Saugomų zonų karantininių kenkėjų stebėsena

1. Kompetentinga institucija kasmet vykdo kiekvienos saugomos zonos stebėseną, susijusią su atitinkamo saugomos zonos karantininio kenkėjo buvimu. Tai stebėsenai mutatis mutandis taikoma 22 straipsnio 2 dalis.

Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais papildomas šis reglamentas, nustatant išsamias pasirengimo tai stebėsenai ir jos turinio taisykles.

2. Kasmet ne vėliau kaip balandžio 30 d. valstybės narės praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie 1 dalyje nurodytos stebėsenos, vykdytos praėjusiais kalendoriniais metais, rezultatus.

35 straipsnis

Saugomų zonų dydžio pakeitimas ir pripažinimo panaikinimas

1. Komisija gali pakeisti saugomos zonos dydį valstybės narės, su kurios teritorija tai susiję, prašymu.

Kai tas pakeitimas susijęs su saugomos zonos išplėtimu, mutatis mutandis taikomas 32 straipsnis.

2. Gavusi 1 dalyje nurodytą valstybės narės prašymą, Komisija panaikina saugomos zonos pripažinimą arba sumažina jos dydį.

3. Komisija panaikina saugomos zonos pripažinimą, jeigu 34 straipsnyje nurodyta stebėsena nebuvo vykdoma laikantis to straipsnio nuostatų.

4. Komisija panaikina saugomos zonos pripažinimą, jeigu toje zonoje aptinkamas atitinkamas saugomos zonos karantininis kenkėjas ir tenkinama viena iš šių sąlygų:

a) per tris mėnesius nuo oficialaus to kenkėjo buvimo patvirtinimo, nenustatoma demarkacinė zona, kaip nurodyta 33 straipsnio 1 dalyje;

b) naikinimo priemonės, kurių imtasi demarkacinėje zonoje pagal 33 straipsnio 1 dalį, nedavė teigiamų rezultatų per 24 mėnesius nuo oficialaus to kenkėjo buvimo patvirtinimo, arba per ilgesnį nei 24 mėnesiai laikotarpį tuo atveju, kai tai pateisinama dėl kenkėjo biologių savybių ir kai toks laikotarpis nustatomas pagal 32 straipsnio 3 dalį priimtu įgyvendinimo aktu;

c) kiek tai susiję su 17, 18 ir 19 straipsniuose nustatytų priemonių taikymu pagal 33 straipsnio 1 dalį, Komisijos turima informacija rodo didelį aplaidumą reaguojant į to kenkėjo buvimą atitinkamoje saugomoje zonoje.

5. Komisija, įgyvendinimo aktu iš dalies pakeisdama 32 straipsnio 3 dalyje nurodytą įgyvendinimo aktą, panaikina saugomos zonos pripažinimą arba sumažina jos dydį pagal šio straipsnio 2, 3 ar 4 dalį. Tas įgyvendinimo aktas priimamas laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.







III SKYRIUS

Sąjungos reguliuojami nekarantininiai kenkėjai

36 straipsnis

Sąjungos reguliuojamų nekarantininių kenkėjų apibrėžtis

Kenkėjas yra Sąjungos reguliuojamas nekarantininis kenkėjas, jeigu jis tenkina visas toliau nurodytas sąlygas ir yra įtrauktas į 37 straipsnyje nurodytą sąrašą:

a) jo tapatybė yra nustatyta pagal I priedo 4 skirsnio 1 dalį;

b) jis aptinkamas Sąjungos teritorijoje;

c) jis nėra Sąjungos karantininis kenkėjas arba kenkėjas, kuriam taikomos pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės;

d) jis paprastai perduodamas per konkrečius sodinti skirtus augalus, kaip nustatyta I priedo 4 skirsnio 2 dalyje;

e) dėl jo buvimo ant tų sodinti skirtų augalų daromas nepriimtinas ekonominis poveikis, susijęs su numatoma tų sodinti skirtų augalų paskirtimi, kaip nustatyta I priedo 4 skirsnio 3 dalyje;

f) turima įgyvendinamų ir veiksmingų priemonių, kad būtų užkirstas kelias jo patekimui ant atitinkamų sodinti skirti augalų.

37 straipsnis

Draudimas įvežti ir vežti Sąjungos reguliuojamus nekarantininius kenkėjus, esančius ant sodinti skirtų augalų

1. Profesionalūs veiklos vykdytojai negali į Sąjungos teritoriją įvežti arba joje vežti Sąjungos reguliuojamo nekarantininio kenkėjo, esančio ant sodinti skirtų augalų, per kuriuos jis perduodamas, kaip apibrėžta 2 dalyje nurodytame sąraše.

Pirmoje pastraipoje nustatytas draudimas netaikomas šiais atvejais:

a) kai sodinti skirti augalai vežami atitinkamo profesionalaus veiklos vykdytojo valdose arba iš vienų jo valdų į kitas;

b) kai sodinti skirti augalų vežimas būtinas dėl jų dezinfekavimo.

2. Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo nustatomas sąrašas, į kurį įtraukiami Sąjungos reguliuojami nekarantininiai kenkėjai ir konkretūs sodinti skirti augalai, kaip nurodyta 36 straipsnio d punkte, ir kai tinkama nurodomos šio straipsnio 7 dalyje nurodytos kategorijos bei šio straipsnio 8 dalyje nurodytos ribinės vertės.

3. Į 2 dalyje nurodytą sąrašą įtraukiami kenkėjai ir atitinkami sodinti skirti augalai, kaip nustatyta šiose nuostatose:

a) Direktyvos 2000/29/EB II priedo A dalies II skirsnyje;

b) Direktyvos 66/402/EEB I priedo 3 ir 6 punktuose ir II priedo 3 punkte;

c) Direktyvos 68/193/EEB I priede;

d) pagal Tarybos direktyvos 98/56/EB ( 2 ) 5 straipsnio 5 dalį priimtuose aktuose;

e) Direktyvos 2002/55/EB II priede;

f) Direktyvos 2002/56/EB I priede bei II priedo B punkte ir pagal tos direktyvos 18 straipsnio c punktą priimtuose aktuose;

g) Direktyvos 2002/57/EB I priedo 4 punkte ir II priedo 5 punkte;

h) pagal Direktyvos 2008/72/EB 4 straipsnį priimtuose aktuose ir

i) pagal Direktyvos 2008/90/EB 4 straipsnį priimtuose aktuose;

Kenkėjai, išvardyti Direktyvos 2000/29/EB I priede ir II priedo A dalies I skirsnyje bei B dalyje ir įtraukti į Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašą pagal šio reglamento 5 straipsnio 2 dalį, taip pat kenkėjai, kuriems taikomos pagal šio reglamento 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės, į tą sąrašą neįtraukiami.

4. Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo kai tinkama nustatomos priemonės, kad būtų užkirstas kelias Sąjungos reguliuojamų nekarantininių kenkėjų patekimui ant atitinkamų sodinti skirtų augalų, kaip nurodyta šio reglamento 36 straipsnio f punkte. Tos priemonės, kai tinkama, turi būti susijusios su tų augalų įvežimu į Sąjungą ir vežimu joje. Tos priemonės patvirtinamos remiantis principais, nustatytais šio reglamento II priedo 2 skirsnyje. Tos priemonės taikomos nedarant poveikio priemonėms, priimtoms pagal direktyvas 66/401/EEB, 66/402/EEB, 68/193/EEB ir 98/56/EB, Tarybos direktyvą 1999/105/EB ( 3 ) ir direktyvas 2002/54/EB, 2002/55/EB, 2002/56/EB, 2002/57/EB, 2008/72/EB ir 2008/90/EB.

5. Komisija, priimdama įgyvendinimo aktus, iš dalies pakeičia šio straipsnio 2 ir 4 dalyse nurodytus įgyvendinimo aktus, jeigu vertinimo rezultatai rodo, kad:

a) šio straipsnio 2 dalyje nurodytame įgyvendinimo akte nenurodytas kenkėjas atitinka 36 straipsnyje nustatytas sąlygas;

b) šio straipsnio 2 dalyje nurodytame įgyvendinimo akte nurodytas kenkėjas nebeatitinka vienos ar kelių iš 36 straipsnyje nustatytų sąlygų;

c) būtina iš dalies pakeisti tą sąrašą, kiek tai susiję su šio straipsnio 7 dalyje nurodytomis kategorijomis arba šio straipsnio 8 dalyje nurodytomis ribinėmis vertėmis; arba

d) būtina iš dalies pakeisti pagal šio straipsnio 4 dalį patvirtintas priemones,

Komisija nedelsdama suteikia galimybę valstybėms narėms susipažinti su tuo vertinimu.

Komisija, priimdama įgyvendinimo aktus, gali pakeisti šio straipsnio 2 ir 4 dalyse nurodytus įgyvendinimo aktus, siekdama konsoliduoti dalinius pakeitimus.

6. 2, 4 ir 5 dalyse nurodyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

7. Jeigu 36 straipsnio e punkto sąlygos tenkinamos tik vienos ar kelių superelitinės, elitinės arba sertifikuotos medžiagos, sėklų arba sėklinių bulvių, arba standartinės arba CAC (Conformitas Agraria Communatis) medžiagos ar sėklų, kaip nurodyta direktyvose 66/401/EEB, 66/402/EEB, 68/193/EEB, 2002/54/EB, 2002/55/EB, 2002/56/EB, 2002/57/EB, 2008/72/EB ir 2008/90/EB, atveju, tos kategorijos nustatomos šio straipsnio 2 dalyje nurodytame sąraše, nurodant, kad šio straipsnio 1 dalyje numatytas draudimas įvežti ir vežti taikomas tik toms kategorijoms.

8. Jeigu 36 straipsnio e punkto sąlygos tenkinamos tik tuo atveju, kai atitinkamo kenkėjo paplitimas viršija konkrečią didesnę nei nulis ribinę vertę, ta ribinė vertė nustatoma šio straipsnio 2 dalyje nurodytame sąraše, nurodant, kad šio straipsnio 1 dalyje numatytas draudimas įvežti ir vežti taikomas tik tos ribinės vertės viršijimo atvejais.

Tokia ribinė vertė nustatoma, tik jeigu įvykdomos abi šios sąlygos:

a) profesionalūs veiklos vykdytojai gali užtikrinti, kad to Sąjungos reguliuojamo nekarantininio kenkėjo paplitimas ant tų sodinti skirtų augalų neviršija tos ribinės vertės;

b) įmanoma patikrinti, ar ta ribinė vertė neviršijama tų sodinti skirtų augalų partijose.

Taikomi II priedo 2 skirsnyje nustatyti kenkėjų rizikos valdymo principai.

9. Priemonėms, kurių turi imtis valstybės narės dėl reguliuojamų nekarantininių kenkėjų ir atitinkamų sodinti skirtų augalų, mutatis mutandis taikomas 31 straipsnis.

38 straipsnis

I priedo 4 skirsnio pakeitimas

Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiamas I priedo 4 skirsnis, siekiant jį pritaikyti prie mokslo bei technikos žinių ir atitinkamų tarptautinių standartų pokyčių.

39 straipsnis

Sąjungos reguliuojami nekarantininiai kenkėjai, naudojami mokslo ar švietimo tikslais, bandymams, veislių atrankai, selekcijai, veisimui ar parodoms

37 straipsnyje numatytas draudimas netaikomas Sąjungos reguliuojamiems nekarantininiams kenkėjams, esantiems ant sodinti skirtų augalų, naudojamiems mokslo ar švietimo tikslais, bandymams, veislių atrankai, selekcijai, veisimui arba parodoms.







IV SKYRIUS

Augalams, augaliniams produktams ir kitiems objektams taikomos priemonės







1 skirsnis

Visoje sąjungos teritorijoje taikomos priemonės

40 straipsnis

Draudimas įvežti į Sąjungos teritoriją augalus, augalinius produktus ir kitus objektus

1. Tam tikri augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai negali būti įvežami į Sąjungos teritoriją, jei jie yra kilę iš bet kurios arba iš tam tikrų trečiųjų valstybių ar teritorijų.

2. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomas 1 dalyje nurodytų augalų, augalinių produktų ir kitų objektų, kuriuos draudžiama įvežti į Sąjungos teritoriją, sąrašas bei išvardijamos trečiosios valstybės, trečiųjų valstybių grupės arba trečiųjų valstybių konkrečios zonos, kurioms taikomas šis draudimas.

Į pirmą tokį įgyvendinimo aktą įtraukiami Direktyvos 2000/29/EB III priedo A dalyje išvardyti augalai, augaliniai produktai bei kiti objektai ir jų kilmės valstybės.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis šio reglamento 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

Tais įgyvendinimo aktais nustatytame sąraše nurodyti augalai, augaliniai produktai ir kiti objektai identifikuojami ir pagal jų atitinkamą kodą, remiantis klasifikacija Kombinuotojoje nomenklatūroje, kaip nustatyta Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2658/87 ( 4 ), (toliau – KN kodas), jeigu tas kodas suteiktas. Be to, nurodomi ir kiti kodai, nustatyti Sąjungos teisės aktais, tuo atveju, kai jais papildomai patikslinamas konkrečiam augalui, augaliniam produktui ar kitam objektui taikytinas KN kodas.

3. Tuo atveju, kai augalas, augalinis produktas ar kitas objektas, kurio kilmės šalis yra trečioji valstybė arba kuris išsiunčiamas iš trečiosios valstybės, kelia kenkėjo nepriimtino lygio riziką dėl tikimybės, kad jis gali būti Sąjungos karantininio kenkėjo šeimininkas, ir kenkėjo rizikos negalima sumažinti iki priimtino lygio taikant vieną ar kelias iš priemonių, nustatytų II priedo 1 skirsnio 2 ir 3 punktuose, Komisija atitinkamai iš dalies pakeičia 2 dalyje nurodytą įgyvendinimo aktą, kad tas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas ir atitinkamos trečiosios valstybės, trečiųjų valstybių grupės arba trečiųjų valstybių konkrečios zonos būtų įtraukti į tą sąrašą.

Kai į tą įgyvendinimo aktą įtrauktas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas nekelia kenkėjo nepriimtino lygio rizikos arba tokią riziką kelia, bet ji gali būti sumažinta iki priimtino lygio taikant vieną ar kelias iš priemonių, nustatytų II priedo 1 skirsnio 2 ir 3 punktuose, Komisija atitinkamai iš dalies pakeičia tą įgyvendinimo aktą.

Tos kenkėjo rizikos lygio priimtinumas įvertinamas remiantis principais, nustatytais II priedo 2 skirsnyje, kai tinkama, vienos ar kelių konkrečių trečiųjų valstybių atžvilgiu.

Tie pakeitimai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

Remdamasi tinkamai pagrįstomis priežastimis, dėl kurių privaloma skubėti didelės kenkėjo rizikos atžvilgiu, Komisija pagal 107 straipsnio 3 dalyje nustatytą procedūrą nedelsiant taikytinais įgyvendinimo aktais priima tuos pakeitimus.

4. Valstybės narės, naudodamos 103 straipsnyje nurodytą elektroninę pranešimo sistemą, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie augalų, augalinių produktų ar kitų objektų įvežimo į Sąjungos teritoriją pažeidžiant 1 dalies nuostatas atvejus.

Tas pranešimas taip pat pateikiamas trečiajai valstybei, iš kurios augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai buvo įvežti į Sąjungos teritoriją.

41 straipsnis

Augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai, kuriems taikomi specialūs ir lygiaverčiai reikalavimai

1. Tam tikri augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai gali būti įvežti į Sąjungos teritoriją arba vežami joje, tik jeigu įvykdomi specialūs arba lygiaverčiai reikalavimai. Tie augalai, augaliniai produktai arba kiti objektai gali būti kilę iš trečiųjų valstybių arba iš Sąjungos teritorijos.

2. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomas 1 dalyje nurodytų augalų, augalinių produktų bei kitų objektų ir atitinkamų specialių reikalavimų sąrašas. Kai taikytina, tame sąraše nurodomos trečiosios valstybės, trečiųjų valstybių grupės arba konkrečios zonos atitinkamose trečiosiose valstybėse.

Pirmame iš tų įgyvendinimo aktų nurodomi Direktyvos 2000/29/EB IV priedo A dalyje išvardyti augalai, augaliniai produktai bei kiti objektai, specialūs reikalavimai ir, kai taikytina, trečioji kilmės valstybė.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis šio reglamento 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

Tais įgyvendinimo aktais nustatytame sąraše tie augalai, augaliniai produktai ir kiti objektai identifikuojami ir pagal atitinkamą jų KN kodą, jeigu tas kodas suteiktas. Be to, nurodomi ir kiti kodai, nustatyti Sąjungos teisės aktais, tuo atveju, kai jais papildomai patikslinamas konkrečiam augalui, augaliniam produktui ar kitam objektui taikytinas KN kodas.

3. Kai augalas, augalinis produktas ar kitas objektas kelia kenkėjo nepriimtino lygio riziką dėl tikimybės, kad jis gali būti Sąjungos karantininio kenkėjo šeimininkas, ir kenkėjo riziką galima sumažinti iki priimtino lygio taikant vieną ar kelias iš priemonių, nustatytų II priedo 1 skirsnio 2 ir 3 punktuose, Komisija iš dalies pakeičia 2 dalyje nurodytą įgyvendinimo aktą, kad tas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas ir jam taikytinos priemonės būtų įtraukti į tą aktą. Tos priemonės ir 2 dalyje nurodyti reikalavimai yra specialūs reikalavimai.

Pirmoje pastraipoje nurodytos priemonės gali būti nustatomos kaip specialūs reikalavimai, priimti pagal 44 straipsnio 1 dalį, kurie taikomi konkrečių augalų, augalinių produktų ar kitų objektų įvežimui į Sąjungos teritoriją ir kurie yra lygiaverčiai specialiems tų augalų, augalinių produktų ar kitų objektų įvežimo į Sąjungos teritoriją ir vežimo joje reikalavimams (toliau – lygiaverčiai reikalavimai).

Kai į tą įgyvendinimo aktą įtrauktas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas nekelia kenkėjo nepriimtino lygio rizikos arba tokią riziką kelia, bet ji negali būti sumažinta iki priimtino lygio taikant specialius reikalavimus, Komisija atitinkamai iš dalies pakeičia tą įgyvendinimo aktą, išbraukdama tą augalą, augalinį produktą ar kitą objektą iš 40 straipsnio 2 dalyje nurodyto sąrašo arba įtraukdama jį į tą sąrašą.

Tos kenkėjo rizikos lygio priimtinumas įvertinamas ir tos rizikos sumažinimo iki priimtino lygio priemonės patvirtinamos remiantis principais, nustatytais II priedo 2 skirsnyje, kai tinkama, vienos ar kelių konkrečių trečiųjų valstybių ar jų dalių atžvilgiu.

Tie pakeitimai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

Remdamasi tinkamai pagrįstomis priežastimis, dėl kurių privaloma skubėti didelės kenkėjo rizikos atžvilgiu, Komisija, laikydamasi 107 straipsnio 3 dalyje nurodytos procedūros, priima nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus.

▼M1

4. Tuo atveju, kai augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai į Sąjungos teritoriją buvo įvežti arba joje vežami pažeidžiant šio straipsnio 1 dalį, valstybės narės patvirtina būtinas priemones, kaip nurodyta Reglamento ►C1 (ES) 2017/625 ◄ 66 straipsnio 3 dalyje, ir, naudodamos 103 straipsnyje nurodytą elektroninę pranešimo sistemą, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.

Kai taikytina, tas pranešimas taip pat pateikiamas trečiajai šaliai, iš kurios augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai buvo įvežti į Sąjungos teritoriją.

▼B

42 straipsnis

Į Sąjungos teritoriją įvežamiems didelės rizikos augalams, augaliniams produktams ir kitiems objektams taikomi apribojimai remiantis preliminariu vertinimu

1. Trečiosios valstybės kilmės augalas, augalinis produktas ar kitas objektas, kuris nėra įtrauktas į sąrašą pagal 40 straipsnį arba kurio atžvilgiu nėra taikoma pakankamai reikalavimų, nurodytų 41 straipsnyje, arba kuriam nėra taikomos 49 straipsnio laikinos priemonės, ir kuris remiantis preliminariu įvertinimu Sąjungos teritorijai kelia kenkėjo nepriimtino lygio riziką, vadinamas didelės rizikos augalu, didelės rizikos augaliniu produktu arba kitu didelės rizikos objektu (toliau – didelės rizikos augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai).

Tame preliminariame vertinime atitinkamais atvejais atsižvelgiama į atitinkamam augalui, augaliniam produktui ar kitam objektui taikomus III priede nustatytus kriterijus.

2. Į 3 dalyje numatytame įgyvendinimo akte esantį sąrašą įtraukti didelės rizikos augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai negali būti įvežami į Sąjungos teritoriją iš į tą sąrašą įtrauktų trečiosios kilmės valstybių, trečiųjų valstybių grupių arba trečiųjų valstybių konkrečių zonų.

3. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriuose pagal atitinkamą taksonominį lygį laikinai, kol bus atliktas 4 dalyje nurodytas rizikos vertinimas, išvardijami 1 dalyje nurodyti didelės rizikos augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai ir, atitinkamais atvejais, atitinkamos trečiosios valstybės, trečiųjų valstybių grupės arba trečiųjų valstybių konkrečios zonos.

Pirmas iš tų įgyvendinimo aktų priimamas ne vėliau kaip 2018 m. gruodžio 14 d.

Tais įgyvendinimo aktais nustatytame sąraše tie augalai, augaliniai produktai ir kiti objektai, kai taikytina, identifikuojami ir pagal atitinkamą jų KN kodą, jeigu tas kodas suteiktas. Be to, nurodomi ir kiti kodai, nustatyti Sąjungos teisės aktais, tuo atveju, kai jais papildomai patikslinamas konkrečiam augalui, augaliniam produktui ar kitam objektui taikytinas KN kodas.

4. Jeigu remiantis rizikos įvertinimu padaroma išvada, kad atitinkamų trečiųjų valstybių, trečiųjų valstybių grupių arba trečiųjų valstybių konkrečios zonos kilmės augalas, augalinis produktas ar kitas objektas, kaip nurodyta 2 dalyje, taksonominiu lygiu, kuriam jis priskirtas įgyvendinimo akte, numatytame 3 dalyje, arba žemesniu lygiu nekelia nepriimtino lygio rizikos dėl tikimybės, kad jis gali būti Sąjungos karantininio kenkėjo šeimininkas, Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo tas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas išbraukiamas iš toje dalyje nurodyto atitinkamų trečiųjų valstybių sąrašo.

Jeigu remiantis rizikos įvertinimu padaroma išvada, kad atitinkamų trečiųjų valstybių, trečiųjų valstybių grupių arba trečiųjų valstybių konkrečios zonos kilmės augalas, augalinis produktas ar kitas objektas, nurodytas 2 dalyje, kelia nepriimtiną riziką dėl tikimybės, kad jis gali būti Sąjungos karantininio kenkėjo šeimininkas, ir kad kenkėjo rizika negali būti sumažinta iki priimtino lygio taikant vieną ar kelias iš priemonių, nustatytų II priedo 1 skirsnio 2 ir 3 punktuose, Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo tas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas ir atitinkamos trečiosios valstybės išbraukiami iš 2 dalyje nurodyto sąrašo ir įtraukiami į 40 straipsnyje nurodytą sąrašą.

Jeigu remiantis rizikos įvertinimu padaroma išvada, kad atitinkamų trečiųjų valstybių, trečiųjų valstybių grupių arba trečiųjų valstybių konkrečios zonos kilmės augalas, augalinis produktas ar kitas objektas, kaip nurodyta 2 dalyje, kelia nepriimtiną riziką, bet ta rizika gali būti sumažinta iki priimtino lygio taikant vieną ar kelias iš priemonių, nustatytų II priedo 1 skirsnio 2 ir 3 punktuose, Komisija priima įgyvendinimo aktą, kuriuo tas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas ir atitinkamos trečiosios valstybės, trečiųjų valstybių grupės arba trečiųjų valstybių konkrečios zonos išbraukiami iš 2 dalyje nurodyto sąrašo ir įtraukiami į 41 straipsnyje nurodytą sąrašą.

5. Jeigu nustatomas įgyvendinimo akte, numatytame 3 dalyje į sąrašą įtrauktų augalų, augalinių produktų ar kitų objektų importo poreikis, 4 dalyje nurodytas rizikos vertinimas atliekamas per atitinkamą ir pagrįstą laikotarpį.

Kai tinkama, tas vertinimas gali būti atliekamas tik augalų, augalinių produktų ar kitų objektų iš konkrečios trečiosios kilmės ar išsiuntimo valstybės arba trečiųjų kilmės arba išsiuntimo valstybių grupės atžvilgiu.

6. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais būtų nustatytos konkrečios taisyklės dėl tvarkos, kurios turi būti laikomasi siekiant atlikti 4 dalyje nurodytą rizikos vertinimą.

7. 3, 4 ir 6 dalyse nurodyti įgyvendinimo aktai priimami laikantis šio reglamento 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

43 straipsnis

Konkrečios importo sąlygos, taikomos į Sąjungos teritoriją įvežamai medinei pakavimo medžiagai

1. Medinė pakavimo medžiaga, nepriklausomai nuo to, ar ji faktiškai naudojama įvairių rūšių objektams vežti ar ne, gali būti įvežta į Sąjungos teritoriją tik tuo atveju, jei ji tenkina visus šiuos reikalavimus:

a) ji apdorota vienu ar daugiau patvirtintų būdų ir atitinka Tarptautinio fitosanitarijos priemonių standarto Nr. 15„Nurodymai medinei pakavimo medžiagai tarptautinėje prekyboje“ (toliau – ISPM15) 1 priede nustatytus taikytinus reikalavimus;

b) ji paženklinta ISPM15 2 priede nurodytu ženklu, patvirtinančiu, kad ji buvo apdorota, kaip nurodyta a punkte.

Ši dalis netaikoma medinei pakavimo medžiagai, kuriai taikomos ISPM15 numatytos išimtys.

2. Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiami šio straipsnio 1 dalyje nurodyti reikalavimai siekiant atsižvelgti į tarptautinių standartų, visų pirma ISPM15, raidą.

Tais deleguotaisiais aktais taip pat gali būti nustatoma, kad medinei pakavimo medžiagai, kuriai nėra taikomos ISPM15 numatytos išimtys, netaikomi šio straipsnio 1 dalies reikalavimai arba taikomi ne tokie griežti reikalavimai.

44 straipsnis

Lygiaverčių reikalavimų nustatymas

1. Komisija įgyvendinimo aktais nustato lygiaverčius reikalavimus konkrečios trečiosios valstybės prašymu, jeigu įvykdomos abi toliau nurodytos sąlygos:

a) atitinkama trečioji valstybė, taikydama vieną ar kelias konkrečias priemones, kurias ji oficialiai kontroliuoja, užtikrina tokį fitosanitarinės apsaugos lygį, kuris yra lygiavertis specialiems reikalavimams, susijusiems su atitinkamų augalų, augalinių produktų ir kitų objektų vežimu Sąjungos teritorijoje;

b) atitinkama trečioji valstybė įrodo Komisijai, kad a punkte nurodytomis priemonėmis užtikrinamas tame punkte nurodytas fitosanitarinės apsaugos lygis.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

▼M1

2. Atitinkamais atvejais Komisija, vadovaudamasi Reglamento ►C1 (ES) 2017/625 ◄ 120 straipsniu, atitinkamoje trečiojoje šalyje atlieka tyrimus siekdama patikrinti, ar laikomasi šio straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a ir b punktuose nurodytų sąlygų.

▼B

45 straipsnis

Keleiviams ir pašto paslaugų vartotojams teiktina informacija

1. Valstybės narės, jūrų uostai, oro uostai ir tarptautiniai vežėjai suteikia keleiviams informaciją apie 40 straipsnio 2 dalyje nurodytus draudimus, 41 straipsnio 2 dalyje ir 42 straipsnio 3 dalyje nustatytus reikalavimus ir 75 straipsnio 2 dalyje nurodytas išimtis, susijusius su augalų, augalinių produktų ir kitų objektų įvežimu į Sąjungos teritoriją.

Tą informaciją jie pateikia plakatuose ar lankstinukuose ir, kai taikytina, savo interneto svetainėse.

Pašto paslaugų teikėjai ir profesionalūs veiklos vykdytojai, kurie dalyvauja vykdant prekybą pagal nuotolines sutartis, savo klientams tą informaciją apie pirmoje pastraipoje nurodytus augalus, augalinius produktus ir kitus objektus taip pat padaro prieinamą bent internetu.

Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais būtų nustatyta tų plakatų ir lankstinukų pateikimo ir naudojimo tvarka. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

2. Jeigu paprašoma, valstybės narės pateikia Komisijai ataskaitą, kurioje apibendrinama pagal šį straipsnį suteikta informacija.

46 straipsnis

Pasienio zonoms taikomos draudimų ir reikalavimų išimtys

1. Nukrypdamos nuo 40 straipsnio 1 dalies, 41 straipsnio 1 dalies ir 42 straipsnio, valstybės narės gali leisti įvežti į Sąjungos teritoriją augalus, augalinius produktus ir kitus objektus, kurie tenkina visas šias sąlygas:

a) jie išauginti arba pagaminti trečiųjų valstybių teritorijose, esančiose šalia jų sausumos sienos su valstybėmis narėmis (toliau – trečiųjų valstybių pasienio zonos);

b) jie įvežami į valstybių narių teritorijas, esančias prie pat tos sienos (toliau – valstybių narių pasienio zonos);

c) jie tų valstybių narių pasienio zonose turi būti perdirbami taip, kad būtų pašalinta bet kokia kenkėjo rizika;

d) jie nekelia jokios Sąjungos karantininių kenkėjų arba kenkėjų, kuriems taikomos pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės, išplitimo, kurį gali sukelti vežimas pasienio zonoje, rizikos.

Tie augalai, augaliniai produktai ir kiti objektai įvežami tik į valstybių narių pasienio zonas ir vežami tik jose, ir tik kompetentingai institucijai vykdant oficialią kontrolę.

2. Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais papildomas šis reglamentas, nustatant:

a) didžiausias galimas trečiųjų valstybių pasienio zonų ir valstybių narių pasienio zonų plotis, kuris atitinkamai nustatomas konkretiems augalams, augaliniams produktams ir kitiems objektams;

b) didžiausias leidžiamas atitinkamų augalų, augalinių produktų ir kitų objektų vežimo trečiųjų valstybių pasienio zonose ir valstybių narių pasienio zonose atstumas ir

c) procedūros, susijusios su leidimu šio straipsnio 1 dalyje nurodytus augalus, augalinius produktus ir kitus objektus įvežti į valstybių narių pasienio zonas ir vežti jose.

Tų zonų plotis turi būti toks, kad būtų užtikrinama, kad dėl tų augalų, augalinių produktų ir kitų objektų įvežimo į Sąjungos teritoriją ir vežimo joje nekiltų kenkėjo rizika Sąjungos teritorijai ar jos daliai.

3. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais būtų nustatytos konkrečios sąlygos arba priemonės, susijusios su konkrečių augalų, augalinių produktų ir kitų objektų, kuriems taikomas šis straipsnis, įvežimu į valstybių narių pasienio zonas ir nustatytos konkrečios trečiosios valstybės, kurioms taikomas šis straipsnis.

Tie aktai priimami remiantis II priedu ir, kai tinkama, atsižvelgiant į mokslo bei technikos žinių pokyčius ir į tarptautinius standartus.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

4. Valstybės narės, naudodamos 103 straipsnyje nurodytą elektroninę pranešimo sistemą, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie augalų, augalinių produktų ar kitų objektų įvežimo į valstybių narių pasienio zonas arba trečiųjų šalių pasienio zonas, arba vežimo jose pažeidžiant šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalis atvejus.

Tas pranešimas taip pat pateikiamas trečiajai valstybei, iš kurios augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai buvo įvežti į atitinkamą pasienio zoną.

47 straipsnis

Fitosanitariniam tranzitui taikomi reikalavimai

1. Nukrypstant nuo 40 straipsnio 1 dalies, 41 straipsnio 1 dalies, 42 straipsnio 2 dalies, 72 straipsnio 1 dalies ir 73 straipsnio, augalai, augaliniai produktai ir kiti objektai gali būti įvežami į Sąjungos teritoriją ir vežami per ją į trečiąją valstybę tranzitu arba perkraunant (toliau – fitosanitarinis tranzitas), jeigu jie atitinka abi toliau nurodytas sąlygas:

a) prie jų yra pridėta profesionalaus veiklos vykdytojo, kontroliuojančio tuos augalus, augalinius produktus ir kitus objektus, pasirašyta deklaracija, kurioje nurodoma, kad vykdomas tų augalų, augalinių produktų arba kitų objektų fitosanitarinis tranzitas;

b) jie yra supakuoti ir vežami tokiu būdu, kad nekiltų Sąjungos karantininių kenkėjų išplitimo, kai jie įvežami į Sąjungos teritoriją arba vežami per ją, rizika;

2. Kompetentingos institucijos draudžia fitosanitarinį tranzitą, jeigu atitinkami augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai neatitinka 1 dalies reikalavimų arba turima pagrįstų įrodymų, kad jie jų neatitiks.

48 straipsnis

Augalai, augaliniai produktai ir kiti objektai, naudojami oficialių tyrimų, mokslo ar švietimo tikslais, bandymams, veislių atrankai ar selekcijai

1. Nukrypdamos nuo 40 straipsnio 1 dalies, 41 straipsnio 1 dalies ir 42 straipsnio 2 dalies, valstybės narės, gavusios prašymą, gali leisti laikinai įvežti į jų teritoriją ir joje vežti augalus, augalinius produktus ir kitus objektus, naudojamus oficialių tyrimų, mokslo ar švietimo tikslais, bandymams, veislių atrankai ar selekcijai.

Tas leidimas atitinkamai veiklai suteikiamas tik tuo atveju, jeigu yra nustatyti tinkami apribojimai siekiant užtikrinti, kad dėl atitinkamų augalų, augalinių produktų ar kitų objektų buvimo nekiltų Sąjungos karantininio kenkėjo arba kenkėjo, kuriam taikomos pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės, nepriimtino lygio išplitimo rizika, atsižvelgiant į atitinkamų Sąjungos kenkėjų tapatybę, biologines savybes ir plitimo būdus, numatomą veiklą, sąveiką su aplinka ir kitus svarbius veiksnius, susijusius su tų augalų, augalinių produktų ar kitų objektų keliama kenkėjo rizika.

2. Išduodant leidimą pagal 1 dalį į jį įtraukiamos visos šios sąlygos:

a) atitinkami augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai turi būti laikomi tokioje vietoje ir tokiomis sąlygomis, kurias kompetentingos institucijos pripažino tinkamomis ir kurios nurodytos leidime;

b) su tais augalais, augaliniais produktais ar kitais objektais susijusi veikla turi būti vykdoma karantino punkte arba izoliavimo infrastruktūroje, kuriuos pagal 60 straipsnį paskiria kompetentinga institucija ir kurios nurodytos leidime;

c) su tais augalais, augaliniais produktais ar kitais objektais susijusią veiklą turi vykdyti darbuotojai, kurių mokslinę ir techninę kompetenciją kompetentinga institucija pripažįsta tinkama ir kuri nurodyta leidime;

d) tuos augalus, augalinius produktus ar kitus objektus įvežant į Sąjungos teritoriją arba vežant joje, prie jų turi būti pridėtas leidimas.

3. 1 dalyje nurodytas leidimas išduodamas tik tokiam kiekiui ir laikotarpiui, kurie reikalingi vykdant atitinkamą veiklą ir juo neviršijami paskirto karantino punkto arba izoliavimo infrastruktūros pajėgumai.

Į jį įtraukiami apribojimai, būtini siekiant tinkamai pašalinti atitinkamų Sąjungos karantininių kenkėjų arba kenkėjų, kuriems taikomos pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės, išplitimo riziką.

4. Kompetentinga institucija stebi, kaip laikomasi 2 dalyje nurodytų sąlygų ir 3 dalyje nurodytų apribojimų, ir imasi būtinų veiksmų, jeigu nesilaikoma tų sąlygų ar tų apribojimų.

Atitinkamais atvejais tie veiksmai – tai 1 dalyje nurodyto leidimo panaikinimas.

5. Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais papildomas šis reglamentas, nustatant išsamias taisykles dėl:

a) valstybių narių ir Komisijos keitimosi informacija apie atitinkamų augalų, augalinių produktų ir kitų objektų įvežimą į Sąjungos teritoriją ir vežimą joje;

b) šio straipsnio 1 dalyje nurodyto leidimo suteikimo procedūrų ir sąlygų ir

c) sąlygų ir apribojimų laikymosi stebėjimo reikalavimų ir veiksmų, kurių turi būti imtasi nesilaikymo atveju, kaip nurodyta šio straipsnio 4 dalyje.

49 straipsnis

Laikinos priemonės, susijusios su augalais, augaliniais produktais ir kitais objektais, galinčiais kelti nustatytą naują kenkėjo riziką arba kitą įtariamą fitosanitarinę riziką

1. Komisija gali priimti įgyvendinimo aktus, kuriais būtų nustatytos laikinos priemonės, susijusios su augalų, augalinių produktų ir kitų objektų įvežimu iš trečiųjų valstybių į Sąjungos teritoriją ir vežimu joje, jeigu įvykdomos šios sąlygos:

a) augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai gali kelti nustatytą naują kenkėjo riziką, kurios atžvilgiu nėra taikoma pakankamai Sąjungos priemonių ir kuri nėra susijusi arba kol kas negali būti siejama su Sąjungos karantininiais kenkėjais arba kenkėjais, kuriems taikomos pagal 30 straipsnio 1 dalį patvirtintos priemonės;

b) neturima pakankamai fitosanitarinės patirties, be kita ko, susijusios su naujomis augalų rūšimis arba patekimo keliais, prekybos atitinkamais augalais, augaliniais produktais ir kitais objektais, kurių kilmės šalis yra atitinkama trečioji valstybė arba kurie išsiunčiami iš atitinkamų trečiųjų valstybių, srityje;

c) neatliktas vertinimas dėl nustatytos naujos kenkėjo rizikos Sąjungos teritorijai, susijusios su tais augalais, augaliniais produktais ar kitais objektais iš atitinkamos trečiosios valstybės;

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

2. 1 dalyje nurodytos laikinos priemonės patvirtinamos atsižvelgiant į II priedo 2 skirsnį ir IV priedą.

Jomis numatomas vienas ar keli iš toliau nurodytų veiksmų, atsižvelgiant į tai, kas reikalinga atitinkamu atveju:

a) įvežimo punkte atliekamos sistemingos ir intensyvios kiekvienos į Sąjungos teritoriją įvežtos augalų, augalinių produktų ar kitų objektų partijos patikros ir mėginių ėmimas bei mėginių tyrimas;

b) karantino laikotarpis karantino punkte arba izoliavimo infrastruktūroje, kaip nurodyta 60 straipsnyje, siekiant patikrinti, ar augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai nekelia atitinkamos nustatytos naujos kenkėjo rizikos;

c) draudimas įvežti į Sąjungos teritoriją tuos augalus, augalinius produktus ar kitus objektus.

Atvejais, nurodytais antros pastraipos a ir b punktuose, 1 dalyje nurodytu įgyvendinimo aktu taip pat gali būti nustatomos konkrečios priemonės, kurių turi būti imtasi prieš įvežant tuos augalus, augalinius produktus ar kitus objektus į Sąjungos teritoriją.

3. 1 dalyje nurodytos laikinos priemonės taikomos tinkamą ir pagrįstą laikotarpį, kol apibūdinami kenkėjai, kurie gali būti siejami su tais augalais, augaliniais produktais ar kitais objektais iš tų trečiųjų valstybių, ir atliekamas visapusiškas tų kenkėjų keliamos rizikos vertinimas pagal I priedo 1 skirsnį.

4. Remdamasi tinkamai pagrįstomis priežastimis, dėl kurių privaloma skubėti didelės nustatytos naujos kenkėjo rizikos atžvilgiu, Komisija pagal 107 straipsnio 3 dalyje nurodytą procedūrą priima nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus. Tie aktai priimami laikantis II priedo 2 skirsnyje išdėstytų principų.

5. Nukrypstant nuo priemonių, patvirtintų pagal šio straipsnio 1 dalį, 48 straipsnis taikomas, kai į Sąjungos teritoriją įvežami ir joje vežami augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai, naudojami oficialių tyrimų, mokslo ar švietimo tikslais, bandymams, veislių atrankai ar selekcijai.

6. Kasmet ne vėliau kaip balandžio 30 d. valstybės narės Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pateikia ataskaitą dėl 2 dalies antros pastraipos a arba b punkte nurodytų priemonių taikymo praėjusiais kalendoriniais metais.

Valstybės narės praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie atvejus, kai taikant 2 dalies antros pastraipos a arba b punkte nurodytas priemones aptinkamas kenkėjas, galintis kelti nustatytą naują kenkėjo riziką.

▼M1

Valstybės narės, naudodamos šio reglamento 103 straipsnyje nurodytą elektroninę pranešimo sistemą, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie visus atvejus, kai nebuvo leista įvežti į Sąjungos teritoriją arba buvo uždrausta joje vežti augalą, augalinį produktą ar kitą objektą, atitinkamai valstybei narei nusprendus, kad buvo pažeistas šio straipsnio 2 dalies antros pastraipos c punkte nurodytas draudimas. Kai taikytina, į tą pranešimą įtraukiamos ir priemonės, kurių ėmėsi ta valstybė narė atitinkamų augalų, augalinių produktų ar kitų objektų atžvilgiu pagal Reglamento ►C1 (ES) 2017/625 ◄ 66 straipsnio 3 dalį.

▼B

Kai taikytina, taip pat pranešama trečiajai valstybei, iš kurios augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai buvo išsiųsti siekiant juos įvežti į Sąjungos teritoriją.

50 straipsnis

Komisijos ataskaita dėl priemonių, susijusių su importu į Sąjungos teritoriją, vykdymo užtikrinimo ir veiksmingumo

Nė vėliau kaip 2021 m. gruodžio 14 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai su importu į Sąjungos teritoriją susijusių priemonių vykdymo užtikrinimo ir veiksmingumo ataskaitą, į kurią įtraukiama sąnaudų ir naudos analizė, ir, kai tinkama, pateikia pasiūlymą dėl teisėkūros procedūra priimamo akto.

51 straipsnis

III ir IV priedų dalinis pakeitimas

Komisijai pagal 105 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiami III ir IV priedai siekiant juos pritaikyti prie mokslo bei technikos žinių ir atitinkamų tarptautinių standartų pokyčių.

52 straipsnis

Laikinos valstybių narių priemonės, susijusios su gresiančiu pavojumi

1. Jeigu valstybė narė mano, kad augalų, augalinių produktų ar kitų objektų iš tam tikrų trečiųjų valstybių ar tam tikrų kitų valstybių narių įvežimas į jos teritoriją arba vežimas joje kelia kenkėjo nepriimtino lygio riziką, susijusią su Sąjungos karantininio kenkėjo arba kenkėjo, kuris, kaip nustatyta, tenkina įtraukimo į Sąjungos karantininių kenkėjų sąrašą kriterijus, patekimu, įsitvirtinimu bei išplitimu jos teritorijoje, ir 17 straipsnio 1 ir 2 dalyse, 18 straipsnio 1 dalyje, 19 straipsnio 1 dalyje, 28 straipsnio 1 ir 2 dalyse, 29 straipsnio 1 dalyje, 30 straipsnio 1 ir 3 dalyse, 40 straipsnio 2 ir 3 dalyse, 41 straipsnio 2 ir 3 dalyse, 42 straipsnio 3 dalyje, 49 straipsnio 1 dalyje ir 53 straipsnyje nurodytomis priemonėmis ta rizika tinkamai nesumažinama, ji raštu praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie Sąjungos priemones, kurių, jos nuomone, turėtų būti imtasi, ir tas priemones pagrindžia techniniu arba moksliniu požiūriu.

2. Jeigu valstybė narė mano, kad 1 dalyje nurodytų Sąjungos priemonių nesiimama arba negali būti imtasi tinkamu laiku, kad būtų sumažinta toje dalyje nurodyta rizika, ji gali imtis laikinų priemonių, siekdama apsaugoti savo teritoriją nuo gresiančio pavojaus. Apie tas laikinas priemones ir tų laikinų priemonių techninį pagrindimą nedelsiant pranešama Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.

3. Gavusi 1 dalyje nurodytą pranešimą, Komisija nedelsdama įvertina, ar 17 straipsnio 1 ir 2 dalyse, 18 straipsnio 1 dalyje, 19 straipsnio 1 dalyje, 28 straipsnio 1 ir 2 dalyse, 29 straipsnio 1 dalyje, 30 straipsnio 1 ir 3 dalyse, 40 straipsnio 2 ir 3 dalyse, 41 straipsnio 2 ir 3 dalyse, 42 straipsnio 3 dalyje, 49 straipsnio 1 dalyje ir 53 straipsnyje nurodytomis priemonėmis tinkamai sumažinama 1 dalyje nurodyta rizika, ar pagal tuos straipsnius reikia patvirtinti naują priemonę.

4. Tuo atveju, kai remdamasi 3 dalyje nurodytu įvertinimu Komisija padaro išvadą, kad laikinomis priemonėmis, kurių valstybė narė ėmėsi pagal 2 dalį, 1 dalyje nurodyta rizika pakankamai nesumažinama arba jeigu tos priemonės yra neproporcingos arba nėra tinkamai pagrįstos, ji, priimdama įgyvendinimo aktus, gali nuspręsti, kad tos priemonės turi būti panaikintos arba iš dalies pakeistos. Kol Komisija priims tokį įgyvendinimo aktą, valstybė narė gali toliau taikyti nustatytas priemones.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.







2 skirsnis

Priemonės, susijusios su saugomomis zonomis

53 straipsnis

Draudimas įvežti augalus, augalinius produktus ir kitus objektus į saugomas zonas

1. Tam tikri iš trečiųjų valstybių ar iš Sąjungos teritorijos kilę augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai negali būti įvežami į tam tikras saugomas zonas.

2. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomas 1 dalyje nurodytų augalų, augalinių produktų ir kitų objektų, kuriuos draudžiama įvežti į tam tikras saugomas zonas, sąrašas. Pirmame iš tų įgyvendinimo aktų nurodomi Direktyvos 2000/29/EB III priedo B dalyje išvardyti augalai, augaliniai produktai bei kiti objektai ir jų atitinkamos saugomos zonos bei, kai taikytina, jų kilmė valstybė.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis šio reglamento 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

Tais įgyvendinimo aktais nustatytame sąraše augalai, augaliniai produktai ir kiti objektai identifikuojami ir pagal atitinkamą jų KN kodą, jeigu tas kodas suteiktas. Be to, nurodomi ir kiti kodai, nustatyti Sąjungos teisės aktais, tuo atveju, kai jais papildomai patikslinamas konkrečiam augalui, augaliniam produktui ar kitam objektui taikytinas KN kodas.

3. Kai ne iš saugomos zonos įvežamas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas kelia kenkėjo nepriimtino lygio riziką dėl tikimybės, kad jis gali būti atitinkamos saugomos zonos karantininio kenkėjo šeimininkas, ir tos rizikos negalima sumažinti iki priimtino lygio taikant vieną ar kelias iš priemonių, nustatytų II priedo 1 skirsnio 2 ir 3 dalyse, Komisija atitinkamai iš dalies pakeičia 2 dalyje nurodytą įgyvendinimo aktą, kad tas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas ir atitinkama saugoma zona ar zonos būtų įtraukti į tą sąrašą.

Kai į tą įgyvendinimo aktą įtrauktas augalas, augalinis produktas ar kitas objektas nekelia kenkėjo nepriimtino lygio rizikos arba tokią riziką kelia, bet ji gali būti sumažinta iki priimtino lygio taikant vieną ar kelias iš priemonių, nustatytų II priedo 1 skirsnio 2 ir 3 punktuose, Komisija atitinkamai iš dalies pakeičia tą įgyvendinimo aktą.

Tie pakeitimai priimami laikantis 107 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

Tos kenkėjo rizikos lygio priimtinumas įvertinamas remiantis principais, nustatytais II priedo 2 skirsnyje.

Remdamasi tinkamai pagrįstomis priežastimis, dėl kurių privaloma skubėti didelės kenkėjo rizikos atžvilgiu, Komisija pagal 107 straipsnio 3 dalyje nurodytą procedūrą priima nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus.

4. Valstybės narės, naudodamos 103 straipsnyje nurodytą elektroninę pranešimo sistemą, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie augalų, augalinių produktų ar kitų objektų įvežimo į atitinkamą saugomą zoną arba vežimo joje pažeidžiant šiuo straipsniu nustatytus draudimus.

Kai taikytina, valstybės narės arba Komisija praneša trečiajai valstybei, iš kurios augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai buvo įvežti į atitinkamą saugomą zoną.

54 straipsnis

Augalai, augaliniai produktai ir kiti objektai, kuriems taikomi specialūs saugomų zonų reikalavimai

1. Tam tikri augalai, augaliniai produktai ar kiti objektai gali būti įvežti į tam tikras saugomas zonas arba vežami jose, tik jeigu įvykdomi specialūs tų saugomų zonų reikalavimai.

2. Komisija priima įgyvendinimo aktus, kuriais nustatomas augalų, augalinių produktų bei kitų objektų, jų atitinkamų saugomų zonų ir atitinkamų specialių saugomų zonų reikalavimų sąrašas. Į pirmą iš tų įgyvendinimo aktų įtraukiami Direktyvos 2000/29/EB IV priedo B dalyje išvardyti augalai, augaliniai produktai bei kiti objektai, jų atitinkamos saugomo