01995A0805(01) — LT — 13.12.2013 — 001.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

Iš dalies keičiamas:

▼B

KONVENCIJA

Tarpvalstybinių vandentakių ir tarptautinių ežerų apsaugos ir naudojimo Sudaryta 1992 m. kovo 17 d. Helsinkyje

Jungtinės Tautos

1992

Tarpvalstybinių vandentakių ir tarptautinių ežerų apsaugos ir naudojimo konvencija

1 straipsnis

Apibrėžimai

Šioje Konvencijoje:

I DALIS

NUOSTATOS, TAIKOMOS VISOMS ŠALIMS

2 straipsnis

Bendrosios nuostatos

1. Šalys imasi visų reikiamų priemonių išvengti bet kokio tarpvalstybinio poveikio, jį riboti ir mažinti.

2. Šalys taip pat imasi visų reikiamų priemonių:

3. Priemonių išvengti vandenų taršos, ją riboti ir mažinti imamasi, kiek įmanoma, taršos šaltinyje.

4. Šių priemonių taikymas nei tiesiogiai, nei netiesiogiai neturi sukelti kitų aplinkos komponentų taršos.

5. Įgyvendindamos priemones, išvardytas šio straipsnio 1 ir 2 punktuose, Šalys vadovaujasi šiais principais:

6. Pakrantės šalys bendradarbiauja lygiateisiškumo ir savitarpio supratimo pagrindu, taip pat sudarydamos dvišalius ir daugiašalius susitarimus, kurių tikslas - parengti suderintą politiką, programas ir strategijas, apimančias atitinkamus vandens baseinus ar jų dalis, siekiant išvengti tarpvalstybinio poveikio, jį riboti ir mažinti bei apsaugoti tarpvalstybinių vandenų aplinką ar aplinką, patiriančią tokių vandenų poveikį, įskaitant ir jūros aplinką.

7. Šios Konvencijos taikymas neturi nei pabloginti ekologinių sąlygų, nei sustiprinti tarpvalstybinio poveikio.

8. Šios Konvencijos nuostatos netaikomos Šalių teisei individualiai ar kartu tvirtinti ir įgyvendinti griežtesnes priemones nei tos, kurios numatytos šioje Konvencijoje.

3 straipsnis

Išvengimas, ribojimas ir mažinimas

1. Siekdamos išvengti tarpvalstybinio poveikio, jį riboti ir mažinti, Šalys rengia, tvirtina, įgyvendina atitinkamas teisines, administracines, ekonomines, finansines bei technines priemones ir, kiek galima, stengiasi jas suderinti, siekdamos užtikrinti, ypač kad:

e) komunalinėms ir buitinėms nuotėkoms būtų taikomas nors biologinis valymas ar lygiaverčiai procesai, be to, etapais ten, kur būtina;

2. Šiuo tikslu kiekviena Šalis, remdamasi geriausia turima technologija, nustato ribines teršalų kiekio normas išmetimuose iš stacionarių taršos šaltinių į paviršinius vandenis, konkrečiai taikytinas atskiroms pramonės šakoms ar sektoriams, kai šie yra pavojingų medžiagų šaltiniai. Šio straipsnio 1 punkte išvardytos atitinkamos priemonės, skirtos išvengti pavojingų medžiagų patekimo iš stacionarių ir difuzinių taršos šaltinių į vandenis, juos riboti ir mažinti, gali taip pat apimti visišką arba dalinį tokių medžiagų gamybos ar naudojimo uždraudimą. Turi būti atsižvelgta į tokių pramonės šakų ar sektorių ir tokių pavojingų medžiagų sąrašus, kurie pateikti tarptautinėse konvencijose ar taisyklėse, taikytinose sričiai, kurią apima ši Konvencija.

3. Be to, kiekviena Šalis nustato ten, kur mano esant tikslinga, vandens kokybės tikslinius rodiklius ir patvirtina vandens kokybės kriterijus siekdama išvengti tarpvalstybinio poveikio, jį riboti ir mažinti. Bendri tokių tikslinių rodiklių ir kriterijų rengimo principai pateikiami šios Konvencijos III priede. Prireikus Šalys deda pastangų atnaujinti šį priedą.

4 straipsnis

Monitoringas

Šalys rengia tarpvalstybinių vandenų būklės monitoringo programas.

5 straipsnis

Tyrimai ir technologijų plėtra

Šalys bendradarbiauja tirdamos ir plėtodamos veiksmingus metodus, kuriais siekiama išvengti tarpvalstybinio poveikio, jį riboti ir mažinti. Šiais tikslais Šalys, atsižvelgdamos į atitinkamų tarptautinių forumų mokslinę-tiriamąją veiklą, siekia dvišaliu ir (ar) daugiašaliu pagrindu įgyvendinti arba suaktyvinti, jei reikia, konkrečias mokslines-tiriamąsias programas, kuriomis ypač siekiama:

Mokslinių-tiriamųjų programų rezultatais Šalys keičiasi pagal šios Konvencijos 6 straipsnį.

6 straipsnis

Keitimasis informacija

Šalys per patį trumpiausią laiką užtikrina plačiausią pasikeitimą informacija tais klausimais, kuriuos apima šios Konvencijos nuostatos.

7 straipsnis

Atsakomybė

Šalys remia atitinkamas tarptautines pastangas rengiant normas, kriterijus bei procedūras, susijusius su atsakomybe.

8 straipsnis

Informacijos apsauga

Šios Konvencijos nuostatos netaikomos Šalių teisėms ar pareigoms saugoti, remiantis jų nacionalinėmis teisinėmis sistemomis ar taikytinomis viršnacionalinėmis taisyklėmis, informaciją, susijusią su gamybine ar komercine paslaptimi, įskaitant intelektinę nuosavybę, ar su nacionalinio saugumo interesais.

II DALIS

NUOSTATOS, TAIKOMOS PAKRANTĖS ŠALIMS

9 straipsnis

Dvišalis ir daugiašalis bendradarbiavimas

1. Pakrantės Šalys lygiateisiškumo ir savitarpio supratimo pagrindu sudaro dvišalius ar daugiašalius susitarimus arba kitus sutarimus, jei tokių dar nepasiekta, arba keičia esamus susitarimus ar sutarimus, kai to reikia norint pašalinti prieštaravimus pagrindiniams šios Konvencijos principams, turėdamos tikslą nustatyti tarpusavio santykius ir elgesį siekiant išvengti tarpvalstybinio poveikio, jį riboti ir mažinti. Pakrantės Šalys konkrečiai apibrėžia vandens baseino ar jo dalies (dalių) ribas, kurių atžvilgiu bendradarbiaujama. Šie susitarimai ar sutarimai apima atitinkamus klausimus, kuriems taikoma ši Konvencija, bei bet kuriuos kitus klausimus, kuriais pakrantės Šalys gali nuspręsti bendradarbiauti.

2. Nurodytuose šio straipsnio 1 punkte susitarimuose ar sutarimuose turi būti numatytas bendrų institucijų steigimas. Šių bendrų institucijų uždaviniai, neprieštaraujantys atitinkamiems egzistuojantiems susitarimams ar sutarimams, be kita ko, yra šie:

3. Tais atvejais, kai jūros valstybė, esanti šios Konvencijos Šalimi, tiesiogiai ir dideliu mastu patiria tarpvalstybinį poveikį, pakrantės Šalys gali, jei jos visos sutinka, pasiūlyti tai jūros valstybei atitinkamu būdu dalyvauti daugiašalių bendrų institucijų, kurias įsteigė tokių tarpvalstybinių vandenų pakrančių Šalys, veikloje.

4. Bendros institucijos, numatytos šioje Konvencijoje, siūlo bendroms institucijoms, kurias steigia jūros valstybės, norėdamos apsaugoti tiesiogiai patiriančią tarpvalstybinį poveikį jūros aplinką, bendradarbiauti siekiant suderinti savo veiklą bei išvengti tarpvalstybinio poveikio, ją riboti ir mažinti.

5. Tais atvejais, kai vieno vandens baseino plote yra dvi ar daugiau bendrų institucijų, jos stengiasi koordinuoti savo veiklą, siekdamos prisidėti prie priemonių, skirtų išvengti tarpvalstybinio poveikio, jį riboti ir mažinti, sugriežtinimo šiame vandens baseino plote.

10 straipsnis

Konsultacijos

Konsultacijos tarp pakrantės Šalių rengiamos savitarpio supratimo, geros valios ir geros kaimynystės pagrindu bet kurios tokios Šalies prašymu. Tokių konsultacijų tikslas - plėtoti bendradarbiavimą klausimais, kuriuos apima šios Konvencijos nuostatos. Bet kokios tokios konsultacijos rengiamos padedant steigiamai pagal šios Konvencijos 9 straipsnį bendrai institucijai tais atvejais, kai ji egzistuoja.

11 straipsnis

Bendras monitoringas ir vertinimas

1. Bendradarbiaudamos, kaip pažymėta šios Konvencijos 9 straipsnyje, ar vadovaudamosi konkrečiais susitarimais, pakrantės Šalys rengia ir įgyvendina bendras tarpvalstybinių vandenų būklės, įskaitant potvynius ir ledų sangrūdas, taip pat tarpvalstybinio poveikio monitoringo programas.

2. Pakrantės Šalys suderina taršos parametrus ir teršalų, kurių nuotėkiai ir koncentracijos tarpvalstybiniuose vandenyse nuolat stebimi bei kontroliuojami, sąrašus.

3. Pakrantės Šalys vienodais laiko tarpais bendrai ar koordinuo- damos viena su kita atlieka tarpvalstybinių vandenų būklės bei priemonių, kurių imamasi siekiant išvengti tarpvalstybinio poveikio, jį riboti ir mažinti, efektyvumo įvertinimą. Šių vertinimų rezultatai skelbiami visuomenei remiantis šios Konvencijos 16 straipsnio nuostatomis.

4. Tais tikslais pakrantės Šalys suderina taisykles, susijusias su monitoringo programų, matavimo sistemų, prietaisų, analitinių metodų, duomenų apdorojimo ir įvertinimo procedūrų, taip pat teršalų išmetimų registravimo metodų rengimu bei taikymu.

12 straipsnis

Bendri tyrimai ir technologijų plėtra

Bendradarbiaudamos, kaip pažymėta šios Konvencijos 9 straipsnyje, ar vadovaudamosi konkrečiais susitarimais, pakrantės Šalys vykdo konkrečius tyrimus ir technologijos plėtrą siekiant vandens kokybės tikslinių rodiklių ir kriterijų, kuriuos šios pakrantės Šalys nusprendė nustatyti ir patvirtinti, bei užtikrinant jų laikymąsi.

13 straipsnis

Keitimasis informacija tarp pakrantės šalių

1. Pakrantės Šalys atitinkamų susitarimų ar kitų sutarimų pagrindu, remdamosi šios Konvencijos 9 straipsniu, keičiasi realiai prieinamais duomenimis, ypač apie:

2. Siekdamos suderinti ribines išmetimų normas, pakrantės Šalys keičiasi informacija apie savo Šalies taisykles.

3. Jeigu į kurią nors pakrantės Šalį kreipiasi kita pakrantės Šalis prašydama pateikti duomenis ar informaciją, kurių ji neturi, tai pirmoji pakrantės Šalis turi imtis priemonių šiam prašymui patenkinti, tačiau ji gali pareikalauti, kad prašančioji šalis apmokėtų ekonomiškai pagrįstas išlaidas, susijusias su tokių duomenų ar informacijos rinkimu ir prireikus apdorojimu.

4. Šios Konvencijos įgyvendinimo tikslais pakrantės Šalys remia keitimąsi geriausia turima technologija, ypač plėtodamos: komercinį keitimąsi turima technologija; tiesioginius pramoninius ryšius ir bendradarbiavimą, įskaitant bendras įmones; keitimąsi informacija ir patirtimi; ir techninės pagalbos teikimą. Pakrantės Šalys taip pat įgyvendina bendras specialistų rengimo programas bei organizuoja atitinkamus seminarus ir pasitarimus.

14 straipsnis

Skelbimo ir perspėjimo apie pavojų sistemos

Pakrantės Šalys nedelsdamos informuoja viena kitą apie bet kokią kritinę situaciją, galinčią tapti tarpvalstybinio poveikio priežastimi. Pakrantės Šalys kuria ir prireikus naudoja suderintas ar bendras ryšių, skelbimo ir perspėjimo apie pavojų sistemas informacijai gauti ir perduoti. Šios sistemos naudojamos taikant suderintas duomenų perdavimo ir apdorojimo procedūras bei technines priemones, kurias turi suderinti pakrantės Šalys. Pakrantės Šalys informuoja viena kitą apie kompetentingas institucijas ar ryšių centrus, paskirtus šiems tikslams.

15 straipsnis

Savitarpio pagalba

1. Susidarius kritinei situacijai, pakrantės Šalys paprašytos teikia savitarpio pagalbą, remdamosi procedūromis, nustatytomis pagal šio straipsnio 2 punkto nuostatas.

2. Pakrantės Šalys rengia ir derina savitarpio pagalbos teikimo procedūras, susijusias ypač su šiais aspektais:

c) priemonėmis išvengti žalos, atlyginti ir (ar) kompensuoti nuostolius Šaliai, teikiančiai pagalbą, ir (ar) jos žmonėms, taip pat įskaitant važiavimą ten, kur tai būtina, per trečiųjų Šalių teritorijas;

16 straipsnis

Visuomenės informavimas

1. Pakrantės Šalys užtikrina visuomenės informavimą apie tarpvalstybinių vandenų būklę, priemones, kurių imamasi ar planuojama imtis siekiant išvengti tarpvalstybinio poveikio, jį riboti ir mažinti, taip pat apie šių priemonių veiksmingumą. Dėl to pakrantės Šalys užtikrina, kad visuomenei bus pateikta informacija apie:

2. Pakrantės Šalys užtikrina visuomenei galimybę nemokamai susipažinti per priimtiną laiką su šia informacija siekiant ją patikrinti ir sudaro visuomenės atstovams praktines galimybes gauti iš pakrantės Šalių už priimtiną mokestį tokios informacijos kopijas.

III DALIS

ORGANIZACINĖS IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

17 straipsnis

Šalių pasitarimas

1. Pirmasis Šalių pasitarimas šaukiamas ne vėliau kaip po vienerių metų nuo šios Konvencijos įsigaliojimo dienos. Vėliau eiliniai pasitarimai šaukiami vieną kartą per trejus metus ar dažniau vadovaujantis procedūros taisyklėmis. Šalys organizuoja neeilinius pasitarimus, jei jos priima tokį sprendimą eiliniame pasitarime arba jei viena iš jų pateikia atitinkamą prašymą raštu, jeigu šį prašymą parems ne mažiau kaip vienas trečdalis Šalių per šešis mėnesius nuo pranešimo visoms Šalims dienos.

2. Savo pasitarimuose Šalys nagrinėja šios Konvencijos įgyvendinimo eigą ir tuo tikslu:

18 straipsnis

Balsavimo teisė

1. Išskyrus atvejus, numatytus šio straipsnio 2 punkte, kiekviena šios Konvencijos Šalis turi po vieną balsą.

2. Regioninės ekonominio integravimo organizacijos savo balsavimo teisę priskirtais jų kompetencijai klausimais įgyvendina turėdamos balsų skaičių, lygų jų valstybių narių, kurios yra šios Konvencijos Šalys, skaičiui. Tokios organizacijos netenka balsavimo teisės, jeigu jų valstybės narės įgyvendina savo balsavimo teisę, ir atvirkščiai.

19 straipsnis

Sekretoriatas

Europos ekonominės komisijos Vykdomasis sekretorius atlieka šias sekretoriato funkcijas:

20 straipsnis

Priedai

Šios Konvencijos priedai yra jos neatskiriama dalis.

21 straipsnis

Konvencijos pakeitimai

1. Bet kuri Šalis gali siūlyti šios Konvencijos pakeitimus.

2. Siūlymai dėl šios Konvencijos pakeitimų nagrinėjami Šalių pasitarime.

3. Bet kurio siūlomo šios Konvencijos pakeitimo tekstas pateikiamas raštu Europos ekonominės komisijos Vykdomajam sekretoriui, kuris praneša apie jį visoms Šalims ne vėliau kaip prieš devyniasdešimt dienų iki pasitarimo, kuriame siūloma jį priimti, pradžios.

4. Šios Konvencijos pakeitimas priimamas šios Konvencijos Šalių atstovų, dalyvaujančių Šalių pasitarime, sutarimu ir įsigalioja jį priėmusioms Šalims devyniasdešimtą dieną nuo datos, kai du trečdaliai šių Šalių perduoda Depozitarijui saugoti savo dokumentus dėl šio pakeitimo priėmimo. Pakeitimas įsigalioja bet kuriai kitai Šaliai devyniasdešimtą dieną nuo datos, kai ši Šalis perduoda saugoti dokumentą dėl pakeitimo priėmimo.

22 straipsnis

Ginčų sprendimas

1. Kilus ginčui tarp dviejų ar daugiau Šalių dėl šios Konvencijos traktavimo ar taikymo, Šalys siekia ginčą išspręsti derybų keliu ar bet kuriuo kitu būdu, priimtinu ginče dalyvaujančioms Šalims.

2. Pasirašydama, ratifikuodama, priimdama, tvirtindama šią Konvenciją arba prisijungdama prie jos arba bet kuriuo metu po to bet kuri Šalis gali raštu pranešti Depozitarijui, kad dėl neišspręsto pagal šio straipsnio 1 punktą ginčo ji pasirenka vieną ar abu iš šių ginčų sprendimo būdų, kaip privalomų kiekvienai Šaliai, prisiimančiai tokį pat įsipareigojimą:

3. Jeigu ginče dalyvaujančios Šalys pasirinko abu ginčų sprendimo būdus, paminėtus šio straipsnio 2 punkte, ginčas gali būti perduotas tik Tarptautiniam Teismui, jeigu Šalys nesusitars kitaip.

23 straipsnis

Pasirašymas

Šią Konvenciją gali pasirašyti nuo 1992 m. kovo 17 iki 18 d. imtinai Helsinkyje, o vėliau iki 1992 m. rugsėjo 18 d. Jungtinių Tautų Organizacijos centrinėje būstinėje Niujorke valstybės Europos ekonominės komisijos narės, taip pat valstybės, turinčios konsultanto statusą prie Europos ekonominės komisijos, remiantis 1947 m. kovo 28 d. Ekonominės ir socialinės tarybos 36 (IV) rezoliucijos 8 punktu, taip pat regioninės ekonominio integravimo organizacijos, įkurtos suverenių valstybių Europos ekonominės komisijos narių, kurioms jų valstybės narės perdavė įgaliojimus šios Konvencijos reglamentuojamais klausimais, įskaitant įgaliojimus sudaryti su šiais klausimais.

24 straipsnis

Depozitarijus

Šios Konvencijos Depozitarijus yra Jungtinių Tautų Organizacijos Generalinis Sekretorius.

25 straipsnis

Ratifikavimas, priėmimas, patvirtinimas ir prisijungimas

1. Šią Konvenciją pasirašiusios valstybės ir regioninės ekonominio integravimo organizacijos privalo ją ratifikuoti, priimti arba patvirtinti.

2. Prie šios Konvencijos gali prisijungti 23 straipsnyje išvardytos valstybės ir organizacijos.

▼M1

3. Bet kuri 2 dalyje nenurodyta valstybė, kuri yra Jungtinių Tautų narė, gali prisijungti prie konvencijos, jei tam pritaria šalys šalių pasitarime. Tokia valstybė savo prisijungimo dokumente pateikia deklaraciją, kurioje pareiškia, kad šalys šalių pasitarime pritarė jos prisijungimui prie konvencijos, ir nurodo datą, kurią gautas toks pritarimas. Toks Jungtinių Tautų narių prašymas prisijungti prie konvencijos neteikiamas svarstyti šalių pasitarime tol, kol ši dalis neįsigalioja visoms valstybėms ir organizacijoms, buvusioms konvencijos narėmis 2003 m. lapkričio 28 d..

▼B

►M1 4. ◄ Bet kuri 23 straipsnyje nurodyta organizacija, kuri tampa šios Konvencijos Šalimi, kai nė viena iš valstybių šios organizacijos narių nėra šios Konvencijos Šalis, bus susaistyta visų įsipareigojimų, numatytų šioje Konvencijoje. Tuo atveju, kai viena ar kelios valstybės tokios organizacijos narės yra šios Konvencijos Šalys, ši organizacija ir jos valstybės narės priima sprendimą dėl savo atitinkamų pareigų vykdyti savo įsipareigojimus pagal šią Konvenciją. Tokiais atvejais ši organizacija ir jos valstybės narės negali tuo pačiu metu naudotis šioje Konvencijoje numatytomis teisėmis.

►M1 5. ◄ Ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentuose 23 straipsnyje išvardytos regioninės ekonominio integravimo organizacijos pareiškia apie savo kompetenciją dėl šios Konvencijos reglamentuojamų klausimų. Šios organizacijos taip pat informuoja Depozitarijų apie bet kokį esminį savo kompetentingumo pokytį.

26 straipsnis

Įsigaliojimas

1. Ši Konvencija įsigalioja devyniasdešimtą dieną po to, kai perduodamas saugoti šešioliktas ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentas.

2. Šio straipsnio 1 punkto tikslams bet kuris dokumentas, kurį perduoda saugoti regioninė ekonominio integravimo organizacija, nelaikomas papildomu dokumentu tiems dokumentams, kuriuos perduoda saugoti valstybės tokios organizacijos narės.

3. Visoms 23 straipsnyje ►M1 arba 25 straipsnio 3 dalyje ◄ išvardytoms valstybėms ar organizacijoms, kurios ratifikuoja, priima ar patvirtina šią Konvenciją arba prisijungia prie jos po to, kai perduodamas saugoti šešioliktas ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentas, Konvencija įsigalioja devyniasdešimtą dieną po to, kai tokia valstybė ar organizacija perduoda saugoti savąjį ratifikavimo, priėmimo, patvirtinimo ar prisijungimo dokumentą.

27 straipsnis

Išstojimas

Bet kuriuo metu, praėjus trejiems metams nuo šios Konvencijos įsigaliojimo kuriai nors Šaliai dienos, ši Šalis gali išstoti iš Konvencijos, raštu pranešdama apie tai Depozitarijui. Bet koks toks išstojimas įsigalioja devyniasdešimtą dieną nuo datos, kai Depozitarijus gauna pranešimą apie tai.

28 straipsnis

Autentiški tekstai

Šios Konvencijos, kurios tekstai anglų, rusų ir prancūzų kalbomis yra vienodai autentiški, originalas perduodamas saugoti Jungtinių Tautų Organizacijos Generaliniam Sekretoriui.

TAI PATVIRTINDAMI, žemiau pasirašiusieji, atitinkamai tam įgalioti, pasirašė šią Konvenciją.

SUDARYTA tūkstantis devyni šimtai devyniasdešimt antrų metų kovo septynioliktą dieną Helsinkyje.

I priedas

TERMINO „GERIAUSIA TURIMA TECHNOLOGIJA“ APIBRĖŽIMAS

II priedas

DIREKTYVINIAI PRINCIPAI GERIAUSIAI EKOLOGIJOS POŽIŪRIU PRAKTIKAI PARENGTI

III priedas

DIREKTYVINIAI PRINCIPAI VANDENS KOKYBĖS TIKSLINIAMS RODIKLIAMS IR KRITERIJAMS PARENGTI

Vandens kokybės tiksliniai rodikliai ir kriterijai:

IV priedas

ARBITRAŽAS

4. Jeigu viena iš ginčo šalių, gavusi pranešimą, nepaskiria arbitro per du mėnesius, kita šalis gali apie tai informuoti Europos ekonominės komisijos Vykdomąjį sekretorių, kuris privalo paskirti arbitražinio teismo pirmininką per kitus du mėnesius. Po paskyrimo arbitražinio teismo pirmininkas turi pareikalauti iš šalies, kuri dar nepaskyrė arbitro, paskirti jį per du mėnesius. Jei ji to neatlieka per nurodytą laiką, pirmininkas turi pranešti apie tai Europos ekonominės komisijos Vykdomajam sekretoriui, kuris paskiria arbitrą per du mėnesius.