1976L0308 — LT — 01.05.2004 — 007.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

►B ▼M4 TARYBOS DIREKTYVA 1976 m. kovo 15 d. dėl savitarpio paramos patenkinant pretenzijas, susijusias su tam tikromis rinkliavomis, muitais ir mokesčiais bei kitomis priemonėmis (76/308/EEB) ▼B (OL L 073, 19.3.1976, p.18)

iš dalies keičiamas:





iš dalies keičiamas:









▼B

▼M4

TARYBOS DIREKTYVA

1976 m. kovo 15 d.

dėl savitarpio paramos patenkinant pretenzijas, susijusias su tam tikromis rinkliavomis, muitais ir mokesčiais bei kitomis priemonėmis

(76/308/EEB)

▼B







EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA, atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį, atsižvelgdama į 1970 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 729/70 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo ( 1 ) su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 2788/72 ( 2 ), ypač į jo 8 straipsnio 3 dalį, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę ( 3 ), atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę ( 4 ), kadangi šiuo metu neįmanoma vienoje valstybėje narėje patenkinti pretenzijų, pagrįstų kitos valstybės narės valdžios institucijų parengtais dokumentais; kadangi nuostatos dėl pretenzijų patenkinimo, priimtos vienoje valstybėje, yra taikytinos tik tos valstybės teritorijoje, ir tai jau savaime trukdo bendrosios rinkos sukūrimui ir funkcionavimui; kadangi tokia situacija trukdo nuosekliai ir teisingai taikyti Bendrijos taisykles (ypač bendrosios žemės ūkio politikos srityje) bei pasitarnauja sukčiavimams; kadangi dėl to būtina priimti bendras savitarpio paramos taisykles pretenzijoms patenkinti; kadangi šios taisyklės turi būti taikomos, patenkinant pretenzijas, kylančias ir dėl įvairių priemonių, kurios įeina į Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo visiško arba dalinio finansavimo sistemą, ir dėl žemės ūkio mokesčių ir muitų susigrąžinimo, kurie yra apibrėžti 1970 m. balandžio 21 d. Sprendimo 70/243/EAPB, EEB, Euratomas dėl valstybių narių finansinių įnašų pakeitimo Bendrijų nuosavomis lėšomis ( 5 ) 2 straipsnyje bei Stojimo akto 128 straipsnyje; kadangi šios taisyklės turi būti taikomos ir susigrąžinant su šiomis pretenzijomis susijusias palūkanas ir išlaidas; kadangi savitarpio parama susideda iš šių dalių: institucija, į kurią kreipiamasi, privalo suteikti institucijai pareiškėjai tokią informaciją, kuri pastarajai reikalinga jos pretenzijoms, kylančioms valstybėje narėje, kurioje yra ši institucija, patenkinti ir pranešti skolininkui apie visus dokumentus, susijusius su šiomis pretenzijomis, kylančiomis toje valstybėje narėje; be to, institucijai pareiškėjai pareikalavus, ji privalo patenkinti pretenzijas, kylančias toje valstybėje narėje, kurioje yra ši institucija; kadangi institucija, į kurią kreipiamasi, privalo suteikti paramą įvairiomis formomis, atsižvelgdama į įstatymus ir kitus teisės aktus, taikomus tokiems klausimams spręsti toje valstybėje narėje, kurioje yra ši institucija; kadangi būtina nustatyti sąlygas, pagal kurias institucija pareiškėja gali pateikti prašymą dėl paramos, ir apibrėžti konkrečias ribojančias aplinkybes, kurioms esant, institucija, į kurią kreipiamasi, gali atsisakyti suteikti paramą; kadangi tokiais atvejais, kai institucija, į kurią kreipiamasi, veikia institucijos pareiškėjos vardu, siekdama patenkinti pastarosios pretenzijas, ji privalo turėti galimybę duoti skolininkui laiko grąžinti skolą arba įpareigoti skolininką, kad jis gražintų skolą dalimis, jeigu tai leidžia valstybės narės, kurioje yra ši institucija, įstatymai ir jeigu tam neprieštarauja institucija pareiškėja; kadangi palūkanos, nustatytos tokiems mokėjimams, turi būti pervestos valstybei narei, kurioje yra institucija pareiškėja; kadangi institucija, į kurią kreipiamasi, jeigu to pagrįstai reikalauja institucija pareiškėja, privalo turėti galimybę, kiek leidžia valstybės narės, kurioje yra ši institucija, įstatymai, imtis atsargumo priemonių, garantuojant, kad bus patenkintos pretenzijos, kylančios valstybėje narėje, kurioje yra institucija pareiškėja; kadangi šios pretenzijos valstybėje, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, pirmumo tvarka nenagrinėjamos; kadangi yra galimybė, kad pretenzijų patenkinimo procedūros, vykstančios valstybėje narėje, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, metu, suinteresuotas asmuo gali užginčyti šią pretenziją arba dokumentą, leidžiantį jos vykdymą ir priimtą toje valstybėje narėje, kurioje yra institucija pareiškėja; kadangi tokiais atvejais turi būti numatyta, kad tas asmuo, su kuriuo susijusi pretenzija, privalo užginčyti tą pretenziją, pateikdamas ieškinį valstybės narės, kurioje yra institucija pareiškėja, kompetentingai institucijai, ir kad tokiu atveju institucija, į kurią kreipiamasi, privalo sustabdyti visas jos pradėtas vykdymo procedūras iki to laiko, kol aukščiau paminėta kompetentinga institucija priims atitinkamą sprendimą; kadangi dokumentai ir informacija, perduota remiantis savitarpio paramą pretenzijoms patenkinti, negali būti panaudota kitiems tikslams; kadangi ši direktyva neturi apriboti valstybių narių savitarpio paramos, teikiamos pagal dvišales arba daugiašales sutartis arba susitarimus; kadangi būtina užtikrinti, kad savitarpio parama vyktų sklandžiai ir, siekiant to tikslo, nustatyti Bendrijos procedūrą, apibrėžiančią detalias tokios paramos teikimo taisykles tam tikram laikotarpiui; kadangi reikia įsteigti komitetą, kuris organizuotų glaudų ir veiksmingą bendradarbiavimą šioje srityje tarp valstybių narių ir Komisijos, PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:







1 straipsnis

Ši direktyva nustato taisykles, kurios bus įtrauktos į valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus, kad 2 straipsnyje nurodytos pretenzijos, kylančios vienoje valstybėje narėje, būtų patenkintos visose valstybėse narėse.

▼M4

2 straipsnis

Ši direktyva taikoma visoms pretenzijoms dėl:

a) grąžinamųjų išmokų, intervencijos ir kitų priemonių, sudarančių Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo visiško ar dalinio finansavimo sistemos dalį, įskaičiuojant sumas, surenkamas atliekant tuos veiksmus;

b) rinkliavų ir kitų muitų, numatytų atsižvelgiant į bendro cukraus sektoriaus rinkos organizavimo principus;

c) importo muitų;

d) eksporto muitų;

e) pridėtinės vertės mokesčio;

f) akcizo mokesčių už: — perdirbtą tabaką, — alkoholį ir alkoholinius gėrimus, — alyvą;

g) pajamų ir kapitalo mokesčių;

h) draudimo įmokų mokesčių;

i) palūkanų, administracinių baudų ir nuobaudų, taip pat išlaidų, susijusių su a–h punktuose nurodytomis pretenzijomis, išskyrus visas baudžiamojo pobūdžio sankcijas, kurias nustato valstybės narės, kurioje yra įsikūrusi institucija, į kurią kreipiamasi, galiojančiuose įstatymuose.

▼B

3 straipsnis

Šioje direktyvoje:

— „institucija pareiškėja“ reiškia valstybės narės kompetentingą instituciją, kuri kreipiasi paramos dėl 2 straipsnyje nurodytos pretenzijos,

— „institucija, į kurią kreipiamasi“ reiškia valstybės narės kompetentingą instituciją, kuriai adresuojamas paramos prašymas,

▼M4

— „importo muitai“ – tai muitai ir lygiavertį poveikį importui turintys mokesčiai, taip pat importo mokesčiai, nustatyti vadovaujantis bendra žemės ūkio politika arba konkrečiais susitarimais, taikomais kai kurioms prekėms, pagamintoms perdirbant žemės ūkio produktus,

— „eksporto muitai“ – tai muitai ir lygiavertį poveikį eksportui turintys mokesčiai, taip pat eksporto mokesčiai, nustatyti vadovaujantis bendra žemės ūkio politika arba konkrečiais susitarimais, taikomais kai kurioms prekėms, pagamintoms perdirbant žemės ūkio produktus,

— „pajamų ir kapitalo mokesčiai“ – tai Direktyvos 77/799/EEB ( 6 ) 1 straipsnio 3 dalyje išvardyti mokesčiai, aiškinami atsižvelgiant ir į tos direktyvos 1 straipsnio 4 dalį,

— „draudimo įmokų mokesčiai“ – tai: —



Austrijoje: i) Versicherungssteuer ii) Feuerschutzsteuer Belgijoje: i) Taxe annuelle sur les contrats d'assurance ii) Jaarlijkse taks op de verzekeringscontracten Vokietijoje: i) Versicherungssteuer ii) Feuerschutzsteuer Danijoje: i) Afgift af lystfartøjsforsikringer ii) Afgift af ansvarsforsikringer for motorkøretøjer m.v. iii) Stempelafgift af forsikringspræmier Ispanijoje Impuesto sobre la prima de seguros Graikijoje: i) Φόρος κύκλου εργασιών (Φ.Κ.Ε) ii) Τέλη Χαρτοσήμου Prancūzijoje: Taxe sur les conventions d'assurances Suomijoje: i) Eräistä vakuutusmaksuista suoritettava vero/skatt på vissa försäkringspremier ii) Palosuojelumaksu/brandskyddsavgift Italijoje: Imposte sulle assicurazioni private ed i contratti vitalizi di cui alla legge 29.10.1967 No 1216 Airijoje: levy on insurance premiums Liuksemburge: i) Impôt sur les assurances ii) Impôt dans l'interêt du service d'incendie Nyderlanduose: Assurantiebelasting Portugalijoje: Imposto de selo sobre os prémios de seguros Švedijoje: nėra Jungtinėje Karalystėje: insurance premium tax (IPT). ▼A4 Maltoje: Taxxa fuq Dokumenti u Trasferimenti Slovėnijoje: i) davek od prometa zavarovalnih poslov ii) požarna taksa. ▼M4 — Ši direktyva taip pat taikoma pretenzijoms, susijusioms su identiškais ir analogiškais mokesčiais, kurie papildo arba pakeičia šeštoje įtraukoje minimus draudimo įmokų mokesčius. Valstybių narių kompetentingos institucijos praneša viena kitai ir Komisijai šių mokesčių įsigaliojimo datas.

▼B

4 straipsnis

1. Institucijai pareiškėjai paprašius, institucija, į kurią kreipiamasi, suteikia visokeriopą informaciją, kuri gali būti naudinga institucijai pareiškėjai jos pretenzijai patenkinti.

Norėdama gauti šią informaciją, institucija, į kurią kreipiamasi, pasinaudoja įgaliojimais, kuriuos jai suteikia įstatymai ir kiti teisės aktai, taikomi panašioms pretenzijoms, kylančioms valstybėje narėje, kurioje yra ši institucija, patenkinti.

2. Prašant informacijos, reikia nurodyti asmens, su kuriuo susijusi ši informacija, ►M4 pavardė ar pavadinimas, adresas ir kita svarbi su identifikavimu susijusi informacija, kuri institucijai pareiškėjai paprastai yra prieinama ◄ bei pretenzijos, dėl kurios yra prašoma informacijos, pobūdį ir sumos dydį.

3. Institucija, į kurią kreipiamasi, neprivalo teikti tokios informacijos:

a) kurios ji negalėtų gauti, panašioms pretenzijoms, kylančioms valstybėje narėje, kurioje yra ši institucija, patenkinti;

b) kuri atskleistų kokias nors komercines, gamybines arba profesines paslaptis;

c) kurios atskleidimas galėtų pažeisti valstybės saugumui arba pažeistų valstybės viešąją tvarką.

4. Institucija, į kurią kreipiamasi, privalo pateikti institucijai pareiškėjai priežastis, dėl kurių atsisakoma suteikti informaciją.

5 straipsnis

1. Institucijai pareiškėjai paprašius pagal valstybės narės, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, galiojančius įstatymus dėl pranešimų apie panašius dokumentus arba sprendimus, institucija, į kurią kreipiamasi, privalo pranešti adresatui apie visus dokumentus ir sprendimus, įskaitant teisminio pobūdžio, priimtus valstybėje narėje, kurioje yra įsikūrusi institucija pareiškėja, dėl tokios pretenzijos ir (arba) jos patenkinimo.

2. Prašant informacijos, reikia nurodyti adresato ►M4 pavadinimas, adresas ir kita svarbi su identifikavimu susijusi informacija, kuri institucijai pareiškėjai paprastai yra prieinama. ◄ , dokumento arba sprendimo, apie kuriuos norima sužinoti, pobūdį ir dalyką ir, jei reikalinga, skolininko pavardę ar ►M4 pavadinimas, adresas ir kita svarbi su identifikavimu susijusi informacija, kuri institucijai pareiškėjai paprastai yra prieinama ◄ , pretenziją, su kuria susijęs tas dokumentas arba sprendimas bei visą kitą naudingą informaciją.

3. Institucija, į kurią kreipiamasi, nedelsiant privalo pranešti institucijai pareiškėjai apie veiksmus, kurių ji ėmėsi institucijos pareiškėjos prašymui dėl informacijos patenkinti, ypač nurodyti datą, kada dokumentas arba sprendimas buvo išsiųstas adresatui.

6 straipsnis

1. Institucijai pareiškėjai paprašius, ta institucija, į kurią kreipiamasi, pagal įstatymus ir kitus teisės aktus, taikomus panašioms pretenzijoms, kylančioms valstybėje narėje, kurioje yra pastaroji institucija, patenkinti, privalo patenkinti tas pretenzijas, kurios yra dokumento, leidžiančio vykdymą, objektas.

2. Šiuo tikslu, bet kuri pretenzija, dėl kurios buvo pateiktas prašymas ją patenkinti, bus traktuojama kaip valstybės narės, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, pretenzija, išskyrus tuos atvejus, kuriems taikomas 12 straipsnis.

▼M4

7 straipsnis

1. Prie prašymo patenkinti pretenziją, kurią institucija pareiškėja adresuoja institucijai, į kurią kreipiamasi, būtina pridėti oficialų dokumentą, leidžiantį jos vykdymą, išduotą valstybėje narėje, kurioje yra institucija pareiškėja, arba to dokumento patvirtintą kopiją; be to, kur priklauso, prie prašymo būtina pridėti kitų dokumentų, būtinų pretenzijoms patenkinti, originalus arba patvirtintas kopijas.

2. Institucija pareiškėja gali prašyti, kad būtų patenkinta pretenzija, šiais atvejais:

a) pretenzija ir (arba) dokumentas, leidžiantis jos vykdymą, nėra užginčyti toje valstybėje narėje, kurioje yra ši institucija, išskyrus tais atvejais, kai yra taikoma 12 straipsnio 2 dalies antra pastraipa;

b) remdamasi 1 dalyje paminėtu dokumentu, ji tinkamai pasinaudojo valstybės narės, kurioje yra ši institucija, pretenzijų patenkinimo procedūromis, tačiau šios priemonės nepadės pilnai atgauti reikalaujamų sumų.

3. Prašyme patenkinti pretenziją nurodoma:

a) atitinkamo asmens pavardė ar pavadinimas, adresas ir kita svarbi informacija, susijusi su jo identifikavimu ir (arba) jo turtą valdančia trečiąja šalimi;

b) institucijos pareiškėjos pavadinimas, adresas ir kita su jos identifikavimu susijusi svarbi informacija;

c) nuoroda į valstybėje narėje, kurioje yra institucija pareiškėja, išduotą dokumentą, leidžiantį jos vykdymą;

d) pretenzijos pobūdis ir reikalaujama suma, įskaitant pagrindinę sumą, palūkanas ir visas kitas mokėtinas baudas, nuobaudas ir išlaidas, nurodytas valstybių narių, kuriose yra abi institucijos, valiuta;

e) data, kada institucija pareiškėja ir (arba) institucija, į kurią kreipiamasi, praneša adresatui apie dokumentą;

f) data, nuo kada, ir laikotarpis, per kurį, pagal valstybės narės, kurioje yra institucija pareiškėja, įstatymus galima pradėti vykdymą;

g) visa kita svarbi informacija.

4. Be to, prašyme patenkinti pretenziją institucija pareiškėja patvirtina, kad šio straipsnio 2 dalyje nustatytos sąlygos yra įvykdytos.

5. Kai institucija pareiškėja gauna svarbią informaciją apie dalyką, dėl kurio pateiktas prašymas patenkinti pretenziją, ji nedelsdama šią informaciją perduoda institucijai, į kurią kreipiamasi.

8 straipsnis

1. Dokumentas, leidžiantis pretenzijos vykdymą, yra tiesiogiai pripažįstamas ir automatiškai laikomas valstybės narės, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, pretenzijos vykdymą leidžiančiu dokumentu.

2. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies, tam tikrais atvejais pagal valstybėje narėje, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, galiojančias nuostatas, dokumentas, leidžiantis pretenzijos vykdymą, gali būti priimtas, pripažintas, papildytas arba pakeistas dokumentu, leidžiančiu vykdymą tos valstybės narės teritorijoje.

Išskyrus tuos atvejus, kai taikoma trečia pastraipa, valstybės narės per tris mėnesius nuo prašymo patenkinti pretenziją gavimo dienos stengiasi priimti, pripažinti, papildyti arba pakeisti minėtą dokumentą. Jeigu dokumentas, leidžiantis vykdymą, yra tinkamai parengtas, negalima atsisakyti atlikti šiuos veiksmus. Institucija, į kurią kreipiamasi, informuoja instituciją pareiškėją apie priežastis, dėl kurių nesilaikoma trijų mėnesių termino.

Jeigu dėl kurio nors iš šių formalumų kiltų ginčas dėl pretenzijos ir (arba) institucijos pareiškėjos išduoto dokumento, leidžiančio jos vykdymą, taikomas 12 straipsnis.

9 straipsnis

1. Pretenzijos patenkinamos tos valstybės narės, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, valiuta. Visą patenkintos pretenzijos sumą, kurią išreikalauja institucija, į kurią kreipiamasi, ji persiunčia institucijai pareiškėjai.

2. Institucija, į kurią kreipiamasi, gali duoti skolininkui laiko grąžinti skolą arba leisti grąžinti skolą dalimis, jeigu tai leidžia valstybės narės, kurioje yra ši institucija, įstatymai ir kiti teisės aktai ir pasikonsultavusi su institucija pareiškėja. Visos palūkanos, kurių už papildomą laikotarpį pareikalauja institucija, į kurią kreipiamasi, taip pat yra persiunčiamos valstybei narei, kurioje yra institucija pareiškėja.

Nuo tos dienos, kai pagal 8 straipsnį dokumentas, leidžiantis vykdyti pretenziją, yra tiesiogiai pripažįstamas arba priimamas, pripažįstamas, papildomas arba pakeičiamas, pagal valstybės narės, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, galiojančius įstatymus ir kitus teisės aktus bus mokami delspinigiai, kurie taip pat persiunčiami valstybei narei, kurioje yra institucija pareiškėja.

10 straipsnis

Nepaisant 6 straipsnio 2 dalies, pretenzijos, kurios turi būti patenkintos, nebūtinai turi būti nagrinėjamos pirmumo tvarka, kaip kitos panašios pretenzijos, pareiškiamos valstybėje narėje, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi.

▼B

11 straipsnis

Institucija, į kurią kreipiamasi, nedelsiant informuoja instituciją pareiškėją apie veiksmus, kurių ji ėmėsi dėl prašymo patenkinti pretenziją.

12 straipsnis

1. Jeigu pretenzijos patenkinimo procedūros metu suinteresuota šalis užginčija pretenziją ir (arba) jos vykdymą leidžiantį dokumentą, priimtą valstybėje narėje, kurioje yra institucija pareiškėja, ta suinteresuota šalis pateikia ieškinį valstybės narės, kurioje yra institucija pareiškėja, kompetentingai institucijai pagal šioje valstybėje narėje galiojančius įstatymus. Institucija pareiškėja privalo apie ieškinį pranešti institucijai, į kurią kreipiamasi. Suinteresuota šalis taip pat gali apie ieškinį pranešti institucijai, į kurią kreipiamasi.

2. Kai tik institucija, į kurią kreipiamasi, gauna iš institucijos pareiškėjos arba suinteresuotos šalies 1 dalyje nurodytą pranešimą, ji privalo sustabdyti vykdymo procedūrą iki tol, kol šiuo klausimu kompetentinga institucija priims sprendimą ►M4 , išskyrus tuos atvejus, kai pagal 2 pastraipą institucija pareiškėja reikalauja kitaip ◄ . Jeigu institucija, į kurią kreipiamasi, mano, kad tai būtina, nepažeisdama 13 straipsnio, ji gali imtis atsargumo priemonių, garantuojančių pretenzijos patenkinimą, jei tokios priemonės yra leistinos panašioms pretenzijoms pagal valstybės narės, kurioje yra ši institucija, galiojančius įstatymus ir kitus teisės aktus.

▼M4

Nepaisydama 2 dalies pirmos pastraipos, institucija pareiškėja, laikydamasi valstybėje narėje, kurioje ji yra įsikūrusi, galiojančių įstatymų ir kitų teisės aktų, gali prašyti institucijos, į kurią kreipiamasi, patenkinti užginčytą pretenziją, jei tai leidžia valstybės narės, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, atitinkami įstatymai ir kiti teisės aktai. Jei užginčijimo rezultatas vėliau yra palankus skolininkui, institucija pareiškėja privalo apmokėti visas išreikalautas sumas bei sumokėti reikiamas kompensacijas pagal valstybėje narėje, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, galiojančius įstatymus.

▼B

3. Jeigu užginčijamos vykdymo priemonės, kurių imamasi valstybėje narėje, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, ieškinys pateikiamas tos valstybės narės kompetentingai institucijai pagal tos valstybės narės įstatymus ir kitus teisės aktus.

4. Jeigu kompetentinga institucija, kuriai pagal 1 dalį pateikiamas ieškinys, yra teismas arba administracinis teismas, šio teismo sprendimas tiek, kiek jis palankus institucijai pareiškėjai, ir tiek, kiek jis leidžia patenkinti pretenziją valstybėje narėje, kurioje yra institucija pareiškėja, ir yra „vykdymą leidžiantis dokumentas“ pagal 6, 7 ir 8 straipsnius ir remiantis tuo dokumentu pretenzija yra patenkinama.

13 straipsnis

Institucijai pareiškėjai pagrįstai pareikalavus, institucija, į kurią kreipiamasi, imasi atsargumo priemonių, kad užtikrintų, jog pretenzija bus patenkinta tiek, kiek leidžia valstybės narės, kurioje yra pastaroji institucija, įstatymai ir kiti teisės aktai.

Tam, kad įsigaliotų pirmos pastraipos nuostatos, 6 straipsnis, 7 straipsnio 1, 3 ir 5 dalys, 8, 11, 12 ir 14 straipsniai taikomi mutatis mutandis.

14 straipsnis

▼M4

Institucija, į kurią kreipiamasi, neprivalo:

a) suteikti paramos, numatytos 6–13 straipsniuose, jeigu dėl skolininko padėties tokios pretenzijos patenkinimas galėtų sukelti rimtų ekonominių arba socialinių sunkumų valstybėje narėje, kurioje yra ši institucija, kai valstybės narės, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, galiojantys įstatymai ir kiti teisės aktai leidžia taip elgtis panašių nacionalinių pretenzijų atžvilgiu;

b) suteikti paramos, numatytos 4–13 straipsniuose, jeigu pirminis prašymas, pateiktas remiantis 4, 5 arba 6 straipsniu, yra susijęs su penkerių metų senumo pretenzijomis, šį terminą skaičiuojant nuo tada, kai pagal valstybėje narėje, kurioje yra institucija pareiškėja, galiojančius įstatymus bei kitus teisės aktus yra pateikiamas dokumentas, leidžiantis pretenzijos vykdymą, iki prašymo pateikimo dienos. Tačiau tais atvejais, kai pretenzija arba dokumentas yra užginčijami, šio termino pradžia laikomas tas momentas, kai valstybė pareiškėja nustato, kad pretenzija arba vykdomasis raštas, leidžiantis patenkinti pretenziją, jau negali būti užginčyti.

▼B

Institucija, į kurią kreipiamasi, privalo pranešti institucijai pareiškėjai priežastis, dėl kurių ji atsisako suteikti prašomą paramą. Jeigu atsisakoma pagrįstai, apie tai taip pat reikia pranešti Komisijai.

15 straipsnis

1. Klausimams, kylantiems dėl senaties termino, bus taikomi tik tos valstybės narės, kurioje yra institucija pareiškėja, galiojantys įstatymai.

2. Jeigu veiksmai, kurių imasi institucija, į kurią kreipiamasi, vykdydama prašymą suteikti paramą pretenzijoms patenkinti, būtų atlikti institucijos pareiškėjos ir jeigu pagal valstybės narės, kurioje yra institucija pareiškėja, įstatymus dėl tokių veiksmų būtų sustabdytas arba nutrauktas senaties terminas, laikoma, kad šie veiksmai tiek, kiek jie susiję su tokiomis pasekmėmis, buvo atlikti pastarojoje valstybėje.

16 straipsnis

Dokumentai ir informacija, kurie pagal šią direktyvą yra pateikiami institucijai, į kurią kreipiamasi, šios institucijos gali būti perduoti tik tokiems asmenims ir institucijoms:

a) asmeniui, kuris yra paminėtas prašyme dėl paramos;

b) asmenims ir institucijoms, atsakingiems už pretenzijų patenkinimą ir tik šiam tikslui;

c) teisminėms institucijoms, kurios sprendžia pretenzijų patenkinimo klausimus.

17 straipsnis

Prie prašymo dėl paramos ir ►M4 dokumento, leidžiančio pretenzijos vykdymą ir kitų atitinkamų dokumentų ◄ reikia pridėti jų vertimus į valstybės narės, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, oficialią kalbą arba į vieną iš jos oficialių kalbų, nepažeidžiant pastarosios institucijos teisės atmesti vertimą.

▼M4

18 straipsnis

1. Institucija, į kurią kreipiamasi, pagal valstybės narės, kurioje ji yra įsikūrusi, įstatymus ir kitus teisės aktus, taikomus panašioms pretenzijoms, iš atitinkamo asmens išreikalauja apmokėti visas su pretenzijos patenkinimu susijusias išlaidas, kurių ji turėjo, o gautas lėšas pasilieka.

2. Valstybės narės įsipareigoja, kad nepateiks viena kitai jokių pretenzijų dėl pagal šią direktyvą teikiamos savitarpio paramos išlaidų atlyginimo.

3. Jei pretenzijos patenkinimas sudaro konkrečią problemą, yra susijęs su labai didelėmis išlaidomis arba kova su organizuotu nusikalstamumu, institucija pareiškėja ir institucija, į kurią kreipiamasi, gali susitarti dėl tokiais atvejais taikomos išlaidų apmokėjimo tvarkos.

4. Valstybė narė, kurioje yra institucija pareiškėja, privalo atlyginti valstybei narei, kurioje yra institucija, į kurią kreipiamasi, visas išlaidas ir visus nuostolius, atsiradusius dėl nepagrįstais pripažintų veiksmų, susijusių su pretenzijos turiniu arba institucijos pareiškėjos išduoto dokumento galiojimu.

▼B

19 straipsnis

Valstybės narės viena kitai pateikia institucijų, įgaliotų pateikti arba priimti prašymus dėl paramos, sąrašą.

▼M4

20 straipsnis

1. Komisijai padeda pretenzijų patenkinimo komitetas (toliau – Komitetas), kurį sudaro valstybių narių atstovai ir kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.

2. Darant nuorodą į šią straipsnio dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai.

Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nurodytas laikotarpis – trys mėnesiai.

3. Komitetas patvirtina darbo tvarkos taisykles.

▼B

21 straipsnis

Komitetas gali svarstyti bet kokį šios direktyvos taikymo klausimą, kurį savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu pateikia Komiteto pirmininkas.

▼M4

22 straipsnis

Išsamios 4 straipsnio 2 ir 4 dalių, 5 straipsnio 2 ir 3 dalių, 7, 8, 9, 11 straipsnių, 12 straipsnio 1 ir 2 dalių, 14 straipsnio, 18 straipsnio 3 dalies ir 25 straipsnio vykdymo ir priemonių, kuriomis institucijos viena kitai gali perduoti pranešimus, nustatymo taisyklės, išreikalautų sumų perskaičiavimo ir pervedimo, taip pat minimalios pretenzijų sumos, dėl kurios galima pateikti prašymą dėl paramos, taisyklės yra patvirtinamos pagal 20 straipsnio 2 dalyje nustatytą tvarką.

▼B

23 straipsnis

Šios direktyvos nuostatos netrukdo nei dabar, nei ateityje teikti didesnės savitarpio paramos, numatytos bet kokiuose susitarimuose arba priemonėse tarp konkrečių valstybių narių, įskaitant susitarimus dėl pranešimų apie teisinius ir neteisinius aktus.

24 straipsnis

Valstybės narės patvirtina priemones, kurios, įsigaliojusios iki 1978 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą.

25 straipsnis

Kiekviena valstybė narė informuoja Komisiją apie priemones, kurias ji patvirtino šiai direktyvai vykdyti. Komisija perduoda šią informaciją kitoms valstybėms narėms.

▼M4

Kiekviena valstybė narė kasmet informuoja Komisiją apie kiekvienais metais išsiųstų ir gautų prašymų informuoti, pranešti ir patenkinti pretenzijas skaičių, pretenzijose reikalaujamas sumas ir išreikalautas sumas. Komisija kas dveji metai pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai minėtų priemonių panaudojimo ir pasiektų rezultatų ataskaitą.

▼B

26 straipsnis

Ši direktyva skirta valstybėms narėms.