1993R2454 — LT — 04.03.2007 — 010.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:





iš dalies keičiamas:

►A1 C 241 21 29.8.1994 ►A2 L 236 33 23.9.2003





pataisytas:







NB: Šioje suvestinėje dokumento redakcijoje pateiktos nuorodos į Europos valiutos vienetą ir (arba) ekiu, kurios nuo 1999 m. sausio 1 d. turi būti suprantamos kaip nuorodos į euro – Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3308/80 (OL L 345, 1980 12 20, p. 1) ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1103/97 (OL L 162, 1997 6 19, p. 1).









▼B

KOMISIJOS REGLAMENTAS (EEB) Nr. 2454/93

1993 m. liepos 2 d.

išdėstantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas







EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2913/92, nustatantį Bendrijos muitinės kodeksą ( 1 ) (toliau – Kodeksas), ir ypač į jo 249 straipsnį, kadangi Kodekse į vieną teisės aktą surinkti visi galiojantys muitų teisės aktai; kadangi tuo pačiu metu Kodekse padaryti tam tikri šių teisės aktų pakeitimai, siekiant juos padaryti nuoseklesnius, paprastesnius ir užpildyti tam tikras spragas; kadangi jis apima visą šios srities Bendrijos teisę; kadangi tos pačios sąlygos, lėmusios Kodekso priėmimą, taip pat taikytinos muitų teisės įgyvendinimo nuostatoms; kadangi dėl to norima surinkti į vieną reglamentą šias muitų teisės įgyvendinimo nuostatas, kurios šiuo metu išsklaidytos daugelyje Bendrijos reglamentų ir direktyvų; kadangi šiuo dokumentu išdėstomas Bendrijos muitinės kodekso įgyvendinimo kodeksas turėtų nustatyti galiojančias muitų teisės įgyvendinimo taisykles; kadangi, nepaisant to, atsižvelgiant į patirtį, būtina: — padaryti kai kurių pakeitimų, siekiant minėtas taisykles suderinti su Kodekso nuostatomis, — išplėsti tam tikrų nuostatų, kurios šiuo metu taikomos tik tam tikroms muitinės procedūroms, taikymo sritį, siekiant atsižvelgti į visuotinį Kodekso taikymą, — tiksliau suformuluoti tam tikras taisykles, siekiant padidinti teisinį apibrėžtumą jas taikant; kadangi padaryti pakeitimai daugiausia siejasi su nuostatomis, susijusiomis su skola muitinei; kadangi tikslinga apriboti 791 straipsnio 2 dalies taikymą iki 1995 m. sausio 1 d. ir peržiūrėti šį dalyką, atsižvelgiant į patirtį, sukauptą iki to laiko; kadangi šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Muitinės kodekso komiteto nuomonę, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:







I DALIS

BENDROSIOS ĮGYVENDINIMO NUOSTATOS







I ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS







1 SKYRIUS

Apibrėžimai

1 straipsnis

Šiame reglamente:

1. Kodeksas — 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2913/92, nustatantis Bendrijos muitinės kodeksą.

▼M6

2. ATA knygelė — tarptautinis laikinojo įvežimo muitinės dokumentas, įvestas vadovaujantis ATA konvencija arba Stambulo konvencija.

▼M21

3. Komitetas — Muitinės kodekso komitetas, įsteigtas Kodekso 247a ir 248a straipsniais.

▼B

4. Muitinių bendradarbiavimo taryba — organizacija, įsteigta vadovaujantis Muitinių bendradarbiavimo tarybos steigimo konvencija, sudaryta Briuselyje 1950 m. gruodžio 15 d.

5. Prekėms identifikuoti reikalingi duomenys – duomenys, naudojami prekėms identifikuoti prekyboje, pagal kuriuos muitinė gali nustatyti prekių tarifinį klasifikavimą, ir duomenys apie prekių kiekį.

6. Nekomercinio pobūdžio prekės – prekės, kurios tik retkarčiais pateikiamos atitinkamai muitinės procedūrai įforminti ir pagal kurių rūšį bei kiekį matyti, kad jos skirtos prekių gavėjo ar jas gabenančių asmenų privačiam, asmeniniam ar šeimyniniam naudojimui, taip pat prekės kurios aiškiai skirtos dovanoti.

7. Prekybos politikos priemonės – netarifinės priemonės, nustatytos Bendrijos teisės aktų nuostatų, reglamentuojančių prekių importo ir eksporto tvarką ir sudarančios bendrosios prekybos politikos dalį, pavyzdžiui, priežiūros ar apsaugos priemonės, kiekybiniai apribojimai ar ribos ir importo ar eksporto draudimai.

8. Muitinės nomenklatūra – viena iš nomenklatūrų, nurodytų Kodekso 20 straipsnio 6 dalyje.

9. Suderinta sistema – tai Suderinta prekių aprašymo ir kodavimo sistema.

▼M21

10. Sutartis – Europos bendrijos steigimo sutartis.

▼M6

11. Stambulo konvencija – Konvencija dėl laikino įvežimo, priimta 1990 m. birželio 26 d. Stambule.

▼M29

12. Ekonominių operacijų vykdytojas – asmuo, kuris užsiimdamas savo verslu vykdo veiklą, reguliuojamą muitų teisės aktų.

▼M18

1a straipsnis

Taikant 291–300 straipsnius Beneliukso ekonominės sąjungos šalys laikomos viena valstybe nare.

▼B







2 SKYRIUS

Sprendimai

2 straipsnis

Jei asmuo, prašantis priimti sprendimą, negali pateikti visų dokumentų ir informacijos, būtinų sprendimui priimti, muitinė pateikia turimus dokumentus ir informaciją.

3 straipsnis

Sprendimas, susijęs su garantija, kuris palankus asmeniui, pasirašiusiam įsipareigojimą sumokėti mokėtinas pinigų sumas pagal pirmą raštišką muitinės teikimą, atšaukiamas neįvykdžius šio įsipareigojimo.

4 straipsnis

Atšaukimas neturi įtakos prekėms, kurioms jo įsigaliojimo momentu jau įforminta procedūra, remiantis atšauktu leidimu.

Tačiau muitinė gali reikalauti, kad tokioms prekėms per jos nustatytą laiką būtų įformintas leistinas muitinės sankcionuotas veiksmas.

▼M1







3 SKYRIUS

Automatinio duomenų apdorojimo techninės priemonės

4a straipsnis

1. Muitinės jų nustatytomis sąlygomis ir būdu, taip pat atsižvelgdamos į muitinės taisyklėse įtvirtintus principus, gali numatyti, kad formalumai atliekami naudojantis automatinio duomenų apdorojimo techninėmis priemonėmis.

Šiame straipsnyje:

— „automatinio duomenų apdorojimo techninės priemonės“ yra: — a) keitimasis EKD standartiniais pranešimais su muitinėmis; b) informacijos, reikalingos nurodytiems formalumams atlikti, įvedimas į muitinės automatinio duomenų apdorojimo sistemas;

— „EKD“ (elektroninis keitimasis duomenimis) yra duomenų, susistemintų pagal nustatytus pranešimų standartus, perdavimas iš vienos kompiuterinės sistemos į kitą elektroniniu būdu,

— „standartinis pranešimas“ yra iš anksto nustatyta struktūra, pripažinta duomenims perduoti elektroniniu būdu.

2. Sąlygos, nustatytos formalumams atlikti naudojantis automatinio duomenų apdorojimo techninėmis priemonėmis, inter alia, apima priemones duomenų šaltiniui patikrinti ir duomenims apsaugoti nuo neteisėto naudojimosi, praradimo, pakeitimo ar sunaikinimo rizikos.

4b straipsnis

Jeigu formalumai atliekami naudojantis automatinio duomenų apdorojimo techninėmis priemonėmis, muitinės nustato pasirašymo ranka pakeitimo kitu pasirašymo būdu, kuris gali būti pagrįstas kodų naudojimu, taisykles.

▼M19

4c straipsnis

Vykdant bandomąsias programas, taikančias specialius duomenų apdorojimo būdus, skirtus galimiems supaprastinimams įvertinti, muitinė per laikotarpį, reikalingą programai įgyvendinti, gali nereikalauti pateikti toliau nurodytą informaciją:

a) 178 straipsnio 1 dalyje numatyta deklaraciją;

b) nukrypstant nuo 222 straipsnio 1 dalies, tam tikrus Bendrojo administracinio dokumento langeliuose nurodytus duomenis, kurie nėra būtini prekėms identifikuoti ir į kuriuos neatsižvelgiama taikant importo arba eksporto muitus.

Tačiau pareikalavus minėta informacija pateikiama, vykdant kontrolę.

Importo muitų, taikytinų pagal pirmąjį pastraipą suteiktos nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo laikotarpiu, suma neturi būti mažesnė negu suma, kuria būtų apmokestinama, jei nebūtų nukrypti leidžiančios nuostatos.

Tokiose bandomosiose programose dalyvauti pageidaujančios valstybės narės iš anksto pateikia Komisijai visą informaciją apie siūlomą bandomąją programą, įskaitant numatomą jos trukmę. Valstybės narės Komisijai taip pat pateikia informaciją apie faktinį programos įgyvendinimą ir rezultatus. Komisija informuoja visas kitas valstybes nares.

▼M29







4

SKYRIUS

Duomenų mainai tarp muitinių naudojantis informacijos technologijomis ir kompiuterių tinklais

4d straipsnis

1. Jeigu valstybės narės, bendradarbiaudamos su Komisija, yra sukūrusios elektronines sistemas, skirtas informacijos mainams, susijusiems su muitinės procedūra ar ekonominių operacijų vykdytojais, muitinės naudojasi tokiomis sistemomis informacijos mainams tarp atitinkamų muitinės įstaigų, atsižvelgdamos į ypatingas aplinkybes ir į atitinkamos procedūros atlikimo tvarką reglamentuojančias nuostatas, kurios prireikus taikomos mutatis mutandis.

2. Kai atliekant procedūrą dalyvauja muitinės įstaigos, veikiančios skirtingose valstybėse narėse, duomenų mainams naudojami pranešimai, kurių struktūra ir turinys atitinka reikalavimus, nustatytus muitinių tarpusavio susitarimu.

4e straipsnis

1. Be 4a straipsnio 2 dalyje nurodytų sąlygų, muitinės įdiegia ir taiko deramas saugumo priemones, užtikrinančias veiksmingą, patikimą ir saugų įvairių sistemų darbą.

2. Siekiant užtikrinti 1 dalyje numatytą sistemos saugumo lygį, registruojamas kiekvienas duomenų įvedimas, keitimas ar ištrynimas, kartu nurodant tokių veiksmų priežastis, tikslų laiką ir juos atlikusį asmenį. Jeigu nenustatyta kitaip, pirminiai duomenys ir bet kurie taip apdoroti duomenys saugomi ne trumpiau kaip trejus kalendorinius metus nuo tų metų, su kuriais tie duomenys susiję, pabaigos.

3. Muitinė nuolat vykdo saugumo stebėseną.

4. Susijusios muitinės praneša viena kitai ir prireikus atitinkamam ekonominių operacijų vykdytojui apie visus įtariamus saugumo pažeidimus.







5

SKYRIUS

Rizikos valdymas

4f straipsnis

1. Muitinės taiko rizikos valdymo priemones siekdamos diferencijuoti rizikos lygmenis, susijusius su muitinės tikrinamomis arba prižiūrimomis prekėmis, ir nustatyti, ar tokioms prekėms taikytinas tam tikras muitinis tikrinimas, ir kur jis bus atliktas.

2. Nustatant rizikos lygmenis įvertinama su rizika susijusio įvykio tikimybė ir poveikis, jeigu toks įvykis iš tikrųjų įvyktų. Atrenkant prekių siuntas ar deklaracijas muitiniam tikrinimui, dalis jų atrenkama ir atsitiktinės atrankos būdu.

4g straipsnis

1. Kodekso 13 straipsnio 2 dalyje minimas rizikos valdymas Bendrijos lygiu atliekamas naudojant bendrą elektroninio rizikos valdymo schemą, kurią sudaro tokios dalys:

a) rizikos valdymui įgyvendinti skirta Bendrijos muitinės rizikos valdymo sistema, kuri turi būti naudojama bet kokios su rizika susijusios informacijos, kuri galėtų padėti pagerinti muitinį tikrinimą, mainams tarp valstybių narių muitinių ir Komisijos;

b) bendros prioritetinės tikrinimo sritys;

c) bendri rizikos kriterijai ir standartai, nustatomi siekiant suderinti atitinkamais atvejais atliekamus muitinio tikrinimo veiksmus.

2. Naudodamosi 1 dalies a punkte nurodyta sistema, muitinės keičiasi su rizika susijusia informacija šiomis aplinkybėmis:

a) kai, muitinės vertinimu, rizika yra didelė ir dėl to būtinas muitinis tikrinimas, o jo rezultatai parodo, kad įvyko Kodekso 4 straipsnio 25 punkte nurodytas įvykis;

b) kai tikrinimo rezultatai neparodo, kad įvyko Kodekso 4 straipsnio 25 punkte nurodytas įvykis, tačiau, atitinkamos muitinės nuomone, kilusi grėsmė yra susijusi su didele rizika kitoje Bendrijos vietoje.

4h straipsnis

1. Bendros prioritetinės tikrinimo sritys apima tam tikrus muitinės sankcionuotus veiksmus, prekių rūšis, transporto maršrutus, transporto rūšis ar ekonominių operacijų vykdytojus, kurie tam tikrą laiką priskirtini aukštesniam rizikos analizės ir muitinio tikrinimo lygmeniui.

2. Taikant bendras prioritetines tikrinimo sritis remiamasi rizikos analizės bendrumo principu ir, siekiant užtikrinti muitinio tikrinimo lygiavertiškumą, bendrais rizikos kriterijais ir standartais, taikomais atrenkant tikrintinas prekes ar ekonominių operacijų vykdytojus.

3. Bendrose prioritetinėse tikrinimo srityse atliekamas muitinis tikrinimas neturi daryti neigiamos įtakos kitam tikrinimui, kurį paprastai atlieka muitinė.

4i straipsnis

1. 4g straipsnio 1 dalies c punkte nurodyti bendri rizikos kriterijai ir standartai apima:

a) rizikos aprašymą;

b) rizikos veiksnius arba rodiklius, naudotinus atrenkant prekes arba ekonominių operacijų vykdytojus muitiniam tikrinimui;

c) muitinio tikrinimo veiksmų, kuriuos turėtų atlikti muitinė, pobūdį;

d) c punkte nurodyto muitinio tikrinimo veiksmų taikymo trukmę.

Informacija, gauta taikant pirmoje pastraipoje nurodytas priemones, platinama naudojantis 4g straipsnio 1 dalies a punkte nurodyta Bendrijos muitinės rizikos valdymo sistema. Muitinės ją naudoja savo rizikos valdymo sistemose.

2. Muitinės informuoja Komisiją apie muitinio tikrinimo, atlikto vadovaujantis 1 dalimi, rezultatus.

4j straipsnis

Nustatant bendras prioritetines tikrinimo sritis ir taikant bendrus rizikos kriterijus bei standartus atsižvelgiama į šiuos aspektus:

a) proporcingumą kylančiai rizikai;

b) būtinų taikyti tikrinimo veiksmų skubumą;

c) galimą poveikį prekybos srautams, atskiroms valstybėms narėms ir tikrinimo ištekliams.

▼M10







II ANTRAŠTINĖ DALIS

PRIVALOMA INFORMACIJA







1 SKYRIUS

Sąvokos

5 straipsnis

Šioje antraštinėje dalyje:

1) privalomoji informacija: tarifinė informacija, privaloma visoms Bendrijos valstybių narių administracijoms, jei laikomasi 6 ir 7 straipsniuose nustatytų sąlygų;

2) pareiškėjas: — tarifiniai dalykai: asmuo, kuris kreipėsi į muitinę dėl privalomosios tarifinės informacijos, — kilmės dalykai: asmuo, kuris kreipėsi į muitinę dėl privalomosios kilmės informacijos ir turi tam pagrįstas priežastis;

3) turėtojas: asmuo, kurio vardu teikiama privalomoji tarifinė informacija.







2 SKYRIUS

Privalomosios tarifinės informacijos gavimo tvarka – Pranešimas apie informaciją pareiškėjams ir jos perdavimas Komisijai

6 straipsnis

1. Prašymai dėl privalomosios tarifinės informacijos pateikiami raštu valstybės narės arba tos valstybės narės, kurioje bus naudojamasi šia informacija, kompetentingai muitinei arba kompetentingai tų valstybių narių, kuriose įregistruotas pareiškėjas, muitinei.

▼M18

Prašymų dėl privalomosios tarifinės informacijos forma atitinka 1B priede pateiktą pavyzdį.

▼M10

2. Prašymas privalomajai tarifinei informacijai gauti pateikiamas tik dėl vienos rūšies prekių. Prašymas privalomajai kilmės informacijai gauti pateikiamas tik dėl vienos rūšies prekių ir vieno komplekto aplinkybių, suteikiančių kilmę.

3.

A) Prašymuose privalomajai tarifinei informacijai gauti nurodoma: a) turėtojo pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas; b) pareiškėjo, jei jis nėra turėtojas, pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas; c) muitinės nomenklatūra, pagal kurią turi būti suklasifikuotos prekės. Jei pareiškėjas pageidauja gauti informaciją apie prekių klasifikavimą vienoje iš nomenklatūrų, nurodytų Kodekso 20 straipsnio 3 dalies b punkte ir 6 dalies b punkte, tai privalomosios tarifinės informacijos prašyme turi būti aiškiai nurodyta toji nomenklatūra; d) detalus prekių aprašymas, pagal kurį jas įmanoma identifikuoti ir suklasifikuoti muitinės nomenklatūroje; e) prekių sudėtis ir tyrimo metodai, taikomi jai nustatyti, tais atvejais, jei nuo to priklauso jų klasifikavimas; f) visi pavyzdžiai, nuotraukos, planai, katalogai ar kiti turimi dokumentai, kurie gali padėti muitinei teisingai suklasifikuoti prekes muitinės nomenklatūroje, kurie pridedami kaip priedai; g) numatytas klasifikavimas; h) sutikimas, pareikalavus muitinei, pateikti bet kurio pridedamo dokumento vertimą į suinteresuotos valstybės narės valstybinę kalbą (arba į vieną iš valstybinių kalbų); i) bet kokia informacija, kuri turi būti laikoma konfidencialia; j) pareiškėjo nuoroda į tai, ar, jo žiniomis, Bendrijoje jau buvo kreiptasi dėl privalomosios tarifinės informacijos apie tapačias ar panašias prekes arba ji jau išduota; ▼M24 k) sutikimas, kad pateikta informacija būtų įtraukta į Komisijos duomenų bazę ir kad privalomosios tarifinės informacijos duomenys, įskaitant visas nuotraukas, eskizus, brošiūras ir pan., būtų skelbiami viešai per internetą, išskyrus informaciją, kurią pareiškėjas nurodė esant konfidencialia; taikomos galiojančios informacijos apsaugą reglamentuojančios nuostatos. ▼M10

B) Prašymuose privalomajai kilmės informacijai gauti nurodoma: a) turėtojo pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas; b) pareiškėjo, jei jis nėra turėtojas, pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas; c) taikytinas teisinis pagrindas, kaip naudojama Kodekso 22 ir 27 straipsniuose; d) išsamus prekių aprašymas ir jų tarifinė klasifikacija; e) prekių sudėtis ir tyrimo metodai, taikomi jai nustatyti, ir, jei būtina, jų gamintojo (ex-works) kaina; f) sąlygos, leidžiančios nustatyti kilmę, panaudotos medžiagos ir jų kilmė, tarifinė klasifikacija, atitinkamos vertės ir aplinkybių aprašymas (tarifinės pozicijos, pridėtinės vertės, operacijos ar proceso aprašymo pakeitimų taisyklės ar bet kurios kitos konkrečios taisyklės), leidžiantys tas sąlygas tenkinti; svarbiausia turi būti paminėta tiksli taikoma kilmės taisyklė ir numatoma prekių kilmė; g) visi pavyzdžiai, nuotraukos, planai, katalogai ar kiti turimi dokumentai, kurie rodo prekių sudėtį ir jų sudedamąsias medžiagas ir kurie gali padėti apibūdinti gamybos procesą arba medžiagoms taikytą perdirbimą; h) sutikimas, pareikalavus muitinei, pateikti bet kurio pridedamo dokumento vertimą į suinteresuotos valstybės narės valstybinę kalbą (arba į vieną iš valstybinių kalbų); i) bet kokia informacija, kuri turi būti laikoma konfidencialia visuomenės arba administracijų atžvilgiu; j) pareiškėjo nuoroda į tai, ar, jo žiniomis, Bendrijoje jau buvo kreiptasi dėl privalomosios tarifinės informacijos arba privalomosios kilmės informacijos apie tapačias ar panašias prekes, nurodytas d ar f punktuose, arba ji jau išduota; k) sutikimas, kad pateikta informacija gali būti įtraukta į visuomenei prieinamą Komisijos duomenų bazę; tačiau, išskyrus Kodekso 15 straipsnį, taikomos nuostatos, numatančios informacijos, galiojančios valstybėje narėje, apsaugą.

4. Jei gavusi prašymą muitinė mano, kad prašyme nėra visos informacijos, reikalingos kompetentingai išvadai pateikti, ji turi paprašyti pareiškėjo pateikti trūkstamą informaciją. 7 straipsnyje nurodytas trijų mėnesių ir 150 dienų terminas pradedamas skaičiuoti nuo to momento, kai muitinė gauna visą informaciją, būtiną sprendimui priimti; muitinė praneša pareiškėjui apie jo prašymo gavimą ir datą, nuo kurios bus skaičiuojamas terminas.

5. Muitinės įstaigų, kurias valstybės narės paskyrė atsakingą už prašymų priėmimą ar privalomosios tarifinės informacijos išdavimą, sąrašas skelbiamas Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje.

7 straipsnis

1. Privalomoji informacija pateikiama pareiškėjui kaip galima greičiau.

a) Tarifiniai dalykai: jei per tris mėnesius nuo prašymo priėmimo dienos privalomosios tarifinės informacijos pateikti buvo neįmanoma, muitinės apie tai turi pranešti pareiškėjui, paaiškinti jam delsimo priežastį ir nurodyti galimą informacijos pateikimo laiką.

b) Kilmės dalykai: informacija pranešama per 150 dienų po prašymo priėmimo dienos.

2. Privalomoji informacija pateikiama naudojant blanką, atitinkantį 1 priede (privalomoji tarifinė informacija) arba 1A priede (privalomoji kilmės informacija) pateiktą pavyzdį. Pateikiamame blanke nurodoma, kuri informacija turi būti laikoma konfidencialia. Turi būti paminėta Kodekso 243 straipsnyje nurodyta apskundimo galimybė.

▼M24

8 straipsnis

1. Privalomosios tarifinės informacijos atveju valstybių narių muitinės nedelsdamos Komisijai perduoda:

a) privalomosios tarifinės informacijos prašymo kopiją (pateikta 1B priede);

b) pateiktos privalomosios tarifinės informacijos kopiją (1 priede pateikta kopija Nr. 2);

c) duomenis, nurodytus kopijoje Nr. 4, pateiktoje 1 priede.

Privalomosios kilmės informacijos atveju jos nedelsdamos Komisijai perduoda atitinkamus duomenis apie pateiktą privalomąją kilmės informaciją.

Duomenys perduodami elektroninėmis priemonėmis.

2. Jeigu valstybė narė prašo, Komisija nedelsdama jai nusiunčia duomenis, gautus pagal šio straipsnio 1 dalį. Duomenys perduodami elektroninėmis priemonėmis.

3. Elektroniniu būdu perduoti privalomosios tarifinės informacijos prašymo duomenys, pateiktos privalomosios tarifinės informacijos duomenys ir 1 priedo kopijoje Nr. 4 pateikti duomenys saugomi Komisijos centrinėje duomenų bazėje. Privalomosios tarifinės informacijos duomenys, įskaitant visas nuotraukas, eskizus, brošiūras ir pan., gali būti skelbiami viešai internete, išskyrus konfidencialią informaciją, kuri pateikiama pateiktos privalomosios tarifinės informacijos 3 ir 8 langeliuose.

▼M10







3 SKYRIUS

Nuostatos, taikomos prieštaringos privalomosios informacijos pateikimo atveju

9 straipsnis

1. Jei buvo išduota skirtinga privalomoji informacija:

— Komisija savo pačios iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu įtraukia šį klausimą į Komiteto posėdį, kuris įvyks ateinantį mėnesį, arba, jei to negali padaryti, į kitą artimiausią posėdį,

— pagal Komiteto tvarką Komisija patvirtina priemones, užtikrinančias vienodą muitinės nomenklatūros arba prireikus kilmės taisyklių taikymą, nedelsdama ir per šešis mėnesius nuo pirmoje įtraukoje nurodyto posėdžio dienos.

2. 1 dalies taikymo tikslu privalomoji kilmės informacija laikoma skirtinga, kai ji suteikia skirtingą kilmę prekėms, kurios:

— klasifikuojamos toje pačioje tarifinėje pozicijoje ir kurių kilmė buvo nustatyta pagal tas pačias kilmės taisykles, ir

— kurios buvo gautos naudojant tą patį gamybos procesą.







4 SKYRIUS

Teisinė privalomosios informacijos galia

10 straipsnis

1. Nepažeidžiant Kodekso 5 ir 64 straipsnių, privalomąja informacija gali remtis tik jos turėtojas.

2.

a) Tarifiniai dalykai: Turėtojui atliekant muitinės formalumus, muitinė gali pareikalauti, kad jis informuotų ją apie privalomosios tarifinės informacijos, susijusios su muitinėje įforminamomis prekėmis, turėjimą.

b) Kilmės dalykai: Turėtojui atliekant bet kokius formalumus, įstaiga, atsakinga už privalomosios kilmės informacijos taikymo patikrinimą, gali pareikalauti, kad jis informuotų ją apie privalomosios kilmės informacijos, susijusios su muitinėje įforminamomis prekėmis, turėjimą.

3. Privalomosios informacijos turėtojas ja gali naudotis tik tam tikrų prekių atžvilgiu, tik tuomet:

a) tarifiniai dalykai: jei muitinė sutinka, kad tos prekės visais atžvilgiais atitinka tas, kurios aprašytos pateiktoje informacijoje;

b) kilmės dalykai: jei 2 dalies b punkte nurodyta įstaiga sutinka, kad tos prekės ir aplinkybės, leidžiančios nustatyti kilmę, visais atžvilgiais atitinka tas, kurios aprašytos pateiktoje informacijoje.

4. Muitinė (privalomosios tarifinės informacijos atveju) arba kita įstaiga, nurodyta 2 dalies b punkte (privalomosios kilmės informacijos atveju) gali reikalauti, kad informacija būtų išversta į atitinkamos valstybės narės oficialią kalbą arba vieną iš oficialių jos kalbų.

11 straipsnis

Privalomoji tarifinė informacija, kurią nuo 1991 sausio 1 d. teikia valstybės narės muitinė, tampa tokiomis pačiomis sąlygomis privaloma kompetentingoms visų valstybių narių institucijoms.

12 straipsnis

1. Priėmus vieną iš aktų ar priemonių, nurodytų Kodekso 12 straipsnio 5 dalyje, muitinė turi imtis visų būtinų priemonių, užtikrinančių, kad nuo to laiko privalomoji informacija būtų išduodama tik pagal tą aktą ar priemonę.

2.

a) Privalomosios tarifinės informacijos atžvilgiu visais šio straipsnio 1 dalies tikslais data, į kurią atsižvelgiama, yra ši: — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies a punkte numatytų reglamentų dėl muitinės nomenklatūros pakeitimų atžvilgiu – jų taikymo data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies a punkto i papunktyje numatytų reglamentų, kuriais nustatomas prekių klasifikavimas arba kurie turi įtakos jų klasifikavimui muitinės nomenklatūroje, atžvilgiu – jų paskelbimo Europos Bendrijų oficialiojo leidinio L serijoje data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies a punkto ii papunktyje numatytų reglamentų dėl Kombinuotosios nomenklatūros paaiškinimų pakeitimų atžvilgiu – jų paskelbimo Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies a punkto ii papunktyje numatytų Europos Bendrijų Teisingumo Teismo sprendimų atžvilgiu – sprendimo data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies a punkto ii papunktyje numatytų priemonių dėl Pasaulinės muitinių organizacijos priimtos klasifikavimo nuomonės arba Suderintos sistemos nomenklatūros paaiškinimų pakeitimo atžvilgiu – data, kai Komisijos komunikatas buvo paskelbtas Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje.

b) Privalomosios kilmės informacijos atžvilgiu šio straipsnio 1 dalies tikslais data, į kurią atsižvelgiama, yra ši: — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies b punkto i papunktyje numatytų reglamentų dėl prekių kilmės nustatymo ir 12 straipsnio 5 dalies b punkto ii papunktyje numatytų taisyklių atžvilgiu – jų taikymo data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies b punkto ii papunktyje numatytų reglamentų dėl kombinuotosios nomenklatūros paaiškinimų pakeitimų ir nuomonių, priimtų bendrijos lygmeniu, atžvilgiu – jų paskelbimo Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies b punkto ii papunktyje numatytų Europos Bendrijų Teisingumo Teismo sprendimų atžvilgiu – sprendimo data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies b punkto ii papunktyje numatytų nuomonių dėl kilmės arba paaiškinimų pakeitimų, priimtų Pasaulio prekybos organizacijos, atžvilgiu – data, nurodyta Komisijos komunikate, paskelbtame Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies b punkto ii papunktyje numatytų priemonių, susijusių su Pasaulio prekybos organizacijos susitarimo dėl kilmės taisyklių priedu, ir taisyklių, priimtų pagal kitus tarptautinius susitarimus, atžvilgiu – jų taikymo data.

3. Komisija turi kaip galima greičiau informuoti muitines apie šiame straipsnyje nurodytų priemonių ar aktų patvirtinimo datas.







5 SKYRIUS

Priemonės, kurios taikomos pasibaigus privalomosios tarifinės informacijos galiojimo laikui

13 straipsnis

Jei, atsižvelgiant į Kodekso 12 straipsnio 4 dalies antrąjį sakinį ir 12 straipsnio 5 dalį, privalomoji informacija pripažįstama negaliojančia arba netenka galios, muitinė, kuri ją pateikė, privalo kaip galima greičiau apie tai informuoti Komisiją.

14 straipsnis

1. Jei privalomosios informacijos, kuri neteko galios dėl Kodekso 12 straipsnio 5 dalyje nurodytų priežasčių, turėtojas pageidauja pasinaudoti galimybe remtis šia informacija per šio straipsnio 6 dalyje nurodytą laiką, apie tai jis privalo informuoti muitinę, pateikdamas visus reikalingus pateisinamuosius dokumentus, kad būtų galima patikrinti, ar buvo laikomasi atitinkamų sąlygų.

2. Išimtiniais atvejais, jei Komisija, atsižvelgdama į Kodekso 12 straipsnio 7 dalies antrą pastraipą, priima priemonę, nukrypstančią nuo šio straipsnio 6 dalies nuostatų, ar jei nebuvo laikomasi šio straipsnio 1 dalyje numatytų sąlygų, susijusių su galimybe toliau remtis privalomąja tarifine informacija arba privalomąja kilmės informacija, muitinė turi apie tai raštu informuoti jos turėtoją.

▼M18 —————

▼B







IV ANTRAŠTINĖ DALIS

PREKIŲ KILMĖ







I SKYRIUS

Nelengvatinė kilmė







1 skirsnis

Apdorojimas arba perdirbimas, suteikiantis kilmės statusą

35 straipsnis

Šiame skyriuje nurodomas tekstilės ir tekstilės gaminių, klasifikuojamų Kombinuotosios nomenklatūros XI skyriuje, taip pat tam tikrų kitų produktų, ne tekstilės ar tekstilės gaminių, apdorojimas arba perdirbimas, kuris laikomas atitinkančiu Kodekso 24 straipsnyje nustatytus kriterijus ir suteikia atitinkamiems produktams šalies, kurioje jie buvo apdoroti arba perdirbti, kilmės statusą.

„Šalis“ – tai trečioji šalis arba Bendrija, atsižvelgiant į aplinkybes.







1 poskirsnis

Tekstilė ir tekstilės gaminiai, klasifikuojami Kombinuotosios nomenklatūros XI skyriuje

36 straipsnis

Tekstilės ir tekstilės gaminių, klasifikuojamų Kombinuotosios nomenklatūros XI skyriuje, užbaigtas procesas, kaip apibrėžta 37 straipsnyje, yra laikomas apdorojimu arba perdirbimu, suteikiančiu kilmės statusą pagal Kodekso 24 straipsnį.

37 straipsnis

Toks apdorojimas arba perdirbimas, kurio metu pagaminti produktai klasifikuojami kitoje Kombinuotosios nomenklatūros pozicijoje negu įvairios apdorojimo arba perdirbimo metu naudotos kilmės statuso neturinčios medžiagos, yra laikomas užbaigtu perdirbimo procesu.

Tačiau 10 priede išvardytiems produktams tik konkretūs šio priedo 3 skiltyje kiekvienam produktui nurodyti procesai laikomi užbaigtais, neatsižvelgiant į tai, ar dėl jų pasikeičia KN pozicija.

10 priede nurodytų taisyklių taikymo metodas pateikiamas 9 priedo įžanginėse pastabose.

38 straipsnis

Taikant pirmiau einantį straipsnį, nepakankamu apdorojimu arba perdirbimu, nesuteikiančiu produktams kilmės statuso, nepriklausomai nuo to, ar dėl apdorojimo ar perdirbimo keičiasi jų pozicija, laikomi išvardyti procesai:

a) operacijos, kuriomis siekiama išlaikyti gerą produktų būklę juos gabenant ir laikant (ventiliacija, išskleidimas, džiovinimas, pažeistų dalių šalinimas ir pan.);

b) paprastos operacijos, kurias sudaro dulkių šalinimas, produktų persijojimas ar peršvietimas, rūšiavimas, klasifikavimas, derinimas (įskaitant gaminių rinkinių sudarymą), plovimas, pjaustymas;

i) pakuočių pakeitimas, krovinių perskirstymas ir surinkimas; ii) paprastas sudėjimas į maišus, dėklus, dėžes, pritvirtinimas prie plokščių ar lentų ir kt. bei visos kitos paprastos pakavimo operacijos; c)

d) ženklų, etikečių ar kitų panašių skiriamųjų ženklų tvirtinimas ant produktų ar jų pakuočių;

e) paprastas produktų dalių surinkimas, siekiant gauti užbaigtą produktą;

f) dviejų ar daugiau operacijų, nurodytų a–e punktuose, derinys.







2 poskirsnis

Kiti produktai, išskyrus tekstilę ir tekstilės gaminius, klasifikuojamus Kombinuotosios nomenklatūros XI skyriuje

39 straipsnis

11 priede išvardytų produktų apdorojimas arba perdirbimas, nurodomas priedo 3 skiltyje, laikomas kilmės statusą suteikiančiu procesu arba operacija pagal Kodekso 24 straipsnį.

11 priede nurodytų taisyklių taikymo metodas yra pateiktas 9 priedo įžanginėse pastabose.







3 poskirsnis

Bendrosios nuostatos visiems produktams

40 straipsnis

Tais atvejais, kai 10 ir 11 priedų sąrašuose nurodyta, kad kilmės statusas suteikiamas, jei neturinčių kilmės statuso panaudotų medžiagų vertė neviršija produktų gamintojo kainos (ex-works kainos) nurodyto procentinio dydžio, ta dalis apskaičiuojama taip:

— vertė – tai kilmės statuso neturinčių panaudotų medžiagų muitinė vertė importo metu arba, jei tai nėra žinoma ir negali būti nustatyta, pirma nustatoma kaina, sumokėta už tas medžiagas perdirbimo šalyje,

— gamintojo kaina (ex-works kaina) – tai kaina, sumokėta produkto gamintojui atėmus visus vidaus mokesčius, kurie yra ar gali būti grąžinti, kai produktas yra eksportuotas,

— vertė, gauta atlikus surinkimo operacijas – tai vertės padidėjimas dėl surinkimo kartu su visomis baigiamosiomis ar tikrinimo operacijomis ir dėl panaudojimo bet kurių dalių, kilusių iš šalies, kur šios operacijos buvo atliktos, įskaitant pelną ir bendrąsias išlaidas, atsiradusias toje šalyje atliekant operacijas.







2 skirsnis

Paaiškinimai dėl atsarginių dalių kilmės

41 straipsnis

▼M1

1. Reikmenys, atsarginės dalys ar įrankiai, įvežami kartu su bet kokia įranga, mechanizmu, aparatu ar transporto priemone ir sudarantys jų standartinės įrangos dalį, laikomi tos pačios kilmės kaip ir ta įranga, mechanizmas, prietaisas ar transporto priemonė.

▼B

►M1 2. ◄ Bet kurio išleisto į laisvą apyvartą arba anksčiau eksportuoto įrenginio, mechanizmo, aparato ar mašinos pagrindinės atsarginės dalys, laikomos tos pačios kilmės kaip ir tas įrenginys, mechanizmas, aparatas ar mašina, jeigu laikomasi šiame skirsnyje išdėstytų sąlygų.

42 straipsnis

Pirmiau einančiame straipsnyje nurodyta kilmės prielaida priimama jeigu:

— tai būtina importuojant į paskirties šalį,

— minėtų pagrindinių atsarginių dalių įmontavimas į įrenginį, mechanizmą, aparatą ar mašiną jų gamybos etape neužkirstų kelio, kad įrenginys, mechanizmas, aparatas ar mašina turėtų Bendrijos ar pagaminimo šalies kilmės statusą.

43 straipsnis

Taikant 41 straipsnį:

a) įrenginys, mechanizmas, aparatas ar mašina – tai prekės, išvardytos Kombinuotosios nomenklatūros XVI, XVII ir XVIII skyriuose;

b) pagrindinės atsarginės dalys – tai dalys, kurios yra: — sudėtinės dalys, be kurių negali būti užtikrintas tinkamas a punkte nurodytų išleistų į laisvą apyvartą ar anksčiau eksportuotų prekių veikimas, ir — būdingos toms prekėms, ir — skirtos jų įprastinei priežiūrai ir kuriomis pakeičiamos sugadintos ar nebepataisomos tos pačios rūšies dalys.

44 straipsnis

Jei kompetentingoms valstybių narių institucijoms ar įgaliotosioms įstaigoms pateikiamas prašymas gauti 41 straipsnyje apibūdintų pagrindinių atsarginių dalių kilmės sertifikatą, šio sertifikato 6 langelyje (įrašo numeris, žymės, numeriai, paketų skaičius ir rūšis, prekių aprašymas) ir prašyme suinteresuotas asmuo nurodo, kad išvardytos prekės yra skirtos įprastinei anksčiau eksportuoto įrenginio, mechanizmo, aparato ar mašinos priežiūrai ir pateikia tikslius šio įrenginio, mechanizmo, aparato ar mašinos duomenis.

Jei galima, suinteresuotas asmuo pateikia informaciją apie kilmės sertifikatą (jį išdavusi įstaiga, sertifikato numeris ir data), su kuriuo buvo eksportuotas įrenginys, mechanizmas, aparatas ar mašina, kurio priežiūrai skirtos atsarginės dalys.

45 straipsnis

Jei 41 straipsnyje apibūdintų pagrindinių atsarginių dalių kilmė išleidžiant į laisvą apyvartą Bendrijoje turi būti įrodyta pateikiant kilmės sertifikatą, jame turi būti duomenys, nurodyti 44 straipsnyje.

46 straipsnis

Siekiant užtikrinti šiame skirsnyje nustatytų taisyklių taikymą, kompetentingos valstybių narių institucijos gali pareikalauti papildomų įrodymų, konkrečiai:

— pateikti sąskaitą faktūrą ar sąskaitos faktūros kopiją, skirtą išleistam į laisvą apyvartą ar anksčiau eksportuotam įrengimui, mechanizmui, aparatui ar mašinai,

— sutarties arba sutarties kopijos ar kito dokumento, įrodančio, kad pristatymas vykdomas kaip įprastos techninės priežiūros dalis.







3 skirsnis

Įgyvendinimo nuostatos, taikomos kilmės sertifikatams







1 poskirsnis

Įgyvendinimo nuostatos, taikomos bendriesiems kilmės sertifikatams

47 straipsnis

Jei importuojamų produktų kilmė patvirtinama ar turi būti patvirtinta pateikiant kilmės sertifikatą, jis turi atitikti šias sąlygas:

a) turi būti išduotas institucijos ar įstaigos, užtikrinančių reikiamas garantijas ir turinčių išdavimo šalies tinkamus įgaliojimus;

b) jame turi būti nurodyti visi produktą identifikuojantys duomenys, konkrečiai: — paketų skaičius, rūšis ir juos žymintys ženklai bei numeriai, — produktų rūšis, — produkto bruto ir neto svoris; tačiau šie duomenys gali būti pakeisti kitais duomenimis, pavyzdžiui, kiekiu arba tūriu, jei gabenimo metu produktas patiria svorio pakitimus arba jeigu jo svorio negalima nustatyti, arba jeigu įprasta taikyti kitus matavimo vienetus, — siuntėjo pavadinimas (vardas, pavardė);

c) turi būti nedviprasmiškai patvirtinta, kad produktas, kuriam skirtas sertifikatas, kilęs iš tam tikros šalies.

48 straipsnis

1. Valstybių narių kompetentingų institucijų ar įgaliotųjų įstaigų išduotas kilmės sertifikatas turi atitikti 47 straipsnio a ir b punktuose nustatytas sąlygas.

2. Sertifikatų ir prašymų juos išduoti blankai turi atitikti 12 priede pateiktus pavyzdžius.

3. Tokiais kilmės sertifikatais patvirtinama, kad prekės kilusios iš Bendrijos.

Tačiau, esant eksporto prekybos būtinybei, jais gali būti patvirtinama, kad prekės kilusios iš tam tikros valstybės narės.

Jei Kodekso 24 straipsnio sąlygos yra įvykdytos tik todėl, kad eilė operacijų ar procesų buvo atlikta skirtingose valstybėse narėse, prekėms gali būti patvirtinta tik Bendrijos kilmė.

49 straipsnis

Kilmės sertifikatai išduodami raštišku suinteresuoto asmens prašymu.

Susidarius tam tikroms aplinkybėms, ypač jei pareiškėjas nuolat vykdo eksportą, valstybės narės gali nuspręsti nereikalauti pareiškimo kiekvienai eksporto operacijai su sąlyga, jei laikomasi kilmės taisyklių.

Esant prekybos būtinybei, gali būti išduota viena ar daugiau kilmės sertifikato kopijų.

Kopijų blankai turi atitikti 12 priede pateiktus pavyzdžius.

50 straipsnis

1. Sertifikato blanko matmenys: 210 × 297 mm. Leidžiama – 5 mm ar + 8 mm paklaida. Naudojamas popierius turi būti baltos spalvos, be mechaninių priemaišų, skirtas rašyti ir sveriantis ne mažiau kaip 64 g/m2 arba 25–30 g/m2, jeigu naudojamas oro pašto popierius. Sertifikato blankas turi būti su apsauginiu rusvos spalvos atspaustu tinkleliu, kad būtų galima pastebėti bet kokį mechaniniu ar cheminiu būdu padarytą klastojimą.

2. Paraiškos blankas spausdinamas oficialia kalba arba viena ar daugiau valstybės narės eksportuotojos valstybinių kalbų. Kilmės sertifikato blankas spausdinamas viena ar daugiau Bendrijos oficialių kalbų arba, atsižvelgiant į panaudojimą ir prekybos reikalavimus, bet kuria kita kalba.

3. Valstybės narės gali pasilikti teisę spausdinti kilmės sertifikato blankus arba leisti juos spausdinti įgaliotoms spaustuvėms. Pastaruoju atveju kiekviename sertifikato blanke turi būti nuoroda į tokį įgaliojimą. Kiekviename kilmės sertifikato blanke privalo būti nurodytas spaustuvės pavadinimas ir adresas arba ženklas, pagal kurį galima būtų nustatyti spaustuvę. Taip pat turi būti išspausdintas arba įspaustas eilės numeris, pagal kurį galima būtų identifikuoti sertifikatą.

51 straipsnis

Paraiška ir kilmės sertifikatas pildomi mašinraščiu arba ranka didžiosiomis spausdintinėmis raidėmis viena iš Bendrijos oficialių kalbų arba, atsižvelgiant į panaudojimą ir prekybos reikalavimus, bet kuria kita kalba.

52 straipsnis

Kiekvienas kilmės sertifikatas, nurodytas 48 straipsnyje, turi eilės numerį, pagal kurį jį galima identifikuoti. Paraiška gauti sertifikatą ir visos sertifikato kopijos privalo turėti tą patį eilės numerį.

Be to, valstybių narių kompetentingos institucijos ar įgaliotosios įstaigos gali numeruoti tokius dokumentus išdavimo tvarka.

53 straipsnis

Valstybių narių kompetentingos institucijos nusprendžia, kokie papildomi duomenys, jeigu jų reikia, turi būti pateikti paraiškoje. Tokių papildomų duomenų turi būti tik minimumas.

Kiekviena valstybė narė turi informuoti Komisiją apie sprendimus, kuriuos ji priima remdamasi ankstesne straipsnio dalimi. Komisija nedelsdama perduoda šią informaciją kitoms valstybėms narėms.

54 straipsnis

Valstybių narių kompetentingos institucijos ar įgaliotosios įstaigos, išdavusios kilmės sertifikatus, privalo saugoti paraiškas mažiausiai dvejus metus.

Tačiau paraiškų kopijos gali būti saugomos su sąlyga, jeigu pagal valstybės narės įstatymus jos turi tokią pat įrodomąją galią kaip ir originalai.







2 poskirsnis

Specialios nuostatos, skirtos tam tikrų žemės ūkio produktų, kuriems taikoma speciali importo tvarka, kilmės sertifikatams

55 straipsnis

55–65 straipsniuose nustatytos kilmės sertifikatų naudojimo sąlygos žemės ūkio produktams, kilusiems iš trečiųjų šalių, kuriems taikomi speciali nelengvatinio importo tvarka, tiek, kiek ši tvarka atitinka toliau nurodytas nuostatas.







a)

Kilmės sertifikatai

56 straipsnis

1. Trečiosiose šalyse kilusiems žemės ūkio produktams, kuriems taikomi speciali nelengvatinio importo tvarka, skirtų kilmės sertifikatų blankai turi atitikti 13 priede pateiktą pavyzdį.

2. Tokius sertifikatus išduoda kompetentingos suinteresuotų trečiųjų šalių vyriausybinės institucijos, šiame tekste vadinamos išduodančiomis institucijomis, jei produktai, kuriems išduodami sertifikatai, gali būti laikomi tose šalyse kilusiais produktais pagal Bendrijoje galiojančias taisykles.

3. Tokie sertifikatai taip pat patvirtina visą būtiną informaciją, numatytą Bendrijos teisės aktuose, reglamentuojančiuose 55 straipsnyje nurodytą specialią importo tvarką.

4. Nepažeidžiant konkrečių 55 straipsnyje nurodytos specialios importo tvarkos nuostatų, kilmės sertifikatų galiojimo laikas yra dešimt mėnesių nuo tos dienos, kai juos išdavė išduodanti institucija.

57 straipsnis

1. Pagal šio poskirsnio nuostatas kilmės sertifikatas yra vienas lapas, pažymėtas žodžiu „originalas“ šalia dokumento pavadinimo.

Jei reikia papildomų kopijų, jos žymimos žodžiu „kopija“ šalia dokumento pavadinimo.

2. Kompetentingos Bendrijos institucijos pripažįsta galiojančiu tik kilmės sertifikato originalą.

58 straipsnis

1. Kilmės sertifikato matmenys yra 210 × 297 mm; leidžiama paklaida + 8 mm arba – 5 mm. Popierius turi būti baltos spalvos, be mechaninių priemaišų ir sveriantis ne mažiau kaip 40 g/m2. Originalo paviršiuje turi būti atspaustas apsauginis geltonos spalvos tinklelis, kurio paskirtis – išryškinti bet kokį mechaniniu ar cheminiu būdu padarytą klastojimą.

2. Sertifikatai spausdinami ir pildomi viena iš oficialių Bendrijos kalbų.

59 straipsnis

1. Sertifikatas pildomas mašinraščiu, taikant mechaninio duomenų apdorojimo sistemą arba panašią procedūrą.

2. Įrašai negali būti ištrinami ar perrašomi. Bet kokie pakeitimai daromi nubraukiant klaidingą įrašą ir, jei būtina, įrašant teisingus duomenis. Pakeitimą padaręs asmuo privalo pasirašyti, o išduodanti institucija – patvirtinti pakeitimą.

60 straipsnis

1. Pagal 56–59 straipsnių nuostatas išduoto kilmės sertifikato 5 langelyje turi būti įrašyti 56 straipsnio 3 dalyje nurodyti papildomi duomenys, kurie gali būti reikalingi įgyvendinant specialią importo tvarką.

2. Tuščios 5, 6 ir 7 langelių vietos yra taip perbraukiamos, kad vėliau nieko nebegalima būtų įrašyti.

61 straipsnis

Kiekviename sertifikate turi būti išspausdintas arba atspaustas eilės numeris, pagal kurį jį galima identifikuoti, taip pat jis turi būti patvirtintas išduodančios institucijos antspaudu ir įgaliotojo asmens ar asmenų parašais.

Sertifikatas išduodamas kai produktai yra eksportuojami, o jį išduodanti institucija pasilieka išduoto sertifikato kopiją.

62 straipsnis

Išimtiniais atvejais nurodytieji kilmės sertifikatai gali būti išduodami jau eksportuotiems produktams, jeigu dėl netyčinės klaidos, neapsižiūrėjimo ar tam tikrų aplinkybių nespėta jų išduoti eksportuojant produktus.

Išduodanti institucija gali neišduoti 56–61 straipsniuose numatyto kilmės sertifikato po produktų eksportavimo jeigu neįsitikina, kad duomenys eksportuotojo paraiškoje ir eksporto byloje atitinka.

Vėliau išduoti sertifikatai turi būti pažymėti vienu iš šių įrašų:

— expedido a posteriori,

— udstedt efterfølgende,

— Nachträglich ausgestellt,

— Εκδοθέν εκ των υστέρων,

— Issued retrospectively,

— Délivré a posteriori,

— rilasciato a posteriori,

— afgegeven a posteriori,

— emitido a posteriori,

▼A1

— annettu jälkikäteen/utfärdat i efterhand,

— utfärdat i efterhand,

▼A2

— Vystaveno dodatečně,

— Välja antud tagasiulatuvalt,

— Izsniegts retrospektīvi,

— Retrospektyvusis išdavimas,

— Kiadva visszamenőleges hatállyal,

— Maħruġretrospettivament,

— Wystawione retrospektywnie,

— Izdano naknadno,

▼M26

— Vyhotovené dodatočne,

▼M30

— издаден впоследствие,

— eliberat ulterior.

▼B

langelyje „Pastabos“.







b)

Administracinis bendradarbiavimas

63 straipsnis

1. Kai specialioje importo tvarkoje tam tikriems žemės ūkio produktams numatyta naudoti 55–62 straipsniuose nustatytą kilmės sertifikatą, turi būti nustatyta administracinio bendradarbiavimo procedūra, jeigu šioje tvarkoje nenurodyta kitaip.

Tuo tikslu suinteresuotos trečiosios šalys siunčia Europos Bendrijų Komisijai:

— kilmės sertifikatus išduodančių institucijų pavadinimus ir adresus bei kilmės sertifikatams tvirtinti naudojamų antspaudų pavyzdžius,

— vyriausybinių institucijų, kurioms turėtų būti siunčiami prašymai dėl 64 straipsnyje nurodyto vėlesnio kilmės sertifikatų patikrinimo, pavadinimus ir adresus.

Komisija perduoda visą šią informaciją kompetentingoms valstybių narių institucijoms.

2. Jei trečiosios šalys neperduoda Komisijai šio straipsnio 1 dalyje nurodytos informacijos, kompetentingos Bendrijos institucijos atsisako suteikti joms galimybę taikyti specialią importo tvarką.

64 straipsnis

1. Vėlesnis kilmės sertifikatų, nurodytų 56–62 straipsniuose, patikrinimas atliekamas atsitiktine tvarka ir tais atvejais, jei kyla pagrįstų abejonių dėl sertifikatų autentiškumo ar juose pateiktos informacijos tikslumo.

Kilmės patikrinimas atliekamas muitinės iniciatyva.

Žemės ūkio taisyklių taikymo patikrinimą, jei reikia, gali atlikti kitos kompetentingos institucijos.

2. Taikydamos šio straipsnio 1 dalį, kompetentingos Bendrijos institucijos grąžina kilmės sertifikatą ar jo kopiją vyriausybinei institucijai, kurią paskyrė šalis eksportuotoja, pateikdamos, jei reikia, prašymo priežastis. Jei buvo pateikta sąskaita faktūra, jos originalas arba kopija grąžinama kartu su sertifikatu. Bendrijos institucijos taip pat pateikia turimą informaciją, sukeliančią prielaidą, kad sertifikatuose pateikti duomenys yra neteisingi ar kad sertifikatas nėra autentiškas.

Jei muitinės įstaigos Bendrijoje nusprendžia sustabdyti specialios importo tvarkos taikymą laukdamos patikrinimo rezultatų, jos išleidžia produktus laikydamosi, jų nuomone, būtinų atsargumo priemonių.

65 straipsnis

1. Vėlesnio patikrinimo rezultatai kaip galima greičiau perduodami kompetentingoms Bendrijos institucijoms.

Šie rezultatai turi aiškiai parodyti, ar 64 straipsnyje nurodytomis sąlygomis grąžinti kilmės sertifikatai skirti faktiškai eksportuotoms prekėms ir ar jie yra tinkami taikyti tam tikrą importo tvarką.

2. Jei per maksimalų šešių mėnesių laikotarpį negaunama atsakymo dėl vėlesnio patikrinimo rezultatų, kompetentingos Bendrijos institucijos galutinai atsisako suteikti galimybę taikyti specialią importo tvarką.

▼M18







2 SKYRIUS

Preferencinė kilmė

66 straipsnis

Šiame skyriuje:

a) „gamyba“ – bet koks apdorojimas ar perdirbimas, įskaitant surinkimą ar konkrečias operacijas;

b) „medžiaga“ – bet kokia produkto gamybai panaudota sudedamoji dalis, žaliava, komponentas arba detalė ir kita;

c) „produktas“ – gaminamas produktas, net jei jis skirtas naudoti vėliau kitoje gamybos operacijoje;

d) „prekės“ – tai medžiagos ir produktai;

e) „muitinė vertė“ – tai vertė, nustatyta pagal 1994 m. Susitarimą dėl Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VII straipsnio įgyvendinimo (PPO susitarimas dėl muitinio įvertinimo);

f) „gamintojo kaina“ (ex-works kaina) 15 priede pateiktame sąraše – kaina, sumokėta už produktą gamintojui, kurio įmonėje atliktas paskutinis apdorojimas ar perdirbimas, su sąlyga, kad į kainą įtraukta visų sunaudotų medžiagų vertė, atėmus visus vidaus mokesčius, kurie yra, ar gali būti, grąžinti, jei gautasis produktas yra eksportuotas.

g) „medžiagų vertė“ 15 priede pateiktame sąraše – naudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų muitinė vertė jų importavimo metu, arba, jei ji nežinoma ir negali būti nustatyta, pirmoji nustatytina kaina, sumokėta už medžiagas Bendrijoje ar lengvatas gaunančioje šalyje, kaip apibrėžta 67 straipsnio 1 dalyje, arba lengvatas gaunančioje Respublikoje, kaip apibrėžta 98 straipsnio 1 dalyje. Jei reikia nustatyti naudotų kilmės statusą turinčių medžiagų vertę, šis punktas taikomas mutatis mutandis;

h) „skirsniai“ ir „pozicijos“ – skirsniai ir pozicijos (keturių skaitmenų kodai), naudojami nomenklatūroje, sudarančioje Suderintą sistemą;

i) „klasifikuojamas“ nurodo produkto ar medžiagos klasifikavimą tam tikroje pozicijoje;

j) „siunta“ – tai produktai, kuriuos tuo pačiu metu vienas eksportuotojas siunčia vienam gavėjui arba kurie nurodyti bendrajame transporto dokumente, pateikiamame juos vežant iš minėto eksportuotojo minėtam gavėjui, arba, jei tokio dokumento nėra, vienoje sąskaitoje faktūroje.







1 skirsnis

Bendroji preferencijų sistema







1 poskirsnis

Kilmės statusą turinčių produktų sąvokos apibrėžimas

67 straipsnis

1. Taikant nuostatas, susijusias bendraisiais preferenciniais muitų tarifais, kuriuos Bendrija nustato produktams, kilusiems iš besivystančių šalių (toliau – lengvatas gaunančios šalys), toliau išvardyti produktai laikomi kilusiais iš lengvatas gaunančios šalies:

a) produktai, išgauti ar pagaminti tik toje šalyje, kaip apibrėžta 68 straipsnyje;

b) toje šalyje išgauti ar pagaminti produktai, kurių gamybai buvo naudoti kiti, negu a punkte minimi produktai, jeigu jie buvo pakankamai perdirbti ir apdoroti, kaip apibrėžta 69 straipsnyje.

2. Taikant šį skirsnį, Bendrijos kilmės produktai, kaip apibrėžta 3 dalyje, lengvatas gaunančioje šalyje apdoroti arba perdirbti kitaip, nei nurodyta 70 straipsnyje, laikomi kilusiais iš tos lengvatas gaunančios šalies.

3. 1 dalis mutatis mutandis taikoma nustatant Bendrijoje išgautų ar pagamintų produktų kilmę.

4. Kadangi Norvegija ir Šveicarija 1 dalyje minimų lengvatas gaunančių šalių kilmės produktams taiko bendruosius preferencinius muitų tarifus ir taiko šiame skirsnyje nurodytą kilmės statuso apibrėžimą, Bendrijos, Norvegijos arba Šveicarijos kilmės produktai, kurie lengvatas gaunančioje šalyje apdorojami arba perdirbami kitaip, nei nurodyta 70 straipsnyje, laikomi kilusiais iš tos lengvatas gaunančios šalies.

Pirmosios pastraipos nuostatos taikomos tik Bendrijos, Norvegijos arba Šveicarijos kilmės produktams (pagal kilmės taisykles, susijusias su atitinkamais preferenciniais muitų tarifais), tiesiogiai eksportuojamiems į lengvatas gaunančią šalį.

Pirmosios pastraipos nuostatos netaikomos produktams, klasifikuojamiems Suderintos sistemos 1–24 skirsniuose.

Komisija Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje (C serijoje) paskelbia datą, nuo kurios taikomos pirmosios ir antrosios pastraipų nuostatos.

5. 4 dalies nuostatos taikomos, jeigu Norvegija ir Šveicarija pagal savitarpiškumo principą Bendrijos produktams taiko tokį patį režimą.

68 straipsnis

1. Toliau išvardyti produktai laikomi išgautais ar pagamintais tik lengvatas gaunančioje šalyje arba Bendrijoje:

a) mineraliniai produktai, išgauti iš jų žemės gelmių arba jūros dugno;

b) jose išaugę augalinės kilmės produktai;

c) jose gimę ir užaugę gyvi gyvūnai;

d) produktai, pagaminti iš jose užaugusių gyvūnų;

e) jose vykusios medžioklės ar žvejybos produktai;

f) jūros žūklės ir kiti produktai, išgauti iš jūros jų laivais už teritorinių vandenų ribų;

g) produktai, pagaminti jos žuvų perdirbimo laivuose tik iš f punkte nurodytų produktų;

h) jose surinkti naudoti gaminiai, tinkami tik žaliavoms utilizuoti;

i) atliekos ir laužas, susidaręs jose gamybos operacijų metu;

j) produktai, išgauti iš jūros dugno arba podugnio, esančio už jos teritorinių vandenų, jei jos turi išimtinę teisę juos eksploatuoti;

k) prekės, pagamintos vien tik iš a–j punktuose nurodytų produktų.

2. 1 dalies f ir g punktuose vartojami sąvokų apibrėžimai „jų laivai“ ir „jų žuvų perdirbimo laivai“ taikomi tik laivams ir žuvų perdirbimo laivams:

— kurie yra užregistruoti ar įrašyti lengvatas gaunančioje šalyje arba valstybėje narėje,

— kurie plaukioja su lengvatas gaunančios šalies arba valstybės narės vėliava,

— kurių ne mažiau kaip 50 % priklauso lengvatas gaunančios šalies arba valstybių narių piliečiams arba kompanijai, kurios pagrindinė buveinė yra toje šalyje arba vienoje iš tų valstybių narių, arba kurios vadovas arba vadovai, direktorių valdybos arba stebėtojų tarybos pirmininkas ir dauguma tokių valdybų ar tarybų narių yra tos lengvatas gaunančios šalies arba valstybės narės piliečiai, be to, bendrovių atveju, kurių ne mažiau nei pusė kapitalo priklauso tai lengvatas gaunančiai šaliai arba valstybėms narėms ar tos lengvatas gaunančios šalies arba valstybės narės valstybės įstaigoms ar piliečiams,

— kurių kapitonas ir jo komanda yra lengvatas gaunančios šalies arba valstybės narės piliečiai, ir

— kurių ne mažiau kaip 75 % laivo įgulos yra lengvatas gaunančios šalies arba valstybės narės piliečiai.

3. Sąvokos „lengvatas gaunanti šalis“ ir „Bendrija“ taip pat apima tos šalies arba valstybės narės teritorinius vandenis.

4. Jeigu okeaniniai laivai, įskaitant žuvų perdirbimo laivus, kuriose sugauta žuvis yra apdorojama arba perdirbama, atitinka 2 dalies reikalavimus, jie laikomi lengvatas gaunančios šalies teritorijos dalimi.

69 straipsnis

Taikant 67 straipsnį produktai, kurie nėra išgauti ar pagaminti tik lengvatas gaunančioje šalyje arba Bendrijoje, laikomi pakankamai apdorotais ar perdirbtais, kai įvykdomos 15 priedo sąraše nustatytos sąlygos.

Šiose sąlygose nurodoma, kad visų produktų, kuriems taikomas šis skirsnis, atveju būtinas gamybai naudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų apdorojimas ar perdirbimas, ir jos taikomos tik šioms medžiagoms.

Jei produktas, kuris įgijo kilmės statusą, kadangi buvo įvykdytos sąraše nurodytos sąlygos, naudojamas kito produkto gamybai, jam netaikomos sąlygos, keliamos produktui, į kurio sudėtį jis įeina, ir neatsižvelgiama į kilmės statuso neturinčias medžiagas, kurios galėjo būti sunaudotos jam gaminti.

70 straipsnis

▼M22

1. Nepažeidžiant 2 dalies, kilmės statusui įgyti nepakankamu produktų apdorojimu arba perdirbimu, neatsižvelgiant į tai, ar tenkinami 69 straipsnio reikalavimai, laikomos šios operacijos:

a) operacijos, užtikrinančios, kad prekės bus išsaugotos sandėliuojant bei transportuojant;

b) prekių pakuočių išardymas ir surinkimas;

c) plovimas, valymas; dulkių, oksido, alyvos, dažų ar kitokių apvalkalų nuvalymas;

d) tekstilės lyginimas ar spaudimas;

e) paprastos dažymo ir poliravimo operacijos;

f) grūdų ar ryžių lukštenimas, dalinis ar visiškas balinimas, poliravimas ir glazūravimas;

g) cukraus dažymo ar gabalinio cukraus formavimo operacijos;

h) vaisių, riešutų ir daržovių lupimas, kauliukų išėmimas, išlukštenimas;

i) galandimas, paprastas tekinimas ar paprastas pjaustymas;

j) sijojimas, pirminė atranka, rūšiavimas, klasifikavimas, įvertinimas, suderinimas (įskaitant komplektų sudarymą);

k) paprastas išpilstymas į butelius, skardines ar kitas talpyklas, dėjimas į maišus, dėklus, dėžes, kortelių ar lentelių tvirtinimas, kitos paprastos pakavimo operacijos;

l) ženklų, etikečių, lipdukų ar kitų panašių atpažinimo ženklų tvirtinimas ar spausdinimas ant prekių ar jų pakuočių;

m) paprastas vienos ar kelių rūšių produktų sumaišymas, kai viena ar daugiau mišinio sudedamųjų dalių neatitinka šiame skirsnyje nustatytų sąlygų, kad būtų galima juos laikyti, kad jų kilmės šalis yra šalis naudos gavėja arba Bendrija;

n) paprastas prekės surinkimas iš dalių sudarant užbaigtą gaminį arba prekės išardymas į dalis;

o) dviejų ar kelių operacijų, išvardytų a–n punktuose, atlikimas;

p) gyvulių skerdimas.

▼M18

2. Nustatant, ar produkto apdorojimas arba perdirbimas yra nepakankamas, kaip apibrėžta 1 dalyje, atsižvelgiama iš karto į visas tam produktui taikytas operacijas, atliktas lengvatas gaunančioje šalyje arba Bendrijoje.

70a straipsnis

1. Šio skirsnio nuostatoms taikyti reikalingu kvalifikavimo vienetu laikomas konkretus produktas, kuris, klasifikuojant pagal Suderintos sistemos nomenklatūrą, laikomas pagrindiniu vienetu.

Dėl to:

a) kai produktas, susidedantis iš gaminių grupės ar rinkinio, pagal Suderintos sistemos sąlygas klasifikuojamas vienoje pozicijoje, tokių gaminių visuma sudaro klasifikavimo vienetą;

b) kai siuntą sudaro tam tikras skaičius vienodų produktų, klasifikuojamų vienoje Suderintos sistemos pozicijoje, šio skirsnio nuostatos turi būti taikomos kiekvienam produktui atskirai.

2. Jeigu pagal Suderintos sistemos bendrąją taisyklę Nr. 5 pakuotė klasifikuojama kartu su produktu, ji nurodoma kilmės nustatymo tikslais.

71 straipsnis

1. Nukrypstant nuo 69 straipsnio nuostatų, kilmės statuso neturinčios medžiagos gali būti naudojamos konkrečiam produktui gaminti, jei jų bendra vertė neviršija 10 % produkto gamintojo kainos.

Jeigu sąraše nurodoma viena ar kelios kilmės statuso neturinčių medžiagų maksimalios vertės procentinės dalys, taikant pirmąją pastraipą minėtų procentinių dalių viršyti negalima.

2. 1 dalis netaikoma produktams, klasifikuojamiems Suderintos sistemos 50–63 skirsniuose.

72 straipsnis

1. Nukrypstant nuo 67 straipsnio, nustatant, ar lengvatas gaunančioje šalyje, kuri yra regioninės grupės narė, pagamintas produktas laikomas kilusiu iš tos šalies, kaip apibrėžta tame straipsnyje, bet kurios tos regioninės grupės šalies kilmės produktai, naudojami tolesnei gamybai kitoje tos grupės šalyje, laikomi kilusiais iš šalies, kurioje vyko tolesnė gamyba (regioninė kumuliacija).

2. Užbaigto produkto kilmės šalis nustatoma remiantis 72a straipsniu.

▼M22

3. Regioninė kumuliacija taikoma trims atskiroms šalių gavėjų regioninėms grupėms, besinaudojančioms bendrąja lengvatų sistema:

a) I grupė: Brunėjus Darusalamas, Kambodža, Indonezija, Laosas, Malaizija, Filipinai, Singapūras, Tailandas, Vietnamas;

b) II grupė: Bolivija, Kolumbija, Kosta Rika, Ekvadoras, Salvadoras, Gvatemala, Hondūras, Nikaragva, Panama, Peru, Venesuela;

c) III grupė: Bangladešas, Butanas, Indija, Maldyvai, Nepalas, Pakistanas, Šri Lanka.

4. Žodžiai „regioninė grupė“ – tai I grupė, II grupė arba III grupė, atsižvelgiant į konkretų atvejį.

▼M18

72a straipsnis

1. Kai šalies, kuri yra regioninės grupės narė, kilmės prekės yra apdorojamos arba perdirbamos kitoje tos pačios regioninės grupės šalyje, tokios prekės yra regioninės grupės šalies, kurioje buvo atliktas galutinis perdirbimas arba apdorojimas, kilmės prekės, jeigu:

a) ten gauta pridėtinė vertė, kaip apibrėžta 3 dalyje, yra didesnė negu didžiausia iš bet kurios kitos tos regioninės grupės šalies kilusių gamyboje naudotų produktų muitinė vertė,

b) ten atliktas apdorojimas arba perdirbimas yra didesnio masto, nei nustatyta 70 straipsnyje, o tekstilės gaminių atveju dar ir didesnio masto, nei 16 priede nurodytos operacijos.

2. Kai 1 dalies a ir b punktuose nustatytos kilmės sąlygos netenkinamos, produktai laikomi kilusiais iš regioninės grupės šalies, kurioje nustatyta didžiausia kilmės statusą turinčių produktų, gautų iš kitų regioninės grupės šalių, muitinė vertė.

3. „Pridėtinė vertė“ – tai gamintojo kaina (ex-works kaina) atėmus kiekvieno panaudoto produkto, kuris yra kilęs iš kitos regioninės grupės šalies, muitinę vertę.

4. Prekių, eksportuotų iš vienos regioninės grupės šalies į kitą tos pačios grupės šalį perdirbti, apdoroti ar reeksportuoti neperdirbus ar neapdorojus, kilmės statusas įrodomas pateikiant pirmojoje šalyje išduotą A formos kilmės sertifikatą.

5. Iš regioninės grupės šalies į Bendriją eksportuotų prekių kilmės statusas, įgytas ar išsaugotas pagal 72 straipsnio, šio straipsnio ir 72b straipsnio sąlygas, įrodomas pateikiant toje šalyje išduotą A formos kilmės sertifikatą arba sąskaitos faktūros deklaraciją, parengtą pagal A formos kilmės sertifikatą, išduotą pagal 4 dalies nuostatas.

6. Kilmės šalis nurodoma A formos kilmės sertifikato 12 langelyje arba sąskaitos faktūros deklaracijoje, kai kilmės šalis yra:

— produktų, kurie eksportuojami toliau neapdoroti ir neperdirbti pagal 4 dalį, atveju – šalis gamintoja,

— produktų, kurie eksportuojami toliau apdoroti ir perdirbti, atveju – kilmės šalis, nustatyta pagal 1 dalį.

72b straipsnis

1. 72 ir 72a straipsniai taikomi tik tuo atveju, jeigu:

a) taisyklės, reguliuojančios prekybą regioninės kumuliacijos kontekste, ir prekybą tarp regioninės grupės šalių, yra tapačios išdėstytoms šiame skirsnyje;

b) kiekviena regioninės grupės šalis yra įsipareigojusi laikytis ar užtikrinti šiame skirsnyje išdėstytų sąlygų laikymąsi ir vykdyti administracinį bendradarbiavimą, būtiną ir Bendrijai, ir kitoms regioninės grupės šalims siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi A formos kilmės sertifikatų išdavimo, taip pat A formos ir sąskaitų faktūrų deklaracijų patikrinimo tvarkos. Šis įsipareigojimas Komisijai perduodamas per šiuos sekretoriatus, atsižvelgiant į kiekvieną konkretų atvejį: i) I grupė: Pietryčių Azijos tautų asociacijos Generalinis sekretoriatas (ASEAN); ii) II grupė: Andų bendrija – Centrinės Amerikos bendrosios rinkos ir Panamos nuolatinis bendrasis kilmės komitetas (Comité Conjunto Permanente de origen Comunidad Andina – Mercado Común centroamericano y Panamá); iii) III grupė: Pietų Azijos regioninio bendradarbiavimo asociacijos sekretoriatas (SAARC).

2. Komisija informuoja valstybes nares apie tai, kad kiekviena regioninė grupė įvykdė 1 dalyje nurodytas sąlygas.

3. 78 straipsnio 1 dalies b punktas netaikomas produktams, kilusiems regioninės grupės šalyse, kai jie gabenami per vienos iš kurių nors kitų tos regioninės grupės šalių teritoriją, neatsižvelgiant į tai, ar toje šalyje atliekamas tolesnis šių produktų apdorojimas ar perdirbimas.

73 straipsnis

Priedai, atsarginės dalys ir įrankiai, siunčiami kartu su įrenginiu, mechanizmu, aparatu ar transporto priemone, kurie yra įprastinio įrenginio dalis ir įeina į jo kainą arba nėra atskirai įvertinti, laikomi neatskiriamais nuo to įrenginio, mechanizmo, aparato ar transporto priemonės.

74 straipsnis

Rinkiniai, nurodyti Suderintos sistemos bendrojoje taisyklėje Nr. 3, laikomi turinčiais kilmės statusą, jei kilmės statusą turi ir jų sudėtinės dalys. Tačiau jei rinkinį sudaro kilmės statusą turintys ir kilmės statuso neturintys produktai, tas rinkinys, kaip visuma, laikomas turinčiu kilmės statusą, jeigu kilmės statuso neturinčių produktų vertė neviršija 15 % to rinkinio gamintojo kainos (ex-works kainos).

75 straipsnis

Norint nustatyti, ar produktas turi kilmės statusą, nebūtina nustatyti, ar tokį statusą turi toliau išvardytos priemonės, kurios gali būti naudojamos jam gaminti:

a) energija ir kuras;

b) statiniai ir įrengimai;

c) mechanizmai ir įrankiai;

d) prekės, kurios neįeina į galutinę produkto sudėtį ir nėra tam skirtos

76 straipsnis

1. Nuo šio skirsnio nuostatų leidžiančios nukrypti nuostatos gali būti taikomos mažiausiai išsivysčiusioms lengvatas gaunančioms šalims, kurios naudojasi bendrąja preferencijų sistema, jei tai pateisinama jų pramonės šakų vystymusi ar naujų pramonės šakų kūrimu. Mažiausiai išsivysčiusios lengvatas gaunančios šalys yra išvardytos Tarybos reglamentuose ir EAPB sprendime dėl bendrųjų preferencinių muitų tarifų taikymo. Šiuo tikslu atitinkama šalis pateikia Bendrijai prašymą taikyti leidžiančią nukrypti nuostatą ir nurodo šio užklausos priežastis pagal 3 dalį.

2. Nagrinėjant prašymus, pirmiausia atsižvelgiama į:

a) atvejus, kai galiojančių kilmės taisyklių taikymas turėtų didelį poveikį suinteresuotos šalies pramonės galimybėms toliau vykdyti eksportą į Bendriją, ypač jeigu tai gali lemti šio verslo nutraukimą;

b) konkrečius atvejus, jei yra akivaizdu, jog kilmės taisyklės gali neskatinti investuoti į pramonę, ir jei leidžiančios nukrypti nuostatos taikymas, skatinantis investicijų programų įgyvendinimą, leistų šias taisykles taikyti etapais;

c) ekonominį ir socialinį priimamo sprendimo poveikį, ypač užimtumui lengvatas gaunančiose šalyse ir Bendrijoje.

3. Siekiant palengvinti prašymų dėl leidžiančios nukrypti nuostatos nagrinėjimą, prašymą pateikianti šalis pateikia visapusišką prašymą pagrindžiančią informaciją, t. y. šiuos duomenis:

— gatavo produkto aprašymą,

— trečiosios šalies kilmės medžiagų pobūdį ir kiekį,

— gamybos procesą,

— pridėtinę vertę,

— atitinkamos įmonės darbuotojų skaičių,

— planuojamą eksporto į Bendriją apimtį,

— kitus galimus žaliavų tiekimo šaltinius,

— prašomos trukmės priežastis,

— kitas pastabas.

4. Komisija prašymą dėl leidžiančios nukrypti nuostatos pateikia Komitetui. ►M22 Sprendžiama komiteto nustatyta tvarka. ◄

5. Jeigu naudojamasi leidžiančia nukrypti nuostata, A formos kilmės sertifikato 4 langelyje arba 89 straipsnyje nurodytoje sąskaitos faktūros deklaracijoje būtina įrašyti šią frazę:

„Leidžianti nukrypti nuostata – Reglamentas (EB) Nr. …/…“.

6. 1–5 dalių nuostatos taikomos bet kokiam prašymui dėl pratęsimo.

77 straipsnis

Lengvatas gaunančioje šalyje arba Bendrijoje būtina bet kuriuo metu tenkinti šiame skirsnyje nustatytas kilmės statuso įgijimo sąlygas.

Jei kilmės statusą turintys produktai, eksportuoti iš lengvatas gaunančios šalies ar Bendrijos į kitą šalį, grąžinami, jie turi būti laikomi neturinčiais kilmės statuso, jeigu kompetentingoms institucijoms negalima pateikti svarių įrodymų, kad:

— grąžinti produktai yra tie patys kaip ir eksportuoti ir

— su jais nebuvo atlikta jokių operacijų, išskyrus tas, kurios yra būtinos gerai jų būklei išlaikyti, kol jie yra laikomi toje šalyje arba eksportuojami.

78 straipsnis

1. Toliau nurodyti produktai laikomi tiesiogiai gabenamais iš lengvatas gaunančios šalies į Bendriją arba iš Bendrijos į lengvatas gaunančią šalį:

a) produktai, gabenami nevykstant per jokios kitos šalies teritoriją, išskyrus kitos šalies, priklausančios tai pačiai regioninei grupei, teritoriją, kai taikomas 72 straipsnis;

b) produktai, sudarantys vieną atskirą siuntą, gabenamą per šalių, kurios nėra lengvatas gaunančios šalys arba Bendrija, teritoriją, kurie prireikus perkraunami ar laikinai sandėliuojami tose šalyse, jeigu šie produktai lieka tranzito arba sandėliavimo šalies muitinės priežiūroje ir jeigu jiems netaikomos kitos operacijos, išskyrus iškrovimą, perkrovimą ar kurią nors kitą operaciją, skirtą gerai jų būklei išlaikyti;

c) produktai, gabenami per Norvegijos arba Šveicarijos teritoriją, juos visus arba jų dalį vėliau reeksportuojant į Bendriją arba į lengvatas gaunančią šalį, jeigu šie produktai lieka tranzito arba sandėliavimo šalies muitinės priežiūroje ir jeigu jiems netaikomos kitos operacijos, išskyrus iškrovimą, perkrovimą ar kurią nors kitą operaciją, skirtą gerai jų būklei išlaikyti;

d) produktai, kurie gabenami vamzdynais be sustojimo per šalies, kuri nėra eksportuojanti lengvatas gaunanti šalis, arba Bendrijos teritoriją.

2. 1 dalies b ir c punktuose nurodytų sąlygų laikymąsi kompetentingoms muitinėms įrodomas pateikiant:

a) bendrąjį transporto dokumentą prekių gabenimui iš eksportuojančios šalies per tranzito šalį arba

b) tranzito šalies muitinės išduotą pažymą, kurioje: — pateikiamas tikslus produktų aprašymas, — nustatomos produktų iškrovimo ir perkrovimo datos ir prireikus – laivų arba kitų naudojamų transporto priemonių pavadinimai, ir — patvirtinamos sąlygos, kuriomis produktai buvo tranzito šalyje;

c) jei nėra šių duomenų – kitus reikiamus dokumentus.

79 straipsnis

1. Kilmės statusą turintiems produktams, iš lengvatas gaunančios šalies išsiųstiems į parodą kitoje šalyje ir po parodos parduotiems importui į Bendriją, juos importuojant taikomi preferenciniai muitų tarifai, nurodyti 67 straipsnyje, jeigu produktai atitinka šio skirsnio sąlygas, leidžiančias juos pripažinti kilusiais iš lengvatas gaunančios šalies ir jeigu kompetentingai Bendrijos muitinei pateikiama svarių įrodymų, kad:

a) eksportuotojas išsiuntė šiuos produktus iš lengvatas gaunančios šalies tiesiai į šalį, kurioje organizuojama paroda, ir ten juos eksponavo;

b) produktai buvo parduoti ar kitaip eksportuotojo perduoti asmeniui Bendrijoje;

c) vykstant parodai ar tuoj po jos produktai buvo siunčiami į Bendriją tokios būklės kaip ir siunčiant į parodą;

d) šie produktai nebuvo naudojami jokiu kitu tikslu, išskyrus eksponavimą parodoje.

2. A formos kilmės sertifikatas Bendrijos muitinei pateikiamas įprastine tvarka. Jame turi būti nurodomas parodos pavadinimas ir adresas. Prireikus gali būti reikalaujama pateikti papildomus dokumentus, patvirtinančius produktų pobūdį ir jų eksponavimo sąlygas.

3. 1 dalis taikoma bet kokiai prekybos, pramonės, žemės ūkio ar amatų parodai, mugei ar panašiam visuomeniniam renginiui, kuris nėra privačiai organizuojamas parduotuvėse ar verslo patalpose, siekiant parduoti užsieninius produktus, ir kurio metu produktai lieka muitinės priežiūroje.







2 poskirsnis

Kilmės įrodymas

80 straipsnis

Lengvatas gaunančios šalies kilmės produktams taikomi 67 straipsnyje minimi preferenciniai muitų tarifai, pateikus kurį nors iš toliau nurodytų dokumentų:

a) A formos kilmės sertifikatą, kurio pavyzdys pateiktas 17 priede; arba

b) 89 straipsnio 1 dalyje minimais atvejais – deklaraciją, kurios tekstas išdėstytas 18 priede ir kurią eksportuotojas įrašo sąskaitoje faktūroje, pristatymo pranešime ar kuriame nors kitame komerciniame dokumente, pakankamai išsamiai apibūdinančiame atitinkamus produktus, kad juos būtų galima identifikuoti (toliau – sąskaitos faktūros deklaracija).







a) A FORMOS KILMĖS SERTIFIKATAS

81 straipsnis

1. Pagal šį skirsnį kilmės statusą turintiems produktams, importuojamiems į Bendriją, taikomi 67 straipsnyje nurodyti preferenciniai muitų tarifai, kai minėti produktai gabenami tiesiogiai, kaip apibrėžta 78 straipsnyje, pateikus lengvatas gaunančios šalies muitinės arba kitų kompetentingų Vyriausybinių institucijų išduotą A formos kilmės sertifikatą, jeigu ta šalis:

— Komisijai yra pateikusi informaciją, kurią pateikti reikalaujama pagal 93 straipsnį, ir

— padeda Bendrijai sudarydama sąlygas valstybių narių muitinėms patikrinti dokumento autentiškumą arba informacijos apie tikrąją atitinkamų produktų kilmės vietą teisingumą.

2. A formos kilmės sertifikatas gali būti išduotas tik tais atvejais, jei jį reikia pateikti kaip dokumentinį įrodymą taikant 67 straipsnyje nurodytus preferencinius muitų tarifus.

3. A formos kilmės sertifikatas išduodamas tik eksportuotojui ar jo įgaliotajam atstovui pateikus raštišką prašymą.

4. Eksportuotojas arba jo įgaliotasis atstovas kartu su savo prašymu pateikia atitinkamus patvirtinamuosius dokumentus, įrodančius, kad eksportuoti skirtiems produktams gali būti išduotas A formos kilmės sertifikatas.

5. Kompetentinga lengvatas gaunančios šalies Vyriausybinė institucija išduoda sertifikatą, jei eksportuoti skirti produktai gali būti laikomi kilusiais iš tos šalies, kaip apibrėžta 1 poskirsnyje. Sertifikatas eksportuotojui išduodamas po to, kai produktas eksportuojamas arba kai užtikrinamas jo eksportas.

6. Norėdamos patikrinti, ar buvo laikytasi 5 dalyje nurodytų sąlygų, kompetentingos Vyriausybinės institucijos turi teisę reikalauti dokumentinių įrodymų arba atlikti bet kokį patikrinimą, kuris joms atrodo priimtinas.

7. Lengvatas gaunančios šalies Vyriausybinės institucijos atsako už tai, kad sertifikatai ir prašymai būtų tinkamai užpildyti.

8. A formos kilmės sertifikato 2 langelio pildymas nėra privalomas. Svarbu užpildyti 12 langelį nurodant „Europos bendrija“ arba vieną iš valstybių narių.

9. A formos sertifikato išdavimo data įrašoma 11 langelyje. Šiame langelyje, skirtame kompetentingoms Vyriausybinėms institucijoms, pareigūnas privalo pasirašyti.

82 straipsnis

Kai importuotojo prašymu ir importuojančios šalies muitinės nustatytomis sąlygomis, išmontuoti arba nesurinkti produktai, kaip apibrėžta Suderintos sistemos 2(a) bendrojoje taisyklėje, klasifikuojami Suderintos sistemos XVI arba XVII skirsniuose arba pozicijose Nr. 7308 ir 9406, importuojami dalimis, importuojant pirmąją jų dalį muitinei pateikiamas bendras kilmės įrodymas, apimantis visus šiuos produktus.

83 straipsnis

Kadangi A formos kilmės sertifikatas yra dokumentas, suteikiantis teisę į preferencinių muitų tarifų taikymą, numatytą 67 straipsnyje, tai kompetentinga eksportuojančios šalies Vyriausybinė institucija yra atsakinga už tai, kad būtų imamasi būtinų priemonių produktų kilmei ir kitiems sertifikate nurodytiems duomenims patikrinti.

84 straipsnis

Kilmės įrodymai pateikiami importuojančios valstybės narės muitinei Kodekso 62 straipsnyje nustatyta tvarka. Šios įstaigos gali pareikalauti kilmės įrodymo vertimo, taip pat gali pareikalauti, kad prie importo deklaracijos būtų pridėtas importuotojo paaiškinimas, įrodantis, kad produktai atitinka sąlygas, kuriomis taikomas šis skirsnis.

85 straipsnis

1. Nukrypstant nuo 81 straipsnio 5 dalies, išimtiniais atvejais A formos kilmės sertifikatas gali būti išduotas po produktų, kuriems jis skirtas, eksporto, jeigu:

a) jis nebuvo išduotas eksporto metu dėl netyčinių klaidų, neapsižiūrėjimo ar specialių aplinkybių; arba

b) jei kompetentingoms Vyriausybinėms institucijoms pateikiama svarių įrodymų, kad A formos kilmės sertifikatas buvo išduotas, bet nebuvo priimtas juos importuojant dėl techninių priežasčių.

2. Kompetentingos Vyriausybinės institucijos gali išduoti sertifikatą atgaline data tik patikrinusios, ar eksportuotojo prašyme pateikti duomenys atitinka eksporto dokumentų duomenis ir ar šio skirsnio nuostatas atitinkantis A formos kilmės sertifikatas nebuvo išduotas atitinkamų produktų eksporto metu.

3. Atgaline data išduoto A formos kilmės sertifikato 4 langelyje turi būti įrašyta žyma „Issued retrospectively“ arba „Délivré a posteriori“.

86 straipsnis

1. A formos kilmės sertifikato vagystės, pametimo ar sugadinimo atveju eksportuotojas gali kreiptis į jį išdavusią kompetentingą Vyriausybinę instituciją, kad gautų dublikatą, parengtą remiantis turimais eksporto dokumentais. Tokiu būdu išduoto A formos dublikato 4 langelyje turi būti įrašytas žodis „Duplicate“ arba „Duplicata“ ir nurodoma sertifikato originalo išdavimo data ir serijos numeris.

2. Taikant 90b straipsnį, dublikatas įsigalioja nuo pirminio originalo išdavimo datos.

87 straipsnis

1. Kai kilmės statusą turintys produktai pateikiami Bendrijos muitinės įstaigos priežiūrai, pirminį kilmės įrodymą galima pakeisti vienu ar daugiau A formos kilmės sertifikatų, jei norima visus ar tam tikrą šių produktų kiekį išsiųsti į kitą vietą Bendrijoje arba į Šveicariją ar Norvegiją. A formos kilmės pakaitinį (-ius) sertifikatą(-us) išduoda muitinės įstaiga, kurios priežiūrai yra pateikti produktai.

2. Pakaitinis sertifikatas, išduotas remiantis 88 straipsnio 1 dalimi, laikomas galutiniu jame nurodytų produktų kilmės sertifikatu. Pakaitinis sertifikatas išduodamas remiantis raštišku reeksportuotojo prašymu.

3. Pakaitinio sertifikato viršutiniame dešinės pusės langelyje įrašomas tarpinės šalies, kurioje jis yra išduotas, pavadinimas.

4 langelyje įrašoma „Replacement certificate“ arba „Certificat de remplacement“, taip pat kilmės sertifikato originalo išdavimo data ir serijinis numeris.

Reeksportuotojo pavadinimas (vardas, pavardė) nurodomas 1 langelyje.

Galutinio gavėjo pavadinimas (vardas, pavardė) gali būti nurodytas 2 langelyje.

Visi duomenys arba reeksportuoti produktai, nurodyti sertifikato originale, perkeliami į 3–9 langelius.

Nuorodos į reeksportuotojo sąskaitą faktūrą įrašomos 10 langelyje.

Pakaitinį sertifikatą išdavusi muitinė jį patvirtina 11 langelyje. Muitinės atsakomybė apsiriboja pakaitinio sertifikato išdavimu. Duomenys apie kilmės šalį ir paskirties šalį į 12 langelį įrašomi iš sertifikato originalo. Šiame langelyje pasirašo reeksportuotojas. Šiame langelyje pasirašantis reeksportuotojas neatsako už sertifikato originalo įrašų teisingumą.

4. Muitinės įstaiga, kurios prašoma atlikti 1 dalyje minimą operaciją, sertifikato originale pažymi siunčiamų prekių svorius, kiekius ir rūšis bei jame nurodo atitinkamo pakaitinio sertifikato ar sertifikatų serijinius numerius. Sertifikato originalą ji saugo ne trumpiau kaip trejus metus.

5. Prie pakaitinio sertifikato galima pridėti sertifikato originalo fotokopiją.

6. Produktų, kuriems taikomi preferenciniai muitų tarifai, nurodyti 67 straipsnyje, atveju pagal 76 straipsniu suteiktą leidžiančią nukrypti nuostatą šiame straipsnyje nustatyta procedūra taikoma, kai šie produktai yra skirti Bendrijai.

88 straipsnis

Kilmės statusą turintiems produktams, kaip apibrėžta šiame skirsnyje, juos importuojant į Bendriją taikomi 67 straipsnyje nurodyti preferenciniai muitų tarifai pateikus Norvegijos ar Šveicarijos muitinių išduotą A formos kilmės pakaitinį sertifikatą, išduotą remiantis lengvatas gaunančios šalies kompetentingos institucijos išduotu A formos kilmės sertifikatu, jeigu buvo laikomasi 78 straipsnyje nurodytų sąlygų ir jei Norvegija arba Šveicarija padeda Bendrijai, sudarydamos jų muitinėms sąlygas patikrinti išduotų sertifikatų autentiškumą ir duomenų teisingumą. 94 straipsnyje nustatyta patikrinimo procedūra taikoma mutatis mutandis. Patikrinimo trukmė, nustatyta 94 straipsnio 3 dalyje, pratęsiama iki aštuonių mėnesių.







b) SĄSKAITOS FAKTŪROS DEKLARACIJA

89 straipsnis

1. Sąskaitos faktūros deklaraciją gali išrašyti:

a) patvirtintas Bendrijos eksportuotojas, kaip apibrėžta 90 straipsnyje, arba

b) bet kuris eksportuotojas bet kuriai siuntai, sudarytai iš vienos ar daugiau pakuočių, kuriose yra kilmės statusą turinčių produktų, kurių bendra vertė neviršija 6 000 eurų, ir su sąlyga, kad šiai procedūrai taikoma 81 straipsnio 1 dalyje nurodyta pagalba.

2. Sąskaitos faktūros deklaraciją galima pateikti tuo atveju, kai atitinkamus produktus galima laikyti Bendrijos arba lengvatas gaunančios šalies kilmės produktais ir kai vykdomi kiti šios skirsnio reikalavimai.

3. Eksportuotojas, pateikiantis sąskaitos faktūros deklaraciją, turi būti pasirengęs bet kuriuo metu eksportuojančios šalies muitinės ar kitos kompetentingos Vyriausybinės institucijos prašymu pateikti visus atitinkamus dokumentus, patvirtinančius atitinkamų produktų kilmės statusą ir kitų šio skirsnio reikalavimų įvykdymą.

4. Sąskaitos faktūros deklaraciją eksportuotojas išrašo prancūzų arba anglų kalbomis, išspausdindamas rašomąja mašinėle, įspausdamas ar atspausdindamas kompiuteriu sąskaitoje faktūroje, pristatymo pranešime ar kuriame nors kitame komerciniame dokumente arba deklaracijoje, kurios tekstas išdėstytas 18 priede. Jei deklaracija išrašoma ranka, reikia rašyti rašalu ir spausdintomis raidėmis.

5. Sąskaitoje faktūroje turi būti eksportuotojo parašo originalas. Tačiau nereikalaujama, kad šias deklaracijas pasirašytų patvirtintas eksportuotojas, kaip apibrėžta 90 straipsnyje, jeigu jis muitinei pateikia raštišką įsipareigojimą, kad jis prisiima visą atsakomybę už bet kurią sąskaitos faktūros deklaraciją, kuri jį identifikuoja, tarsi jis būtų ją pasirašęs.

6. 1 dalies b punkte nurodytais atvejais sąskaitos faktūros deklaracijos naudojimui taikomos šios specialios sąlygos:

a) viena sąskaitos faktūros deklaracija pildoma kiekvienai siuntai;

b) jei siuntoje esančios prekės jau buvo tikrintos eksportuojančioje šalyje eksportuotojoje, siekiant nustatyti, ar jas galima laikyti „kilmės statusą turinčiais produktais“, eksportuotojas tai gali pažymėti sąskaitos faktūros deklaracijoje.

Pirmosios pastraipos nuostatos neatleidžia eksportuotojo nuo kitų muitinės ar pašto reikalavimų laikymosi.

90 straipsnis

1. Bendrijos muitinės gali leisti bet kuriam eksportuotojui (toliau – patvirtintas eksportuotojas), kuris dažnai siunčia Bendrijos kilmės produktus, kaip apibrėžta 67 straipsnio 2 dalyje, ir kuris muitinei pateikia visas garantijas, būtinas produktų kilmės statusui patikrinti, ir kurios įrodo, kad tenkinami visi šio skirsnio reikalavimai, įforminti sąskaitos faktūros deklaracijas neatsižvelgiant į atitinkamų produktų vertę.

2. Muitinės gali suteikti patvirtinto eksportuotojo statusą bet kuriomis, jų manymu, tinkamomis sąlygomis.

3. Muitinė patvirtintam eksportuotojui suteikia muitinės leidimo numerį, kuris nurodomas sąskaitos faktūros deklaracijoje.

4. Muitinės kontroliuoja, kaip patvirtintas eksportuotojas naudojasi leidimu.

5. Muitinės gali bet kuriuo metu atšaukti leidimą. Jos atšaukia leidimą, kai patvirtintas eksportuotojas neteikia 1 dalyje minimų garantijų, netenkina 2 dalyje minimų sąlygų arba bet kokiu kitu būdu netinkamai naudoja leidimą.

90a straipsnis

1. Bendrijos produktų kilmės statusas, kaip apibrėžta 67 straipsnio 2 dalyje, įrodomas:

a) pateikiant EUR.1 judėjimo sertifikatą, kurio pavyzdys pateiktas 21 priede; arba

b) pateikiant 89 straipsnyje minimą deklaraciją.

2. Eksportuotojas arba jo įgaliotasis atstovas EUR.1 judėjimo sertifikato 2 langelyje įrašo „GSP beneficiary countries“ ir „EB“ arba „Pays bénéficiaire du SPG“ ir „CE“.

3. Šio skirsnio nuostatos, reglamentuojančios A formos kilmės sertifikatų išdavimą, naudojimą ir atitinkamą patikrinimą, taikomos mutatis mutandis EUR.1 judėjimo sertifikatams ir, išskyrus nuostatas, reglamentuojančias jų išdavimą, sąskaitų faktūrų deklaracijoms.

90b straipsnis

1. Kilmės įrodymas galioja 10 mėnesių nuo išdavimo eksportuojančioje šalyje dienos ir šiuo laikotarpiu pateikiamas importuojančios šalies muitinėms.

2. Kilmės įrodymai, kurie importuojančios šalies muitinėms pateikiami praėjus 1 dalyje nustatytam galutiniam pateikimo terminui, gali būti priimami siekiant taikyti 67 straipsnyje minimus preferencinius muitų tarifus, jei šie dokumentai nebuvo pateikti iki nustatytos galutinės datos dėl išimtinių aplinkybių.

3. Kitais pavėluoto pateikimo atvejais importuojančios šalies muitinės gali priimti kilmės įrodymus, jei produktai pateikiami iki minėtos galutinės datos.

4. Importuotojo prašymu ir atsižvelgiant į importuojančios valstybės narės muitinės nustatytas sąlygas, importuojant pirmąjį siuntą muitinei galima pateikti bendrą kilmės įrodymą, jei prekės:

a) importuojamos kaip dalis dažnos ir nuolatinės prekybos, turinčios didelę komercinę vertę, srautų dalis;

b) yra tos pačios pirkimo–pardavimo sutarties, kurios šalys yra įsisteigusios eksportuojančioje šalyje arba Bendrijoje, subjektas;

c) klasifikuojamos pagal tą patį Kombinuotosios nomenklatūros kodą (aštuonių skaitmenų);

d) priklauso išimtinai tam pačiam eksportuotojui, yra skirtos tam pačiam importuotojui ir jų įvežimo formalumai yra atliekami toje pačioje Bendrijos muitinės įstaigoje.

Ši procedūra taikoma kompetentingos muitinės nustatytiems kiekiams jos nustatytu laikotarpiu. Bet kuriuo atveju šis laikotarpis negali viršyti trijų mėnesių.

90c straipsnis

1. Produktai, kuriuos privatūs asmenys vieni kitiems siunčia mažomis siuntomis ar kurie sudaro keliautojo asmens bagažo dalį, pripažįstami kilmės statusą turinčiais produktais, kuriems taikomi preferenciniai muitų tarifai, nurodyti 67 straipsnyje, nereikalaujant pateikti A formos kilmės sertifikatą ar sąskaitos faktūros deklaraciją, su sąlyga, kad tokie produktai nėra komercinio pobūdžio ir yra deklaruoti kaip atitinkantys šiam skirsniui taikyti būtinas sąlygas, ir jei nėra abejonių dėl tokios deklaracijos teisingumo.

2. Atsitiktinis ir tik iš gavėjų, keliautojų ar jų šeimų asmeniniam naudojimui skirtų produktų susidedantis importas nelaikomas komercinio pobūdžio importu, jei iš produktų pobūdžio ir kiekio aišku, kad nesiekiama jokių komercinių tikslų.

Be to, bendra šių produktų vertė neviršija 500 eurų mažų siuntų atveju arba 1 200 eurų – keliautojo asmens bagažą sudarančių produktų atveju.

91 straipsnis

1. Kai taikomos 67 straipsnio 2, 3 ir 4 dalys, lengvatas gaunančios šalies kompetentingos Vyriausybinės institucijos, į kurias kreipiamasi dėl A formos kilmės sertifikato išdavimo produktams, kurių gamybai naudojamos Bendrijos, Norvegijos ar Šveicarijos kilmės medžiagos, remiasi EUR.1 judėjimo sertifikatu arba, jei reikia, sąskaitos faktūros deklaracija.

2. A formos kilmės sertifikato, išduoto 1 dalyje nurodytais atvejais, 4 langelyje įrašoma pastaba „EB cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“ arba „Cumul CE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“.

92 straipsnis

Aptikus nedidelius A formos kilmės sertifikate, EUR.1 judėjimo sertifikate arba sąskaitos faktūros deklaracijoje pateiktų duomenų ir muitinės įstaigai pateiktų dokumentų, kad būtų sutvarkyti importuojamiems produktams nustatyti formalumai, neatitikimus, sertifikatas ar deklaracija ipso facto netampa niekiniais, jeigu tinkamai nustatoma, kad dokumente pateikti duomenys atitinka pateiktus produktus.

Aiškios formalios klaidos, pvz., spausdinimo, padarytos A formos kilmės sertifikate, EUR.1 judėjimo sertifikate arba sąskaitos faktūros deklaracijoje neturėtų būti šio dokumento atmetimo priežastimi, jei šios klaidos nekelia abejonių dėl dokumente nurodytų duomenų teisingumo.







3 poskirsnis

Administracinio bendradarbiavimo metodai

93 straipsnis

1. Lengvatas gaunančios šalys Komisijai praneša jų teritorijoje esančių A formos kilmės sertifikatus išduodančių Vyriausybinių institucijų pavadinimus ir adresus, pateikia tų institucijų naudojamų antspaudų pavyzdžius, taip pat atitinkamų Vyriausybinių institucijų, atsakingų už A formos kilmės sertifikatų ir sąskaitos faktūros deklaracijų kontrolę, pavadinimus ir adresus. Antspaudai galioja nuo tos dienos, kai jų pavyzdžius gauna Komisija. Komisija šią informaciją perduoda valstybių narių muitinėms. Kai šie pranešimai perduodami dėl ankstesnių pranešimų pakeitimo, Komisija nurodo datą, nuo kurios, remiantis lengvatas gaunančių šalių kompetentingų Vyriausybinių institucijų duotais nurodymais, pradedami naudoti tokie nauji spaudai. Ši informacija yra skirta tik tarnybiniam naudojimui; tačiau kai prekes reikia išleisti į laisvą apyvartą, atitinkama muitinė gali leisti importuotojui arba jo tinkamai įgaliotam atstovui pasižiūrėti į šioje dalyje minimų antspaudų pavyzdžius.

2. Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje (C serijoje) Komisija skelbia datą, kada 97 straipsnyje paminėtos naujos lengvatas gaunančios šalys įvykdo 1 dalyje nustatytus įsipareigojimus.

3. Komisija lengvatas gaunančioms šalims išsiunčia antspaudų, kuriuos naudoja valstybių narių muitinės EUR.1 judėjimo sertifikatams išduoti, pavyzdžius.

93a straipsnis

Taikant nuostatas dėl 67 straipsnyje nurodytų preferencinių muitų tarifų, kiekviena lengvatas gaunanti šalis laikosi taisyklių, susijusių su produktų kilme ir A formos kilmės sertifikatų užpildymu bei išdavimu, sąskaitų faktūrų deklaracijų naudojimo sąlygų ir administracinio bendradarbiavimo metodų, ar užtikrina jų laikymąsi.

94 straipsnis

1. A formos kilmės sertifikatų ir sąskaitos faktūros deklaracijų vėlesni patikrinimai atliekami atsitiktine tvarka arba kaskart, kai Bendrijos muitinės turi pagrįstų abejonių dėl šių dokumento autentiškumo, atitinkamų produktų kilmės statuso arba kitų šio skirsnio reikalavimų įvykdymo.

2. Įgyvendindamos 1 dalies nuostatas, Bendrijos muitinės grąžina A formos kilmės sertifikatą ir sąskaitą faktūrą, jei ji buvo pateikta, sąskaitos faktūros deklaraciją arba šių dokumentų kopiją eksportuojančios lengvatas gaunančios šalies kompetentingoms Vyriausybinėms institucijoms ir prireikus nurodo užklausos priežastis. Visi gauti dokumentai ir informacija, leidžiantys manyti, kad kilmės įrodyme pateikta informacija yra neteisinga, pridedami prie prašymo atlikti patikrinimą.

Jei minėtos institucijos, laukdamos patikrinimo rezultatų, nusprendžia sustabdyti preferencinių muitų tarifų, paminėtų 67 straipsnyje, taikymą, importuotojui išleisti produktus leidžiama laikantis, jos nuomone, būtinų atsargumo priemonių.

3. Jeigu remiantis 1 dalies nuostatomis pateikiamas prašymas atlikti vėlesnį patikrinimą, toks patikrinimas atliekamas ir jo rezultatai ne vėliau kaip šešis mėnesius perduodami Bendrijos muitinėms. Šie rezultatai turi padėti nustatyti, ar atitinkamas kilmės įrodymas taikomas faktiškai eksportuotiems produktams ir ar šie produktai gali būti laikomi lengvatas gaunančios šalies arba Bendrijos kilmės produktais.

4. Jeigu A formos kilmės sertifikatai išduodami pagal 91 straipsnį, atsakyme pateikiama EUR.1 judėjimo sertifikato (-ų) kopija (-os) arba atitinkamais atvejais – atitinkama (-os) sąskaitos faktūros deklaracija (-os).

5. Jeigu esant pagrįstoms abejonėms per šešis mėnesius, kaip nustatyta 3 dalyje, negautas atsakymas arba jeigu atsakyme nėra pakankamai informacijos, kad galima būtų nustatyti atitinkamo dokumento autentiškumą arba tikrąją prekių kilmę, kompetentingoms institucijoms siunčiamas antrasis pranešimas. Jeigu ir po antrojo pranešimo prašančiosios institucijos per keturis mėnesius neinformuojama apie patikrinimo rezultatus arba jeigu remiantis šiais rezultatais neįmanoma nustatyti atitinkamo dokumento autentiškumo ar produktų tikrosios kilmės, prašančiosios institucijos atsisako, išskyrus išimtines aplinkybes, suteikti teisę taikyti preferencinius muitų tarifus.

Pirmosios pastraipos nuostatos taikomos tarp tos pačios regioninės grupės šalių pagal šį skirsnį išduotų A formos kilmės pažymėjimų vėlesnio patikrinimo tikslais.

6. Jeigu, remiantis patikrinimo procedūros rezultatais arba kita turima informacija, nustatoma, kad pažeidžiamos šio skirsnio nuostatos, eksportuojanti lengvatas gaunanti šalis savo iniciatyva arba Bendrijos prašymu atlieka atitinkamus tyrimus arba organizuoja jų atlikimą, siekdama kuo skubiau nustatyti pažeidimus ir užkirsti jiems kelią. Šiuo tikslu Bendrija gali dalyvauti tyrimuose.

7. Kad A formos kilmės sertifikatus vėliau būtų galima patikrinti, eksportuojančios lengvatas gaunančios šalies kompetentinga Vyriausybinė institucija ne trumpiau kaip trejus metus saugo jų kopijas ir kitus su jais susijusius eksporto dokumentus.

95 straipsnis

78 straipsnio 1 dalies c punktas ir 88 straipsnis taikomi tiek, kiek Norvegija ir Šveicarija tam tikriems besivystančių šalių kilmės produktams jų taikomų preferencinių muitų tarifų kontekste taiko nuostatas, kurios yra panašios į Bendrijos nuostatas.

Komisija valstybių narių muitines informuoja apie Norvegijos ir Šveicarijos patvirtintas nuostatas ir joms nurodo datą, nuo kurios taikomas 78 straipsnio 1 dalies c punktas ir 88 straipsnis bei panašios Norvegijos ir Šveicarijos priimtos nuostatos.

Šios nuostatos taikomos, jei Bendrija, Norvegija ir Šveicarija sudaro susitarimą, kuriame, be kita ko, nustatoma, kad jos viena kitai teiks būtiną savitarpio pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais.







4 poskirsnis

Ceuta ir Melila

96 straipsnis

1. Terminas „Bendrija“, vartojamas šiame skirsnyje, netaikomas Ceutai ir Melilai. Terminas „Bendrijos kilmės produktai“ netaikomas Ceutos ir Melilos kilmės produktams.

2. Šis skirsnis mutatis mutandis taikomas nustatant, ar produktai, gali būti laikomi turinčiais eksportuojančios lengvatas gaunančios šalies, kuriai taikoma bendroji preferencijų sistema, kilmės statusą juos importuojant į Ceutą ir Melilą, ar turinčiais Ceutos ir Melilos kilmės statusą.

3. Ceuta ir Melila laikomos vientisa teritorija.

4. Šio skirsnio nuostatos dėl A formos kilmės sertifikato išdavimo, naudojimo ir vėlesnio patikrinimo mutatis mutandis taikomos Ceutos ir Melilos kilmės produktams.

5. Ispanijos muitinė atsakinga už šio skirsnio taikymą Ceutoje ir Meliloje.







5 poskirsnis

Baigiamoji nuostata

97 straipsnis

Kai šalis arba teritorija pripažįstama arba iš naujo pripažįstama lengvatas gaunančia šalimi atitinkamuose Tarybos reglamentuose arba EAPB sprendime nurodytų produktų atžvilgiu, tokios šalies arba teritorijos kilmės prekėms gali būti taikoma bendroji preferencijų sistema, jei jos iš lengvatas gaunančios šalies arba teritorijos buvo eksportuotos 93 straipsnio 2 dalyje nurodytą dieną arba vėliau.







2 skirsnis

▼M21

Lengvatas gaunančios šalys ar teritorijos, kurioms taikomipreferenciniai muitų tarifai, kuriuos vienašališkai patvirtinoBendrija tam tikroms šalims arba teritorijoms

▼M18







1 poskirsnis

Kilmės statusą turinčių produktų sąvokos apibrėžimas

98 straipsnis

▼M21

1. Taikant nuostatas dėl preferencinių muitų tarifų, kuriuos Bendrija vienašališkai patvirtino tam tikroms šalims, šalių grupėms arba teritorijoms (toliau — „lengvatas gaunančios šalys arba teritorijos“.), išskyrus išvardytas šio skyriaus 1 skirsnyje, bei užjūrio šalims ir teritorijoms, asocijuotoms su Bendrija, toliau išvardyti produktai laikomi kilusiais iš lengvatas gaunančios šalies arba teritorijos:

▼M18

a) produktai, išgauti ar pagaminti tik toje ►M21 lengvatas gaunančioje šalyje ar teritorijoje ◄ , kaip apibrėžta 99 straipsnyje;

b) toje ►M21 lengvatas gaunančioje šalyje ar teritorijoje ◄ išgauti ar pagaminti produktai, kurių gamybai buvo naudoti kiti, negu a punkte minimi produktai, jeigu jie buvo pakankamai perdirbti ir apdoroti, kaip apibrėžta 100 straipsnyje.

2. Taikant šį skirsnį, Bendrijos kilmės produktai, kaip apibrėžta 3 dalyje, kurie ►M21 lengvatas gaunančioje šalyje ar teritorijoje ◄ yra apdoroti arba perdirbti kitaip, nei nurodyta 101 straipsnyje, laikomi kilusiais iš tos ►M21 lengvatas gaunančios šalys ar teritorijos ◄ .

3. 1 dalis mutatis mutandis taikoma nustatant Bendrijoje gautų produktų kilmę.

99 straipsnis

1. Toliau išvardyti produktai laikomi išgautais ar pagamintais tik ►M21 lengvatas gaunančioje šalyje ar teritorijoje ◄ arba Bendrijoje:

a) mineraliniai produktai, išgauti iš jų žemės gelmių arba jūros dugno;

b) jose išaugę augalinės kilmės produktai;

c) jose gimę ir užaugę gyvi gyvūnai;

d) produktai, pagaminti iš jose užaugusių gyvūnų;

e) jose vykusios medžioklės ar žvejybos produktai;

f) jūros žūklės ir kiti produktai, išgauti iš jūros jų laivais už teritorinių vandenų ribų;

g) produktai, pagaminti jos žuvų perdirbimo laivuose tik iš f punkte nurodytų produktų;

h) jose surinkti naudoti gaminiai, tinkami tik žaliavoms utilizuoti;

i) atliekos ir laužas, susidaręs jose gamybos operacijų metu;

j) produktai, išgauti iš jūros dugno arba podugnio, esančio už jos teritorinių vandenų, jei jos turi išimtinę teisę juos eksploatuoti;

k) prekės, pagamintos vien tik iš a–j punktuose nurodytų produktų.

2. 1 dalies f ir g punktuose vartojami sąvokų apibrėžimai „jų laivai“ ir „jų žuvų perdirbimo laivai“ taikomi tik laivams ir žuvų perdirbimo laivams, kurie:

— užregistruoti ar įrašyti ►M21 lengvatas gaunančioje šalyje ar teritorijoje ◄ arba valstybėje narėje,

— plaukioja su ►M21 lengvatas gaunančios šalys ar teritorijos ◄ arba valstybės narės vėliava,

— kurių ne mažiau kaip 50 % priklauso ►M21 lengvatas gaunančios šalies ar teritorijos ◄ arba valstybių narių piliečiams arba kompanijai, kurios pagrindinė buveinė yra ►M21 šalyje ar teritorijoje ◄ arba vienoje iš tų valstybių narių, arba kurios vadovas arba vadovai, direktorių valdybos arba stebėtojų tarybos pirmininkas ir dauguma tokių valdybų ar tarybų narių yra tos ►M21 lengvatas gaunančios šalys ar teritorijos ◄ arba valstybės narės piliečiai, be to, bendrovių atveju, kurių ne mažiau nei pusė kapitalo priklauso tai ►M21 lengvatas gaunančiai šaliai ar teritorijai ◄ arba valstybėms narėms ar tos ►M21 lengvatas gaunančios šalies ar teritorijos ◄ arba valstybės narės valstybės įstaigoms ar piliečiams,

— kurių kapitonas ir jo komanda yra ►M21 lengvatas gaunančios šalies ar teritorijos ◄ arba valstybės narės piliečiai, ir

— kurių ne mažiau kaip 75 % laivo įgulos yra ►M21 lengvatas gaunančios šalies ar teritorijos ◄ arba valstybės narės piliečiai.

3. Sąvokos „ ►M21 lengvatas gaunanti šalis ar teritorija ◄ “ ir „Bendrija“ taip pat apima tos Respublikos arba valstybės narės teritorinius vandenis.

4. Jeigu okeaniniai laivai, įskaitant žuvų perdirbimo laivus, kuriose sugauta žuvis yra apdorojama arba perdirbama, atitinka 2 dalies reikalavimus, jie laikomi ►M21 lengvatas gaunančios šalies ar teritorijos ◄ dalimi.

100 straipsnis

Taikant 98 straipsnį produktai, kurie nėra išgauti ar pagaminti tik ►M21 lengvatas gaunančioje šalyje ar teritorijoje ◄ arba Bendrijoje, laikomi pakankamai apdorotais ar perdirbtais, kai įvykdomos 15 priedo sąraše nustatytos sąlygos.

Šiose sąlygose nurodoma, kad visų produktų, kuriems taikomas šis skirsnis, atveju būtinas apdirbimui naudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų apdorojimas ar perdirbimas, ir jos taikomos tik šioms medžiagoms.

Jei produktas, kuris įgijo kilmės statusą, kadangi buvo įvykdytos sąraše nurodytos sąlygos, naudojamas kito produkto gamybai, jam netaikomos sąlygos, keliamos produktui, į kurio sudėtį jis įeina, ir neatsižvelgiama į kilmės statuso neturinčias medžiagas, kurios galėjo būti sunaudotos jam gaminti.

101 straipsnis

▼M22

1. Nepažeidžiant 2 dalies, kilmės statusui įgyti nepakankamu produktų apdorojimu arba perdirbimu, neatsižvelgiant į tai, ar tenkinami 100 straipsnio reikalavimai, laikomos šios operacijos:

a) operacijos, užtikrinančios, kad prekės bus išsaugotos sandėliuojant bei transportuojant;

b) prekių pakuočių išardymas ir surinkimas;

c) plovimas, valymas; dulkių, oksido, alyvos, dažų ar kitokių apvalkalų nuvalymas;

d) tekstilės lyginimas ar spaudimas;

e) paprastos dažymo ir poliravimo operacijos;

f) grūdų ar ryžių lukštenimas, dalinis ar visiškas balinimas, poliravimas ir glazūravimas;

g) cukraus dažymo ar gabalinio cukraus formavimo operacijos;

h) vaisių, riešutų ir daržovių lupimas, kauliukų išėmimas, išlukštenimas;

i) galandimas, paprastas tekinimas ar paprastas pjaustymas;

j) sijojimas, pirminė atranka, rūšiavimas, klasifikavimas, įvertinimas, suderinimas (įskaitant komplektų sudarymą);

k) paprastas išpilstymas į butelius, skardines ar kitas talpyklas, dėjimas į maišus, dėklus, dėžes, kortelių ar lentelių tvirtinimas, kitos paprastos pakavimo operacijos;

l) ženklų, etikečių, lipdukų ar kitų panašių atpažinimo ženklų tvirtinimas ar spausdinimas ant prekių ar jų pakuočių;

m) paprastas vienos ar kelių rūšių produktų sumaišymas, kai viena ar daugiau mišinio sudedamųjų dalių neatitinka šiame skirsnyje nustatytų sąlygų, kad būtų galima juos laikyti, kad jų kilmės šalis yra šalis naudos gavėja arba Bendrija;

n) paprastas prekės surinkimas iš dalių sudarant užbaigtą gaminį arba prekės išardymas į dalis;

o) dviejų ar kelių operacijų, išvardytų a–n punktuose, atlikimas;

p) gyvulių skerdimas.

▼M18

2. Nustatant, ar produkto apdorojimas arba perdirbimas yra nepakankamas, kaip apibrėžta 1 dalyje, atsižvelgiama iš karto į visas tam produktui taikytas operacijas, atliktas ►M21 lengvatas gaunančioje šalyje ar teritorijoje ◄ arba Bendrijoje.

101a straipsnis

1. Šio skirsnio nuostatoms taikyti reikalingu kvalifikavimo vienetu laikomas konkretus produktas, kuris, klasifikuojant pagal Suderintos sistemos nomenklatūrą, laikomas pagrindiniu vienetu.

Dėl to:

a) kai produktas, susidedantis iš gaminių grupės ar rinkinio, pagal Suderintos sistemos sąlygas klasifikuojamas vienoje pozicijoje, tokių gaminių visuma sudaro klasifikavimo vienetą;

b) kai siuntą sudaro tam tikras skaičius vienodų produktų, klasifikuojamų vienoje Suderintos sistemos pozicijoje, šio skirsnio nuostatos turi būti taikomos kiekvienam produktui atskirai.

2. Jeigu pagal Suderintos sistemos bendrąją taisyklę Nr. 5 pakuotė klasifikuojama kartu su produktu, ji nurodoma kilmės nustatymo tikslais.

102 straipsnis

1. Nukrypstant nuo 100 straipsnio nuostatų, kilmės statuso neturinčios medžiagos gali būti naudojamos konkrečiam produktui gaminti, jei jų bendra vertė neviršija 10 % produkto gamintojo kainos.

Jeigu sąraše nurodoma viena ar kelios kilmės statuso neturinčių medžiagų maksimalios vertės procentinės dalys, taikant pirmąją pastraipą minėtų procentinių dalių viršyti negalima.

2. 1 dalis netaikoma produktams, klasifikuojamiems Suderintos sistemos 50–63 skirsniuose.

103 straipsnis

Priedai, atsarginės dalys ir įrankiai, siunčiami kartu su įrenginiu, mechanizmu, aparatu ar transporto priemone, kurie yra įprastinio įrenginio dalis ir įeina į jo kainą arba nėra atskirai įvertinti, laikomi neatskiriamais nuo to įrenginio, mechanizmo, aparato ar transporto priemonės.

104 straipsnis

Rinkiniai, nurodyti Suderintos sistemos bendrojoje taisyklėje Nr. 3, laikomi turinčiais kilmės statusą, jei kilmės statusą turi ir jų sudėtinės dalys. Tačiau jei rinkinį sudaro kilmės statusą turintys ir kilmės statuso neturintys produktai, tas rinkinys, kaip visuma, laikomas turinčiu kilmės statusą, jeigu kilmės statuso neturinčių produktų vertė neviršija 15 % to rinkinio gamintojo kainos (ex-works kainos).

105 straipsnis

Norint nustatyti, ar produktas turi kilmės statusą, nebūtina nustatyti, ar tokį statusą turi toliau išvardytos priemonės, kurios gali būti naudojamos jam gaminti:

a) energija ir kuras;

b) statiniai ir įrengimai;

c) mechanizmai ir įrankiai;

d) prekės, kurios neįeina į galutinę produkto sudėtį ir nėra tam skirtos.

106 straipsnis

►M21 Lengvatas gaunančioje šalyje ar teritorijoje ◄ arba Bendrijoje būtina bet kuriuo metu tenkinti šiame skirsnyje nustatytas kilmės statuso įgijimo sąlygas.

Jei kilmės statusą turintys produktai, eksportuoti iš ►M21 lengvatas gaunančios šalys ar teritorijos ◄ ar Bendrijos į kitą šalį, grąžinami, jie turi būti laikomi neturinčiais kilmės statuso, jeigu kompetentingoms institucijoms negalima pateikti svarių įrodymų, kad:

— grąžinti produktai yra tie patys kaip ir eksportuoti, ir

— su jais nebuvo atlikta jokių operacijų, išskyrus tas, kurios yra būtinos gerai jų būklei išlaikyti, kol jie yra laikomi toje šalyje arba eksportuojami.

107 straipsnis

1. Toliau nurodyti produktai laikomi tiesiogiai gabenamais iš ►M21 lengvatas gaunančios šalys ar teritorijos ◄ į Bendriją arba iš Bendrijos į ►M21 lengvatas gaunančią šalį ar teritorijų ◄ :

a) prekės, vežamos nevykstant per kitos šalies teritoriją;

b) produktai, sudaran