2011R0543 — LT — 01.09.2012 — 010.002

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:





pataisytas:









▼B

KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 543/2011

2011 m. birželio 7 d.

kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 taikymo vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taisyklės







EUROPOS KOMISIJA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendrą bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentą) ( 1 ), ypač į jo 3 straipsnio antrą pastraipą, 103h straipsnį, 121 straipsnio a punktą, 127 ir 134 straipsnius, 143 straipsnio b punktą, 148 ir 179 straipsnius, 192 straipsnio 2 dalį, 194 straipsnį ir 203a straipsnio 8 dalį kartu su jo 4 straipsniu, kadangi: (1) Reglamentu (EB) Nr. 1234/2007 nustatytas bendras žemės ūkio rinkų organizavimas, apimantis vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektorius. (2) Vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taikomos įgyvendinimo taisyklės nustatytos 2007 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1580/2007, nustatančiame Tarybos reglamentų (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1182/2007 įgyvendinimo vaisių ir daržovių sektoriuje taisykles ( 2 ). Tas reglamentas buvo keletą kartų iš dalies keičiamas. Siekiant aiškumo reikėtų į naują reglamentą įtraukti visas įgyvendinimo taisykles ir pakeitimus, kuriuos būtina padaryti atsižvelgiant į patirtį, ir panaikinti Reglamentą (EB) Nr. 1580/2007. (3) Reikėtų nustatyti vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektorių produktų prekybos metus. Kadangi šiuose sektoriuose nebetaikoma jokių pagalbos schemų pagal atitinkamų produktų derliaus nuėmimo ciklą, visi prekybos metai gali būti suderinti, kad atitiktų kalendorinius metus. (4) Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose Komisija įgaliojama nustatyti prekybos standartus, taikomus atitinkamai vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose. Pagal to reglamento 113a straipsnio 1 dalį vaisiai ir daržovės, kurie skirti švieži parduoti vartotojui, gali būti parduodami tik nepažeisti, nesugedę ir geros bei tinkamos prekinės kokybės, ir jei yra nurodyta kilmės šalis. Siekiant, kad ši nuostata būtų įgyvendinama vienodai, reikėtų nustatyti visų šviežių vaisių ir daržovių bendrąjį prekybos standartą ir išsamius jo taikymo duomenis. (5) Reikėtų priimti specialiuosius prekybos standartus, taikytinus produktams, kurių prekybos standartą, kaip matyti atlikus to standarto reikalingumo vertinimą, reikėtų priimti, visų pirma atsižvelgiant į tai, kurių produktų parduodama daugiausiai (pagal vertę), remiantis Europos Komisijos referencinės duomenų bazės Comext duomenimis apie tarptautinę prekybą. (6) Kad būtų išvengta nereikalingų prekybos kliūčių, jei atskiriems produktams turi būti nustatyti specialieji prekybos standartai, tie standartai turėtų atitikti nustatytuosius Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JTEEK) priimtuose standartuose. Jei Sąjungos lygmeniu nėra priimta jokio specialiojo prekybos standarto, tais atvejais, kai produktų turėtojas gali įrodyti, kad produktai atitinka kurį nors taikomą JTEEK standartą, laikoma, kad tie produktai atitinka bendrąjį prekybos standartą. (7) Turėtų būti numatytos prekybos standartų taikymo išimtys ir atleidimas nuo jų taikymo vykdant tam tikras operacijas, kurios yra labai nedidelės apimties ir (arba) specifinės arba vykdomos paskirstymo grandinės pradžioje, arba džiovintų vaisių bei daržovių ir perdirbti skirtų produktų atveju. Kadangi kai kurie produktai natūraliai bręsta ir yra linkę gesti, jie galėtų būti kiek mažesnio šviežumo ir kiek pavytę, jei tie produktai nėra ekstra klasės. Tam tikriems produktams, kurie paprastai parduodami pažeisti, turėtų būti netaikomas bendrasis prekybos standartas, pagal kurį būtų reikalaujama juos parduoti nepažeistus. (8) Prekybos standartuose numatytus informacinius duomenis reikėtų aiškiai nurodyti ant pakuotės ir (arba) etiketės. Siekiant išvengti sukčiavimo ir vartotojų klaidinimo atvejų, standartuose numatyti informaciniai duomenys vartotojams turėtų būti prieinami prieš perkant, ypač nuotolinės prekybos atveju, nes patirtis rodo, kad esama sukčiavimo rizikos ir standartuose numatytos vartotojų apsaugos vengimo. (9) Atsižvelgiant į tam tikrų vartotojų poreikius, rinkai vis dažniau pateikiama pakuočių su įvairių rūšių vaisiais ir daržovėmis. Vykdant sąžiningą prekybą būtina, kad vienoje pakuotėje parduodami vaisiai ir daržovės būtų vienodos kokybės. Vienodą produktų, kurių Sąjungos standartai nepatvirtinti, kokybę galima užtikrinti bendromis nuostatomis. Turėtų būti nustatyti ženklinimo reikalavimai, taikomi toje pačioje pakuotėje esantiems įvairių rūšių vaisių ir daržovių mišiniams. Jie turėtų būti ne tokie griežti kaip prekybos standartuose nustatyti reikalavimai, visų pirma siekiant atsižvelgti į tai, kiek etiketėje yra vietos. (10) Siekiant užtikrinti, kad patikros būtų atliekamos tinkamai ir veiksmingai, sąskaitose faktūrose ir su jomis pateikiamuose dokumentuose, išskyrus vartotojams skirtus dokumentus, turėtų būti nurodyta tam tikra pagrindinė prekybos standartuose nurodyta informacija. (11) Kad būtų galima vykdyti rizikos analize grindžiamas atrankines patikras, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 4 dalyje, būtina nustatyti išsamias tokių patikrų vykdymo taisykles. Visų pirma reikėtų pabrėžti rizikos vertinimo vaidmenį atrenkant tikrintinus produktus. (12) Kiekviena valstybė narė turėtų paskirti kontrolės įstaigas, atsakingas už visuose prekybos etapuose atliekamas atitikties reikalavimams patikras. Viena iš šių įstaigų turėtų būti atsakinga už ryšius su visomis kitomis paskirtomis įstaigomis ir jų veiklos tarpusavio koordinavimą. (13) Kadangi žinios apie prekiautojus ir jų pagrindinius duomenis yra būtina priemonė valstybėms narėms atliekant analizę, būtina kiekvienoje valstybėje narėje sukurti prekiautojų vaisiais ir daržovėmis duomenų bazę. Siekiant užtikrinti, kad nuostatos būtų taikomos visiems prekybos grandinės dalyviams, taip pat dėl teisinio tikrumo reikėtų nustatyti išsamią prekiautojo apibrėžtį. (14) Atitikties patikros turėtų būti atliekamos ėminių atrankos būdu ir turėtų būti tikrinami visų pirma tie prekiautojai, kurie, labiausiai tikėtina, gali turėti standartų neatitinkančių prekių. Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalinių rinkų ypatumus, turėtų nustatyti taisykles, pagal kurias būtų nustatomas konkrečių kategorijų prekiautojų patikrų prioritetiškumas. Siekiant skaidrumo apie tas taisykles turėtų būti pranešama Komisijai. (15) Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad į trečiąsias valstybes eksportuojami vaisiai ir daržovės atitiktų prekybos standartus, ir patvirtinti atitiktį pagal Ženevos protokolą dėl šviežių vaisių bei daržovių ir sausų bei džiovintų vaisių standartizavimo, sudarytą JTEEK pagal Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) tarptautinių standartų taikymo vaisiams ir daržovėms programą. (16) Iš trečiųjų valstybių importuojami vaisiai ir daržovės turėtų atitikti prekybos standartus arba jiems lygiaverčius standartus. Todėl prieš įvežant šias prekes į Sąjungos muitų teritoriją turi būti patikrinta jų atitiktis reikalavimams, išskyrus mažų partijų, kurios, kontrolės įstaigų nuomone, nekelia didelio pavojaus. Kai kuriose trečiosiose valstybėse, suteikiančiose pakankamas atitikties garantijas, produktų atitikties patikras prieš eksportą gali atlikti tų trečiųjų valstybių kontrolės įstaigos. Jei taikoma ši pasirinktis, valstybės narės turėtų reguliariai tikrinti trečiųjų valstybių kontrolės įstaigų prieš eksportą atliekamų patikrų veiksmingumą ir kokybę. (17) Nereikalaujama, kad perdirbti skirti vaisiai ir daržovės atitiktų prekybos standartus, todėl reikėtų užtikrinti, kad jie nebūtų parduodami šviežių produktų rinkoje. Tokius produktus reikėtų tinkamai paženklinti etiketėmis. (18) Vaisių ir daržovių, kurių atitiktis prekybos standartams tikrinama, patikros turėtų būti tokios pačios visuose prekybos etapuose. Šiuo tikslu reikėtų vadovautis JTEEK rekomenduojamomis tikrinimo gairėmis, atitinkančiomis susijusias EBPO rekomendacijas. Tačiau reikėtų nustatyti specialią patikrų vykdymo mažmeninės prekybos etape tvarką. (19) Reikėtų nustatyti nuostatas dėl gamintojų organizacijų pripažinimo, susijusio su prašomais produktais. Kai prašoma tik su perdirbti skirtais produktais susijusio pripažinimo, turėtų būti užtikrinama, kad tie produktai iš tiesų bus pristatyti perdirbti. (20) Norint padėti siekti vaisių ir daržovių sektoriuje taikomos tvarkos tikslų ir užtikrinti darnų bei veiksmingą gamintojų organizacijų darbą, reikėtų siekti kuo didesnio gamintojų organizacijų vidinio stabilumo. Todėl turėtų būti nustatytas trumpiausias gamintojo narystės gamintojų organizacijoje laikotarpis. Valstybėms narėms reikėtų leisti pačioms nustatyti pranešimo laikotarpius ir datas, nuo kurių įsigalioja narystės atsisakymas. (21) Pagrindinė ir svarbiausia gamintojų organizacijos veikla turėtų būti susijusi su pasiūlos koncentravimu ir prekyba. Tačiau gamintojų organizacijoms reikėtų leisti dalyvauti ir kitoje komercinėje arba nekomercinėje veikloje. (22) Reikėtų skatinti gamintojų organizacijų bendradarbiavimą, leidžiant, kad vaisių ir daržovių, perkamų tik iš kitos pripažintos gamintojų organizacijos, prekyba būtų neįtraukiama nei į pagrindinės, nei į kitos veiklos skaičiavimus. Jei gamintojų organizacijai suteiktas pripažinimas susijęs su produktu, kuriam gaminti būtinas apsirūpinimas techninėmis priemonėmis, jai turėtų būti leista tomis priemonėmis apsirūpinti per savo narius, patronuojamąsias įmones, arba užsakomosiomis paslaugomis. (23) Gamintojų organizacijos gali turėti akcijų patronuojamosiose įmonėse, kurios padeda didinti jų narių produkcijos pridėtinę vertę. Reikėtų nustatyti tokios parduodamos produkcijos vertės apskaičiavimo taisykles. Pasibaigus pereinamajam prisitaikymo laikotarpiui, tokių patronuojamųjų įmonių pagrindinė veikla turėtų būti tokia pati kaip ir gamintojų organizacijos. (24) Turėtų būti nustatytos išsamios Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 numatytų gamintojų organizacijų asociacijų, tarpvalstybinių gamintojų organizacijų ir tarpvalstybinių gamintojų organizacijų asociacijų pripažinimo ir veikimo taisyklės. Siekiant nuoseklumo jos turėtų būti kuo panašesnės į gamintojų organizacijoms nustatytas taisykles. (25) Siekiant palengvinti pasiūlos koncentraciją, reikėtų skatinti esamas gamintojų organizacijas jungtis į naujas organizacijas, nustatant tokių susijungusių organizacijų veiklos programų sujungimo taisykles. (26) Paisant principų, pagal kuriuos gamintojai turi savo iniciatyva įkurti gamintojų organizaciją ir kruopščiai ją tikrinti, valstybėms narėms turėtų būti leista nustatyti sąlygas, kuriomis kiti fiziniai ar juridiniai asmenys priimami gamintojų organizacijos ir (arba) gamintojų organizacijų asociacijos nariais. (27) Siekiant užtikrinti, kad gamintojų organizacijos iš tiesų atstovautų mažiausiam gamintojų skaičiui, valstybės narės turėtų imtis priemonių užtikrinti, kad narių, pagaminančių didžiąją dalį gamintojų organizacijos produkcijos, mažuma negalėtų neleistinai dominuoti jos valdyme ir veikloje. (28) Siekiant atsižvelgti į įvairias gamybos ir prekybos aplinkybes Sąjungoje, valstybės narės turėtų nustatyti tam tikras sąlygas, kuriomis pripažinimo planą pateikusioms gamintojų grupėms būtų suteikiamas išankstinis pripažinimas. (29) Skatinant steigti stabilias gamintojų organizacijas, galinčias darniai padėti siekti vaisių ir daržovių sektoriuje taikomos tvarkos tikslų, išankstinis pripažinimas turėtų būti suteikiamas tik toms gamintojų grupėms, kurios gali įrodyti savo gebėjimą per nurodytą laikotarpį įvykdyti visus pripažinimo reikalavimus. (30) Reikėtų numatyti nuostatas dėl informacijos, kurią gamintojų grupės privalo pateikti pripažinimo plane. Kad gamintojų grupės galėtų geriau laikytis pripažinimo sąlygų, reikėtų leisti keisti pripažinimo planus. Šiuo tikslu reikėtų numatyti nuostatas, pagal kurias valstybės narės galėtų reikalauti, kad gamintojų grupės imtųsi taisomųjų priemonių ir taip užtikrintų savo plano įgyvendinimą. (31) Gamintojų grupė gali įvykdyti pripažinimo sąlygas prieš užbaigdama pripažinimo planą. Reikėtų numatyti nuostatą, pagal kurią tokioms grupėms būtų leista pripažinimo paraiškas pateikti kartu su veiklos programų projektais. Siekiant nuoseklumo tokio pripažinimo suteikimas gamintojų grupei turi reikšti jos pripažinimo plano užbaigimą, ir turėtų būti nutraukta teikiama pagalba. Tačiau, atsižvelgiant į daugiametį investicijų finansavimą, investicijas, už kurias gali būti skiriama investicinė pagalba, turėtų būti įmanoma perkelti į veiklos programas. (32) Kad būtų lengviau teisingai taikyti pagalbos sistemą gamintojų grupių kūrimosi ir administracinės veiklos išlaidoms padengti, teikiama pagalba turėtų būti fiksuoto dydžio. Siekiant neviršyti biudžeto ribų, turėtų būti nustatyta didžiausia tokios fiksuoto dydžio pagalbos suma. Be to, atsižvelgiant į nevienodus skirtingo dydžio gamintojų grupių finansinius poreikius, ši didžiausia suma turėtų būti koreguojama pagal gamintojų grupių parduodamos produkcijos vertę. (33) Siekiant nuoseklumo ir sklandaus perėjimo prie pripažintos gamintojų grupės statuso, gamintojų grupėms turėtų būti taikomos tos pačios su pagrindine veikla ir parduodamos produkcijos verte susijusios taisyklės kaip ir gamintojų organizacijoms. (34) Siekiant atsižvelgti į naujų gamintojų grupių finansinius poreikius ir užtikrinti, kad susijungimų atveju pagalbos schema būtų taikoma tinkamai, turėtų būti numatyta galimybė skirti pagalbą po susijungimo atsiradusioms gamintojų grupėms. (35) Siekiant palengvinti naudojimąsi veiklos programų paramos schema, reikėtų aiškiai apibrėžti gamintojų organizacijų parduodamą produkciją, taip pat nustatyti, į kuriuos produktus galima atsižvelgti, ir prekybos etapą, kuriame reikėtų apskaičiuoti produkcijos vertę. Kontrolės tikslais ir siekiant supaprastinimo, apskaičiuojant perdirbti skirtų vaisių ir daržovių vertę tikslinga naudoti fiksuotą dydį, kurį nustatant atsižvelgiama į pagrindinio produkto, t. y. perdirbti skirtų vaisų ir daržovių, vertę ir į veiklą, kuri nėra tikroji perdirbimo veikla. Kadangi įvairiose produktų grupėse vaisių ir daržovių, reikalingų perdirbtiems vaisiams ir daržovėms gaminti, kiekis labai skiriasi, į tuos skirtumus turėtų būti atsižvelgiama nustatant taikytinus fiksuotus dydžius. Perdirbti skirtų vaisių ir daržovių, kurie perdirbami į perdirbtas aromatines žoles ir maltą papriką, atveju, kai reikia apskaičiuoti perdirbti skirtų vaisių ir daržovių vertę, taip pat tikslinga naudoti fiksuotą dydį, kuris grindžiamas tik pagrindinio produkto verte. Turėtų būti nustatyti ir papildomi tinkamos parduoti produkcijos apskaičiavimo metodai metinių svyravimų arba nepakankamų duomenų atveju. Siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui pagalbos schema, gamintojų organizacijoms programos laikotarpiu paprastai neturėtų būti leidžiama keisti referencinių laikotarpių nustatymo metodikos. (36) Siekiant užtikrinti, kad nauja parduodamos perdirbti skirtų vaisių ir daržovių produkcijos vertės apskaičiavimo sistema būtų pradėta taikyti sklandžiai, naujasis skaičiavimo metodas neturėtų būti taikomas iki 2010 m. sausio 20 d. patvirtintoms veiklos programoms, nepanaikinant galimybės tas veiklos programas iš dalies keisti pagal Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 65 ir 66 straipsnius. Dėl tos pačios priežasties veiklos programų, kurios patvirtintos po minėtos datos, referenciniu laikotarpiu parduotos produkcijos vertė turėtų būti apskaičiuojama pagal naująsias taisykles. (37) Siekiant užtikrinti, kad pagalba būtų naudojama tinkamai, reikėtų nustatyti veiklos fondų valdymo ir narių finansinių įnašų taisykles, kurios turėtų būti kuo lankstesnės su sąlyga, kad visi gamintojai galėtų pasinaudoti veiklos fondu ir demokratiškai dalyvauti priimant sprendimus dėl jo lėšų naudojimo. (38) Reikėtų priimti nuostatas dėl darnioms veiklos programoms skirtos nacionalinės strategijos ir aplinkosaugos veiksmų nacionalinės sistemos taikymo srities bei struktūros. Siekiama kuo geriau paskirstyti finansinius išteklius ir gerinti strategijos kokybę. (39) Siekiant sudaryti kompetentingoms institucijoms sąlygas tinkamai įvertinti informaciją ir į veiklos programas įtrauktinas arba neįtrauktinas priemones ir veiklą, reikėtų nustatyti veiklos programų pateikimo ir patvirtinimo tvarką, įskaitant terminus. Kadangi programos administruojamos metiniais laikotarpiais, reikėtų numatyti, kad iki tam tikros datos nepatvirtintos programos būtų atidedamos vieneriems metams. (40) Turėtų būti nustatyta kitų metų veiklos programų kasmetinio keitimo tvarka, kad programos galėtų būti koreguojamos atsižvelgiant į visas naujas sąlygas, kurių nebuvo galima numatyti pateikiant programas. Be to, turėtų būti numatyta galimybė kiekvienais programos vykdymo metais keisti priemones ir veiklos fondo sumas. Siekiant užtikrinti, kad būtų išlaikyti patvirtintų programų bendrieji tikslai, visiems tokiems pakeitimams turėtų būti taikomos valstybių narių nustatomos tam tikros ribos ir sąlygos, įskaitant privalomą kompetentingų institucijų informavimą apie pakeitimus. (41) Siekiant finansinio saugumo ir teisinio tikrumo, reikėtų sudaryti operacijų ir išlaidų, kurios negali būti įtrauktos į veiklos programas, sąrašą. (42) Kai investuojama į privačius ūkius, siekiant užkirsti kelią nepagrįstam privačios šalies, nutraukusios ryšius su organizacija investicijos naudojimo laikotarpiu, praturtėjimui, reikėtų numatyti nuostatas, kuriomis leidžiama organizacijoms susigrąžinti likutinę investicijos vertę, neatsižvelgiant į tai, ar tokia investicija priklauso organizacijos nariui ar organizacijai. (43) Siekiant užtikrinti, kad pagalbos schema būtų taikoma tinkamai, turėtų būti nustatyta į pagalbos paraiškas įtrauktina informacija ir pagalbos išmokėjimo tvarka. Siekiant išvengti su grynųjų pinigų srautais susijusių sunkumų, gamintojų organizacijoms turėtų būti suteikta galimybė pasinaudoti išankstinių išmokų su tinkamais užstatais sistema. Dėl panašių priežasčių reikėtų sukurti alternatyvią jau patirtų išlaidų kompensavimo sistemą. (44) Vaisių ir daržovių produkcija yra neprognozuojama, o produktai greitai genda. Net ir ne per didelis perteklius rinkoje gali gerokai sutrikdyti rinką. Reikėtų priimti išsamias krizių valdymo ir prevencijos priemonių aprėpties bei taikymo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punkte nurodytiems produktams nuostatas. Šiomis taisyklėmis turėtų būti numatyta kuo lanksčiau ir greičiau taikyti priemones krizių atveju, todėl valstybėms narėms ir gamintojų organizacijoms turėtų būti leista pačioms priimti sprendimus. Vis dėlto šiomis taisyklėmis turėtų būti užkirstas kelias piktnaudžiavimui ir numatytos tam tikrų priemonių naudojimo ribos, taip pat ir finansinės. Jomis taip pat turėtų būti užtikrinamas tinkamas fitosanitarijos ir aplinkosaugos reikalavimų laikymasis. (45) Reikėtų patvirtinti išsamias produktų pašalinimo iš rinkos taisykles, atsižvelgiant į galimą šios priemonės svarbą. Pirmiausia reikėtų nustatyti taisykles, taikytinas sistemai, pagal kurią būtų skiriama didesnė parama už pašalintus iš rinkos vaisius ir daržoves, kuriuos kaip humanitarinę pagalbą nemokamai paskirsto labdaros organizacijos ir tam tikros kitos įstaigos ir institucijos. Siekiant palengvinti nemokamą skirstymą, labdaros organizacijoms ir įstaigoms tikslinga numatyti galimybę prašyti, kad galutiniai iš rinkos pašalintų produktų gavėjai sumokėtų simbolinį įnašą, jei tie produktai buvo perdirbti. Be to, reikėtų nustatyti didžiausius paramos už pašalinimą iš rinkos dydžius, siekiant užtikrinti, kad pašalinimas iš rinkos netaptų nuolatiniu alternatyviu produktų realizavimo būdu, užuot pateikus juos rinkai. Atsižvelgiant į tai, produktams, už kurių pašalinimą iš rinkos 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2200/96 dėl bendro vaisių ir daržovių rinkos organizavimo ( 3 ) V priede buvo nustatyti didžiausi Sąjungos kompensacijos dydžiai, šiuos dydžius reikėtų taikyti ir toliau su sąlyga, kad jie bus tam tikru mastu padidinti, atsižvelgiant į tai, kad toks pašalinimas iš rinkos dabar bendrai finansuojamas. Kitiems produktams, kurie, remiantis patirtimi, nebuvo per dažnai šalinami iš rinkos, reikėtų leisti valstybėms narėms pačioms nustatyti didžiausias paramos sumas. Tačiau visais atvejais dėl panašių priežasčių reikėtų nustatyti kiekybinę šalinimo iš rinkos operacijų ribą, taikoma vienam produktui ir vienai gamintojų organizacijai. (46) Reikėtų priimti išsamias taisykles, taikytinas nacionalinei finansinei pagalbai, kurią valstybės narės gali suteikti Sąjungos regionuose, kuriuose gamintojų organizacijų steigimosi lygis yra ypač žemas, taip pat reikėtų apibrėžti, koks organizacijų steigimosi lygis yra ypač mažas. Turėtų būti nustatyta tokios nacionalinės pagalbos ir pagalbos kompensavimo iš Sąjungos lėšų patvirtinimo tvarka ir tokios kompensacijos suma, taip pat kompensacijos dydžio nustatymo tvarka. Tokia tvarka turėtų būti grindžiama šiuo metu taikoma tvarka. (47) Reikėtų priimti išsamias taisykles, visų pirma procedūrines nuostatas, dėl sąlygų, kuriomis galėtų būti išplėsta vaisių ir daržovių sektoriaus gamintojų organizacijų arba tokių organizacijų asociacijų nustatytų taisyklių taikymo sritis ir šios taisyklės galėtų būti pritaikytos visiems konkrečioje ekonominėje zonoje įsisteigusiems gamintojams. Taip pat, kai produktai parduodami nenuskinti, turėtų būti aiškiai nustatyta, kurios taisyklės turėtų būti taikomos atitinkamai gamintojams ir pirkėjams. (48) Obuolių importo stebėsenos tikslais ir siekiant užtikrinti, kad per palyginti trumpą laikotarpį smarkiai padidėjęs obuolių importas neliktų nepastebėtas, obuoliams, kurių Kombinuotosios nomenklatūros kodas (KN kodas) yra 0808 10 80, 2006 m. laikinai pradėta taikyti importo licencijų sistema. Per tą laiką sukurtos naujos tikslios obuolių importo stebėsenos priemonės, kurios prekiautojams yra patogesnės nei dabartinė licencijų sistema. Todėl įpareigojimas pateikti importo licencijas už obuolius, kurių KN kodas yra 0808 10 80, netrukus bus panaikintas. (49) Turėtų būti patvirtintos išsamios vaisių ir daržovių įvežimo kainų sistemos taikymo taisyklės. Kadangi dauguma greitai gendančių vaisių ir daržovių tiekiama siuntomis, atsiranda tam tikrų sunkumų nustatant jų vertę. Reikėtų nustatyti galimus įvežimo kainos, pagal kurią importuojami produktai klasifikuojami Bendrajame muitų tarife, apskaičiavimo metodus. Visų pirma pagal produktų vidutinių kainų svertinį vidurkį reikėtų nustatyti standartines importo vertes ir numatyti specialią nuostatą tiems atvejams, kai konkrečios kilmės produktų kainos nėra nustatytos. Siekiant užtikrinti, kad sistema būtų taikoma tinkamai, reikėtų numatyti, kad tam tikromis aplinkybėmis būtų pateikiamas užstatas. (50) Turėtų būti patvirtintos išsamios taisyklės, reglamentuojančios importo muitą, kuris galėtų būti taikomas tam tikriems produktams kartu su Bendrajame muitų tarife numatytu importo muitu. Papildomas muitas gali būti taikomas tuo atveju, jei importuotų atitinkamų produktų kiekis viršija produktui ir taikymo laikotarpiui nustatytą ribinį kiekį. Į Sąjungą vežamos prekės neapmokestinamos papildomu muitu, todėl tokioms prekėms turėtų būti priimtos specialios nuostatos. (51) Turėtų būti priimtos nuostatos dėl tinkamos vykdomų programų ir schemų stebėsenos bei vertinimo, kad šių programų ir schemų ekonomiškumą ir veiksmingumą galėtų įvertinti ir gamintojų organizacijos, ir valstybės narės. (52) Reikėtų nustatyti nuostatas dėl to, kokius pranešimus būtina teikti įgyvendinant šį reglamentą, ir dėl šių pranešimų formos bei pateikimo priemonių. Tose nuostatose turėtų būti numatyti gamintojų ir gamintojų organizacijų pranešimai valstybėms narėms ir valstybių narių pranešimai Komisijai, taip pat vėlavimo pateikti pranešimus ar netikslių pranešimų pateikimo pasekmės. (53) Turėtų būti nustatytos priemonės dėl patikrų, reikalingų šio reglamento ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 tinkamam taikymui užtikrinti, taip pat dėl tinkamų sankcijų, taikomų nustačius pažeidimus. Šios priemonės turėtų apimti tiek Sąjungos lygmeniu taikomas konkrečias patikras ir sankcijas, tiek papildomas nacionalines patikras ir sankcijas. Šios patikros ir sankcijos turėtų būti atgrasomos, veiksmingos ir proporcingos. Siekiant užtikrinti sąžiningą visų gamintojų vertinimą, taip pat reikėtų nustatyti su akivaizdžių klaidų sprendimu, force majeure ir kitomis išskirtinėmis aplinkybėmis susijusias taisykles. Taip pat reikėtų nustatyti dirbtinai sudaromoms aplinkybėms taikytinas taisykles, siekiant užtikrinti, kad tokiomis aplinkybėmis nebūtų galima pasinaudoti. (54) Reikėtų priimti nuostatas, kuriomis remiantis ir toliau būtų sklandžiai pereinama nuo Reglamente (EB) Nr. 2200/96, 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2201/96 dėl bendro perdirbtų vaisių ir daržovių produktų rinkų organizavimo ( 4 ) ir 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2202/96, nustatančiame Bendrijos pagalbos schemą tam tikrų citrusų vaisių augintojams ( 5 ), nustatytos ankstesnės sistemos prie 2007 m. rugsėjo 26 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1182/2007, nustatančiame konkrečias taisykles vaisių ir daržovių sektoriui, iš dalies keičiančiame direktyvas 2001/112/EB bei 2001/113/EB ir reglamentus (EEB) Nr. 827/68, (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96, (EB) Nr. 2826/2000, (EB) Nr. 1782/2003 bei (EB) Nr. 318/2006 ir panaikinančiame Reglamentą (EB) Nr. 2202/96 ( 6 ), tuomet Reglamente (EB) Nr. 1234/2007, Reglamente (EB) Nr. 1580/2007 ir pagaliau šiame reglamente nustatytos naujos sistemos, taip pat prie Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnyje nustatytų pereinamojo laikotarpio taisyklių įgyvendinimo. (55) Siekiant apriboti obuoliams taikomos importo licencijų sistemos panaikinimo poveikį prekybos struktūrai, Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 134 straipsnis turėtų būti ir toliau taikomas iki 2011 m. rugpjūčio 31 d. (56) Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo vadybos komitetas nepateikė nuomonės per pirmininko nustatytą laiką, kadangi: PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:







I

ANTRAŠTINĖ DALIS

ĮVADINĖS NUOSTATOS

1 straipsnis

Taikymo sritis ir terminų vartojimas

1. Šiuo reglamentu nustatomos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taisyklės.

Tačiau šio reglamento II ir III antraštinės dalys taikomos tik vaisių ir daržovių sektoriaus produktams, nurodytiems Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punkte, ir tik perdirbti skirtiems tokiems produktams.

2. Jei šiame reglamente nenumatyta kitaip, šiame reglamente vartojamų terminų reikšmės atitinka Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 vartojamų terminų reikšmes.

2 straipsnis

Prekybos metai

Vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių prekybos metai tęsiasi nuo sausio 1 d. iki gruodžio 31 d.







II

ANTRAŠTINĖ DALIS

PRODUKTŲ KLASIFIKAVIMAS







I

SKYRIUS

Bendrosios taisyklės

3 straipsnis

Prekybos standartai; turėtojai

1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 1 dalies reikalavimai laikomi bendruoju prekybos standartu. Išsamiai bendrasis prekybos standartas išdėstytas šio reglamento I priedo A dalyje.

Vaisiams ir daržovėms, kuriems netaikomas specialusis prekybos standartas, taikomas bendrasis prekybos standartas. Tačiau jei produktų turėtojas gali įrodyti, kad produktai atitinka kurį nors taikomą Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JT EEK) priimtą standartą, laikoma, kad produktai atitinka bendrąjį prekybos standartą.

2. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti specialieji prekybos standartai yra nustatyti šio reglamento I priedo B dalyje ir taikomi šiems produktams:

a) obuoliams,

b) citrusiniams vaisiams,

c) kiviams,

d) salotoms, garbanotosioms ir plačialapėms trūkažolėms,

e) persikams ir nektarinams,

f) kriaušėms,

g) braškėms ir žemuogėms,

h) saldžiosioms paprikoms,

i) valgomosioms vynuogėms,

j) pomidorams.

3. Taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalį, turėtojas – fizinis ar juridinis asmuo, fiziškai turintis atitinkamus produktus.

4 straipsnis

Prekybos standartų taikymo išimtys ir atleidimas nuo jų taikymo

1. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, nereikalaujama, kad prekybos standartus atitiktų šie produktai:

a) produktai, ant kurių aiškiai užrašyta „skirta perdirbti“ arba „skirta pašarams“, arba kita lygiavertė frazė: i) skirti perdirbti pramoniniu būdu arba ii) skirti pašarams arba kitoms ne maisto reikmėms;

b) produktai, kuriuos gamintojas savo ūkyje perduoda vartotojams jų asmeninėms reikmėms;

c) produktai, kurie Komisijos sprendimu, priimtu remiantis valstybės narės prašymu Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 195 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka, pripažinti tam tikro regiono produktais, kurie to regiono mažmeninės prekybos atstovų parduodami nusistovėjusio tradicinio vietos vartojimo reikmėms;

d) produktai, kurie yra apipjaustyti ar supjaustyti, kad būtų „gatavi maisto produktai“ arba „maisto pusgaminiai“;

e) produktai, parduodami kaip valgomieji briuseliniai kopūstai, kurie sudygus augalų sėkloms priskiriami vaisiams ir daržovėms pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punktą ir I priedo IX dalį.

2. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, nereikalaujama, kad prekybos standartus atitinkamoje gamybos vietovėje atitiktų šie produktai:

a) augintojo parduoti arba pristatyti į paruošimo ir pakavimo punktus ar sandėliavimo patalpas arba iš augintojo ūkio į tuos punktus išsiųsti produktai; ir

b) iš sandėliavimo patalpų į paruošimo ir pakavimo punktus išsiųsti produktai.

3. Nukrypdamos nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, valstybės narės gali leisti netaikyti specialiųjų prekybos standartų produktams, pateikiamiems mažmeninei prekybai kaip vartotojų asmeninėms reikmėms skirti produktai, kurių etiketėje įrašyta „perdirbti skirtas produktas“ ar bet kuris kitas lygiavertis įrašas ir kurie yra skirti perdirbti, išskyrus šio straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje nurodytus produktus.

4. Nukrypdamos nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, valstybės narės gali leisti netaikyti prekybos standartų produktams, kuriuos gamintojas atitinkamoje valstybių narių apibrėžtoje gamybos vietovėje vykstančiame tik gamintojams skirtame turguje tiesiogiai parduoda galutiniam vartotojui kaip to vartotojo asmeninėms reikmėms skirtus produktus.

5. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, kai taikomi specialieji prekybos standartai, ne ekstra klasės vaisiai ir daržovės tolesniuose etapuose po išsiuntimo dėl savo brandos ir polinkio gesti gali būti kiek mažesnio šviežumo, kiek pavytę ir kiek suprastėjusios kokybės.

6. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, nereikalaujama, kad bendrąjį prekybos standartą atitiktų šie produktai:

a) miško grybai, kurių KN kodas 0709 59,

b) kaparėliai, kurių KN kodas 0709 90 40,

c) kartieji migdolai, kurių KN kodas yra 0802 11 10,

d) migdolai be kevalų, kurių KN kodas yra 0802 12,

e) lazdynų riešutai be kevalų, kurių KN kodas yra 0802 22,

f) graikiniai riešutai be kevalų, kurių KN kodas yra 0802 32,

g) pušų riešutai, kurių KN kodas yra 0802 90 50,

h) pistacijos, kurių KN kodas yra 0802 50 00,

i) makadamijos, kurių KN kodas yra 0802 60 00,

j) karijos, kurių KN kodas yra ex080290 20,

k) kiti riešutai, kurių KN kodas yra 0802 90 85,

l) džiovinti tikrieji bananai, kurių KN kodas yra 0803 00 90,

m) džiovinti citrusiniai vaisiai, kurių KN kodas yra 0805,

n) atogrąžų riešutų mišiniai, kurių KN kodas yra 0813 50 31,

o) kitų riešutų mišiniai, kurių KN kodas yra 0813 50 39,

p) šafranas, kurio KN kodas yra 0910 20.

7. Kompetentingai valstybės narės institucijai turi pateikiami įrodymai, kad produktai, kuriems taikomas 1 dalies a punktas ir 2 dalis, atitinka nustatytas sąlygas, visų pirma susijusias su jų numatyta paskirtimi.

5 straipsnis

Informaciniai duomenys

1. Informaciniai duomenys, kurių reikalaujama šiame skyriuje, nurodomi įskaitomai ir aiškiai ant vienos pakuotės pusės, neištrinamai atspausdinant tiesiai ant pakuotės arba etiketėje, kuri yra pakuotės sudėtinė dalis arba prie pakuotės pritvirtinta.

2. Siunčiamų nepakuotų ir tiesiai į transporto priemonę pakraunamų prekių 1 dalyje nurodyti informaciniai duomenys pateikiami dokumente, siunčiamame kartu su prekėmis, arba nurodomi transporto priemonės viduje, gerai matomoje vietoje pateiktame informaciniame lape.

3. Jei sudaromos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/7/EB ( 7 ) 2 straipsnio 1 dalyje nurodytos nuotolinės prekybos sutartys, laikantis prekybos standartų galimybė susipažinti su informaciniais duomenimis turi būti sudaryta prieš perkant produktą.

4. Sąskaitose faktūrose ir lydimuosiuose dokumentuose, išskyrus vartotojui skirtus kvitus, nurodomas produkto pavadinimas ir kilmės šalis, taip pat, jei taikoma, klasė, veislė ar prekinis tipas (jeigu šią informaciją pateikti reikalaujama specialiajame prekybos standarte) arba nurodoma, kad produktas skirtas perdirbti.

6 straipsnis

Informaciniai duomenys mažmeninės prekybos etape

1. Mažmeninės prekybos etape informaciniai duomenys, kurių reikalaujama šiame skyriuje, turi būti įskaitomi ir matomai pateikti. Produktai prekybai gali būti pateikti tik tada, jei mažmenininkas pastebimoje vietoje, šalia produkto ir įskaitomai pateikia informacinius duomenis, kuriuose nurodoma kilmės šalis ir, jei taikoma, klasė, veislė arba prekinis tipas, tokiu būdu, kad vartotojas nebūtų suklaidintas.

2. Parduodant fasuotus produktus, apibrėžtus Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2000/13/EB ( 8 ), su visa prekybos standartuose numatyta informacija nurodomas ir grynasis svoris. Tačiau produktus parduodant vienetais reikalavimas nurodyti grynąjį svorį netaikomas, jei produktų skaičius yra aiškiai matomas iš išorės ir lengvai suskaičiuojamas arba jei jų skaičius nurodytas etiketėje.

7 straipsnis

Mišiniai

1. Leidžiama prekiauti įvairių rūšių vaisių ir daržovių mišiniais pakuotėse, kurių grynasis svoris yra 5 kg ar mažesnis, jei:

a) tie produktai yra vienodos kokybės, ir kiekvienas atitinkamas produktas atitinka susijusį specialųjį prekybos standartą arba, jei tam tikram produktui specialusis prekybos standartas netaikomas, – bendrąjį prekybos standartą,

b) pakuotė yra tinkamai paženklinta etikete, kaip reikalaujama šiame skyriuje, ir

c) mišinio sudėtis vartotojo neklaidina.

2. 1 dalies a punkto reikalavimai netaikomi mišinyje esantiems produktams, kurie nepriskiriami vaisių ir daržovių sektoriui pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punktą.

3. Jei mišinyje esančių vaisių ir daržovių kilmės šalis yra daugiau nei viena valstybė narė ar trečioji valstybė, vietoje kilmės šalių visų pavadinimų atitinkamai gali būti nurodyta viena iš šių frazių:

a) „ES kilmės vaisių ir daržovių mišinys“,

b) „ne ES kilmės vaisių ir daržovių mišinys“,

c) „ES ir ne ES kilmės vaisių ir daržovių mišinys“.







II

SKYRIUS

Atitikties prekybos standartams patikros







1

skirsnis

Bendrosios nuostatos

8 straipsnis

Taikymo sritis

Šiame skyriuje išdėstytos atitikties patikrų, t. y. vaisių ir daržovių patikrų, atliekamų visais prekybos etapais, kad būtų galima patikrinti, ar vaisiai ir daržovės atitinka prekybos standartus ir kitas šios antraštinės dalies ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 bei 113a straipsnių nuostatas, taisyklės.

9 straipsnis

Koordinuojančios institucijos ir kontrolės įstaigos

1. Kiekviena valstybė narė paskiria:

a) vieną kompetentingą instituciją, atsakingą už koordinavimą ir ryšius šiame skyriuje minimose srityse (toliau – koordinuojanti institucija), ir

b) kontrolės įstaigą arba įstaigas, atsakingas už šio skyriaus taikymą (toliau – kontrolės įstaigos).

Pirmoje pastraipoje nurodytos koordinuojančios institucijos ir kontrolės įstaigos gali būti viešosios arba privačios. Tačiau bet kuriuo atveju už jas atsakingos valstybės narės.

2. Valstybės narės praneša Komisijai:

a) koordinuojančios institucijos, kurią jos paskyrė pagal 1 dalies a punktą, pavadinimą ir pašto bei e. pašto adresus,

b) kontrolės įstaigų, kurias jos paskyrė pagal 1 dalies b punktą, pavadinimą ir pašto bei e. pašto adresus, ir

c) jų paskirtų kontrolės įstaigų atitinkamų veiklos sričių tikslų aprašymą.

3. Koordinuojanti institucija gali būti kontrolės įstaiga, viena iš kontrolės įstaigų arba kuri nors kita pagal 1 dalį paskirta įstaiga.

4. Valstybių narių paskirtų koordinuojančių institucijų sąrašą Komisija viešai paskelbia jai priimtinu būdu.

10 straipsnis

Prekiautojų duomenų bazė

1. Valstybės narės sukuria prekiautojų vaisiais ir daržovėmis duomenų bazę, į kurią šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis įtraukiami prekiautojai tokiais vaisiais ir daržovėmis, kurių prekybos standartai nustatyti pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 straipsnį.

Šiuo tikslu valstybės narės gali naudoti bet kurią kitą duomenų bazę ar bazes, kurios jau sukurtos kitais tikslais.

2. Šiame reglamente prekiautoju laikomas fizinis arba juridinis asmuo:

a) turintis vaisių bei daržovių, kuriems taikomi prekybos standartai, ir ketinantis: i) juos eksponuoti pardavimo tikslais arba siūlyti parduoti, ii) juos parduoti arba iii) prekiauti jais bet kuriuo kitu būdu, arba

b) faktiškai vykdantis bet kurią a punkte nurodytą veiklą, susijusią su vaisiais ir daržovėmis, kuriems taikomi prekybos standartai.

Pirmos pastraipos a punkte nurodyta veikla apima:

a) nuotolinę prekybą internetu ar kitu būdu,

b) tokią veiklą, vykdomą paties fizinio ar juridinio asmens arba trečiosios šalies vardu, ir

c) tokią veiklą, vykdomą Sąjungoje ir (arba) eksportuojant į trečiąsias valstybes, ir (arba) importuojant iš trečiųjų valstybių.

3. Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis į duomenų bazę įtraukiami arba neįtraukiami šie prekiautojai:

a) prekiautojai, kurių veiklai netaikomas įpareigojimas laikytis prekybos standartų pagal 4 straipsnį, ir

b) fiziniai arba juridiniai asmenys, kurių veikla vaisių ir daržovių sektoriuje – tik prekių vežimas arba pardavimas mažmeninės prekybos etape.

4. Jei prekiautojų duomenų bazę sudaro keletas atskirų elementų, koordinuojanti institucija užtikrina, kad duomenų bazė ir jos elementai būtų vienodi ir vienodai atnaujinami. Duomenų bazė visų pirma atnaujinama naudojantis informacija, surinkta atliekant atitikties patikras.

5. Duomenų bazėje apie kiekvieną prekiautoją pateikiami šie duomenys:

a) registracijos numeris, pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas;

b) informacija, reikalinga norint jį priskirti vienai iš 11 straipsnio 2 dalyje minimų rizikos kategorijų, visų pirma jo padėtis prekybos grandinėje ir informacija apie įmonės svarbą;

c) informacija apie ankstesnių kiekvieno prekiautojo patikrų rezultatus;

d) bet kuri kita informacija, laikoma būtina patikroms atlikti, pavyzdžiui, informacija apie tai, ar taikoma kokybės užtikrinimo sistema arba savikontrolės sistema, susijusi su atitiktimi prekybos standartams.

Duomenų bazė visų pirma atnaujinama naudojantis informacija, surinkta atliekant atitikties patikras.

6. Prekiautojai pateikia informaciją, kuri, valstybių narių nuomone, būtina šiai duomenų bazei sukurti ir atnaujinti. Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis į jų duomenų bazę įtraukiami jų teritorijoje neįsisteigę, tačiau joje prekiaujantys prekiautojai.







2

skirsnis

Valstybių narių atliekamos atitikties patikros

11 straipsnis

Atitikties patikros

1. Valstybės narės užtikrina, kad atitikties patikros būtų atliekamos atrankos būdu, remiantis rizikos analize, ir tinkamu dažnumu, kad būtų užtikrinta atitiktis prekybos standartams ir kitoms šios antraštinės dalies ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 bei 113a straipsnių nuostatoms.

Rizikos vertinimo kriterijams priskiriamas ir trečiosios valstybės, kurios atitikties patikros patvirtintos pagal 15 straipsnį, kompetentingos institucijos išduotas 14 straipsnyje nurodytas atitikties sertifikatas. Jei toks sertifikatas išduotas, laikoma, kad tai yra neatitikties riziką mažinantis veiksnys.

Rizikos vertinimo kriterijai gali būti ir šie:

a) produkto rūšis, gamybos laikotarpis, produkto kaina, oro sąlygos, pakavimo ir tvarkymo operacijos, sandėliavimo sąlygos, kilmės šalis, transporto priemonė arba partijos dydis;

b) prekiautojų dydis, jų padėtis prekybos grandinėje, jų parduodamos produkcijos kiekis arba vertė, produktų asortimentas, pristatymo vieta arba vykdomo verslo rūšis, pavyzdžiui, sandėliavimas, rūšiavimas, pakavimas ar pardavimas;

c) anksčiau atliktų patikrų rezultatai, įskaitant nustatytų defektų skaičių ir pobūdį, įprastą parduodamų produktų kokybę, naudojamos techninės įrangos lygį;

d) prekiautojų taikomų kokybės užtikrinimo sistemų arba savikontrolės sistemų, susijusių su atitiktimi prekybos standartams, patikimumas;

e) vieta, kurioje atliekama patikra, visų pirma, jei tai pirmojo įvežimo Sąjungą punktas arba vieta, kurioje produktai pakuojami ar kraunami;

f) bet kokia kita informacija, iš kurios būtų galima įžvelgti neatitikties riziką.

2. Rizikos analizė grindžiama 10 straipsnyje nurodytoje prekiautojų duomenų bazėje turima informacija, o atlikus šią analizę prekiautojai skirstomi į rizikos kategorijas.

Valstybės narės iš anksto nustato:

a) partijų neatitikties reikalavimams rizikos vertinimo kriterijus;

b) remdamosi rizikos analize pagal kiekvieną rizikos kategoriją – mažiausią prekiautojų arba partijų ir (arba) kiekio, kurių atitikties patikra bus atliekama, dalį.

Valstybės narės, remdamosi rizikos analize, gali nuspręsti neatlikti produktų, kuriems netaikomi specialieji prekybos standartai, atrankinių patikrų.

3. Jei atlikus patikras nustatoma didelių pažeidimų, valstybės narės padidina prekiautojų, produktų, kilmės ar kitų parametrų patikrų dažnumą.

4. Prekiautojai kontrolės įstaigoms pateikia visą informaciją, kuri, tų įstaigų nuomone, reikalinga atitikties patikroms organizuoti ir atlikti.

12 straipsnis

Patvirtinti prekiautojai

1. Valstybės narės mažiausios rizikos kategorijai priskirtiems prekiautojams, kurie suteikia specialias produktų atitikties prekybos standartams garantijas, gali leisti kiekvieną pakuotę išsiuntimo etape paženklinti pagal II priede nustatytą pavyzdį ir (arba) pasirašyti 14 straipsnyje nurodytą atitikties sertifikatą.

2. Leidimas suteikiamas mažiausiai vieneriems metams.

3. Šia galimybe besinaudojantys prekiautojai:

a) turi tikrinimo personalą, kuris dalyvavo valstybės narės patvirtintuose mokymuose;

b) turi tinkamą produktų ruošimo ir pakavimo įrangą;

c) įsipareigoja atlikti išsiunčiamų prekių atitikties patikrą ir turėti registrą, kuriame registruojamos visos atliktos patikros.

4. Jei prekiautojas, kuriam buvo suteiktas leidimas, nebeatitinka leidimo reikalavimų, valstybė narė leidimą panaikina.

5. Nepaisant 1 dalies, prekiautojai, kuriems buvo suteikti leidimai, gali toliau naudotis ženklinimo pavyzdžiais, kurie 2009 m. birželio 30 d. atitiko Reglamentą (EB) Nr. 1580/2007, kol baigsis paženklintų pakuočių atsargos.

Leidimai, kurie prekiautojams buvo suteikti iki 2009 m. liepos 1 d., toliau taikomi tuo laikotarpiu, kuriam jie buvo suteikti.

13 straipsnis

Deklaracijų priėmimas muitinėje

1. Muitinė gali priimti produktų, kuriems taikomi specialieji prekybos standartai, eksporto deklaracijas ir (arba) išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijas tik jei:

a) su prekėmis pateikiamas atitikties sertifikatas arba

b) kompetentinga kontrolės įstaiga informavo muitinę, kad išduotas atitinkamų partijų atitikties sertifikatas, arba

c) kompetentinga kontrolės įstaiga informavo muitinę, kad ji neišdavė atitinkamų partijų atitikties sertifikato, nes, atsižvelgiant į 11 straipsnio 1 dalyje nurodytą rizikos vertinimą, neprivalėjo būti atlikta jų patikra.

Šia nuostata nepažeidžiama valstybių narių teisė vykdyti atitikties patikras pagal 11 straipsnį.

2. 1 dalis taip pat taikoma produktams, kuriems taikomas I priedo A dalyje nustatytas bendrasis prekybos standartas, ir produktams, nurodytiems 4 straipsnio 1 dalies a punkte, jei, atitinkamos valstybė narės nuomone, ją taikyti būtina atsižvelgiant į 11 straipsnio 1 dalyje nurodytą rizikos analizę.

14 straipsnis

Atitikties sertifikatas

1. Kompetentinga institucija gali išduoti atitikties sertifikatą (toliau – sertifikatas), kuriuo patvirtinama, kad tam tikri produktai atitinka atitinkamą prekybos standartą. Sertifikatas, kurį turėtų naudoti Sąjungos kompetentingos institucijos, pateiktas III priede.

15 straipsnio 4 dalyje nurodytos trečiosios valstybės vietoj Sąjungos kompetentingų institucijų išduotų sertifikatų gali naudoti savo sertifikatus, jei juose pateikta bent Sąjungos sertifikate pateikiamai informacijai lygiavertė informacija. Komisija jai priimtinu būdu paskelbia tokių trečiųjų valstybių sertifikatų pavyzdžius.

2. Šie sertifikatai gali būti išduodami kaip pasirašyti spausdintiniai dokumentai, arba naudojama patvirtinta jų elektroninė forma su elektroniniu parašu.

3. Kiekvienas sertifikatas žymimas kompetentingos institucijos antspaudu ir jį pasirašo tokią teisę turintis asmuo arba asmenys.

4. Sertifikatas išduodamas bent viena iš oficialiųjų Sąjungos kalbų.

5. Kiekvienas sertifikatas žymimas serijos numeriu, pagal kurį jis identifikuojamas. Kompetentinga institucija saugo visų išduotų sertifikatų kopijas.

6. Nepaisant 1 dalies pirmos pastraipos, sertifikatus, kurie 2009 m. birželio 30 d. atitiko Reglamentą (EB) Nr. 1580/2007, valstybės narės gali toliau naudoti, kol baigsis atsargos.







3

skirsnis

Trečiųjų valstybių atliekamos atitikties patikros

15 straipsnis

Atitikties patikrų, kurias trečiosios valstybės atlieka prieš importuodamos produktus į Sąjungą, patvirtinimas

1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 195 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka Komisija trečiosios valstybės prašymu gali patvirtinti atitikties specialiesiems prekybos standartams patikras, kurias ši trečioji valstybė atlieka prieš importuodama produktus į Sąjungą.

2. 1 dalyje nurodytas patvirtinimas gali būti suteiktas trečiosioms valstybėms, kurių į Sąjungą eksportuojami produktai atitinka Sąjungos prekybos standartus arba bent jiems lygiaverčius standartus.

Patvirtinime nurodoma trečiosios valstybės oficiali institucija, atsakinga už 1 dalyje nurodytų patikrų atlikimą. Ši institucija yra atsakinga už ryšius su Sąjunga. Patvirtinime taip pat nurodomos trečiosios valstybės kontrolės įstaigos, atsakingos už tinkamų patikrų atlikimą.

Patvirtinimas gali būti taikomas tik atitinkamos trečiosios valstybės kilmės produktams; jis gali apsiriboti tik tam tikrais produktais.

3. Trečiųjų valstybių kontrolės įstaigos yra oficialios įstaigos arba įstaigos, kurias oficialiai pripažino 2 dalyje nurodyta institucija ir kurios suteikia pakankamas garantijas, turi reikiamą personalą, įrangą bei patalpas, kad galėtų atlikti patikras taikydamos 17 straipsnio 1 dalyje nurodytus arba lygiaverčius metodus.

4. Trečiosios valstybės, kurių atliekamos atitikties patikros patvirtintos pagal šį straipsnį, ir atitinkami produktai nustatyti IV priede.

Komisija jai priimtinu būdu paskelbia išsamią informaciją apie atitinkamas oficialias institucijas ir kontrolės įstaigas.

16 straipsnis

Atitikties patikrų patvirtinimo sustabdymas

Komisija gali sustabdyti atitikties patikrų patvirtinimą, jei nustatoma, kad didelės partijų ir (arba) kiekių dalies prekės neatitinka trečiosios valstybės kontrolės įstaigų išduotuose atitikties sertifikatuose nurodytos informacijos.







4

skirsnis

Tikrinimo metodai

17 straipsnis

Tikrinimo metodai

1. Jei šiame reglamente nenurodyta kitaip, šiame skyriuje numatytos atitikties patikros, išskyrus patikras mažmeninės prekybos vietose, kuriose produktai parduodami galutiniams vartotojams, atliekamos taikant V priede nustatytus tikrinimo metodus.

Valstybės narės nustato specialią atitikties tikrinimo mažmeninės prekybos vietose, kuriose produktai parduodami galutiniams vartotojams, tvarką.

2. Jei inspektoriai nustato, kad prekės atitinka prekybos standartus, kontrolės įstaiga gali išduoti III priede nustatytą atitikties sertifikatą.

3. Jei prekės neatitinka standartų, kontrolės įstaiga prekiautojui arba jo atstovams pateikia išvadas dėl neatitikties. Prekės, dėl kurių neatitikties buvo pateiktos išvados, negali būti perkeliamos į kitą vietą be tokias išvadas pateikusios kontrolės įstaigos leidimo. Šis leidimas gali priklausyti nuo kontrolės įstaigos nustatytų sąlygų laikymosi.

Prekiautojai gali nuspręsti užtikrinti, kad visos arba kai kurios prekės atitiktų standartus. Kai užtikrinama tokių prekių atitiktis standartams, jomis negalima prekiauti tol, kol kompetentinga kontrolės įstaiga visais tinkamais būdais neužtikrina, kad jos iš tikrųjų atitinka standartus. Prireikus kompetentinga kontrolės įstaiga išduoda III priede nustatytą partijos arba jos dalies atitikties sertifikatą, tačiau tik po to, kai prekės jau atitinka standartus.

Jei kontrolės įstaiga atsižvelgia į prekiautojo norą užtikrinti, kad prekės atitiktų prekybos standartus kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje atliekant patikrą nustatyta neatitiktis, prekiautojas apie standartų neatitinkančią partiją praneša paskirties valstybės narės kompetentingai kontrolės įstaigai. Išvadas dėl neatitikties pateikusi valstybė narė tų išvadų kopiją nusiunčia kitoms suinteresuotosioms valstybėms narėms, įskaitant ir paskirties valstybę narę, į kurią siunčiama standartų neatitinkanti partija.

Jei neįmanoma nei užtikrinti, kad prekės atitiktų standartus, nei jų panaudoti gyvūnams šerti arba pramoninio perdirbimo ar kitoms ne maisto reikmėms, kontrolės įstaiga prireikus gali pareikalauti, kad prekiautojai imtųsi atitinkamų priemonių užtikrinti, kad šiais produktais nebūtų prekiaujama.

Prekiautojai suteikia visą informaciją, kuri, valstybių narių nuomone, būtina siekiant taikyti šią dalį.







5

skirsnis

Pranešimai

18 straipsnis

Pranešimai

1. Valstybė narė, kurioje nustatyta, kad kitos valstybės narės siunta dėl produktų defektų ar suprastėjusios kokybės, kuriuos buvo galima nustatyti pakuojant produktus, neatitinka prekybos standartų, apie tai nedelsdama praneša Komisijai ir valstybėms narėms, kurios galėtų būti suinteresuotos.

2. Valstybė narė, kurioje atsisakyta išleisti į laisvą apyvartą prekių iš trečiosios valstybės partiją dėl to, kad ši partija neatitinka prekybos standartų, apie tai nedelsdama praneša Komisijai, valstybėms narėms, kurios galėtų būti suinteresuotos, ir atitinkamai trečiajai valstybei, įtrauktai į IV priede pateiktą sąrašą.

3. Valstybės narės praneša Komisijai apie savo kontrolės ir rizikos analizės sistemų nuostatas. Jos informuoja Komisiją apie visus vėlesnius šių sistemų pakeitimus.

4. Valstybės narės apibendrintus patikrų, konkrečiais metais atliktų visais prekybos etapais, rezultatus Komisijai ir kitoms valstybėms narėms praneša iki kitų metų birželio 30 d.

5. 1–4 dalyse nurodyti pranešimai teikiami Komisijos nurodytu būdu.







III

ANTRAŠTINĖ DALIS

GAMINTOJŲ ORGANIZACIJOS







I

SKYRIUS

Reikalavimai ir pripažinimas







1

skirsnis

Apibrėžtys

19 straipsnis

Apibrėžtys

1. Šioje antraštinėje dalyje:

a) gamintojas – ūkininkas, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 2 straipsnio 2 dalies a punkte;

b) narys gamintojas – gamintojas arba gamintojų kooperatyvas, kuris yra gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos narys.

c) patronuojamoji įmonė – įmonė, kurioje viena ar daugiau gamintojų organizacijų arba jų asociacijų turi akcijų ir kuri padeda siekti gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos tikslų;

d) tarpvalstybinė gamintojų organizacija – organizacija, kuriai priklausančių gamintojų bent vienas iš ūkių yra kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje yra organizacijos pagrindinė buveinė;

e) tarpvalstybinė gamintojų organizacijų asociacija – gamintojų organizacijų asociacija, kurios bent viena iš asocijuotųjų organizacijų yra kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje yra asociacijos pagrindinė buveinė;

f) konvergencijos tikslas – veiklos, skirtos mažiausiai išsivysčiusioms valstybėms narėms ir regionams, tikslas, nustatytas pagal Sąjungos teisės aktus, kuriais reglamentuojama Europos regioninės plėtros fondo, Europos socialinio fondo ir Sanglaudos fondo veikla nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d.;

g) priemonė – tai: i) gamybos planavimo veiksmai, įskaitant ilgalaikio turto įsigijimą; ii) produktų kokybės gerinimo ar išsaugojimo veiksmai, įskaitant ilgalaikio turto įsigijimą; iii) prekybos gerinimo veiksmai, įskaitant ilgalaikio turto įsigijimą, taip pat reklamos ir informavimo veikla, išskyrus reklamos ir informavimo veiklą, kuriai taikomas vi punktas; iv) moksliniai tyrimai ir eksperimentinė gamyba, įskaitant ilgalaikio turto įsigijimą; v) mokymo veiksmai, išskyrus mokymą, kuriam taikomas vi punktas, ir konsultavimo paslaugų prieinamumo skatinimo veiksmai; vi) bet kuri iš šešių krizių prevencijos ir valdymo priemonių, išvardytų Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos a–f punktuose; vii) aplinkosaugos veiksmai, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 3 dalyje, įskaitant ilgalaikio turto įsigijimą; viii) kiti veiksmai, įskaitant ilgalaikio turto, išskyrus i–iv ir vii punktuose nurodytą turtą, atitinkantį vieną ar daugiau Reglamento (EB) Nr. 1234/20070 103c straipsnio 1 dalyje nurodytų tikslų, įsigijimą.

h) veiksmas – tam tikra veikla ar priemonė, kuria siekiama tam tikro tikslo, padedančio įgyvendinti vieną ar daugiau Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 1 dalyje nurodytų tikslų;

i) šalutinis produktas – ruošiant vaisių ar daržovių produktą gaunamas produktas, kuris turi teigiamos ekonominės vertės, tačiau nėra pagrindinis numatytas gamybos rezultatas;

j) ruošimas – tokia vaisių ir daržovių paruošimo veikla kaip valymas, pjaustymas, lupimas, apipjaustymas ir džiovinimas, jų neperdirbant;

k) tarpšakinis pagrindas, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 3 dalies b punkte, – vienos ar kelių Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 123 straipsnio 3 dalies c punkte nurodytų rūšių veikla, kurią valstybė narė patvirtino ir kurią bendrai valdo gamintojų organizacija ar gamintojų organizacijų asociacija ir bent vienas kitas maisto perdirbimo ir (arba) paskirstymo grandinės dalyvis;

l) pradinis rodiklis – rodiklis, kuris rodo esamą būklę ar tendenciją programavimo laikotarpio pradžioje ir gali suteikti naudingos informacijos: i) nagrinėjant pradinę padėtį, kad būtų galima parengti darnių veiklos programų nacionalinę strategiją ar veiklos programą; ii) kuria būtų galima remtis vertinant nacionalinės strategijos ar veiklos programos rezultatus ir poveikį; ir (arba) iii) aiškinant nacionalinės strategijos ar veiklos programos rezultatus ir poveikį.

2. Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalines teisines ir administracines struktūras, savo teritorijose nustato atitinkamus teisinius subjektus, kurie turi atitikti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio reikalavimus. Jos gali priimti papildomas gamintojų organizacijų pripažinimo taisykles ir, jei reikia, taip pat numatyti nuostatas dėl aiškiai apibrėžtų teisinių subjektų dalių, siekiant taikyti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį.







2

skirsnis

Gamintojų organizacijoms taikytini reikalavimai

20 straipsnis

Produktai, patenkantys į taikymo sritį

1. Valstybės narės pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį gamintojų organizacijoms suteikia su pripažinimo paraiškoje nurodyto produktu ar produktų grupe susijusį pripažinimą, jei priimamas bet koks to reglamento 125b straipsnio 1 dalies c punkte numatytas sprendimas.

2. Valstybės narės gamintojų organizacijoms suteikia tik su perdirbti skirtais produktais ar produktų grupėmis susijusį pripažinimą tuo atveju, jei šios gali užtikrinti, kad tokie produktai pristatomi perdirbti pagal tiekimo sutarčių sistemą ar kitu būdu.

21 straipsnis

Mažiausias narių skaičius

Nustatydamos mažiausią gamintojų organizacijos narių skaičių pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies b punktą, valstybės narės gali numatyti, kad tais atvejais, kai pripažinimo paraišką pateikusį asmenį visiškai ar iš dalies sudaro nariai, kurie patys yra teisiniai subjektai arba aiškiai apibrėžtų teisinių subjektų dalys, kurias sudaro gamintojai, mažiausias gamintojų skaičius gali būti apskaičiuojamas remiantis gamintojų, susietų su kiekvienu teisiniu subjektu ar aiškiai apibrėžtomis teisinio subjekto dalimis, skaičiumi.

22 straipsnis

Trumpiausias narystės laikotarpis

1. Trumpiausias gamintojo narystės laikotarpis yra vieneri metai.

2. Apie narystės atsisakymą organizacijai pranešama raštu. Valstybės narės nustato pranešimo apie narystės atsisakymą pateikimo laikotarpius, kurie negali būti ilgesni nei šeši mėnesiai, ir datas, nuo kurių įsigalioja narystės atsisakymas.

23 straipsnis

Gamintojų organizacijų struktūra ir veikla

Valstybės narės užtikrina, kad gamintojų organizacijos turėtų reikiamą personalą, infrastruktūrą ir įrangą, kurių reikia siekiant laikytis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmos pastraipos c punkte ir 125b straipsnio 1 dalies e punkte nustatytų reikalavimų, ir užtikrintų, kad būtų vykdomos esminės jų funkcijos, visų pirma susijusios su:

a) žiniomis apie jų narių produkciją;

b) narių produkcijos surinkimu, rūšiavimu, sandėliavimu ir pakavimu;

c) prekybos ir biudžeto valdymu; ir

d) centralizuota buhalterija ir sąskaitų faktūrų išrašymo sistema.

24 straipsnis

Tinkamos parduoti produkcijos vertė arba kiekis

1. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies b punktą tinkamos parduoti produkcijos vertė ar kiekis apskaičiuojami remiantis tuo pačiu pagrindu kaip ir šio reglamento 50 ir 51 straipsniuose nustatyta parduodamos produkcijos vertė.

2. Jei vienam arba daugiau gamintojų organizacijos narių nepakanka ankstesnių duomenų apie parduodamą produkciją, kad būtų galima taikyti 1 dalį, jų tinkamos parduoti produkcijos vertė gali būti apskaičiuojama kaip vidutinė jų tinkamos parduoti produkcijos vertė trejų metų iki metų, kuriais pateikta pripažinimo paraiška ir kuriais atitinkamos gamintojų organizacijos nariai faktiškai gamino produktus, laikotarpiu.

25 straipsnis

Aprūpinimas techninėmis priemonėmis

Taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies e punktą gamintojų organizacija, kuriai suteiktas pripažinimas susijęs su produktu, kuriam gaminti būtinas apsirūpinimas techninėmis priemonėmis, laikoma įvykdžiusi savo įsipareigojimą, jei ji pati arba per savo narius, arba patronuojamąsias įmones, arba užsakomosiomis paslaugomis užtikrina tinkamą techninių priemonių lygį.

26 straipsnis

Pagrindinė gamintojų organizacijų veikla

1. Pagrindinė gamintojų organizacijos veikla yra susijusi su jos narių produktų, su kuriais susijęs jai suteiktas pripažinimas, pasiūlos koncentravimu ir tiekimu rinkai.

2. Gamintojų organizacija gali parduoti gamintojų organizacijai arba gamintojų organizacijų asociacijai nepriklausančių gamintojų produktus, jei jai suteiktas pripažinimas susijęs su tais produktais ir jei tokios veiklos ekonominė vertė mažesnė už jos parduodamos produkcijos vertę, apskaičiuotą pagal 50 straipsnį.

3. Tiesiogiai iš kitos gamintojų organizacijos perkamų vaisių ir daržovių, taip pat produktų, su kuriais nėra susijęs gamintojų organizacijai suteiktas pripažinimas, pardavimas nelaikomas gamintojų organizacijos veiklos dalimi.

4. Jei taikoma 50 straipsnio 9 dalis, šio straipsnio 3 dalis patronuojamosioms įmonėms taikoma mutatis mutandis nuo 2012 m. sausio 1 d.

27 straipsnis

Užsakomosios paslaugos

1. Veikla, kurią valstybė narė leisti vykdyti pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125d straipsnį naudojantis užsakomosiomis paslaugomis, gali apimti ir gamintojų organizacijos narių produktų surinkimą, sandėliavimą, pakavimą ir prekybą.

2. Gamintojų organizacijos atliekamas paslaugų užsakymas reiškia, kad gamintojų organizacija sudaro komercinį susitarimą su kitu subjektu, įskaitant vieną arba kelis iš jo narių ar patronuojamąją įmonę, dėl atitinkamos veiklos vykdymo. Tačiau gamintojų organizacija ir toliau atsako už tos veiklos vykdymą, bendrą valdymo kontrolę ir komercinio susitarimo dėl veiklos vykdymo priežiūrą.

28 straipsnis

Tarpvalstybinės gamintojų organizacijos

1. Tarpvalstybinės gamintojų organizacijos pagrindinė buveinė įkuriama toje valstybėje narėje, kurioje organizacijai priklauso daug ūkių arba daug narių ir (arba) kurioje ji parduoda didelę produkcijos dalį.

2. Valstybė narė, kurioje yra tarpvalstybinės gamintojų organizacijos pagrindinė buveinė, yra atsakinga už:

a) tarpvalstybinės gamintojų organizacijos pripažinimą;

b) tarpvalstybinės gamintojų organizacijos veiklos programos patvirtinimą;

c) reikiamą administracinį bendradarbiavimą su kitomis valstybėmis narėmis, kuriose įsisteigę tarpvalstybinės gamintojų organizacijos nariai; toks bendradarbiavimas susijęs su pripažinimo sąlygų atitikties bei patikrų ir sankcijų sistemos laikymusi. Tos kitos valstybės narės per pagrįstą laikotarpį privalo suteikti visą reikalingą pagalbą valstybei narei, kurioje yra pagrindinė buveinė; ir

d) kitų valstybių narių prašymu visų susijusių dokumentų (įskaitant visus prieinamus galiojančius teisės aktus), išverstų į jų prašančių valstybių narių oficialias kalbas, pateikimą kitoms valstybėms narėms, kuriose yra įsisteigę tarpvalstybinės gamintojų organizacijos nariai.

29 straipsnis

Gamintojų organizacijų susijungimas

1. Jei susijungia gamintojų organizacijos, po susijungimo atsiradusi gamintojų organizacija pakeičia susijungusias gamintojų organizacijas. Naujasis subjektas prisiima susijungiančių gamintojų organizacijų teises ir pareigas.

Naujasis po susijungimo atsiradęs subjektas gali tuo pačiu metu ir atskirai vykdyti programas iki kitų metų po metų, kuriais įvyko susijungimas, sausio 1 d. arba sujungti veiklos programas susijungimo metu. Veiklos programos sujungiamos pagal 66 ir 67 straipsnius.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies antros pastraipos, valstybės narės gali leisti gamintojų organizacijoms, kurios to prašo dėl deramai pagrįstų priežasčių, tuo pačiu metu vykdyti atskiras veiklos programas iki jos natūraliai užbaigiamos.

30 straipsnis

Nariai, kurie nėra gamintojai

1. Valstybės narės gali nustatyti, ar bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, kuris nėra gamintojas, gali tapti gamintojų organizacijos nariu, ir kokiomis sąlygomis jis gali juo tapti.

2. Nustatydamos 1 dalyje nurodytas sąlygas, valstybės narės visų pirma užtikrina, kad būtų laikomasi Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmos pastraipos a punkto iii papunkčio ir 125a straipsnio 3 dalies c punkto.

3. Fiziniams ar juridiniams asmenims, nurodytiems 1 dalyje, taikomi šie apribojimai:

a) į juos neatsižvelgiama, kai svarstoma atitiktis pripažinimo kriterijams,

b) jie negali tiesiogiai pasinaudoti Sąjungos finansuojamomis priemonėmis.

2 dalyje nustatytomis sąlygomis valstybės narės gali apriboti arba panaikinti fizinių arba juridinių asmenų teisę balsuoti dėl sprendimų, susijusių su veiklos fondais.

31 straipsnis

Demokratinė gamintojų organizacijų atskaitomybė

1. Valstybės narės imasi visų, jų nuomone, reikalingų priemonių, siekdamos išvengti vieno ar daugiau narių piktnaudžiavimo įgaliojimais ar įtaka gamintojų organizacijos valdymui ir veiklai; šios priemonės apima ir balsavimo teises.

2. Jei gamintojų organizacija yra aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis, valstybės narės gali priimti priemones, kuriomis būtų apribojama arba panaikinama teisinio subjekto teisė keisti, tvirtinti arba atmesti gamintojų organizacijos priimtus sprendimus.







3

skirsnis

Gamintojų organizacijų asociacijos

32 straipsnis

Su gamintojų organizacijomis susijusios taisyklės, taikytinos gamintojų organizacijų asociacijoms

Gamintojų organizacijų asociacijoms mutatis mutandis taikomas 22 straipsnis, 26 straipsnio 3 dalis, 27 ir 31 straipsniai. Jei gamintojų organizacijų asociacija vykdo pardavimo veiklą, mutatis mutandis taikoma 26 straipsnio 2 dalis.

33 straipsnis

Gamintojų organizacijų asociacijų pripažinimas

1. Valstybės narės pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125c straipsnį gamintojų organizacijų asociacijas gali pripažinti tik su produktu ar produktų grupe, nurodytais pripažinimo paraiškoje, susijusiai veiklai vykdyti.

2. Gamintojų organizacijų asociacija gali būti pripažinta pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125c straipsnį ir vykdyti bet kokią gamintojų organizacijos veiklą, net jei atitinkamus produktus ir toliau parduoda jos nariai.

34 straipsnis

Gamintojų organizacijų asociacijų nariai, kurie nėra gamintojų organizacijos

1. Valstybės narės gali nustatyti, ar bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, kuris nėra pripažinta gamintojų organizacija, gali tapti gamintojų organizacijų asociacijos nariu, ir kokiomis sąlygomis jis gali juo tapti.

2. Pripažintos gamintojų organizacijų asociacijos nariams, kurie nėra pripažintos gamintojų organizacijos, taikomi šie apribojimai:

a) į juos neatsižvelgiama, kai svarstoma atitiktis pripažinimo kriterijams;

b) jie negali tiesiogiai pasinaudoti Sąjungos finansuojamomis priemonėmis.

Valstybės narės gali suteikti, apriboti arba panaikinti tų narių teisę balsuoti dėl sprendimų, susijusių su veiklos programomis.

35 straipsnis

Tarpvalstybinė gamintojų organizacijų asociacija

1. Tarpvalstybinės gamintojų organizacijų asociacijos pagrindinė buveinė įkuriama valstybėje narėje, kurioje yra daug tai asociacijai priklausančių organizacijų ir (arba) kurioje tos organizacijos parduoda didelę produkcijos dalį.

2. Valstybė narė, kurioje yra tarpvalstybinės gamintojų organizacijų asociacijos pagrindinė buveinė, yra atsakinga už:

a) asociacijos pripažinimą;

b) jei reikia – asociacijos veiklos programos patvirtinimą;

c) reikiamą administracinį bendradarbiavimą su kitomis valstybėmis narėmis, kuriose įsisteigusios asocijuotosios organizacijos; šis bendradarbiavimas susijęs su pripažinimo sąlygų atitikties bei patikrų ir sankcijų sistemos laikymusi. Tos kitos valstybės narės privalo suteikti visą reikalingą pagalbą valstybei narei, kurioje yra pagrindinė buveinė; ir

d) kitų valstybių narių prašymu visų susijusių dokumentų, įskaitant visus prieinamus galiojančius teisės aktus, išverstų į jų prašančių valstybių narių oficialias kalbas, pateikimą kitoms valstybėms narėms, kuriose yra įsisteigę asociacijos nariai.







4

skirsnis

Gamintojų grupės

36 straipsnis

Pripažinimo planų pateikimas

1. Teisinis subjektas arba aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis kompetentingai valstybės narės, kurioje yra pagrindinė teisinio subjekto buveinė, institucijai pateikia Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125e straipsnio 1 dalyje nurodytą pripažinimo planą.

2. Valstybės narės nustato:

a) būtiniausius kriterijus, kuriuos turi atitikti teisinis subjektas arba aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis, kad galėtų pateikti pripažinimo planą;

b) taisykles, reglamentuojančias pripažinimo planų projektų rengimą, turinį ir įgyvendinimą;

c) laikotarpį, per kurį buvusiam gamintojų organizacijos nariui po to, kai jis išstojo iš gamintojų organizacijos, draudžiama prisijungti prie produktų, su kuriais susijęs tai organizacijai suteiktas pripažinimas, gamintojų grupės; ir

d) pripažinimo planų patvirtinimo, stebėsenos ir įgyvendinimo administracines procedūras; ir

▼M8

e) taisykles, kuriomis siekiama užtikrinti, kad gamintojas negalėtų naudotis gamintojų grupėms teikiama Sąjungos pagalba ilgiau nei 5 metus.

▼B

37 straipsnis

Pripažinimo planų turinys

Pripažinimo plano projekte pateikiama bent ši informacija:

a) pradinės padėties aprašymas, visų pirma susijęs su narių gamintojų skaičiumi, pateikiant išsamius duomenis apie narius, produkciją, įskaitant parduodamos produkcijos vertę, prekybą ir infrastruktūrą, priklausančią gamintojų grupei, įskaitant atskiriems gamintojų grupės nariams priklausančią infrastruktūrą;

b) siūloma plano įgyvendinimo pradžia ir trukmė, kuri neturi būti ilgesnė nei penkeri metai; ir

c) veikla ir investicijos, kurios bus vykdomos siekiant pripažinimo.

▼M8

Pirmos pastraipos c punkte nurodytos investicijos neapima investicijų, išvardytų Va priede.

▼B

38 straipsnis

Pripažinimo planų patvirtinimas

▼M8

1. Valstybės narės kompetentinga institucija priima vieną iš 3 dalyje nurodytų sprendimų per tris mėnesius nuo pripažinimo plano projekto, pateikto su visais patvirtinamaisiais dokumentais, gavimo dienos. Valstybės narės gali numatyti trumpesnį sprendimo priėmimo terminą.

▼B

2. Valstybės narės gali priimti papildomas taisykles, susijusias su pagal pripažinimo planus atliekamų operacijų ir patiriamų išlaidų atitiktimi reikalavimams, įskaitant su investicijų atitiktimi reikalavimams susijusias taisykles, siekdamos užtikrinti, kad gamintojų grupės atitiktų gamintojų organizacijų pripažinimo kriterijus, nurodytus Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalyje.

▼M8

3. Atlikusi 111 straipsnyje nurodytas atitikties patikras valstybės narės kompetentinga institucija atitinkamai:

a) laikinai priima planą ir suteikia išankstinį pripažinimą;

b) prašo pakeisti planą, taip pat jo trukmę. Valstybė narė visų pirma įvertina, ar siūlomi etapai nėra nepagrįstai ilgi, ir prašo padaryti pakeitimus, jeigu gamintojų grupė galėtų atitikti gamintojų organizacijų pripažinimo kriterijus iki Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125e straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nurodyto penkerių metų laikotarpio pabaigos;

c) atmeta planą, ypač tokiu atveju, kai teisiniai subjektai ar aiškiai apibrėžtos tokių teisinių subjektų dalys, pateikiantys paraiškas dėl išankstinio pripažinimo gamintojų grupėmis, jau atitinka gamintojų organizacijos pripažinimo kriterijus. Prireikus planas gali būti laikinai priimtas tik jei į jį įtraukti pagal b punktą prašomi pakeitimai.

▼M8

4. Iki kiekvienų metų liepos 1 d. valstybės narės kompetentinga institucija pagal Vb priede pateiktas formas praneša Komisijai apie sprendimus, kuriais laikinai priimami pripažinimo planai, ir tų planų finansinį poveikį.

5. Nustačius 47 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje nurodytus paskirstymo koeficientus, valstybės narės kompetentinga institucija suteikia atitinkamoms gamintojų grupėms galimybę pakeisti arba atsiimti pripažinimo planą. Jeigu gamintojų grupė pripažinimo plano neatsiima, kompetentinga institucija galutinai jį priima su pakeitimais, kuriuos kompetentinga institucija laiko būtinais.

6. Valstybės narės kompetentinga institucija praneša teisiniam subjektui ar aiškiai apibrėžtai teisinio subjekto daliai apie 3 ir 5 dalyse nurodytus sprendimus.

▼B

39 straipsnis

Pripažinimo planų įgyvendinimas

1. Pripažinimo planas įgyvendinamas metiniais laikotarpiais nuo sausio 1 d. Valstybės narės gali leisti gamintojų grupėms suskirstyti šiuos metinius laikotarpius į pusmetinius laikotarpius.

Pirmaisiais įgyvendinimo metais, laikantis 37 straipsnio b punkte nurodytos siūlomos datos, pripažinimo planas pradedamas įgyvendinti:

a) sausio 1 d. po to, kai jį priima kompetentinga valstybės narės institucija; arba

b) pirmąją kalendorinę dieną po jo priėmimo dienos.

Pirmieji pripažinimo plano įgyvendinimo metai bet kuriuo atveju baigiasi tų pačių metų gruodžio 31 d.

▼M8

2. Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis gamintojų grupės gali prašyti pakeisti planus jų įgyvendinimo metu. Tokie prašymai pateikiami su visais reikalingais patvirtinamaisiais dokumentais.

Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis pripažinimo planus galima keisti per metinį arba pusmetinį jų įgyvendinimo laikotarpį be išankstinio valstybės narės kompetentingos institucijos patvirtinimo. Tokie pakeitimai atitinka pagalbos skyrimo kriterijus tik tuo atveju, jei gamintojų grupė nedelsdama apie juos praneša valstybės narės kompetentingai institucijai.

Valstybės narės kompetentinga institucija gali gamintojų grupėms leisti konkrečiais metais bendrą pripažinimo plane tiems metams numatytų išlaidų sumą padidinti ne daugiau kaip 5 % iš pradžių patvirtintos sumos arba ją sumažinti didžiausiu procentiniu dydžiu, kurį nustato valstybės narės, jeigu abiem atvejais išlaikomi bendrieji pripažinimo plano tikslai, o bendrosios Sąjungos išlaidos atitinkamos valstybės narės lygmeniu neviršija tai valstybei narei pagal 47 straipsnio 4 dalį skirto Sąjungos įnašo sumos.

Jeigu gamintojų grupės susijungia, kaip nurodyta 48 straipsnyje, 5 % riba taikoma bendrai susijungiančių gamintojų grupių pripažinimo planuose numatytų išlaidų sumai.

▼B

3. Kompetentinga valstybės narės institucija priima sprendimą dėl planų keitimo per tris mėnesius nuo prašymo pakeisti planus gavimo, atsižvelgusi į pateiktus įrodymus. Jei per šį laikotarpį sprendimas dėl prašymo pakeisti nepriimamas, laikoma, kad prašymas atmestas. Valstybės narės gali numatyti trumpesnį sprendimo priėmimo terminą.

40 straipsnis

Gamintojų organizacijos pripažinimo paraiškos

1. Pripažinimo planą įgyvendinančios gamintojų grupės gali bet kada pateikti pripažinimo paraišką pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį. Tokios paraiškos visais atvejais pateikiamos iki Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125e straipsnio 1 dalyje nurodyto pereinamojo laikotarpio pabaigos.

2. Nuo šios paraiškos pateikimo dienos atitinkama grupė gali pateikti veiklos programos projektą pagal 63 straipsnį.

41 straipsnis

Pagrindinė gamintojų grupių veikla

1. Pagrindinė gamintojų grupės veikla yra susijusi su jos narių produktų, su kuriais susijęs jai suteiktas išankstinis pripažinimas, pasiūlos koncentravimu ir tiekimu rinkai.

2. Gamintojų grupė gali parduoti gamintojų grupei nepriklausančių gamintojų produktus, su kuriais susijęs jai suteiktas pripažinimas, jei tokios veiklos ekonominė vertė mažesnė už pačios gamintojų grupės narių ir kitų gamintojų grupių narių parduodamos produkcijos vertę.

42 straipsnis

Parduodamos produkcijos vertė

1. 50 straipsnio 1–4 ir 7 dalys ir to straipsnio 6 dalies pirmasis sakinys gamintojų grupėms taikomi mutatis mutandis.

2. Jei dėl priežasčių, kurios tinkamai pagrindžiamos valstybei narei ir už kurias gamintojų grupė nėra atsakinga bei jų nekontroliuoja, parduodamos produkcijos vertė sumažėjo bent 35 %, laikoma, kad bendra parduodamos produkcijos vertė sudaro 65 % visos vertės, nurodytos ankstesnėje paraiškoje ar pagalbos paraiškose, apimančiose vėliausią metinį laikotarpį, kurią patvirtina valstybė narė, o jei jos nėra – vertės, kuri iš pradžių nurodyta patvirtintame pripažinimo plane.

3. Parduodamos produkcijos vertė apskaičiuojama pagal laikotarpiu, kuriam prašoma suteikti pagalbą, taikomus teisės aktus.

43 straipsnis

Pripažinimo planų finansavimas

1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 3 dalyje nurodytos pagalbos normos sumažinamos perpus, jeigu parduodamos produkcijos vertė viršija 1 000 000 EUR.

2. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos pagalbos kiekvienai gamintojų grupei viršutinė metinė riba yra 100 000 EUR.

3. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje nurodyta pagalba išmokama:

a) metinėmis ar pusmetinėmis dalimis kiekvieno metinio ar pusmetinio pripažinimo plano įgyvendinimo laikotarpio pabaigoje; arba

b) dalimis, apimančiomis dalį metinio laikotarpio, jei planas pradedamas įgyvendinti metiniu laikotarpiu arba jei pripažinimas pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį suteikiamas iki metinio laikotarpio pabaigos. Tuo atveju šio straipsnio 2 dalyje nurodyta viršutinė riba proporcingai sumažinama.

Apskaičiuodamos pagalbos mokėjimo dalis, kai tai privaloma atliekant patikras, valstybės narės gali remtis kitu laikotarpiu nei tas, už kurį mokama pagalbos dalis, parduotos produkcijos verte. Šių laikotarpių skirtumas turi būti mažesnis už faktinį atitinkamą laikotarpį.

4. 1 ir 2 dalyse nurodytoms sumoms taikomas paskutinis prieš pirmąją laikotarpio, kuriam skiriama nurodyta pagalba, dieną Europos centrinio banko paskelbtas valiutų keitimo kursas.

44 straipsnis

Pagalba vykdyti investicijoms, reikalingoms pripažinimui gauti

Šio reglamento 37 straipsnio c punkte nurodytos investicijos, susijusios su pripažinimo planų įgyvendinimu, kurioms vykdyti pagalba teikiama pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies b punktą, finansuojamos proporcingai jų naudojimui gamintojų grupės, kuriai suteiktas išankstinis pripažinimas, produktams.

Sąjungos pagalba neteikiama vykdyti investicijoms, kurios, kaip tikėtina, gali iškraipyti konkurenciją gamintojų grupės vykdomos kitos ekonominės veiklos srityje.

▼M8

Gali būti investuojama į atskirus gamintojų grupės narių gamintojų ūkius ir (arba) patalpas, jeigu tos investicijos padeda siekti pripažinimo plano tikslų. Jeigu narys išstoja iš gamintojų grupės, valstybės narės užtikrina, kad investicija arba jos likutinė vertė būtų susigrąžinta, jeigu jos amortizacijos laikotarpis dar nepasibaigęs.

▼B

45 straipsnis

Pagalbos paraiška

1. Gamintojų grupė per tris mėnesius nuo kiekvieno šio reglamento 43 straipsnio 3 dalyje nurodyto metinio ar pusmetinio laikotarpio pabaigos pateikia vieną Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytos pagalbos paraišką. Paraiškoje pateikiama parduodamos produkcijos vertės laikotarpiu, kuriam prašoma suteikti pagalbą, deklaracija.

2. Pagalbos paraiškos, skirtos pusmetiniams laikotarpiams, gali būti teikiamos tik tuo atveju, jei pripažinimo planas yra suskirstytas į pusmetinius laikotarpius, kaip nurodyta 39 straipsnio 1 dalyje. Prie visų pagalbos paraiškų pridedama raštiška gamintojų grupės deklaracija, kuria patvirtinama, kad:

a) gamintojų grupė laikosi ir laikysis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 ir šio reglamento nuostatų; ir

b) gamintojų grupė nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nesinaudojo, nesinaudoja ir nesinaudos dvigubu veiksmų, įgyvendinamų pagal jos pripažinimo planą, kuriam pagal šį reglamentą skiriamas Sąjungos finansavimas, finansavimu iš Sąjungos arba nacionalinių lėšų.

3. Valstybės narės nustato pagalbos mokėjimo terminą, kuris visais atvejais negali būti ilgesnis kaip šeši mėnesiai nuo paraiškos gavimo dienos.

46 straipsnis

Atitiktis pagalbos skyrimo reikalavimams

Valstybės narės įvertina gamintojų grupių atitiktį pagalbos skyrimo reikalavimams pagal šį reglamentą, siekdamos nustatyti, ar pagalba yra tinkamai pagrįsta, atsižvelgdamos į datą, kada gamintojų organizacijoms ar grupėms, iš kurių kilusios atitinkamos gamintojų grupės nariai, buvo suteikta ankstesnė valstybės pagalba, jos suteikimo sąlygas ir į bet kokį narių judėjimą tarp gamintojų organizacijų ir gamintojų grupių.

▼M8

47 straipsnis

Sąjungos įnašas

1. Atsižvelgiant į šio straipsnio 4 dalį, Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos pagalbos finansavimo iš Sąjungos lėšų dalis yra:

a) 75 % regionuose, atitinkančiuose pagalbos skyrimo pagal konvergencijos tikslą reikalavimus, ir

b) 50 % kituose regionuose.

Valstybė narė nacionalinę pagalbą gali mokėti kaip fiksuoto dydžio išmoką. Pagalbos panaudojimo įrodymų su pagalbos paraiškomis pateikti nereikia.

2. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos pagalbos finansavimo iš Sąjungos lėšų dalis, išreikšta kapitalo dotacija ar kapitalo dotacijos ekvivalentu, neviršija tokios reikalavimus atitinkančių investicijų išlaidų procentinės dalies:

a) 50 % regionuose, atitinkančiuose pagalbos skyrimo pagal konvergencijos tikslą reikalavimus, ir

b) 30 % kituose regionuose.

Atitinkamos valstybės narės įsipareigoja padengti ne mažiau kaip 5 % reikalavimus atitinkančių investicijų išlaidų.

Pagalbos gavėjai padengia bent tokią reikalavimus atitinkančių investicijų išlaidų dalį:

a) 25 % regionuose, atitinkančiuose pagalbos skyrimo pagal konvergencijos tikslą reikalavimus, ir

b) 45 % kituose regionuose.

3. Atsižvelgiant į šio straipsnio 4 dalį, Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos pagalbos finansavimo iš Sąjungos lėšų dalis kiekvienai gamintojų grupei nustatoma remiantis jos parduodamos produkcijos verte, taikant šias taisykles:

a) gamintojų grupėms valstybėse narėse, kurios į Europos Sąjungą įstojo 2004 m. gegužės 1 d. arba vėliau, pirmuosius dvejus pripažinimo plano įgyvendinimo metus viršutinė riba netaikoma, o trečiaisiais, ketvirtaisiais ir penktaisiais pripažinimo plano įgyvendinimo metais atitinkamai taikoma 70 %, 50 % ir 20 % parduodamos produkcijos vertės viršutinė riba;

b) gamintojų grupėms atokiausiuose Sąjungos regionuose, kaip nurodyta Sutarties 349 straipsnyje, arba mažosiose Egėjo jūros salose, kaip nurodyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 1405/2006 ( 9 ) 1 straipsnio 2 dalyje, Sąjungos įnašas pirmaisiais, antraisiais, trečiaisiais, ketvirtaisiais ir penktaisiais pripažinimo plano įgyvendinimo metais neviršija atitinkamai 25 %, 20 %, 15 %, 10 % ir 5 % parduodamos produkcijos vertės.

4. Bendrosios Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnyje nurodytos pagalbos finansavimo iš Sąjungos lėšų išlaidos neviršija 10 000 000 EUR per kalendorinius metus.

Remdamasi 38 straipsnio 4 dalyje nurodytais pranešimais, Komisija nustato paskirstymo koeficientus ir bendrą valstybei narei per metus pagal tuos koeficientus skiriamą Sąjungos įnašą. Jeigu bet kuriais metais bendra suma, apskaičiuota pagal 38 straipsnio 4 dalyje nurodytus pranešimus, neviršija didžiausios Sąjungos įnašo sumos, taikomas 100 % paskirstymo koeficientas.

Sąjungos įnašas skiriamas pagal antroje pastraipoje nurodytą paskirstymo koeficientą. Pripažinimo planams, apie kuriuos nebuvo pranešta pagal 38 straipsnio 4 dalį, Sąjungos įnašas neskiriamas.

Kiekvienai valstybei narei skiriamam Sąjungos įnašui taikomas paskutinis iki 38 straipsnio 4 dalyje nurodytos dienos Europos centrinio banko paskelbtas valiutų keitimo kursas.

▼B

48 straipsnis

Susijungimas

1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje numatyta pagalba gali būti suteikta ar jos teikimas pratęstas gamintojų grupėms, kurioms suteiktas išankstinis pripažinimas ir kurios atsirado susijungus dviem ar daugiau gamintojų grupių, kurioms suteiktas išankstinis pripažinimas.

2. Apskaičiuojant pagal 1 dalį mokėtiną pagalbą, po susijungimo atsiradusi gamintojų grupė pakeičia susijungusias grupes.

3. Jei susijungia dvi ar daugiau gamintojų grupių, naujasis subjektas perima gamintojų grupės, kuriai anksčiausiai suteiktas išankstinis pripažinimas, teises ir pareigas.

4. Jei gamintojų grupė, kuriai suteiktas išankstinis pripažinimas, susijungia su pripažinta gamintojų organizacija, atsiradusiam subjektui nebetaikomas išankstinis pripažinimas kaip gamintojų grupei ir jam nebegali būti suteikta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje nurodyta pagalba. Atsiradęs subjektas toliau laikomas pripažinta gamintojų organizacija, jei jis laikosi taikomų reikalavimų. Prireikus gamintojų organizacija prašo leisti pakeisti jos veiklos programą; šiuo tikslu mutatis mutandis taikomas 29 straipsnis.

Tačiau iki susijungimo gamintojų grupių vykdomi veiksmai ir toliau gali atitikti pagalbos skyrimo reikalavimus, jei laikomasi pripažinimo plane numatytų sąlygų.

49 straipsnis

Pripažinimo pasekmės

1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje numatytos pagalbos mokėjimas nutraukiamas, kai tik suteikiamas pripažinimas.

2. Kai veiklos programa pateikiama pagal šį reglamentą, atitinkama valstybė narė užtikrina, kad pripažinimo plane nustatytoms priemonėms nebūtų skiriamas dvigubas finansavimas.

3. Investicijos, atitinkančios pagalbos skyrimo kriterijus, arba Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos išlaidos gali būti perkeltos į veiklos programas, jei jos atitinka šio reglamento reikalavimus.

4. Valstybės narės nustato laikotarpį, kuris prasideda įgyvendinus pripažinimo planą ir per kurį gamintojų grupė privalo būti pripažinta gamintojų organizacija. Šis laikotarpis neturi būti ilgesnis kaip keturi mėnesiai.







II

SKYRIUS

Veiklos fondai ir veiklos programos







1

skirsnis

Parduodamos produkcijos vertė

50 straipsnis

Skaičiavimo pagrindas

1. Gamintojų organizacijos parduodamos produkcijos vertė apskaičiuojama remiantis pačios gamintojų organizacijos ir jos narių gamintojų produkcija, kuri apima tik vaisių ir daržovių, su kuriais susijęs gamintojų organizacijai suteiktas pripažinimas, produkciją. Parduodamos produkcijos vertė gali apimti vaisių ir daržovių, kurių atitikties prekybos standartams nereikalaujama, vertę, jei tie standartai netaikomi remiantis 4 straipsniu.

2. Parduodamos produkcijos vertė apima narių, kurie išstoja iš gamintojų organizacijos arba prie jos prisijungia, produkciją. Valstybės narės nustato tokias sąlygas, kad būtų išvengta dvigubo tos pačios produkcijos įskaičiavimo.

3. Parduodamos produkcijos vertė neapima perdirbtų vaisių ir daržovių arba bet kurio kito vaisių ir daržovių sektoriui nepriklausančio produkto vertės.

Tačiau parduodamos perdirbti skirtų vaisių ir daržovių produkcijos, kurią gamintojų organizacija, gamintojų organizacijų asociacija arba jų nariai gamintojai ar patronuojamosios įmonės, nurodytos šio straipsnio 9 dalyje, patys arba naudodamiesi užsakomosiomis paslaugomis, perdirbo į vieną iš Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedo X dalyje išvardytų perdirbtų vaisių ir daržovių produktų arba į kitą šiame straipsnyje nurodytą ir šio reglamento VI priede aprašytą žemės ūkio produktą, vertė apskaičiuojama kaip fiksuotas procentinis dydis, taikomas sąskaitoje faktūroje nurodytai tų perdirbtų produktų vertei. Tas fiksuotas procentinis dydis yra:

a) 53 % – vaisių sultims;

b) 73 % – koncentruotoms sultims;

c) 77 % – pomidorų koncentratui;

d) 62 % – užšaldytiems vaisiams ir daržovėms;

e) 48 % – konservuotiems vaisiams ir daržovėms;

f) 70 % – konservuotiems Agaricus genties pievagrybiams;

g) 81 % – laikinai sūrymu konservuotiems vaisiams;

h) 81 % – džiovintiems vaisiams;

i) 27 % – kitiems perdirbtiems vaisiams ir daržovėms;

j) 12 % – perdirbtoms aromatinėms žolėms;

k) 41 % – maltai paprikai.

4. Valstybės narės gali leisti gamintojų organizacijoms į parduodamos produkcijos vertę įskaičiuoti šalutinių produktų vertę.

5. Parduodamos produkcijos vertė apima produktų, kurie pašalinami iš rinkos, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje, vertę, apskaičiuojamą pagal vidutinę tokių ankstesniu referenciniu laikotarpiu gamintojų organizacijos parduotų produktų kainą.

6. Tik gamintojų organizacijos ir (arba) jos narių gamintojų produkcija, kurią parduoda ta gamintojų organizacija, įskaičiuojama į parduodamos produkcijos vertę. Gamintojų organizacijos narių gamintojų produkcija, kurią parduoda kita gamintojų organizacija, paskirta jų pačių organizacijos, pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125a straipsnio 2 dalies b ir c punktus įskaičiuojama į tos kitos gamintojų organizacijos parduodamos produkcijos vertę.

7. Sąskaita faktūra už parduodamą vaisių ir daržovių produkciją išrašoma paėmimo iš gamintojų organizacijos etape, atitinkamais atvejais – kaip už paruoštą ir supakuotą Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedo IX dalyje nurodytą produktą, neįskaičiuojant:

a) PVM;

b) vidaus transporto išlaidų, jei atstumas tarp gamintojų organizacijos centralizuotų surinkimo ar pakavimo vietų ir jos paskirstymo vietų yra didelis. Valstybės narės numato sumažinimus, taikomus sąskaitoje faktūroje nurodytai produktų, už kuriuos sąskaitos faktūros išrašomos skirtinguose pristatymo ar pervežimo etapuose, vertei ir tinkamai įrodo savo nacionalinėse strategijose, koks atstumas laikomas dideliu.

8. Parduodamos produkcijos vertė taip pat gali būti apskaičiuojama paėmimo iš gamintojų organizacijų asociacijos etape tuo pačiu pagrindu, kuris nustatytas 7 dalyje.

9. Parduodamos produkcijos vertė taip pat gali būti apskaičiuojama jos paėmimo iš patronuojamosios įmonės etape tuo pačiu pagrindu, kuris nustatytas 7 dalyje, jei bent 90 % patronuojamosios įmonės kapitalo priklauso:

a) vienai arba daugiau gamintojų organizacijų arba gamintojų organizacijų asociacijų; ir (arba)

b) jei valstybė narė sutinka – gamintojų organizacijų ar gamintojų organizacijų asociacijų nariams gamintojams, jei taip padedama siekti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmos pastraipos c punkte ir 125b straipsnio 1 dalies a punkte išvardytų tikslų.

10. Naudojantis užsakomosiomis paslaugomis, parduodamos produkcijos vertė apskaičiuojama paėmimo iš gamintojų organizacijos etape ir į ją įskaičiuojama veiklos, kuri vykdoma naudojantis gamintojų organizacijos užsakymu jos narių, trečiųjų valstybių arba bet kurios kitos patronuojamosios įmonės nei nurodytoji 9 dalyje teikiamomis užsakomosiomis paslaugomis, pridėtinė ekonominė vertė.

11. Jei produkcija sumažėja dėl oro sąlygų, gyvūnų ar augalų ligų arba kenkėjų antplūdžių, bet kokios draudimo išmokos, gautos pagal III skyriaus 6 skirsnyje numatytas derliaus draudimo priemones arba lygiavertes gamintojų organizacijos administruojamas priemones, dėl šių priežasčių gali būti įskaičiuotos į parduodamos produkcijos vertę.

51 straipsnis

Referencinis laikotarpis

1. Viršutinė metinė pagalbos riba, nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 2 dalyje, kiekvienais metais apskaičiuojama remiantis produkcijos, parduotos per 12-os mėnesių referencinį laikotarpį, kurį nustato valstybės narės, verte.

2. Referencinį laikotarpį valstybės narės nustato kiekvienai gamintojų organizacijai kaip:

a) 12-os mėnesių laikotarpį, prasidedantį ne anksčiau kaip sausio 1 d. prieš trejus metus iki metų, kuriems prašoma suteikti pagalbą, ir pasibaigiantį ne vėliau kaip metų, einančių prieš metus, kuriems prašoma suteikti pagalbą, gruodžio 31 d.; arba

b) trijų iš eilės einančių 12-os mėnesių laikotarpių, prasidedančių ne anksčiau kaip sausio 1 d. prieš penkerius metus iki metų, kuriems prašoma suteikti pagalbą, ir pasibaigiantį ne vėliau kaip metų, einančių prieš metus, kuriems prašoma suteikti pagalbą, gruodžio 31 d., vidutinę vertę;

3. Šis 12-os mėnesių laikotarpis yra atitinkamos gamintojų organizacijos ataskaitinis laikotarpis.

Įgyvendinant veiklos programą referencinio laikotarpio nustatymo metodika nekeičiama, išskyrus tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis.

4. Jei produkto vertė sumažėjo bent 35 % dėl priežasčių, už kurias gamintojų grupė nėra atsakinga ir jų nekontroliuoja, laikoma, kad tokių parduotų produktų vertė sudaro 65 % jų vertės ankstesniuoju referenciniu laikotarpiu.

Gamintojų organizacija pagrindžia pirmoje pastraipoje nurodytas priežastis kompetentingai atitinkamos valstybės narės institucijai.

5. Jei neseniai pripažintos gamintojų organizacijos neturi pakankamai ankstesnių duomenų apie parduotą produkciją, reikalingų šio straipsnio 2 daliai taikyti, parduodamos produkcijos verte gali būti laikoma tinkamos parduoti produkcijos vertė, gamintojų organizacijos nurodyta prašant pripažinimo.

Pirma pastraipa mutatis mutandis taikoma naujiems gamintojų organizacijų nariams, pirmą kartą įstojantiems į gamintojų organizaciją.

6. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, siekdamos gauti informacijos apie gamintojų organizacijų, kurios nepateikė veiklos programų, parduodamos produkcijos vertę.

7. Nukrypstant nuo 1 ir 6 dalių, parduodamos produkcijos vertė referenciniu laikotarpiu apskaičiuojama pagal teisės aktus, kurie taikomi tuo referenciniu laikotarpiu.

Tačiau, įgyvendinant iki 2010 m. sausio 20 d. patvirtintas veiklos programas, iki 2007 m. parduotos produkcijos vertė apskaičiuojama remiantis referenciniu laikotarpiu taikytais teisės aktais, o nuo 2008 m. parduotos produkcijos vertė – remiantis 2008 m. taikytais teisės aktais.

Įgyvendinant po 2010 m. sausio 20 d. patvirtintas veiklos programas, nuo 2008 m. parduotos produkcijos vertė apskaičiuojama remiantis programos patvirtinimo metu taikytais teisės aktais.







2

skirsnis

Veiklos fondai

52 straipsnis

Valdymas

Valstybės narės užtikrina, kad veiklos fondai būtų valdomi taip, jog išorės auditoriai kiekvienais metais galėtų nustatyti, patikrinti ir patvirtinti tų fondų išlaidas bei pajamas.

53 straipsnis

Veiklos fondų finansavimas

1. Gamintojų organizacija nustato finansinius įnašus į veiklos fondą, nurodytą Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103b straipsnio 1 dalyje.

2. Visiems gamintojams suteikiama galimybė naudotis veiklos fondu ir demokratiškai dalyvauti priimant sprendimus, susijusius su gamintojų organizacijos veiklos fondo naudojimu ir finansiniais įnašais į veiklos fondą.

54 straipsnis

Apskaičiuotos sumos pranešimas

1. Gamintojų organizacijos praneša savo valstybei narei apskaičiuotas kitų metų Sąjungos įnašo ir jos narių bei pačios gamintojų organizacijos įnašų į veiklos fondus sumas ne vėliau kaip rugsėjo 15 d. kartu su veiklos programomis ar prašymais patvirtinti šių veiklos programų pakeitimus.

Valstybės narės gali nustatyti vėlesnę datą nei rugsėjo 15 d.

2. Tokia veiklos fondų suma apskaičiuojama remiantis veiklos programomis ir parduodamos produkcijos verte. Atskirai skaičiuojamos išlaidos krizių prevencijos bei valdymo priemonėms ir kitoms priemonėms.







3

skirsnis

Veiklos programos

55 straipsnis

Nacionalinė strategija

1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 2 dalyje nurodytos nacionalinės strategijos bendroji struktūra ir turinys nustatomi pagal VII priede nustatytas gaires. Ją gali sudaryti regioniniai elementai.

Nacionalinė strategija apima visus valstybės narės taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 II dalies II antraštinės dalies II skyriaus I ir Ia skirsnius ir šią antraštinę dalį priimtus sprendimus ir nuostatas.

2. Nacionalinė strategija, įskaitant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalyje nurodytos nacionalinės sistemos įtraukimą, nustatoma prieš pateikiant veiklos programų projektus bet kuriais konkrečiais metais. Komisijai pateikta ir, jei reikia, iš dalies pakeista nacionalinė sistema įtraukiama pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.

3. Rengiant nacionalinę strategiją atliekama pradinės padėties analizė, už kurios atlikimą atsako valstybė narė. Joje nustatomi ir įvertinami tenkintini poreikiai, jų prioritetiškumas, veiklos programomis siektini tikslai, kad būtų patenkinti šie prioritetiniai poreikiai, prognozuojami rezultatai ir siektini kiekybiniai tikslai, lyginami su pradine padėtimi, taip pat nustatomos tinkamiausios priemonės ir veiksmai šiems tikslams pasiekti.

4. Valstybės narės taip pat užtikrina nacionalinės strategijos stebėseną bei vertinimą ir įgyvendinimą taikant veiklos programas.

Nacionalinę strategiją galima keisti, visų pirma atsižvelgiant į jos stebėseną ir vertinimą. Tokie pakeitimai atliekami prieš pateikiant veiklos programų projektus bet kuriais konkrečiais metais.

5. Valstybės narės, siekdamos užtikrinti tinkamą įvairių priemonių pusiausvyrą, nacionalinėje strategijoje nustato didžiausias procentines fondo dalis, kurias galima išleisti bet kuriai atskirai priemonei, ir (arba) veiksmų rūšiai ir (arba) išlaidoms.

56 straipsnis

Nacionalinė aplinkosaugos veiksmų sistema

1. Kartu su pateikiama siūloma sistema, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, valstybės narės taip pat praneša Komisijai apie bet kokius nacionalinės sistemos pakeitimus, kuriems taikoma toje pastraipoje nustatyta tvarka. Komisija jai priimtinu būdu suteikia galimybę kitoms valstybėms narėms susipažinti su šia sistema.

2. Nacionalinės sistemos atskirame skyriuje nurodomi bendrieji papildomumo, darnos ir atitikties reikalavimai, kuriuos turi atitikti pagal veiklos programą atrinkti aplinkosaugos veiksmai, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos antrajame sakinyje. Komisija valstybėms narėms pateikia to skirsnio pavyzdį.

Nacionalinėje sistemoje taip pat nustatomas nebaigtinis aplinkosaugos veiksmų ir sąlygų, taikytinų valstybėje narėje įgyvendinant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 3 dalį, sąrašas. Nacionalinėje sistemoje nurodoma ši su kiekvienu aplinkosaugos veiksmu susijusi informacija:

a) veiksmo pagrindimas remiantis jo poveikiu aplinkai; ir

b) konkretus įsipareigojimas ar susiję įsipareigojimai.

3. Aplinkosaugos veiksmų, kurie panašūs į agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus, remiamus pagal kaimo plėtros programą, trukmė yra tokia pati kaip ir tų įsipareigojimų. Jei panašių agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimų trukmė ilgesnė už pradinės veiklos programos trukmę, tie aplinkosaugos veiksmai toliau įgyvendinami vėlesnėje veiklos programoje. Tačiau valstybės narės gali leisti nustatyti trumpesnę aplinkosaugos veiksmų trukmę arba netgi leisti nutraukti tuos veiksmus tinkamai pagrįstais atvejais, visų pirma remdamosi šio reglamento 126 straipsnio 3 dalyje nurodyto tarpinio vertinimo rezultatais.

Nacionalinėje sistemoje nurodoma 1 pastraipoje nurodytų veiksmų trukmė ir prireikus įpareigojimas toliau įgyvendinti veiksmus vėlesnėje veiklos programoje.

57 straipsnis

Papildomos valstybės narės taisyklės

Valstybės narės gali priimti taisykles, papildančias Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007 ir šį reglamentą, susijusias su priemonių, veiksmų ar išlaidų atitiktimi reikalavimams pagal veiklos programas.

58 straipsnis

Ryšys su kaimo plėtros programomis

1. Vadovaujantis 2 dalimi, parama pagal Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1698/2005 ( 10 ) patvirtintą valstybės narės kaimo plėtros programą ar programas neteikiama veiksmams, kuriuos apima šiame reglamente nustatytos priemonės.

2. Jei pagal Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 5 straipsnio 6 dalį parama išimtiniu atveju suteikiama priemonėms, kurios galėtų būti finansuojamos pagal šį reglamentą, įgyvendinti, valstybės narės užtikrina, kad paramos gavėjas paramą atitinkamam veiksmui vykdyti gautų tik pagal vieną paramos schemą.

Šiuo tikslu, kai valstybės narės į savo kaimo plėtros programas įtraukia priemones su tokiomis išimtimis, jos užtikrina, kad nacionalinėje strategijoje, nurodytoje šio reglamento 55 straipsnyje, būtų nurodyti kriterijai ir administravimo taisyklės, kuriuos jos taikys kaimo plėtros programose.

3. Atitinkamais atvejais, nepažeidžiant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 3 dalies, 103d straipsnio 1 bei 3 dalių, 103e straipsnio ir šio reglamento 47 straipsnio nuostatų, paramos priemonėms, kurioms taikomas šis reglamentas, vykdyti dydis neturi viršyti paramos, taikomos atitinkamoms kaimo plėtros programos priemonėms vykdyti.

4. Parama aplinkosaugos veiksmams, išskyrus ilgalaikio turto įsigijimą, neturi viršyti didžiausių agrarinės aplinkosaugos išmokų sumų, nustatytų Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 I priede. Išimtiniais atvejais šias sumas galima padidinti, atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes, kurios turi būti pagrįstos nacionalinėje strategijoje, kaip nurodyta šio reglamento 55 straipsnyje, ir gamintojų organizacijų veiklos programose. Aplinkosaugos veiksmams skirtos sumos taip pat gali būti padidintos siekiant paremti su prioritetais, nustatytais Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 16a straipsnyje, susijusią veiklą.

5. 4 dalis netaikoma aplinkosaugos veiksmams, kurie nėra tiesiogiai arba netiesiogiai susiję su konkrečiu žemės sklypu.

59 straipsnis

Veiklos programų turinys

Veiklos programose turi būti pateikta:

a) pradinės padėties aprašymas, prireikus pagrįstas VIII priede išvardytais bendrais pradiniais rodikliais;

b) programos tikslai, atsižvelgiant į gamybos ir realizavimo rinkų perspektyvą, paaiškinimas, kaip taikant programą prisidedama prie nacionalinės strategijos, ir patvirtinimas, kad programa atitinka šią strategiją, įskaitant veiklos rūšių pusiausvyrą. Aprašant tikslus nurodomi nacionalinėje strategijoje apibrėžti tikslai ir įvertinami tiksliniai rodikliai, siekiant palengvinti laipsniškos programos įgyvendinimo pažangos stebėseną;

c) išsamus priemonių aprašas, įskaitant krizių prevencijos ir valdymo priemones, kurias sudaro atskiri numatomi veiksmai, ir būdus tiems tikslams pasiekti kiekvienais programos įgyvendinimo metais. Aprašyme nurodoma, kiek įvairios siūlomos priemonės: i) papildo ir atitinka kit