1971R1408 — LT — 02.01.2007 — 007.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:





iš dalies keičiamas:









▼B

TARYBOS REGLAMENTAS (EEB) Nr. 1408/71

1971 m. birželio 14 d.

dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje

(Suvestinė Teksto redakcija — HL L 28, 30.1.1997, p. 1 ( 2 ))







EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ir ypač į jos 51 ir 235 straipsnius, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę, atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę, kadangi nacionalinių socialinės apsaugos teisės aktų nuostatų koordinavimas priklauso darbuotojų, kurie yra valstybių narių piliečiai, persikėlimo laisvės pagrindiniams principams ir turėtų padėti kelti jų gyvenimo lygį bei užimtumo sąlygas; kadangi, remiantis pagrindiniais steigimo laisvės ir paslaugų teikimo laisvės principais, asmenų persikėlimo laisvė — svarbiausias Bendrijos principas — taikoma ne tik asmenimis, dirbantiems pagal darbo sutartį, bet ir savarankiškai dirbantiems asmenims; kadangi dėl nacionalinės teisės aktų, taikomų asmenims, ženklių skirtumų pageidautina nustatyti principą, kad reglamentas galiotų visiems pagal socialinės apsaugos sistemas apdraustiems asmenims, dirbantiems pagal darbo sutartį ir savarankiškai dirbantiems asmenims arba tiems, kurie ieško darbo pagal darbo sutartį arba savarankiško darbo; kadangi būtina atsižvelgti į nacionalinės socialinės apsaugos teisės aktų specifinius bruožus ir parengti tik derinimo sistemą; kadangi tokiu derinimu būtina Bendrijoje garantuoti vienodą požiūrį pagal skirtingus nacionalinės teisės aktus darbuotojams, gyvenantiems valstybėse narėse ir jų išlaikytiniais bei maitintojo netekusiems asmenims, kurie buvo jų išlaikomi; kadangi koordinavimo nuostatos turi garantuoti, kad persikeliantys Bendrijoje darbuotojai ir jų išlaikytiniai bei maitintojo netekę asmenys išsaugotų savo teises ir naudotųsi įgytais ir įgyjamais pranašumais; kadangi šių tikslų turi būti pasiekta ypač susumuojant visus pagal įvairius nacionalinės teisės aktus įgytus laikotarpius, kad būtų įgyta ir išsaugota teisė gauti išmokas ir kad būtų apskaičiuotas išmokų dydis, mokant išmokas skirtingų kategorijų asmenims, kuriems galioja šis reglamentas, nepriklausomai nuo jų gyvenamosios vietos Bendrijoje; kadangi pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir savarankiškai dirbantiems asmenims, judantiems Bendrijoje, turėtų būti taikoma tik vienos valstybės narės socialinės apsaugos sistema, kad taikant nacionalinės teisės aktus būtų išvengta sutapimų ir dėl to susiklostančių sudėtingų situacijų; kadangi atvejai, kai asmeniui tuo pačiu metu taikomi dviejų valstybių narių teisės aktai, kaip išimtis iš bendros taisyklės, turi būti kuo retesni; kadangi, siekiant garantuoti visų valstybės narės teritorijoje dirbančių darbuotojų vienodą vertinimą, reikia nustatyti, kad pagal bendrą taisyklę jiems taikomi teisės aktai tos valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo dirba; kadangi tam tikrose situacijose, pateisinančiose kitokių kriterijų taikymą, galima nesilaikyti šios bendros taisyklės; kadangi nacionalinės teisės aktais nustatytos tam tikros išmokos tuo pačiu metu gali sutapti su socialine apsauga ir socialine parama, būtina sukurti jų taikymo konkretiems asmenims ir taikymo tikslus ir būdo koordinavimo sistemą, atsižvelgiančią į atitinkamų išmokų konkrečias savybes, kurios turėtų būti numatytos reglamente, kad, remiantis Sutarties nuostatomis, būtų apsaugoti darbuotojų migrantų interesai; kadangi tokios išmokos turėtų būti skirtos asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, tik remiantis konkretaus asmens ar jo (jos) šeimos narių valstybės, kurios teritorijoje jie gyvena, teisės aktais, būtinai susumavus gyvenimo bet kurioje valstybėje narėje laikotarpius ir nediskriminuojant dėl pilietybės; kadangi pasienio ir sezoniniams darbuotojams būtina nustatyti konkrečias taisykles, ypač ligos ir nedarbo srityje, atsižvelgiant į konkrečią jų padėtį; kadangi ligos ir motinystės išmokų srityje būtina garantuoti apsaugą asmenų, gyvenančių ar būnančių valstybėje narėje, kitoje nei kompetentinga valstybė narė; kadangi dėl konkrečios pretendentų gauti pensiją ir pensininkų bei jų šeimos narių padėties reikia priimti nuostatas, reguliuojančias draudimą ligos atveju, pritaikant jas konkrečiai situacijai; kadangi reikia įsteigti invalidumo išmokų koordinavimo sistemą, kuria būtų atsižvelgiama į nacionalinės teisės aktų konkrečius bruožus; kadangi dėl to būtina skirti teisės aktus, pagal kuriuos invalidumo išmokos dydis nepriklauso nuo draudimo laikotarpių trukmės, ir teisės aktus, pagal kuriuos išmokos dydis priklauso nuo pirmiau nurodytų laikotarpių trukmės; kadangi dėl valstybių narių sistemų skirtumų reikia nustatyti koordinavimo taisykles, kurios būtų taikomos invalidumo pasunkėjimo atveju; kadangi tikslinga sukurti senatvės išmokų ir išmokų netekus maitintojo skyrimo sistemas, kai pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui ar savarankiškai dirbančiam asmeniui buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai; kadangi būtina nustatyti pensijos dydžio apskaičiavimą, remiantis sumavimo ir proporcingo skaičiavimo metodu bei garantuotą pagal Bendrijos teisę, kai nacionalinės teisės aktų, tarp jų nuostatų dėl sumažinimo, sustabdymo ar nutraukimo, galiojimas mažiau palankus už pirmiau minėtą metodą; kadangi, siekiant apsaugoti darbuotojus migrantus ir jų išlaikytinius nuo pernelyg griežto nacionalinių nuostatų dėl sumažinimo, sustabdymo ar panaikinimo taikymo, būtina įtraukti nuostatas, nurodančias tikslias šių nuostatų taikymo taisykles; kadangi išmokų dėl nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų išmokų srityje būtina nustatyti taisykles, pagal kurias būtų taikoma apsauga asmenims, gyvenantiems ar būnantiems valstybėje narėje, kitoje nei kompetentinga valstybė narė; kadangi būtina nustatyti konkrečias nuostatas dėl išmokų mirties atveju; kadangi, siekiant užtikrinti geresnes darbo jėgos judėjimo sąlygas, nuo šiol būtina garantuoti detalesnį visų valstybių narių draudimo nuo nedarbo ir pagalbos bedarbiams sistemų koordinavimą; kadangi, siekiant palengvinti darbo paieškas įvairiose valstybėse narėse, ypač reikėtų bedarbiui ribotą laikotarpį skirti nedarbo išmokas, nustatytas valstybės narės teisės aktuose, kurie jam galiojo pastaruoju metu; kadangi, atsižvelgiant į išmokas šeimai, nustatytas teisės aktais, užimtumo kriterijai garantuoja visų darbuotojų, kuriems taikomi tie patys teisės aktai, vienodą vertinimą; kadangi, siekiant išvengti neleistino išmokų sutapimo, reikia nustatyti prioriteto taisykles tuo atveju, kai sutampa teisė gauti išmokas šeimai pagal kompetentingos valstybės teisės aktus ir pagal tos valstybės, kurios teritorijoje gyvena šeimos nariai, teisės aktus; kadangi valstybių narių teisės aktai skiriasi ir yra specifiniai, būdingi tai šaliai, būtina parengti specialias nacionalinių sistemų, pagal kurias mokamos išmokos pensininkų išlaikomiems vaikams ir našlaičiams, koordinavimo taisykles; kadangi būtina įsteigti Administracinę komisiją, sudarytą iš kiekvienos valstybės narės Vyriausybės atstovų, kuriai būtų pavesta pirmiausia spręsti visus administracinius klausimus ar klausimus, susijusius su šio reglamento nuostatų aiškinimu bei tolesniu valstybių narių bendradarbiavimu; kadangi pageidautina, kad Patariamajame komitete būtų darbdavių ir darbuotojų atstovų nagrinėti problemoms, kurias sprendžia Administracinė komisija; kadangi būtina nustatyti specialias nuostatas, atitinkančias nacionalinės teisės aktų specifinius bruožus, kad būtų palengvintas derinimo taisyklių taikymas, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:







I

DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1 (10) (15) straipsnis

Apibrėžimai

Šiame reglamente:

a) pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo atitinkamai reiškia: ▼M3 i) bet kurį asmenį, apdraustą privalomu arba neprivalomu nuolatiniu draudimu nuo vieno ar daugiau draudiminių įvykių, kuriuos apima pagal darbo sutartį dirbančių asmenų arba savarankiškai dirbančių asmenų socialinės apsaugos sistemos arba valstybės tarnautojų speciali sistema; ▼B ii) bet kurį asmenį, apdraustą privalomu draudimu nuo rizikos, kurią apima šiuo reglamentu nustatytos socialinės apsaugos sritys, socialinės apsaugos sistema visiems gyventojams arba visiems dirbantiems gyventojams, jeigu šis asmuo: — gali būti pripažintas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu ar savarankiškai dirbančiu asmeniu pagal šios sistemos administravimo ar finansavimo būdą arba, — jeigu tokio kriterijaus nėra, jis yra apdraustas nuo kitos I priede apibrėžtos rizikos remiantis pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ar pagal iii punkte nurodytą sistemą privalomu arba neprivalomu nuolatiniu draudimu, arba, jeigu valstybėje narėje tokios sistemos nėra, laikantis I priede nurodytu apibrėžimu; iii) bet kuris privalomu draudimu apdraustas asmuo nuo rizikos srityse, kurias apima šis reglamentas, pagal tipinę visiems kaimo gyventojams nustatytą socialinės apsaugos sistemą remiantis I priede nurodytais kriterijais; iv) bet kuris savanorišku draudimu apdraustas asmuo nuo rizikos srityse, kurias apima šis reglamentas, pagal valstybės narės socialinės apsaugos sistemą, skirtą pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ar savarankiškai dirbantiems asmenims arba visiems gyventojams, arba tam tikroms gyventojų grupėms: — jeigu toks asmuo dirba kaip pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo arba — jeigu toks asmuo anksčiau buvo apdraustas privalomu draudimu nuo tos pačios rizikos pagal tos pačios valstybės narės sistemą, skirtą pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ar savarankiškai dirbantiems asmenims;

b) pasienio darbuotojas reiškia bet kurį pagal darbo sutartį dirbantį asmenį ar savarankiškai dirbantį asmenį, kuris dirba vienos valstybės narės teritorijoje ir gyvena kitos valstybės narės teritorijoje, į kurią paprastai grįžta kasdien arba bent kartą per savaitę; tačiau pasienio darbuotojas, kuris į kitą tos pačios ar kitos valstybės narės teritorijos vietą išsiunčiamas įmonės, kurioje jis paprastai dirba, arba kuri teikia paslaugas tos pačios ar kitos valstybės narės teritorijos vietoje, išsaugo pasienio darbuotojo statusą ne ilgiau kaip keturis mėnesius, netgi tuo atveju, kai tuo laikotarpiu jis negali kasdien arba bent kartą per savaitę grįžti į savo gyvenamąją vietą;

c) sezoninis darbuotojas reiškia bet kurį pagal darbo sutartį dirbantį asmenį, kuris išvyksta į valstybės narės teritoriją, kitos nei ta, kurioje jis gyvena, dirbti sezoninių darbų šios valstybės įmonėje arba darbdaviui laikotarpiu, kuris jokiu būdu negali viršyti aštuonių mėnesių, ir toks asmuo būna minėtos valstybės teritorijoje tol, kol trunka šis darbas; sezoninis darbas reiškia savaime pasikartojantį kiekvienais metais darbą, priklausantį nuo sezono;

▼M4

ca) studentas tai asmuo, kitas negu šiame reglamente minimas pagal darbo sutartį dirbantis asmuo, savarankiškai dirbantis asmuo ar jų šeimos narys ar maitintojo netekęs asmuo, kuris studijuoja ar mokosi profesijos mokymo įstaigose, suteikiančiose valstybės narės valdžios institucijų pripažintą profesinę kvalifikaciją, draudžiamas pagal bendrąją socialinės apsaugos sistemą ar specialią studentams taikomą socialinės apsaugos sistemą;

▼B

d) pabėgėlis turi tą pačią reikšmę, kokia yra Konvencijos dėl pabėgėlių statuso, pasirašytos 1951 metų liepos 28 dieną Ženevoje, 1 straipsnyje;

e) asmuo be pilietybės turi tą pačią reikšmę, kokia yra Konvencijos dėl asmenų be pilietybės statuso, pasirašytos 1954 metų rugsėjo 28 dieną Niujorke, 1 straipsnyje:

i) šeimos narys reiškia bet kurį asmenį, kuris šeimos nariui arba namų ūkio nariui nustatomas ar pripažįstamas teisės aktais, pagal kuriuos mokamos išmokos, arba 22 straipsnio 1 dalies a punkte ir 31 straipsnyje nurodytais atvejais — pagal valstybės narės, kurios teritorijoje šis asmuo gyvena, teisės aktus; tačiau kai minėtuose teisės aktuose šeimos nariu arba namų ūkio nariu laikomas tik po vienu stogu su ►M4 dirbantis pagal darbo sutartį ar savarankiškai dirbantis asmuo ar studentas ◄ gyvenantis asmuo, tai ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu atitinkamas asmuo yra visiškai to asmens išlaikomas. ►M1 Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus šeimos narių negalima atskirti nuo kitų asmenų, kuriems yra taikomi tie teisės aktai, sąvoka „šeimos narys“ turi I priede pateiktąją reikšmę; ◄ ii) tačiau jeigu atitinkamos išmokos yra išmokos neįgaliesiems asmenims, skiriamos pagal valstybės narės teisės aktus visiems tos valstybės piliečiams, pagal nustatytas sąlygas, terminas „šeimos narys“ reiškia ►M4 dirbantis pagal darbo sutartį ar savarankiškai dirbantis asmuo ar studentas ◄ sutuoktinį ir šio asmens vaikus, kurie yra nepilnamečiai arba šio asmens išlaikytiniai; f)

g) išlaikytinis asmuo reiškia bet kurį asmenį, nustatytą ar pripažintą teisės aktais, pagal kuriuos skiriamos išmokos; tačiau jeigu minėtuose teisės aktuose išlaikytiniu laikomas tik asmuo, gyvenęs po vienu stogu su velioniu, tai ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu toks asmuo buvo velionio išlaikomas;

h) gyvenamoji vieta reiškia vietą, kurioje paprastai gyvenama;

i) buvimo vieta reiškia laikiną gyvenamąją vietą;

j) teisės aktai reiškia kiekvienos atskiros valstybės narės statutus, reglamentus ir kitas nuostatas bei visas kitas įgyvendinimo priemones, esamas ar būsimas, susijusias su socialinės apsaugos sritimis ir sistemomis, kurioms taikomas 4 straipsnio 1 ir 2 dalis arba su tomis specialiomis, nesusijusiomis su įmokų mokėjimu, išmokomis, kurioms taikomas 4 straipsnio 2a dalis. Šis terminas netaikomas esamų ir būsimų kolektyvinių susitarimų nuostatoms nepriklausomai nuo to, ar jos valdžios sprendimu patvirtintos kaip privalomos ar išplėstas jų taikymas. Tačiau tiek, kiek pagal šias nuostatas yra: i) įvedamas privalomas draudimas, nustatytas įstatymais ir kitais teisės aktais, nurodytais ankstesniame papunktyje arba ii) sukuriama sistema, administruojama tos pačios įstaigos, kuri pagal ankstesniame papunktyje nurodytus įstatymus ir kitus teisės aktus administruoja įsteigtas sistemas; termino apibrėžimas gali būti bet kuriuo metu panaikintas atitinkamos valstybės pranešimu, konkrečiai nurodant sistemas, kurioms taikomas šis reglamentas. Toks pranešimas turi būti pateiktas ir paskelbtas remiantis 97 straipsnio nuostatomis. Ankstesnio papunkčio nuostatos nereiškia, jog šis reglamentas netaikomas sistemoms, kurioms galiojo Reglamentas Nr. 3. Terminas „teisės aktai“ taip pat neapima nuostatų, reguliuojančių savarankiškai dirbančių asmenų specialias sistemas, kurias jie sukūrė savo iniciatyva arba kurios taikomos tik atitinkamos valstybės narės teritorijos daliai nepriklausomai nuo to, ar valdžios institucijos nusprendė jas taikyti privalomai ar išplėsti jų taikymo ribas. Šios specialios sistemos nurodytos II priede;

▼M3

ja) Valstybės tarnautojų speciali sistema reiškia bet kurią socialinės apsaugos sistemą, kuri skiriasi nuo atitinkamose valstybėse narėse pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims taikomos bendrosios socialinės apsaugos sistemos ir kuri yra tiesiogiai taikoma visiems valstybės tarnautojams ar jiems prilygintiems asmenims arba tam tikroms jų kategorijoms;

▼B

k) Socialinės apsaugos konvencija reiškia bet kurį dvišalį ar daugiašalį dokumentą, kurio privalo ar privalės laikytis tiktai dvi ar daugiau valstybių narių ir bet kurį kitą daugiašalį dokumentą, kurio privalo privalės laikytis bent dvi valstybės narės ir viena ar daugiau kitų valstybių socialinės apsaugos srityje visoms ar daliai sistemų ir sričių, nurodytų 4 straipsnio 1 ir 2 dalyje, kartu su bet kurio pobūdžio susitarimais, sudarytais remiantis minėtaisiais dokumentais;

l) kompetentinga valdžios institucija reiškia kiekvienos atskiros valstybės narės ministrą, ministrus ar kitą lygiavertę valdžios instituciją, atsakingą už socialinės apsaugos sistemas visos valstybės teritorijoje arba bet kurioje jos dalyje;

m) Administracinė komisija reiškia 80 straipsnyje nurodytą komisiją;

n) įstaiga reiškia kiekvienos atskiros valstybės narės įstaigą ar valdžios instituciją, atsakingą už visų ar kai kurių teisės aktų administravimą;

o) kompetentinga įstaiga reiškia: i) įstaigą, kurioje atitinkamas asmuo yra apdraustas prašymo gauti išmoką pateikimo metu; arba ii) įstaigą, kurioje atitinkamas asmuo turi ar turėtų teisę į išmokas, jeigu jis ar jo šeimos nariai gyventų valstybės narės teritorijoje, kurioje yra ši įstaiga; arba iii) įstaigą, kurią paskiria valstybės narės kompetentinga valdžios institucija; arba iv) kai sistema susijusi su darbdavio atsakomybe už 4 straipsnio 1 dalyje nurodytas išmokas, darbdavį arba atitinkamą draudiką, o jiems nevykdant šių įsipareigojimų — valdžios įstaigą arba instituciją, paskirtą atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos;

p) gyvenamosios vietos įstaiga ir buvimo vietos įstaiga atitinkamai reiškia įstaigą, kuri yra kompetentinga mokėti išmokas atitinkamam asmeniui pagal jo gyvenamąją vietą, arba įstaigą, kuri yra kompetentinga mokėti išmokas atitinkamam asmeniui pagal jo buvimo vietą remiantis tų įstaigų administruojamais teisės aktais, arba, kai tokios įstaigos nėra, įstaigą, kurią paskiria atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucija;

q) kompetentinga valstybė reiškia valstybę narę, kurios teritorijoje yra įsikūrusi kompetentinga įstaiga;

r) draudimo laikotarpiai reiškia įmokų mokėjimo laikotarpius arba darbo pagal darbo sutartį laikotarpius, arba savarankiško darbo laikotarpius, kurie tokiais nustatomi arba pripažįstami teisės aktais, pagal kuriuos jie buvo įgyti, ir visi taip traktuojami laikotarpiai, jeigu pagal minėtus teisės aktus jie prilyginami draudimo laikotarpiams ►M3 , laikotarpiai, įgyti pagal valstybės tarnautojų specialią sistemą, taip pat yra laikomi draudimo laikotarpiais ◄ ;

s) darbo pagal darbo sutartį laikotarpiai arba savarankiško darbo laikotarpiai reiškia laikotarpius, kurie tokiais nustatomi arba pripažįstami teisės aktais, pagal kuriuos jie buvo įgyti, ir visi taip traktuojami laikotarpiai, jeigu pagal minėtus teisės aktus jie prilyginami darbo pagal sutartį laikotarpiams arba savarankiško darbo laikotarpiams ►M3 , laikotarpiai, įgyti pagal valstybės tarnautojų specialią sistemą, taip pat yra laikomi darbo laikotarpiais ◄ ;

sa) gyvenimo laikotarpiai reiškia laikotarpius, kurie tokiais nustatomi ar pripažįstami teisės aktais, pagal kuriuos jie buvo įgyti;

t) išmokos ir pensijos reiškia visas išmokas ir pensijas, įskaitant visas jų dalis, išmokamas iš valstybinių fondų, periodiškus padidinimus ir priemokas pagal III skyriaus nuostatas, vienkartines išmokas, kurios gali būti išmokamos vietoj pensijų, ir mokėjimus, susijusius su įmokų kompensavimu;

i) išmokos šeimai reiškia visas išmokas natūra arba pinigais, skirtas padengti šeimos išlaidoms pagal 4 straipsnio 1 dalies h punkte numatytus teisės aktus, neįskaitant II priede nurodytų specialių vaiko gimimo ar įvaikinimo išmokų; ii) pašalpos šeimai reiškia periodiškas išmokas pinigais, kurių skyrimas priklauso tiktai nuo šeimos narių skaičiaus ir prireikus nuo jų amžiaus; u)

v) išmokos mirties atveju reiškia bet kurias vienkartines išmokas mirties atveju, neįskaitant t papunktyje nurodytų vienkartinių išmokų.

▼M4

2 straipsnis

Asmenys, kuriems taikomas šis reglamentas

1. Šis reglamentas taikomas pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ar savarankiškai dirbantiems asmenims ar studentams, kuriems yra taikomi ar buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai ir kurie yra vienos iš valstybių narių piliečiai arba asmenys be pilietybės ar pabėgėliai, gyvenantys kurios nors valstybės narės teritorijoje, bei jų šeimos nariams ir maitintojo netekusiems asmenims.

2. Šis reglamentas taikomas maitintojo netekusiems asmenims, kurie buvo išlaikomi pagal darbo sutartį dirbančių ar savarankiškai dirbančių asmenų ir studentų, kuriems buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai, nepriklausomai nuo šių asmenų pilietybės, jei šie maitintojo netekę asmenys yra vienos iš valstybių narių piliečiai ar asmenys be pilietybės arba pabėgėliai, gyvenantys kurios nors valstybės narės teritorijoje.

▼B

3 straipsnis

Vienodų sąlygų taikymas

1. Laikantis šio reglamento specialių nuostatų, ►M8 ————— ◄ kuriems taikomas šis reglamentas, pagal bet kurios valstybės narės teisės aktus priklauso tos pačios prievolės ir jie naudojasi tomis pačiomis išmokomis, kaip ir valstybės piliečiai.

2. 1 dalies nuostatos taikomos teisei rinkti socialinės apsaugos organų narius arba dalyvauti juos skiriant, tačiau nedaro poveikio bet kurios valstybės narės teisinėms nuostatoms, susijusioms su atitinkamų asmenų teisėmis būti renkamais ar skiriamais į šiuos organus metodais.

3. Laikantis to, kas nustatyta III priede, pagal 7 straipsnio 2 dalies c punktą toliau galiojančių Socialinės apsaugos konvencijų nuostatos ►M8 ————— ◄ nuostatos taikomos visiems asmenims, kuriems galioja šis reglamentas.

4 (10) straipsnis

Taikymo sritys

1. Šis reglamentas taikomas visiems teisės aktams, kurie apima šias socialinės apsaugos sritis:

a) ligos ir motinystės išmokas;

b) invalidumo išmokas, įskaitant tas, kurios skirtos darbingumui išsaugoti ar atgauti;

c) senatvės išmokas;

d) išmokas išlaikytiniams;

e) išmokas dėl nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų;

f) išmokas mirties atveju;

g) bedarbio išmokas;

h) išmokas šeimai.

2. Šis reglamentas taip pat taikomas visoms bendrosioms ir specialioms socialinės apsaugos sistemoms, nepaisant to, ar jos susijusios ar nesusijusios su įmokų mokėjimu, bei sistemoms, susijusioms su darbdavio ar laivo savininko atsakomybe mokant 1 dalyje nurodytas išmokas.

▼M8

2a. Šis straipsnis taikomas specialioms neįmokinėms išmokoms, numatytoms pagal teisės aktus, kurie dėl savo taikymo asmenų atžvilgiu, savo tikslų ir (arba) teisių įgijimo sąlygų turi ypatumų, būdingų ir socialinės apsaugos teisės aktams, nurodytiems 1 dalyje, ir socialinei paramai.

„Specialios neįmokinės išmokos“ reiškia išmokas, kurios:

a) skirtos suteikti arba: i) papildomą, pakeičiančią ar pagalbinę apsaugą nuo rizikų, kurias apima socialinės apsaugos sritys, nurodytos 1 dalyje, ir kurios garantuoja atitinkamiems asmenims minimalų pragyvenimo lygį užtikrinančias pajamas atsižvelgiant į ekonominę ir socialinę situaciją atitinkamoje valstybėje narėje; arba ii) tik specifinę neįgaliųjų apsaugą, glaudžiai susijusią su šių asmenų socialine aplinka atitinkamoje valstybėje narėje, ir

b) finansuojamos išimtinai iš privalomo apmokestinimo įnašų, kuriais siekiama padengti bendrąsias viešąsias išlaidas, ir jų suteikimo sąlygos bei apskaičiavimo tvarka nėra priklausomos nuo kokios nors įmokos išmokų gavėjo atžvilgiu. Tačiau išmokos, kurios papildo įmokines išmokas, vien dėl šios priežasties neturi būti laikomos įmokinėmis išmokomis, ir

c) yra išvardytos IIa priede.

▼B

2b. Šis reglamentas netaikomas valstybės narės teisės aktų nuostatoms dėl specialių neįmokinių išmokų, nurodytoms II priedo III skirsnyje, kurie galioja tik jos teritorijos daliai.

3. Šio reglamento III dalies nuostatos neturi poveikio bet kurios valstybės narės teisinėms nuostatoms dėl laivo savininko prievolių.

4. Šis reglamentas netaikomas socialinei ir medicininei paramai, karo aukų ar jo pasekmių išmokų sistemoms ►M3 ————— ◄ .

5 (10) straipsnis

Valstybių narių pranešimai apie šio reglamento taikymo sritis

Valstybės narės apie 4 straipsnio 1 ir 2 dalyje nurodytus specialius teisės aktus ir specialias sistemas, 4 straipsnio 2a dalyje nurodytas specialias neįmokines išmokas, 50 straipsnyje nurodytas minimalias išmokas bei 77 ir 78 straipsniuose nurodytas išmokas turi pranešti ir paskelbti pagal 97 straipsnio nuostatas.

6 straipsnis

Socialinės apsaugos konvencijos, kurias pakeičia šis reglamentas

Laikantis šio reglamento 7, 8 straipsnių ir 46 straipsnio 4 dalies nuostatų asmenims ir dalykams, kuriuos jis apima, pastarasis pakeičia bet kurios Socialinės apsaugos konvencijos nuostatas, kurių privalo laikytis:

a) tiktai dvi ar daugiau valstybės narės arba

b) bent dvi valstybės narės ir viena ar daugiau kitų valstybių, kai tvarkant atitinkamus dalykus nedalyvauja vienos iš pastarųjų valstybių įstaiga.

7 straipsnis

Tarptautinės nuostatos, kurioms nedaro poveikio šis reglamentas

1. Šis reglamentas neturi poveikio įsipareigojimams, kurie iškyla iš:

a) bet kurios Tarptautinės darbo konferencijos priimtos konvencijos, kuri įsigalioja ratifikavus vienai ar daugiau valstybių narių;

b) Europos socialinės apsaugos laikinųjų susitarimų, kuriuos 1953 metų gruodžio 11 d. sudarė Europos Tarybos valstybės narės.

2. Nepaisant 6 straipsnio nuostatų, toliau galioja:

a) 1950 m. liepos 27 d. ir 1979 m. lapkričio 30 d. susitarimų dėl Reino upeivių socialinės apsaugos nuostatos;

b) 1956 m. liepos 9 d. Europos konvencijos nuostatos dėl tarptautinio transporto darbuotojų socialinės apsaugos;

▼M8

c) kai kurios socialinės apsaugos konvencijų, priimtų valstybėse narėse prieš pradedant taikyti šį reglamentą, nuostatos, jeigu jos yra palankesnės išmokų gavėjams arba jei jos atsirado dėl konkrečių istorinių aplinkybių ir galioja nustatytą laiko tarpą, ir jei jos yra išvardytos III priede.

▼B

8 straipsnis

Valstybių narių sudaromos konvencijos

1. Kur reikia, dvi ar daugiau valstybės narės, remdamosi šio reglamento principais, viena su kita gali sudaryti konvencijas.

2. Kiekviena valstybė pagal 97 straipsnio 1 dalies nuostatas praneša apie bet kurią su kita valstybe nare pagal 1 punkto nuostatas sudarytą konvenciją.

9 straipsnis

Savanoriško ar neprivalomo nuolatinio draudimo pripažinimas

1. Bet kurios valstybės narės teisės aktų nuostatos, pagal kurias savanoriškas ar neprivalomas draudimas pripažįstamas priklausomai nuo gyvenimo šios valstybės teritorijoje, netaikomos asmenims, gyvenantiems kitos valstybės narės teritorijoje, jeigu jie kažkuriuo metu gyveno dirbdami pagal darbo sutartį arba savarankiškai, dirbdami taikant pirmosios valstybės teisės aktus.

2. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus savanoriško ar neprivalomo nuolatinio draudimo pripažinimas yra sąlyga draudimo laikotarpiui įgyti, sumuojami reikiamo dydžio draudimo arba gyvenimo laikotarpiai, įgyti pagal kitos valstybės narės teisės aktus, tartum jie būtų įgyti pagal pirmosios valstybės teisės aktus.

▼M8

9a straipsnis

Atskaitinio laikotarpio pratęsimas

Jei valstybės narės teisės aktuose numatoma, kad teisė gauti išmoką priklauso nuo to, ar įgytas minimalus draudiminis laikotarpis per nustatytą laiko tarpą iki draudiminio įvykio, nuo kurio buvo draudžiama (atskaitinis laikotarpis), ir nustatoma, kad laikotarpiai, per kuriuos pagal tos valstybės narės teisės aktus buvo mokamos išmokos, arba laikotarpiai, skirti užauginti vaikui tos valstybės narės teritorijoje, pratęsia šį atskaitinį laikotarpį, tai laikotarpiai, per kuriuos pagal kitos valstybės narės teisės aktus buvo mokamos invalidumo ar senatvės pensijos, ar ligos, bedarbio išmokos bei išmokos dėl nelaimingo atsitikimo darbe ar profesinės ligos, ir laikotarpiai, skirti užauginti vaiką kitos valstybės narės teritorijoje, taip pat pratęsia šį atskaitinį laikotarpį.

▼B

10 straipsnis

Gyvenamosios vietos sąlygos atsisakymas — Privalomo draudimo poveikis įmokų kompensavimui

1. Jeigu šiame reglamente nenustatyta kitaip, invalidumo, senatvės ar išlaikytinių išmokos pinigais, pensijos dėl nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų bei išmokos mirties atveju, įgytos pagal vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktus, negali būti kaip nors sumažinamos, pakeičiamos, sustabdomas ir nutraukiamas jų mokėjimas ar anuliuojamos vien dėl to, kad jų gavėjas gyvena valstybės narės teritorijoje, išskyrus valstybę, kurioje yra įstaiga, atsakinga už išmokų mokėjimą.

Pirmas papunktis taip pat taikomas vienkartinėms išmokoms, mokamoms tais atvejais, kai našlys ar našlė, kurie turėjo teisę į išlaikytinių pensiją, dar kartą veda ar išteka.

2. Jeigu valstybės narės teisės aktais nustatyta, kad įmokų kompensavimas priklauso nuo privalomo draudimo atitinkamam asmeniui pertraukimo, ši sąlyga nelaikoma įvykdyta, jeigu atitinkamas asmuo ►M4 ————— ◄ arba savarankiškai dirbantis asmuo privalomu draudimu yra apdraustas pagal kitos valstybės narės teisės aktus.

10a (10) straipsnis

Specialios neįmokinės išmokos

▼M8

1. 10 straipsnio ir III antraštinės dalies nuostatos netaikomos specialioms neįmokinėms išmokoms, nurodytoms 4 straipsnio 2a dalyje. Asmenys, kuriems taikomas šis reglamentas, gauna šias išmokas, jei jos paminėtos IIa priede, išimtinai teritorijoje tos valstybės narės, kurioje jie gyvena, ir pagal tos valstybės teisės aktus. Išmokas savo sąskaita moka gyvenamosios vietos įstaiga.

▼B

2. Įstaiga valstybės narės, kurios teisės aktais nustatyta, kad teisė gauti 1 dalyje nurodytas išmokas priklauso nuo įgytų darbo pagal darbo sutartį laikotarpių, savarankiško darbo laikotarpių ar gyvenimo laikotarpių, įskaito reikiamo dydžio darbo pagal darbo sutartį laikotarpius, savarankiško darbo laikotarpius ar gyvenimo laikotarpius, įgytus bet kurios kitos valstybės narės teritorijoje, tartum jie būtų įgyti pirmosios valstybės narės teritorijoje.

3. Jeigu pagal vienos valstybės narės teisės aktus teisė gauti 1 dalyje nurodytą, bet skiriamą kaip priedą, išmoką priklauso nuo 4 straipsnio 1 dalies a–h punktuose išvardytų išmokų gavimo ir ši išmoka pagal tuos teisės aktus nemokama, tai bet kuri analogiška išmoka, mokama pagal bet kurios kitos valstybės narės teisės aktus, laikoma išmoka, mokama pagal pirmosios valstybės teisės aktus asmenims, turintiems teisę gauti šį priedą.

4. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus 1 dalyje nurodytų išmokų neįgaliems ar invalidumo išmokų mokėjimas priklauso nuo sąlygos, kad negalia ar invalidumas pirmą kartą turi būti nustatytas tos valstybės narės teritorijoje, tai ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu pirmą kartą tokia diagnozė buvo nustatyta kitos valstybės narės teritorijoje.

11 straipsnis

Išmokų perskaičiavimas

Valstybės narės teisės aktuose nustatytos išmokų perskaičiavimo taisyklės taikomos išmokoms, mokamoms pagal tuos teisės aktus, atsižvelgiant į šio reglamento nuostatas.

12 (9) (11) straipsnis

Išmokų sutapimo išvengimas

1. Šis reglamentas negali nei suteikti, nei išsaugoti teisės gauti kelias tos pačios rūšies išmokas už vieną ir tą patį privalomo draudimo laikotarpį. Tačiau ši nuostata netaikoma invalidumo, senatvės, išmokoms mirties atveju (pensijoms) ar išmokoms dėl profesinių ligų, kurias skiria dviejų ar daugiau valstybių narių įstaigos pagal 41 straipsnio, 43 straipsnio 2 ir 3 dalies, 46, 50 ir 51 straipsnių arba 60 straipsnio 1 dalies b punkto nuostatas.

2. Jeigu šiame reglamente nenustatyta kitaip, valstybės narės teisės aktų nuostatos, reglamentuojančios išmokų sumažinimą, jų mokėjimo sustabdymą ar nutraukimą joms sutapus su kitomis socialinės apsaugos išmokomis arba bet kuriomis kitomis pajamomis, gali būti taikomos net jeigu teisė gauti tokias išmokas buvo įgyta pagal kitos valstybės teisės aktus arba jeigu tokios pajamos buvo gautos kitos valstybės narės teritorijoje.

3. Valstybės narės teisės aktų nuostatos dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo asmeniui, gaunančiam invalidumo išmokas ar priešlaikines senatvės išmokas, kai jis užsiima darbine ar profesine veikla, gali šiam asmeniui galioti netgi ir tuo atveju, kai jis dirba kitos valstybės narės teritorijoje.

4. Jeigu Nyderlandų įstaiga pagal 57 straipsnio 5 dalį arba 60 straipsnio 29 dalies b punktą privalo dalyvauti padengiant išlaidas už išmokas dėl profesinių ligų, mokamas pagal kitos valstybės narės teisės aktus, tai pagal Nyderlandų teisės aktus mokama invalidumo pensija turi būti sumažinama tokiu dydžiu, kuris mokamas kitos valstybės narės įstaigai, atsakingai už išmokas dėl profesinių ligų.







II

DALIS

TAIKYTINŲ TEISĖS AKTŲ NUSTATYMAS

13 (9) straipsnis

Bendrosios taisyklės

▼M3

1. Laikantis 14c ir 14f straipsnių, asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, taikomi tik vienos valstybės narės teisės aktai. Tokie teisės aktai nustatomi remiantis šios antraštinės dalies nuostatomis.

▼B

2. Laikantis 14-17 straipsnių:

a) vienos valstybės narės teritorijoje pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui taikomi tos valstybės teisės aktai net jeigu jis gyvena kitos valstybės narės teritorijoje arba įmonės, kurioje jis dirba, buveinė juridiškai įregistruota ar veiklos vieta arba jį nusamdęs asmuo yra kitos valstybės narės teritorijoje;

b) vienos valstybės narės teritorijoje savarankiškai dirbančiam asmeniui taikomi tos valstybės teisės aktai net ir tuo atveju, jeigu jis gyvena kitos valstybės narės teritorijoje;

c) laive, kuris plaukioja su valstybės narės vėliava, pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui taikomi tos valstybės teisės aktai;

d) valstybės tarnautojams ir jiems prilygintiems asmenims taikomi tos valstybės narės teisės aktai, kurie galioja juos į darbą priėmusiai administracijai;

e) asmeniui, pašauktam arba pakartotinai pašauktam į tarnybą valstybės narės ginkluotosiose pajėgose arba tarnybą civilinėje įstaigoje, taikomi tos valstybės teisės aktai. Jeigu pagal tuos teisės aktus teisių įgijimas priklauso nuo įgytų draudimo laikotarpių iki tokios karinės ar civilinės tarnybos arba paleidimo iš jos, tai įskaitomi reikalingi draudimo laikotarpiai, įgyti pagal bet kurios kitos valstybės narės teisės aktus, tartum draudimo laikotarpiai būtų įgyti pagal pirmosios valstybės teisės aktus. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, pašauktas ar pakartotinai pašauktas į tarnybą ginkluotosiose pajėgose ar tarnybą civilinėje įstaigoje, išsaugo pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens statusą;

f) asmeniui, kuriam nustoja galioję valstybės narės teisės aktai, kol bus pradėti taikyti kitos valstybės narės teisės aktai, pagal vieno iš aukščiau nurodytų papunkčių taisykles arba pagal vieną iš 14-17 straipsniuose nurodytų išimčių ar specialių nuostatų, taikomos valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, teisės aktų nuostatos.

14 straipsnis

Specialios taisyklės, taikomos pagal darbo sutartį mokamą darbą dirbantiems asmenims, išskyrus jūreivius

13 straipsnio 2 dalies a punktas taikomas laikantis šių išimčių ir sąlygų:

a) asmeniui, kuris pagal darbo sutartį dirba valstybės narės teritorijoje esančioje įmonėje ir kurį ji išsiunčia į kitos valstybės narės teritoriją dirbti tos įmonės naudai, toliau taikomi pirmosios valstybės narės teisės aktai, su sąlyga, kad numatyta darbo trukmė neviršija 12 mėnesių ir jis nesiunčiamas pakeisti kito asmens, kurio komandiruotės laikas baigėsi; b) jeigu dėl nenumatytų aplinkybių darbas trunka ilgiau, negu pradžioje buvo numatyta, ir viršija 12 mėnesių, pirmosios valstybės narės teisės aktai taikomi iki darbo pabaigos, su sąlyga, kad valstybės narės, į kurios teritoriją atitinkamas asmuo yra komandiruotas, kompetentinga valdžios institucija arba tos institucijos įgaliotoji įstaiga duoda savo sutikimą; Sutikimo turi būti prašoma baigiantis pradiniam 12 mėnesių laikotarpiui. Tačiau sutikimas neturi būti duodamas ilgesniam, negu 12 mėnesių laikotarpiui. 1.

2. Dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui teisės aktai taikomi taip: a) pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui, kuris yra darbuotojas sausumos, vandens ar oro transporto įmonės, kuri pagal nuomos sutartį, atlygintinai ar savo lėšų sąskaita teikia tarptautines transporto paslaugas veždama keleivius ar krovinius automobiliais, geležinkeliu, oro transportu ar vidaus vandens keliais ir kurios būstinė juridiškai įregistruota ar veiklos vieta yra valstybės narės teritorijoje, galioja pastarosios valstybės teisės aktai su šiais apribojimais: i) jeigu minėtoji įmonė turi filialą arba nuolatinę atstovybę valstybės narės teritorijoje, kitoje nei ta, kurios teritorijoje juridiškai įregistruota jos būstinė ar yra veiklos vieta, tokiame filiale ar nuolatinėje atstovybėje pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui galioja teisės aktai tos valstybės narės, kurios teritorijoje yra tas filialas ar nuolatinė atstovybė; ii) jeigu pagal darbo sutartį dirbantis asmuo pagrindinai dirba valstybės narės teritorijoje, kurioje jis gyvena, jam galioja tos valstybės narės teisės aktai net jeigu įmonės, kurioje jis dirba, būstinė juridiškai neįregistruota ar nėra veiklos vietos, filialo arba nuolatinės atstovybės toje teritorijoje; b) asmeniui, kitam negu nurodytas punkte a, taikomi: i) valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, teisės aktai, jeigu jis dirba iš dalies toje teritorijoje arba jeigu jis susijęs su keliomis įmonėmis, kurių būstinės yra juridiškai įregistruotos arba keliais darbdaviais, kurių veiklos vieta yra įvairių valstybių narių teritorijoje; ii) valstybės narės, kurios teritorijoje yra juridiškai įregistruota įmonės būstinė ar asmeninė darbdavio veiklos vieta, teisės aktai, jeigu jis negyvena nė vienos valstybės narės teritorijoje, kurioje užsiima savo veikla;

3. Asmeniui, pagal darbo sutartį dirbančiam vienos valstybės narės teritorijoje esančioje įmonėje, kurios būstinė ar veiklos vieta juridiškai įregistruota kitos valstybės narės teritorijoje ir kurią kerta bendra šių valstybių siena, taikomi tos valstybės narės, kurios teritorijoje yra juridiškai įregistruota jos būstinė ar veiklos vieta, teisės aktai.

14a straipsnis

Specialios taisyklės, taikomos savarankiškai dirbantiems asmenims, išskyrus jūrų laivų įgulų narius

13 straipsnio 2 dalies b punktas taikomas laikantis šių išimčių ir sąlygų:

a) Vienos valstybės narės teritorijoje savarankiškai dirbančiam asmeniui, kuris atlieka darbus ir kitos valstybės narės teritorijoje, toliau galioja pirmosios valstybės narės teisės aktai, su sąlyga, kad numatyta darbo trukmė neviršija 12 mėnesių. b) Jeigu dėl nenumatytų aplinkybių darbas trunka ilgiau, negu pradžioje buvo numatyta, ir viršija 12 mėnesių, pirmosios valstybės narės teisės aktai taikomi iki darbo pabaigos, su sąlyga, kad valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas asmuo atlieka darbus, kompetentinga valdžios institucija arba tos institucijos įgaliotoji įstaiga duoda savo sutikimą; sutikimo turi būti prašoma baigiantis pradiniam 12 mėnesių laikotarpiui. Tačiau sutikimas neturi būti duodamas ilgesniam negu 12 mėnesių laikotarpiui. 1.

2. Dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje savarankiškai dirbančiam asmeniui taikomi teisės aktai tos valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, jeigu dalis jo veiklos atliekama tos valstybės narės teritorijoje. Jeigu jis neužsiima jokia veikla valstybės narės teritorijoje, kurioje jis gyvena, jam taikomi teisės aktai tos valstybės narės, kurios teritorijoje jis atlieka savo pagrindinę veiklą. Pagrindinės veiklos kriterijai nustatomi remiantis 98 straipsnyje nurodytu reglamentu.

3. Asmeniui, savarankiškai dirbančiam vienos valstybės narės teritorijoje esančioje įmonėje, kurios būstinė ar veiklos vieta juridiškai įregistruota kitos valstybės narės teritorijoje ir kurią kerta bendra dviejų valstybių narių siena, taikomi tos valstybės narės, kurios teritorijoje yra juridiškai įregistruota jos būstinė ar veiklos vieta, teisės aktai.

4. Jeigu pagal 2 ar 3 dalis taikytini teisės aktai nesuteiktų tokiam asmeniui teisės netgi savanoriškai prisidėti prie pensijų sistemos, tokiam asmeniui turėtų būtų taikomi kitos valstybės narės teisės aktai, galiojantys be šių ypatingų nuostatų, arba, jeigu tokiu būdu jam būtų taikomi dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktai, teisės aktų taikymo taisyklės turėtų būti nustatytos atitinkamų valstybių narių ar jų kompetentingos valdžios institucijų bendru susitarimu.

14b straipsnis

Specialios taisyklės jūreiviams

13 straipsnio 2 dalies c punktas galioja laikantis tokių išimčių ir sąlygų:

1. Asmeniui, pagal darbo sutartį dirbančiam įmonėje, įsikūrusioje vienos valstybės narės teritorijoje arba laive, plaukiojančiame su valstybės narės vėliava, kurį įmonė siunčia į laivą, plaukiojantį su kitos valstybės narės vėliava, dirbti įmonės naudai, nepažeidžiant 14 straipsnio 1 dalies sąlygų, ir toliau taikomi pirmosios valstybės narės teisės aktai.

2. Asmeniui, savarankiškai dirbančiam valstybės narės teritorijoje arba laive, plaukiojančiame su valstybės narės vėliava, kuris savo lėšų sąskaita atlieka darbus laive, plaukiojančiame su kitos valstybės narės vėliava, nepažeidžiant 14a straipsnio 1 dalies sąlygų, toliau galioja pirmosios valstybės narės teisės aktai.

3. Pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui, kuris nėra laivo įgulos narys, tačiau atlieka darbus valstybės narės teritoriniuose vandenyse arba esančiame uoste arba laive, plaukiojančiame su kitos valstybės narės vėliava tuose teritoriniuose vandenyse arba būnančiame tame uoste, taikomi pirmosios valstybės narės teisės aktai.

4. Asmeniui, pagal darbo sutartį dirbančiam laive, plaukiojančiame su valstybės narės vėliava, ir gaunančiam atlyginimą už šį darbą iš įmonės ar asmens, kurio būstinė juridiškai įregistruota arba veiklos vieta yra kitos valstybės narės teritorijoje, taikomi pastarosios valstybės teisės aktai, jeigu asmuo gyvena tos valstybės teritorijoje; įmonė ar asmuo, mokantis atlyginimą, taikant minėtuosius teisės aktus, laikomas darbdaviu.

14c (5) straipsnis

Specialios taisyklės, taikomos asmenims, kurie vienu metu dirba pagal darbo sutartį vienos valstybės narės teritorijoje ir savarankiškai dirba kitos valstybės narės teritorijoje

Asmeniui, kuris vienu metu dirba pagal darbo sutartį vienos valstybės narės teritorijoje ir savarankiškai dirba kitos valstybės narės teritorijoje, taikomi:

a) jeigu b punkte nenustatyta kitaip, valstybės narės, kurios teritorijoje jis dirba mokamą darbą pagal darbo sutartį, teisės aktai arba, jeigu jis tokį darbą dirba dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje, teisės aktai, nustatyti remiantis 14 straipsnio 2 arba 3 dalimi;

b) VII priede nurodytais atvejais: — valstybės narės, kurios teritorijoje jis dirba pagal darbo sutartį mokamą darbą, teisės aktai, jeigu šį darbą jis dirba dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje, teisės aktai, nustatyti remiantis 14 straipsnio 2 arba 3 dalimi, — ir — valstybės narės, kurios teritorijoje jis savarankiškai dirba, teisės aktai, jeigu šį darbą jis dirba dviejų ar daugiau valstybių narių teritorijoje, teisės aktai, nustatyti remiantis 14a straipsnio 2, 3 arba 4 dalimi;

14d (5) straipsnis

Kitos nuostatos

▼M3

1. 14 straipsnio 2 ir 3 dalyse, 14a straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse, 14c straipsnio a punkte ir 14e straipsnyje nurodytas asmuo, taikant pagal šias nuostatas priimtus teisės aktus, yra laikomas vykdžiusiu savo profesinę veiklą atitinkamos valstybės narės teritorijoje.

▼B

2. 14c straipsnio b punkte nurodytas asmuo, nustatant įmokų, kurias moka savarankiškai dirbantys darbuotojai pagal teisės aktus valstybės narės, kurios teritorijoje jie savarankiškai dirba, tarifus, laikomas dirbančiu pagal darbo sutartį mokamą darbą atitinkamos valstybės narės teritorijoje.

3. Valstybės narės teisės aktų nuostatos, pagal kurias darbine ar profesine veikla užsiimančiam pensininkui privalomas draudimas šios veiklos atžvilgiu netaikomas, taip pat galioja pensininkui, kurio pensija buvo įgyta pagal kitos valstybės narės teisės aktus, jeigu atitinkamas asmuo, pateikdamas prašymą pirmosios valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos paskirtai ir 98 straipsnyje nurodyto reglamento 10 priede įvardytai įstaigai, aiškiai neprašo, kad tai būtų taikoma.

▼M3

14e straipsnis

Specialios taisyklės, taikomos pagal valstybės tarnautojų specialią sistemą apdraustiems asmenims, kurie vienu metu dirba pagal darbo sutartį ir (arba) savarankiškai vienos ar daugiau kitų valstybių narių teritorijoje

Asmeniui, kuris yra valstybės tarnautojas arba jam prilygintas asmuo ir yra apdraustas pagal valstybės tarnautojų specialią sistemą vienoje valstybėje narėje ir kuris tuo pat metu dirba pagal darbo sutartį ir (arba) savarankiškai vienos ar daugiau kitų valstybių narių teritorijoje, yra taikomi valstybės narės, kurioje jis yra apdraustas pagal valstybės tarnautojų specialią sistemą, teisės aktai.

14f straipsnis

Specialios taisyklės, taikomos valstybės tarnautojams, vienu metu dirbantiems pagal darbo sutartį daugiau kaip vienoje valstybėje narėje ir vienoje iš šių valstybių apdraustiems pagal specialią sistemą

Asmeniui, kuris vienu metu yra valstybės tarnautojas arba jam prilygintas asmuo dviejose arba daugiau valstybėse narėse ir yra apdraustas bent vienoje iš šių valstybių narių pagal valstybės tarnautojų specialią sistemą, yra taikomi kiekvienos iš šių valstybių narių teisės aktai.

▼B

15 straipsnis

Savanoriško ar pasirinkto nuolatinio draudimo taisyklės

1. 13-14 d. straipsniai netaikomi savanoriškam draudimui ar pasirinktam nuolatiniam draudimui, jeigu vienos iš 4 straipsnyje nurodytų sričių atžvilgiu bet kurioje valstybėje narėje yra tik viena savanoriško draudimo sistema.

2. Jeigu taikant dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktus draudimas sutampa:

— pagal privalomo draudimo sistemą ir vieną ar daugiau savanoriškojo ar pasirinkto nuolatinio draudimo sistemas, atitinkamam asmeniui taikoma tiktai privalomo draudimo sistema,

— pagal dvi ar daugiau savanoriško ar pasirinkto nuolatinio draudimo sistemas, atitinkamas asmuo gali pasirinkti savanoriško ar pasirinkto nuolatinio draudimo sistemas.

3. Tačiau invalidumo, senatvės ir mirties (pensijų) atžvilgiu atitinkamas asmuo gali pasirinkti valstybės narės savanorišką ar pasirinktą nuolatinį draudimą, net jeigu privalomas draudimas jam taikomas pagal kitos valstybės narės teisės aktus, kiek tokį sutapimą aiškiai ar numanomai pripažįsta pirmoji valstybė narė.

16 straipsnis

Specialios taisyklės, taikomos diplomatinėse atstovybėse ir konsulinėse įstaigose pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims bei Europos Bendrijų pagalbiniams darbuotojams

1. 13 straipsnio 2 dalies nuostatos taikomos diplomatinėse atstovybėse ir konsulinėse įstaigose pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims bei tokių atstovybių ar įstaigų privačiai dirbantiems asmenims.

2. Tačiau pagal darbo sutartį dirbantys asmenys, kuriems taikoma 1 dalis ir kurie yra valstybės narės piliečiai, tos valstybės atsiųsti ar akredituoti, gali pasirinkti, kad jiems būtų taikomi šios valstybės teisės aktai. Tokia pasirinkimo teisė gali būti pratęsta kiekvienų kalendorinių metų pabaigoje ir neturi grįžtamosios galios.

3. Europos Bendrijų pagalbiniai darbuotojai gali pasirinkti, kad visų nuostatų atžvilgiu jiems būtų taikomi valstybės narės, kurios teritorijoje jie pagal darbo sutartį dirba, teisės aktai arba valstybės narės, kurios teisės aktai jiems paskutiniu metu galiojo, arba valstybės narės, kurios piliečiai jie yra, teisės aktai, išskyrus nuostatas, susijusias su pašalpomis šeimai, kurių skyrimas reguliuojamas pagal tiems darbuotojams taikomas darbo sutarties sąlygas. Ši pasirinkimo teisė, kuria galima pasinaudoti tik vieną kartą, įsigalioja nuo darbo sutarties įsigaliojimo dienos.

17 (9) straipsnis

13-16 straipsnių išimtys

Dvi ar daugiau valstybių narių, šių valstybių kompetentingos įstaigos ar valdžios institucijų paskirtos įstaigos bendru susitarimu gali nustatyti 13-16 straipsnių nuostatų išimtis atskiroms asmenų grupėms ar atskiriems asmenims.

17a (9) straipsnis

Specialios taisyklės pensijų, mokamų pagal vienos ar kelių valstybių narių teisės aktus, gavėjams

Pensijos, mokamos pagal vienos valstybės narės teisės aktus arba pensijos, mokamos pagal kelių valstybių narių teisės aktus, gavėjas, gyvenantis kitos valstybės narės teritorijoje, jo paties prašymu gali būti atleistas nuo pastarosios valstybės teisės aktų, su sąlyga, kad jam tie teisės aktai netaikomi dėl to, kad jis dirba.







III

DALIS

SPECIALIOS NUOSTATOS, SUSIJUSIOS SU ĮVAIRIOMIS IŠMOKŲ RŪŠIMIS







I

SKYRIUS

LIGA IR MOTINYSTĖ







1

skirsnis

Bendrosios nuostatos

18 straipsnis

Draudimo, darbo pagal darbo sutartį laikotarpių ar gyvenimo laikotarpių sumavimas

1. Kai pagal valstybės teisės aktus teisės į išmokas įgijimas, išsaugojimas ar atgavimas priklauso nuo draudimo, darbo ar gyvenimo laikotarpių, tos šalies kompetentinga įstaiga sumuoja reikiamo dydžio draudimo, darbo ar gyvenimo laikotarpius, įgytus pagal bet kurios kitos valstybės narės teisės aktus, tartum jie būtų įgyti pagal jos administruojamus teisės aktus.

2. 1 dalies nuostatos galioja sezoniniams darbuotojams netgi ir tiems laikotarpiams, kurie viršija kompetentingos valstybės teisės aktais nustatytą leistiną draudimo pertraukų laikotarpį, tačiau su sąlyga, kad atitinkamo asmens draudimo pertraukų laikotarpis neviršytų keturių mėnesių.







2

skirsnis

Pagal darbo sutartį dirbantys asmenys arba savarankiškai dirbantys asmenys bei jų šeimos nariai

19 straipsnis

Gyvenimas valstybėje narėje, kitoje nei kompetentinga valstybė — Bendrosios taisyklės

1. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, gyvenantis valstybės narės, kitos nei kompetentinga valstybė, teritorijoje, įvykdęs kompetentingos valstybės teisės aktais nustatytas sąlygas teisei įgyti gauti išmokas, kur reikia atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas, toje valstybėje, kurioje jis gyvena, gauna:

a) išmokas natūra, kurias kompetentingos įstaigos sąskaita teikia gyvenamosios vietos įstaiga pagal tos įstaigos administruojamų teisės aktų nuostatas, tartum jis būtų joje apdraustas;

b) išmokas pinigais, kurias moka kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamus teisės aktus. Tačiau kompetentingos įstaigos ir gyvenamosios vietos įstaigos susitarimu tas išmokas pagal kompetentingos valstybės teisės aktų nuostatas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita.

2. 1 dalies nuostatos analogiškai taikomos šeimos nariams, gyvenantiems valstybės narės, kitos nei kompetentinga valstybė, teritorijoje, jeigu jie neturi teisės į tokias išmokas pagal valstybės, kurios teritorijoje jie gyvena, teisės aktus.

Jeigu šeimos nariai gyvena valstybės narės teritorijoje, pagal kurios teisės aktus teisė gauti išmokas natūra nepriklauso nuo draudimo ar darbo santykių, tai išmokos natūra, kurias jie gauna, yra laikomos išmokomis, teikiamomis sąskaita įstaigos, kurioje pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo yra apdraustas, jeigu sutuoktinis ar prižiūrintis vaikus asmuo neužsiima darbine ar profesine veikla minėtos valstybės narės teritorijoje.

20 straipsnis

Pasienio darbuotojai ir jų šeimos nariai — Specialios taisyklės

Pasienio darbuotojas taip pat gali gauti išmokas kompetentingos valstybės teritorijoje. Kompetentinga įstaiga tokias išmokas moka pagal tos valstybės teisės aktų nuostatas, tartum atitinkamas asmuo toje valstybėje gyventų. Jo šeimos nariai išmokas gauna pagal tas pačias sąlygas; tačiau šių išmokų gavimo sąlygos, išskyrus neatidėliotinus atvejus, gali būti nustatytos atitinkamų valstybių arba tų valstybių kompetentingų valdžios institucijų susitarimais, arba, jeigu jų nėra, gavus išankstinį kompetentingos įstaigos sutikimą.

21 straipsnis

Buvimas ar persikėlimas gyventi į kompetentingą valstybę

1. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo, nurodytas 19 straipsnio 1 dalyje, būdamas kompetentingos valstybės teritorijoje, gauna išmokas pagal tos valstybės teisės aktų nuostatas, tartum jis čia gyventų, net jeigu jis jau yra gavęs išmokas už tą patį ligos ar motinystės atvejį iki jo buvimo kompetentingos valstybės teritorijoje.

2. 1 dalis analogiškai taikoma 19 straipsnio 2 dalyje nurodytiems šeimos nariams.

Tačiau kai pastarieji gyvena valstybės narės teritorijoje, kitoje nei ta, kurios teritorijoje gyvena pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, tai išmokas natūra jiems teikia buvimo vietos įstaiga atitinkamų asmenų gyvenamosios vietos įstaigos sąskaita.

3. 1 ir 2 dalys netaikomos pasienio darbuotojams ir jų šeimos nariams.

4. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo ir jų šeimos nariai, nurodyti 19 straipsnyje, jiems persikėlus į jų gyvenamąją vietą kompetentingos valstybės teritorijoje, išmokas gauna pagal tos valstybės teisės aktus, net jeigu jie jau yra gavę išmokas už tą patį ligos ar motinystės atvejį iki jų persikėlimo.

22 straipsnis

Buvimas už kompetentingos valstybės ribų — Sugrįžimas ar persikėlimas gyventi į kitą valstybę narę ligos ar motinystės išmokų mokėjimo metu — Būtinybė vykti į kitą valstybę narę gydytis

1. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, įvykdęs kompetentingos valstybės teisės aktais nustatytas sąlygas teisei į išmoką, prireikus atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas, ir:

▼M7

a) pagal kurio būklę reikia mokėti išmokas natūra, kurios tampa būtinos dėl sveikatos priežasčių jo buvimo kitoje valstybėje narėje buvimo metu, atsižvelgiant į išmokų pobūdį ir numatytą buvimo trukmę; arba

▼B

b) kuris, įgijęs teisę gauti kompetentingos įstaigos mokamas išmokas, gavo tos įstaigos leidimą sugrįžti į valstybės narės, kurioje jis gyvena, teritoriją arba persikelti gyventi į kitos valstybės narės teritoriją; arba

c) kuris pagal sveikatos būklę gavo kompetentingos įstaigos leidimą išvykti į kitos valstybės narės teritoriją gydytis, gauna: i) išmokas natūra, kurias kompetentingos įstaigos sąskaita teikia buvimo ar gyvenamosios vietos įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas, tartum šioje įstaigoje jis būtų apdraustas; tačiau išmokų teikimo trukmė nustatoma pagal kompetentingos valstybės teisės aktus; ii) išmokas pinigais, kurias moka kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas. Tačiau kompetentingos įstaigos ir buvimo ar gyvenamosios įstaigos susitarimu, tokias išmokas pagal kompetentingos valstybės teisės aktų nuostatas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios sąskaita.

▼M7

1a. Administracinė komisija parengia išmokų natūra, dėl kurių atitinkamas asmuo ir priežiūrą teikianti įstaiga praktiniais sumetimais turi iš anksto susitarti, kad jos būtų mokamos buvimo kitoje valstybėje narėje metu, sąrašą.

▼B

2. Leidimą, kuris reikalingas pagal 1 dalies b punktą, galima atsisakyti išduoti tik tuo atveju, jeigu nustatoma, kad atitinkamo asmens persikėlimas gali pakenkti jo sveikatai arba gydymo kursui.

Leidimą, kuris reikalingas pagal 1 dalies c punktą, galima atsisakyti išduoti tuo atveju, kai lėšos gydymui yra teikiamos iš išmokų, nustatytų valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas asmuo gyvena, teisės aktais, ir kai jis negali gauti tokio gydymo per įprastą tokiam gydymui laikotarpį valstybėje narėje, kurioje jis gyvena, atsižvelgiant į jo dabartinį gydymo kursą ir tikėtiną ligos eigą.

3. ►M7 1, 1a ir 2 dalių nuostatos analogiškai taikomos pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens šeimos nariams. ◄

Tačiau taikant 1 dalies a punktą ir c dalies i papunktį dalį šeimos nariams, nurodytiems 19 straipsnio 2 dalyje, kurie gyvena valstybės narės teritorijoje, kitoje nei ta, kurios teritorijoje gyvena pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo:

a) valstybės narės, kurios teritorijoje šeimos nariai gyvena, įstaigos sąskaita išmokas natūra teikia buvimo vietos įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas, tartum pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo joje būtų apdraustas. Tačiau išmokų teikimo trukmė nustatoma pagal valstybės narės, kurios teritorijoje šeimos nariai gyvena, teisės aktus;

b) leidimą, kuris reikalingas pagal 1 dalies c punktą, išduoda valstybės narės, kurios teritorijoje gyvena šeimos nariai, įstaiga.

4. Tai, kad 1 dalies nuostatos taikomas pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui arba savarankiškai dirbančiam asmeniui, nesuteikia teisės gauti išmokas.

▼M7

22a straipsnis

Specialios taisyklės tam tikroms asmenų kategorijoms

Nepaisant 2 straipsnio, 22 straipsnio 1 dalies a ir c punktai bei 1a dalis taikoma asmenims, kurie yra valstybės narės piliečiai ir apdrausti pagal valstybės narės teisės aktus bei kartu su jais gyvenantiems šeimos nariams.

▼M7 —————

▼M4 —————

▼B

23 (a) straipsnis

Išmokų pinigais apskaičiavimas

1. Valstybės narės, kurios teisės aktais nustatyta, kad išmokos pinigais apskaičiuojamos remiantis uždarbio vidurkiu ar įmokų vidurkiu, kompetentinga įstaiga tokio uždarbio vidurkį ar įmokų vidurkį apskaičiuoja remdamasi tiktai uždarbiu ar įmokomis, įgytomis pagal minėtus teisės aktus.

2. Valstybės narės, kurios teisės aktais nustatyta, kad išmokos pinigais apskaičiuojamos remiantis vidutiniu uždarbiu, kompetentinga įstaiga atsižvelgia tik į tokį vidutinį uždarbį arba, kur reikia, į tokio uždarbio vidurkį, kuris gautas laikotarpiu, kai galiojo minėti teisės aktai.

▼M8

2a. Šio straipsnio 1 ir 2 dalies nuostatos taip pat taikomos, kai kompetentingos įstaigos taikomi teisės aktai numato konkretų atskaitinį laikotarpį, ir šis periodas, tam tikrais atvejais, sutampa su visais arba su dalimi laikotarpių, kuriuos atitinkamas asmuo įsigyja pagal vienos arba kelių valstybių narių teisės aktus.

▼B

3. Valstybės narės, kurios teisės aktais nustatyta, kad išmokų pinigais dydžio kitimas priklauso nuo šeimos narių skaičiaus, kompetentinga įstaiga taip pat atsižvelgia į atitinkamo asmens šeimos narius, gyvenančius kitos valstybės narės teritorijoje, tartum jie gyventų kompetentingos valstybės teritorijoje.

24 straipsnis

Stambios išmokos natūra

1. Jeigu pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens ar šeimos narių teisę į protezus, brangesnes medicinos paslaugas arba kitas stambias išmokas natūra buvo pripažinusi valstybės narės įstaiga iki jo apdraudimo kitos valstybės narės įstaigoje, minėtasis pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo tokias išmokas gauna pirmosios įstaigos sąskaita, netgi ir tuo atveju, kai jis apdraudžiamas antrojoje įstaigoje.

2. Administracinė komisija parengia sąrašą išmokų, kurioms taikomos 1 dalies nuostatos.







3

skirsnis

Bedarbiai ir jų šeimos nariai

25 straipsnis

▼M7

1. Bedarbis, anksčiau dirbęs pagal darbo sutartį arba dirbęs savarankiškai, kuriam galioja 69 straipsnio 1 dalies arba 71 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunkčio antrojo sakinio nuostatos ir kuris pagal kompetentingos valstybės teisės aktais nustatytas sąlygas įgijo teisę gauti išmokas natūra ir pinigais, kur reikia, atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas, už 69 straipsnio 1 dalies c punkte numatytus laikotarpius gauna:

a) išmokas natūra, kurios tampa būtinos tam asmeniui dėl sveikatos priežasčių jo buvimo valstybės narės, kurioje jis ieško darbo, teritorijoje metu, atsižvelgiant į išmokų pobūdį ir numatytą buvimo trukmę. Šias išmokas natūra kompetentingos įstaigos sąskaita moka valstybės narės, kurioje asmuo ieško darbo, įstaiga pagal pastarosios įstaigos administruojamų teisės aktų nuostatas, tartum jis būtų joje apdraustas;

b) išmokas pinigais, kurias moka kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamus teisės aktus. Tačiau kompetentingos įstaigos ir valstybės narės, kurioje bedarbis ieško darbo, įstaigos susitarimu pagal kompetentingos valstybės teisės aktus išmokas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita. Bedarbio išmokos pagal 69 straipsnio 1 dalį nemokamos už tą laikotarpį, už kurį yra gaunamos išmokos pinigais.

▼M7

1a. 22 straipsnio 1a dalis taikoma analogiškai.

▼B

2. Visiškas bedarbis, anksčiau dirbęs pagal darbo sutartį, kuriam taikomos 71 straipsnio 1 dalies a punkte ii papunkčio nuostatos arba 71 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunkčio pirmasis sakinys, išmokas natūra ir pinigais gauna pagal valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, teisės aktų nuostatas, tartum tie teisės aktai jam būtų galioję jo paskiausio darbo metu, kur reikia, atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas; tokių išmokų išlaidas turi padengti gyvenamosios šalies įstaiga.

3. Jeigu bedarbis įvykdo valstybės narės, kuri yra atsakinga už bedarbio išmokų išlaidas, teisės aktų sąlygas, suteikiančias teisę gauti ligos ir motinystės išmokas, kur reikia, atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas, tai jo šeimos nariai šias išmokas gauna neatsižvelgiant į tai, kurios valstybės narės teritorijoje jie gyvena ar būna. Tokias išmokas moka:

i) išmokas natūra — gyvenamosios ar buvimo vietos įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas, valstybės narės, kuri yra atsakinga už bedarbio išmokų išlaidas, kompetentingos įstaigos sąskaita;

ii) išmokas pinigais — valstybės narės, kuri yra atsakinga už bedarbio išmokų išlaidas, kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamus teisės aktus.

4. Nepažeisdama valstybės narės teisės aktų nuostatų, leidžiančių pratęsti laikotarpį, už kurį gali būti skiriamos ligos išmokos, 1 dalyje nustatytą laikotarpį force majeure atveju kompetentinga įstaiga gali pratęsti neperžengdama laikotarpio, nustatyto tos įstaigos administruojamuose teisės aktuose, ribų.

25a (12) straipsnis

Bedarbių mokamos įmokos

Įstaiga, atsakinga už išmokų natūra ir pinigais mokėjimą 25 straipsnio 2 dalyje nurodytiems bedarbiams ir priklausanti valstybei narei, pagal kurios teisės aktus nustatyti atskaitymai bedarbių mokėtinoms įmokoms ligos ir motinystės išmokų draudimui, turi teisę tuos atskaitymus atlikti pagal šių teisės aktų nuostatas.







4

skirsnis

Pareiškėjai pensijai gauti ir jų šeimos nariai

26 straipsnis

Teisė į pašalpą natūra tuo atveju, kai prarandama teisė į išmokas iš paskiausios kompetentingos įstaigos

1. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo, jo šeimos nariai ar jo išlaikytiniai, kurie prašymo pensijai gauti nagrinėjimo laikotarpiu praranda teisę į išmokas natūra pagal paskiausios kompetentingos valstybės narės teisės aktus, nepaisant to ir toliau gauna tokias išmokas laikantis šių sąlygų, kur reikia, atsižvelgiant į 18 straipsnio nuostatas, išmokos natūra teikiamos pagal valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas asmuo ar asmenys gyvena, teisės aktų nuostatas, su sąlyga, kad jie turi teisę gauti išmokas pagal tuos teisės aktus, arba turėtų teisę į jas pagal kitos valstybės narės teisės aktus, jeigu jie gyventų tos valstybės teritorijoje.

2. Pareiškėjas pensijai gauti, turintis teisę į išmokas natūra pagal tos valstybės narės teisės aktus, pagal kuriuos atitinkamas asmuo turi mokėti draudimo ligos atveju įmokas, jo prašymo pensijai gauti nagrinėjimo laikotarpiu teisės į išmokas natūra netenka antrojo mėnesio pabaigoje, už kurį jis nesumokėjo mokėtinų įmokų.

3. Už išmokų natūra pagal 1 dalies nuostatas mokėjimą yra atsakinga įstaiga, renkanti įmokas pagal 2 dalies nuostatas; tuo atveju, kai pagal 2 dalies nuostatas įmokos nemokamos, atsakinga už išmokų natūra išlaidas įstaiga, paskyrusi pensiją pagal 28 straipsnio nuostatas, kompensuoja gyvenamosios vietos įstaigos išlaidas už suteiktas išmokas.







5

skirsnis

Pensininkai ir jų šeimos nariai

27 straipsnis

Pensijos, mokėtinos pagal kelių valstybių teisės aktus, kai teisė į išmokas įgyta gyvenamojoje šalyje

Pensininkas, turintis teisę gauti pensijas pagal dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktus, iš kurių viena valstybė narė yra ta, kurioje jis gyvena, ir turintis teisę į išmokas pagal pastarosios valstybės narės teisės aktus, kur reikia atsižvelgiant į 18 straipsnio ir VI priedo nuostatas, kartu su savo šeimos nariais šias išmokas gauna iš gyvenamosios vietos įstaigos ir tos įstaigos sąskaita, tartum atitinkamas asmuo būtų pensininkas, kuriam pensija mokama tiktai pagal pastarosios valstybės narės teisės aktus.

28 straipsnis

Pensijos, mokėtinos pagal vienos ar kelių valstybių teisės aktus, kai teisė į išmokas gyvenamojoje šalyje neįgyta

1. Pensininkas, turintis teisę gauti pensiją pagal vienos valstybės narės teisės aktus arba turintis teisę gauti pensijas pagal dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktus ir neturintis teisės gauti išmokas pagal valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, teisės aktus, nepaisant to, turi teisę jis ir jo šeimos nariai gauti tokias išmokas, atsižvelgiant į 18 straipsnio ir VI priedo nuostatas, tartum turėtų teisę jas gauti pagal valstybės narės arba bent jau vienos kompetentingos valstybės narės teisės aktus pensijų atžvilgiu, jeigu jis gyventų tos valstybės teritorijoje. Išmokos mokamos tokiomis sąlygomis:

a) išmokas natūra 2 dalies nurodytos įstaigos sąskaita teikia gyvenamosios vietos įstaiga, tartum atitinkamas asmuo būtų pensininkas pagal tos valstybės, kurios teritorijoje jis gyvena, teisės aktus, ir turėtų teisę į tokias išmokas;

b) kur reikia, laikydamasi 2 dalies nurodytų taisyklių, išmokas pinigais moka kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamus teisės aktus. Tačiau kompetentingos įstaigos ir gyvenamosios vietos įstaigos susitarimu tokias išmokas pagal kompetentingos valstybės teisės aktus gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita.

2. Tais atvejais, kai taikoma 1 dalis, išmokų natūra išlaidas padengia įstaiga pagal šias taisykles:

a) tuo atveju, kai pensininkas turi teisę į minėtąsias išmokas tiktai pagal vienos valstybės narės teisės aktus, išlaidas padengia tos valstybės kompetentinga įstaiga;

b) tuo atveju, kai pensininkas turi teisę į minėtąsias išmokas pagal dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktus, jų išlaidas padengia tos valstybės narės, kurios teisės aktai pensininkui buvo taikomi ilgiausią laiką, kompetentinga įstaiga; jeigu taikant šias taisyklės atsakingomis už išmokų išlaidas taptų kelios įstaigos, tai išlaidas padengia ta įstaiga, kuri paskiausia administravo teisės aktus taikomus pensininkui.

28a straipsnis

Pensijos, mokėtinos pagal vienos ar kelių valstybių narių, kitų nei šalies, kurioje gyvenama, teisės aktus, kai teisė gauti išmokas įgyta pastarojoje šalyje

Tuo atveju, kai pensininkas, turintis teisę gauti pensiją pagal vienos valstybės narės teisės aktus arba pensijas pagal dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktus, gyvena teritorijoje valstybės narės, pagal kurios teisės aktus teisė gauti išmokas natūra nesusijusi su draudimu ar užimtumu, ir čia jam nemokama jokia pensija, jam ir jo šeimos nariams teikiamų išmokų natūra išlaidas padengia vienos iš valstybių narių pensijų atžvilgiu kompetentinga įstaiga, vadovaudamasi 28 straipsnio 2 dalyje išdėstytomis taisyklėmis, tiek, kiek tas pensininkas ir jo šeimos nariai turėtų teisę gauti tokias išmokas pagal šios įstaigos administruojamus teisės aktus, jeigu jie gyventų tos valstybės narės, kurioje įsikūrusi įstaiga, teritorijoje.

29 straipsnis

Šeimos nariai, gyvenantys valstybėje narėje, kitoje nei ta, kurioje gyvena pensininkas — Persikėlimas gyventi į valstybę, kurioje gyvena pensininkas

1. Turinčio teisę gauti pensiją pagal vienos valstybės narės teisės aktus arba pensijas pagal dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktus pensininko šeimos nariai, gyvenantys valstybės narės teritorijoje, kitoje nei ta, kurioje gyvena pensininkas ir kurioje jis turi teisę gauti išmokas pagal vienos valstybės narės teisės aktus, jie išmokas gauna, tartum pensininkas gyventų toje pačioje teritorijoje, kaip ir jie. Išmoka mokama laikantis šių sąlygų:

▼M2

a) išmokas natūra teikia šeimos narių gyvenamosios vietos įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas įstaigos, nustatytos pagal 27 straipsnio arba 28 straipsnio 2 dalies nuostatas, sąskaita; jei gyvenamoji vieta yra kompetentingoje valstybėje narėje, kompetentinga įstaiga išmokas natūra skiria savo sąskaita;

▼B

b) kur reikia, išmokas pinigais moka, pagal 27 straipsnio ar 28 straipsnio 2 dalies nuostatas nustatyta kompetentinga įstaiga remdamasi jos administruojamų teisės aktų nuostatomis. Tačiau kompetentingos įstaigos ir šeimos narių gyvenamosios vietos įstaigos susitarimu tas išmokas pagal kompetentingos valstybės narės teisės aktų nuostatas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita.

2. 1 punkte nurodyti šeimos nariai, persikėlę gyventi į valstybės narės teritoriją, kurioje gyvena pensininkas, gauna:

a) išmokas natūra pagal tos valstybės teisės aktus, netgi ir tada, jeigu jie yra gavę išmokas dėl to paties ligos ar motinystės atvejo iki pakeisdami gyvenamąją vietą;

b) kur reikia, išmokas pinigais moka pagal 27 straipsnio ar 28 straipsnio 2 dalies nuostatas nustatyta kompetentinga įstaiga remdamasi jos administruojamų teisės aktų nuostatomis. Tačiau kompetentingos įstaigos ir pensininko gyvenamosios vietos įstaigos susitarimu tokias išmokas pagal kompetentingos valstybės narės teisės aktų nuostatas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita.

30 straipsnis

Didelės išmokos natūra

24 straipsnio nuostatos pensininkams taikomos analogiškai.

▼M7

31 straipsnis

Pensininko ir (arba) jo šeimos narių buvimas valstybėje narėje, kitoje nei ta, kurioje jie gyvena

1. Pensininkas, turintis teisę į pensiją ar pensijas pagal vienos valstybės narės teisės aktus arba pensijas pagal dviejų ar daugiau valstybių narių, ir turintis teisę gauti išmokas pagal vienos iš tų valstybių teisės aktus, būdamas su savo šeimos nariais valstybių narių teritorijoje, kitoje nei viena iš tų, kurioje jie gyvena, gauna:

a) išmokas natūra, kurios tampa būtinos tam asmeniui dėl sveikatos priežasčių jo buvimo valstybės narės teritorijoje, kitoje nei valstybė, kurioje jis gyvena, metu, atsižvelgiant į išmokų pobūdį ir numatytą buvimo trukmę. Šias išmokas natūra pensininko ar jo šeimos narių gyvenamosios vietos įstaigos sąskaita teikia buvimo vietos įstaiga pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas;

b) kur reikia, išmokas pinigais moka pagal 27 straipsnio ar 28 straipsnio 2 dalies nuostatas nustatyta kompetentinga įstaiga remdamasi jos administruojamų teisės aktų nuostatomis. Tačiau kompetentingos įstaigos ir buvimo įstaigos susitarimu šias išmokas pagal kompetentingos valstybės narės teisės aktų nuostatas gali mokėti pastaroji įstaiga pirmosios įstaigos sąskaita.

2. 22 straipsnio 1a dalis taikoma analogiškai.

▼B

32 (15) straipsnis

…

33 (7) straipsnis

Pensininkų mokamos įmokos

1. Valstybės narės įstaiga, atsakinga už pensijos mokėjimą, kuriai galiojančiais teisės aktais nustatyti atskaitymai iš pensijų įmokoms ligos ir motinystės išmokų draudimui, turi teisę atlikti tuos atskaitymus, apskaičiuotus pagal atitinkamus teisės aktus, iš tokios įstaigos mokamų pensijų, tiek, kiek tų išmokų išlaidas pagal 27, 28, 28a, 29, 31 ir 32 straipsnius padengia minėtos valstybės narės įstaiga.

2. Kai 28a straipsnyje minėtais atvejais ligos ir motinystės išmokų gavimas priklauso nuo įmokų arba panašių mokėjimų pagal valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas pensininkas gyvena, teisės aktus, toje gyvenamojoje vietoje tos įmokos nemokamos.

34 straipsnis

Bendrosios nuostatos

1. Taikant 28, 28a, 29 ir 31 straipsnius, pensininkas, kuris gauna dvi ar daugiau pensijas, mokamas pagal tik vienos valstybės narės teisės aktus, pagal šias nuostatas jis prilyginamas pensininkui, turinčiam teisę gauti pensiją pagal vienos valstybės narės teisės aktus.

2. 27-33 straipsniai negalioja pensininkui ar jo šeimos nariams, kurie pagal valstybės narės teisės aktus turi teisę gauti išmokas remiantis darbine ar profesine veikla. Tuo atveju, įgyvendinant šį skyrių, atitinkamas asmuo yra laikomas pagal darbo sutartį dirbančiu asmeniu arba savarankiškai dirbančiu asmeniu arba pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens šeimos nariu.

▼M4







5a skirsnis

Studijuojantys ar besimokantys profesijų asmenys ir jų šeimos nariai

▼M7

34a straipsnis

Specialios nuostatos, taikomos studentams ir jų šeimos nariams

18 ir 19 straipsniai, 22 straipsnio 1 dalies a ir c punktai bei 1a dalis, 22 straipsnio 2 dalies antroji pastraipa, 22 straipsnio 3 dalis, 23 ir 24 straipsniai bei 6 ir 7 skirsniai, kai reikia, taikomi analogiškai studentams ir jų šeimos nariams.

▼M7 —————

▼B







6

skirsnis

Kitos nuostatos

35 straipsnis

Sistemų taikymas, kai yra kelios gyvenimo ar buvimo šalyje sistemos — Ankstesnės ligos — Maksimali laikotarpio trukmė, už kurį mokamos išmokos

1. Taikant 2 punktą, kai pagal buvimo ar gyvenamosios šalies teisės aktus yra kelios ligos ar motinystės draudimo sistemos, 19 straipsnio, 21 straipsnio 1 dalies, 22, 25, 26 straipsnių, 28 straipsnio 1 dalies, 29 straipsnio 1 dalies arba 31 straipsnio nuostatos taikomos plieno pramonėje dirbančius fizinį darbą darbuotojus apimančioms sistemoms. Tačiau kai minėtuose teisės aktuose yra nustatyta speciali sistema kalnakasiams ir panašių įmonių darbuotojams, tokios sistemos nuostatos taikomos tai darbuotojų kategorijai ir jų šeimos nariams su sąlyga, kad buvimo vietos ar gyvenamosios vietos įstaiga, iš kurios prašoma išmokos, yra kompetentinga administruoti šią sistemą.

▼M8 —————

▼B

3. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus išmokų mokėjimas priklauso nuo ligos kilmės sąlygų, tai tos sąlygos ►M4 netaikoma asmenims ◄ , kuriems taikomas šis reglamentas, nepaisant to, kurios valstybės narės teritorijoje jie gyvena.

4. Jeigu valstybės narės teisės aktais yra nustatytas maksimalus laikotarpis, už kurį mokamos išmokos, tai įstaiga, kuri administruoja tuos teisės aktus, kur reikia, gali atsižvelgti į laikotarpį, už kurį išmokas už tą patį ligos ar motinystės atvejį mokėjo kitos valstybės narės įstaiga.







7

skirsnis

Atsiskaitymai tarp įstaigų

36 (15) straipsnis

1. Išlaidos už išmokas natūra, kurias pagal šio skyriaus nuostatas teikia vienos valstybės narės įstaiga kitos valstybės narės įstaigos sąskaita, turi būti visiškai kompensuotos.

2. 1 punkte nurodytos kompensuojamos sumos apskaičiuojamos ir sumokamos remiantis 98 straipsnyje nurodyto įgyvendinimo reglamento nustatyta tvarka pagal patvirtintas faktines išlaidas arba mokėjimais vienkartinėmis sumomis.

Pastaruoju atveju tokie fiksuoto dydžio mokėjimai turi garantuoti, kad kompensuojamos sumos, kiek įmanoma, padengtų faktines išlaidas.

3. Dvi ar daugiau valstybės narės ar tų valstybių kompetentingos valdžios institucijos gali nustatyti kitus atsiskaitymo būdus arba gali atsisakyti bet kokio atsiskaitymo tarp jų jurisdikcijai priklausančių įstaigų.







2

(11) SKYRIUS

INVALIDUMAS







1

skirsnis

Pagal darbo sutartį dirbantys asmenys arba savarankiškai dirbantys asmenys, kuriems taikomi tik tie teisės aktai, pagal kuriuos invalidumo išmokų dydis nepriklauso nuo draudimo laikotarpių trukmės

37 (11) straipsnis

Bendrosios nuostatos

1. Pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo, kuriam paeiliui ar pakaitomis buvo taikomi dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktai ir kuris įgijo draudimo laikotarpius tik pagal tuos teisės aktus, pagal kuriuos invalidumo pensijos dydis nepriklauso nuo draudimo laikotarpių trukmės, išmokas gauna pagal 39 straipsnį. Šis straipsnis neturi įtakos pensijų padidinimams ar priedams, kurie skiriami už vaikus pagal 8 skyrių.

2. VI priedo A dalyje yra išvardyti 1 dalyje nurodyti teisės aktai, kurie galioja kiekvienos atitinkamos valstybės narės teritorijoje.

38 (11) straipsnis

Atsižvelgimas į draudimo ar gyvenimo laikotarpius, kuriuos pagal darbo sutartį ar savarankiškai dirbantis asmuo įgijo pagal jam taikomus teisės aktus, nustatant teisę į išmokos įgijimą, išsaugojimą ar atgavimą

1. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus teisės į išmokas įgijimas, išsaugojimas ar atgavimas pagal sistemą, kuri nėra speciali pagal 2 arba 3 dalį, priklauso nuo draudimo ar gyvenimo laikotarpių, tos valstybės narės kompetentinga įstaiga sumuoja reikiamus draudimo ar gyvenimo laikotarpius, įgytus pagal bet kurios kitos valstybės narės teisės aktus, nepriklausomai nuo to, ar jie buvo įgyti pagal bendrą ar specialią sistemą, ir ar asmuo dirbo pagal darbo sutartį ar savarankiškai. Šiuos laikotarpius įstaiga įskaito, lyg jie būtų įgyti pagal jos administruojamus teisės aktus.

2. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus kai kurių išmokų skyrimas priklauso nuo draudimo laikotarpių, įgytų pagal profesiją, priklausančią pagal darbo sutartį dirbančių asmenų specialiai sistemai arba, kur reikia, konkrečiame darbe, skiriant šias išmokas sumuojami tik tokie laikotarpiai, kurie pagal kitų šalių narių teisės aktus buvo įgyti pagal atitinkamą sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, dirbant pagal tą pačią profesiją arba, kur reikia, dirbant tokį patį darbą.

Jeigu taip susumuoti įgyti laikotarpiai nesuteikia atitinkamam asmeniui teisės šioms išmokoms gauti, šie laikotarpiai sumuojami skiriant išmokas pagal bendrąją sistemą arba, jei tokia sistema netinka, pagal fizinio arba protinio darbo darbuotojams taikomą sistemą, priklausomai nuo konkretaus atvejo, su sąlyga, kad atitinkamam asmeniui buvo taikoma kuri nors viena iš šių sistemų.

3. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus tam tikrų išmokų skyrimas priklauso nuo draudimo laikotarpių, įgytų pagal atitinkamą profesiją, priklausančią savarankiškai dirbančių asmenų specialiai sistemai, skiriant šias išmokas sumuojami tik laikotarpiai, kurie buvo įgyti pagal kitų valstybių narių teisės aktus pagal atitinkamą sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, dirbant pagal tą pačią profesiją. Šiame punkte nurodytos savarankiškai dirbančių asmenų specialiosios sistemos atitinkamai kiekvienai valstybei narei yra išvardytos IV priedo B dalyje.

Jeigu susumuoti šiame punkte nurodyti laikotarpiai nesuteikia atitinkamam asmeniui teisės šioms išmokoms gauti, tai šie laikotarpiai sumuojami skiriant išmokas pagal bendrąją sistemą arba, jei tokia sistema netinka, pagal fizinio arba protinio darbo darbuotojams galiojančią sistemą, priklausomai nuo konkretaus atvejo, su sąlyga, kad atitinkamam asmeniui buvo taikoma kuri nors viena iš šių sistemų.

39 (11) (14) straipsnis

Išmokų skyrimas

1. Valstybės narės, kurios teisės aktai buvo taikomi tuo metu, kai, netekus darbingumo, buvo nustatytas invalidumas, įstaiga nustato, ar atitinkamas asmuo įvykdė tų teisės aktų sąlygas, suteikiančias teisę gauti išmokas, kur reikia, atsižvelgiant į 38 straipsnį.

2. Asmuo, įvykdęs 1 dalyje nustatytas sąlygas, išmokas gauna tiktai iš minėtos įstaigos pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas.

3. Asmuo, neturintis teisės gauti išmokų pagal 1 dalį, gauna išmokas, kurias jis dar turi teisę gauti pagal kitos valstybės narės teisės aktus, kur reikia, atsižvelgiant į 38 straipsnį.

4. Jeigu 2 ar 3 dalyje nurodytais teisės aktais nustatyta, kad išmokų dydis priklauso nuo šeimos narių, išskyrus vaikų, skaičiaus, tai kompetentinga įstaiga atsižvelgia į tuos atitinkamo asmens šeimos narius, kurie gyvena kitos valstybės narės teritorijoje, lyg jie gyventų kompetentingos valstybės teritorijoje.

5. Jeigu 2 ar 3 dalyse nurodytuose teisės aktuose yra nuostatų dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo joms sutapus su kitomis pajamomis ar skirtingos rūšies išmokomis, kaip nurodyta 46 (11) straipsnio 2 dalyje, tai 46a straipsnio 3 dalis ir 46c straipsnio 5 dalis taikomi mutatis mutandis.

6. Pagal darbo sutartį dirbęs visiškas bedarbis, kuriam galioja 71 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktis arba 71 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunkčio pirmasis sakinys, gauna invalidumo išmokas, kurias moka valstybės narės, kurios teritorijoje jis gyvena, kompetentinga įstaiga pagal jos administruojamus teisės aktus, tartum tie teisės aktai jam galiojo jo paskiausioje darbo vietoje, kur reikia, atsižvelgiant į 38 straipsnį ir (arba) 25 straipsnio 2 dalį. Gyvenamosios šalies įstaiga yra atsakinga už šių išmokų mokėjimą.

Jeigu tai įstaigai taikomi teisės aktai, pagal kuriuos nustatyti atskaitymai bedarbių mokėtinoms įmokoms invalidumo išmokų draudimui, tuos atskaitymus ji turi teisę atlikti pagal tų teisės aktų nuostatas.

Jeigu pagal šios įstaigos administruojamus teisės aktus išmokos apskaičiuojamos remiantis alga ar darbo užmokesčiu, tai įstaiga atsižvelgia į algą ir darbo užmokestį, gautus paskiausio darbo šalyje ir gyvenamosios vietos šalyje pagal jos administruojamus teisės aktus. Jeigu gyvenamosios vietos šalyje jis algos ar darbo užmokesčio negavo, tai kompetentinga įstaiga, kai būtina, remiasi ir paskiausio darbo šalyje gautu darbo užmokesčiu vadovaudamasi jos administruojamų teisės aktais nustatytomis taisyklėmis.







2

skirsnis

Pagal darbo sutartį dirbantys asmenys arba savarankiškai dirbantys asmenys, kuriems buvo taikomi tiktai tie teisės aktai, pagal kuriuos invalidumo išmokos dydis priklauso nuo draudimo arba gyvenimo laikotarpių trukmės, arba tokio tipo teisės aktai ir 1 skirsnyje nurodyti teisės aktai

40 (11) straipsnis

Bendrosios nuostatos

1. Jeigu pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui arba savarankiškai dirbančiam asmeniui paeiliui arba pakaitomis buvo taikomi dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktai, iš kurių bent vienos valstybės teisės aktai nėra 37 straipsnio 1 dalyje nurodyto tipo, tai išmokas jis gauna pagal 3 skyriaus nuostatas, kurios taikomos mutatis mutandis, atsižvelgiant į 4 dalies nuostatas.

2. Tačiau pagal darbo sutartį dirbantis asmuo ar savarankiškai dirbantis asmuo, kuris, netekęs darbingumo tapo invalidu, kai jam buvo taikomi IV priedo A dalyje nurodyti teisės aktai, išmokas gauna pagal 37 straipsnio 1 dalies nuostatas laikantis šių sąlygų:

— kai jis įvykdo tų ar kitų to paties tipo teisės aktų sąlygas, kur reikia, atsižvelgiant į 38 straipsnį, tačiau neatsižvelgiant į draudimo laikotarpius, įgytus pagal IV priedo A dalyje nenurodytus teisės aktus, ir

— jeigu jis neįvykdo sąlygų teisei gauti invalidumo išmokas pagal IV priedo A dalyje nenurodytus teisės aktus, ir

— jeigu jis nepareiškia teisių gauti senatvės išmokas atsižvelgiant į 44 straipsnio 2 dalies antrąjį sakinį.

3.

a) Nustatant teisę gauti išmokas pagal valstybės narės IV priedo A dalyje nurodytus teisės aktus, pagal kuriuos invalidumo išmokų skyrimas priklauso nuo to, ar atitinkamas asmuo gavo ligos išmokas pinigais, ar buvo nedarbingas konkrečiu laikotarpiu, jeigu pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, kuriam buvo taikomi tie teisės aktai, netekęs darbingumo tampa invalidu, kai jam galiojo kitos valstybės teisės aktai. Nepažeidžiant 37 straipsnio 1 dalies nuostatų, laikotarpiai sumuojami taip: i) bet kuris laikotarpis, už kurį dėl nedarbingumo jis gavo ligos išmokas pinigais pagal antrosios valstybės narės teisės aktus, arba vietoje išmokų jam buvo toliau mokama alga ar darbo užmokestis; ii) bet kuris laikotarpis, per kurį dėl invalidumo, susijusio su darbingumo pablogėjimu, jis gaudavo išmokas kaip nurodyta reglamento 2 ir 3 skyriuose, kurios dėl invalidumo buvo mokamos pagal antrosios valstybės narės teisės aktus, tartum tai būtų laikotarpis, už kurį buvo mokamos ligos išmokos pinigais pagal pirmosios valstybės narės teisės aktus, arba laikotarpis, kai jis pagal tuos teisės aktus buvo laikomas nedarbingu arba dirbančiu.

b) Teisė gauti invalidumo išmokas pagal pirmosios valstybės teisės aktus įgyjama pasibaigus tais teisės aktais nustatytam ligos kompensacijos pirminiam laikotarpiui arba pasibaigus tais teisės aktais nustatytam darbingumo netekimo pirminiam laikotarpiui, tačiau ne anksčiau kaip nuo: i) dienos, kai įgyjama teisė į a punkto ii papunktyje nurodytas invalidumo išmokas pagal antrosios valstybės teisės aktus, arba ii) dienos, einančios po paskutinės dienos, nuo kurios atitinkamas asmuo turi teisę gauti ligos išmokas pinigais pagal antrosios valstybės narės teisės aktus.

4. Valstybės narės įstaigos priimtas sprendimas dėl pareiškėjo invalidumo laipsnio yra privalomas bet kurios kitos atitinkamos valstybės narės įstaigai, su sąlyga, kad tų valstybių teisės aktų nuostatos atitinka invalidumo laipsnio pripažinimo sąlygas kaip nurodyta V priede.







3

skirsnis

Invalidumo pasunkėjimas

41 (11) straipsnis

1. Pasunkėjus pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens, gaunančio išmokas tiktai pagal vienos valstybės narės teisės aktus, invalidumui, taikomos šios nuostatos:

a) jeigu nuo išmokos mokėjimo dienos atitinkamam asmeniui nebuvo taikomi kitos valstybės narės teisės aktai, pirmosios valstybės narės kompetentinga įstaiga skiria išmokas pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas atsižvelgdama į invalidumo pasunkėjimą;

b) jeigu nuo išmokų mokėjimo pradžios atitinkamam asmeniui buvo taikomi vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktai, tai, išmokos, kur reikia, atsižvelgiant į invalidumo pasunkėjimą, jam skiriamos pagal 37 straipsnio 1 dalies arba 40 straipsnio 1 arba 2 dalies nuostatas;

c) jeigu bendra išmokos ar išmokų, mokamų pagal b punktą, suma yra mažesnė už išmoką, kurią atitinkamas asmuo anksčiau gaudavo atsakingos už jos mokėjimą įstaigos sąskaita, tokia įstaiga moka priedą, lygų šių dviejų sumų skirtumui;

d) jeigu b papunktyje nurodytu atveju įstaiga, atsakinga už pradinį nedarbingumą, yra Nyderlandų įstaiga ir jeigu: i) pasunkinusi invalidumą liga yra ta pati, dėl kurios buvo paskirtos išmokos pagal Nyderlandų teisės aktus; ii) pagal valstybės narės teisės aktus, kurie tokiam asmeniui buvo taikomi paskutiniuoju metu, ši liga yra laikoma profesine ir suteikia jam teisę gauti 60 straipsnio 1 dalies b punktenumatytą priedą; ir jeigu iii) teisės aktas ar teisės aktai, kurie atitinkamam asmeniui buvo taikomi nuo išmokų mokėjimo pradžios, yra išvardyti IV priedo A dalyje, Nyderlandų įstaiga ir toliau moka pradinę išmoką padidėjus nedarbingumui, o išmoka, mokama pagal valstybės narės teisės aktus, kurie atitinkamam asmeniui buvo taikomi paskutiniuoju metu, sumažinama Nyderlandų mokamos išmokos dydžiu;

e) jeigu b papunktyje nurodytu atveju atitinkamas asmuo neturi teisės gauti išmokas kitos valstybės narės įstaigos sąskaita, pirmosios valstybės kompetentinga įstaiga skiria išmokas pagal valstybės teisės aktų nuostatas, atsižvelgdama į darbingumo pablogėjimą ir, kur reikia, į 38 straipsnį.

2. Pasunkėjus pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens, gaunančio išmokas pagal dviejų ar daugiau valstybių narių teisės aktus, invalidumui, išmokos, atsižvelgiant į pasunkėjimo laipsnį, jam skiriamos pagal 40 straipsnio 1 dalį.







4

skirsnis

Išmokų mokėjimo atnaujinimas po to, kai jų mokėjimas buvo sustabdytas ar nutrauktas — Invalidumo išmokų pakeitimas senatvės išmokomis — Pagal 39 straipsnio nuostatas paskirtų išmokų perskaičiavimas

42 (11) straipsnis

Atsakingos už išmokų mokėjimą įstaigos nustatymas tuo atveju, kai atnaujinamas invalidumo išmokų mokėjimas

1. Jeigu išmokų mokėjimas atnaujinamas po jų sustabdymo, nepažeidžiant 43 straipsnio, atsakomybė tenka įstaigai ar įstaigoms, kurios buvo atsakingos už išmokų mokėjimą jų sustabdymo metu.

2. Jeigu nutraukus išmokų mokėjimą atitinkamo asmens būklė yra tokia, kad garantuoja tolesnį išmokų mokėjimą, jos skiriamos atitinkamai pagal 37 straipsnio 1 dalies arba 40 straipsnio 1 arba 2 dalį.

43 (11) straipsnis

Invalidumo išmokų pakeitimas senatvės išmokomis. Pagal 39 straipsnio nuostatas paskirtų išmokų perskaičiavimas

1. Kur reikia, invalidumo išmokos pakeičiamos senatvės išmokomis pagal teisės akto ar teisės aktų, kuriais remiantis jos buvo paskirtos, nustatytas sąlygas bei pagal 3 skyrių.

2. Jeigu asmuo, gaunantis invalidumo išmoką, pagal 49 straipsnį įgyja teisę gauti senatvės išmokas pagal vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktus, bet kuri už invalidumo išmokų mokėjimą atsakinga įstaiga pagal valstybės narės teisės aktus ir toliau tokiam asmeniui moka invalidumo išmoką, į kurią jis įgijo teisę pagal jos administruojamus teisės aktus, tol, kol ta įstaiga galės taikyti 1 dalies nuostatas arba tol, kol atitinkamas asmuo įvykdys sąlygas tokioms išmokoms gauti.

3. Jeigu pagal 39 straipsnį paskirtos invalidumo išmokos pagal valstybės narės teisės aktus pakeičiamos senatvės išmokomis ir jeigu atitinkamas asmuo neįvykdė viename ar keliuose nacionalinės teisės aktuose nustatytų sąlygų šioms išmokoms gauti, nuo pakeitimo datos atitinkamas asmuo gauna iš šios ar šių valstybių narių pagal 3 skyrių paskirtas invalidumo išmokas, tartum šis skyrius būtų galiojęs tuo metu, kai jis tapo nedarbingu, dėl ko vėliau buvo nustatytas invalidumas, tol, kol atitinkamas asmuo neįvykdo atitinkamu nacionalinės teisės aktu nustatytų kvalifikacijos sąlygų senatvės išmokai gauti arba kai tokio pakeitimo pagal atitinkamą teisės aktą ar teisės aktus nedaroma tol, kol jis turi teisę gauti invalidumo išmokas.

4. Pagal 39 straipsnį paskirtos invalidumo išmokos perskaičiuojamos pagal 3 skyrių, kai tik pensijos gavėjas įvykdo IV priedo A dalyje nenurodytų teisės aktų nustatytas būtinas sąlygas invalidumo išmokoms gauti arba kai jis pradeda gauti senatvės išmokas pagal kitos valstybės narės teisės aktus.

▼M3







5 skirsnis

Asmenys, kuriems taikoma valstybės tarnautojų speciali sistema

43a straipsnis

1. 37 straipsnio, 38 straipsnio 1 dalies, 39 straipsnio bei 2, 3 ir 4 skirsnių nuostatos analogiškai yra taikomos asmenims, kuriems taikoma valstybės tarnautojų speciali sistema.

2. Tačiau, jei pagal valstybės narės teisės aktus įgyti, panaikinti, išsaugoti arba atgauti teises į išmokas pagal valstybės tarnautojų specialią sistemą galima tik tada, kai visi draudimo laikotarpiai yra įgyti pagal vieną arba daugiau tos valstybės narės valstybės tarnautojų specialią sistemą arba pagal tos valstybės narės teisės aktus prilygsta tokiems laikotarpiams, atsižvelgiama tik į tuos laikotarpius, kurie gali būti pripažinti pagal tos valstybės narės teisės aktus.

Jei taip susumuoti įgyti laikotarpiai nesuteikia atitinkamam asmeniui teisės gauti šias išmokas, į tokius laikotarpius atsižvelgiama skiriant išmokas pagal bendrąją sistemą arba, jei tokia sistema netinka, priklausomai nuo konkretaus atvejo — pagal fizinio arba protinio darbo darbuotojams taikomą sistemą.

3. Jeigu pagal kokios nors valstybės narės teisės aktus išmokos yra apskaičiuojamos remiantis paskutiniu atlyginimu ar atlyginimais, gautais per ataskaitinį laikotarpį, tos valstybės kompetentinga įstaiga apskaičiuodama atsižvelgia tik į tuos deramai perskaičiuotus atlyginimus, kurie gauti per laikotarpį arba laikotarpius, kada tokie teisės aktai buvo taikomi atitinkamam asmeniui.

▼B







3

(11) SKYRIUS

SENATVĖ IR MIRTIS (PENSIJOS)

44 (11) straipsnis

Bendrosios išmokų skyrimo nuostatos pagal darbo sutartis dirbantiems asmenims arba savarankiškai dirbantiems asmenims, kai jiems buvo taikomi dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktai

1. Pagal darbo sutartį dirbančio asmens arba savarankiškai dirbančio asmens, kuriems buvo taikomi dviejų ar kelių valstybių narių teisės aktai, arba jo išlaikytinių teisės gauti išmokas nustatomos pagal šio skyriaus nuostatas.

2. Jeigu 49 straipsnyje nenustatyta kitaip, atitinkamo asmens prašymas skirti išmoką nagrinėjimas visų teisės aktų, kurie buvo taikomi pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui arba savarankiškai dirbančiam asmeniui, atžvilgiu. Išimtis iš šių taisyklių daroma tik tuo atveju, kai atitinkamas asmuo aiškiai prašo, kad būtų atidėtos senatvės išmokos, į kurią jis turėtų teisę pagal vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktus, skyrimas.

▼M5

3. Šis skyrius netaikomas pensijų už vaikus arba našlaičių pensijų padidinimams ar priedams, kurie turi būti paskirti pagal 8 skyriaus nuostatas.

▼B

45 (11) (14) straipsnis

Atsižvelgimas į draudimo ar gyvenimo laikotarpius, kuriuos pagal taikomus teisės aktus įgijo pagal darbo sutartį dirbantis asmuo arba savarankiškai dirbantis asmuo, nustatant teisę į išmokų įgijimą, išsaugojimą ar atgavimą

1. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus teisės į išmokas įgijimas, išsaugojimas ar atgavimas pagal sistemą, kuri pagal 2 arba 3 dalį nėra speciali, priklauso nuo draudimo ar gyvenimo laikotarpių, tai tos valstybės narės kompetentinga įstaiga, kai reikia, sumuoja draudimo ar gyvenimo laikotarpius, įgytus pagal bet kurios kitos valstybės narės teisės aktus, nepriklausomai nuo to, ar jie buvo įgyti pagal bendrą ar specialią sistemą, ir ar asmuo dirbo pagal darbo sutartį ar savarankiškai. Šiuos laikotarpius ji sumuoja, tartum jie būtų įgyti pagal jos administruojamus teisės aktus.

2. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus kai kurių išmokų skyrimas priklauso nuo draudimo laikotarpių, įgytų pagal atitinkamą profesiją, priklausančią pagal darbo sutartį dirbančių asmenų specialiai sistemai arba, kur reikia, įgytų konkrečiame darbe, skiriant šias išmokas sumuojami tik tokie laikotarpiai, kurie pagal kitos valstybės narės teisės aktus buvo įgyti pagal atitinkamą sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, dirbant pagal tą pačią profesiją arba, kur reikia, dirbant tą patį darbą. Jeigu taip susumuoti tie įgyti laikotarpiai nesuteikia atitinkamam asmeniui teisės šioms išmokoms gauti, šie laikotarpiai sumuojami skiriant išmokas pagal bendrąją sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, pagal fizinio arba protinio darbo darbuotojams taikomą sistemą, priklausomai nuo konkretaus atvejo, su sąlyga, kad atitinkamam asmeniui galiojo viena ar kita iš šių sistemų.

3. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus tam tikrų išmokų skyrimas priklauso nuo draudimo laikotarpių, įgytų pagal atitinkamą profesiją, priklausančią savarankiškai dirbančių asmenų specialiai sistemai, tai skiriant šias išmokas sumuojami tik laikotarpiai, kurie buvo įgyti pagal kitos valstybės narės teisės aktus pagal tą pačią sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, dirbant pagal tą pačią profesiją. Šiame punkte nurodytos savarankiškai dirbančių asmenų specialiosios sistemos atitinkamai kiekvienai valstybei narei yra išvardytos IV priedo B dalyje. Jeigu susumuoti šioje dalyje nurodyti laikotarpiai nesuteikia atitinkamam asmeniui teisės šioms išmokoms gauti, šie laikotarpiai sumuojami skiriant išmokas pagal bendrąją sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, pagal fizinio arba protinio darbo darbuotojams taikomą sistemą, priklausomai nuo konkretaus atvejo, su sąlyga, kad atitinkamam asmeniui galiojo kuri nors viena iš šių sistemų.

4. Nustatant teisę į išmokų įgijimą, išsaugojimą ar atgavimą į draudimo laikotarpius, įgytus pagal valstybės narės specialią sistemą, atsižvelgiama pagal bendrą sistemą arba, jei tokios sistemos nėra, pagal kitos valstybės narės fizinio arba protinio darbo darbuotojams taikomą sistemą, priklausomai nuo konkretaus atvejo, su sąlyga, kad atitinkamam asmeniui galiojo viena kuri nors iš šių sistemų, netgi ir tuo atveju, kai šie laikotarpiai buvo sumuojami pastarojoje valstybėje pagal 2 dalyje arba 3 dalies pirmame sakinyje nurodytą sistemą.

5. Jeigu pagal valstybės narės teisės aktus teisės į išmokas įgijimas, išsaugojimas ir atgavimas priklauso nuo sąlygos, kad atitinkamas asmuo draudiminio įvykio metu būtų apdraustas, pagal kiekvienai atitinkamai valstybei narei VI priede nustatytas procedūras, ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu jis yra apdraustas pagal kitos valstybės narės teisės aktus.

6. Darbuotojo, kuriam taikomas 71 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktis arba b punkto ii papunkčio pirmasis sakinys, visiško nedarbo laikotarpius, sumuoja valstybės narės, kurios teritorijoje atitinkamas darbuotojas gyvena, kompetentinga įstaiga pagal tos įstaigos administruojamus teisės aktus, tartum tie teisės aktai jam buvo taikomi jo paskutinio darbo metu.

Jeigu įstaigai taikomi teisės aktai, nustatantys įmokų atskaitymą iš bedarbiams mokamų išmokų jų senatvės ir mirties (pensijos) draudimui, tokia įstaiga turi teisę atlikti atskaitymus pagal tų teisės aktų nuostatas.

Jeigu sumuojami tik tie atitinkamo asmens gyvenimo šalyje visiško nedarbo laikotarpiai, už kuriuos toje šalyje buvo mokomos draudimo įmokos, ši sąlyga laikoma įvykdyta, jeigu draudimo mokėjimo laikotarpiai buvo įgyti kitoje valstybėje narėje.

46 (11) straipsnis

Išmokų skyrimas

1. Kai pagal valstybės narės teisės aktus teisė gauti išmokas įgyjama netaikant 45 arba 40 straipsnio 3 dalies, galioja šios taisyklės:

a) kompetentinga įstaiga mokėtinos išmokos dydį apskaičiuoja: i) tik pagal jos administruojamų teisės aktų nuostatas, ii) pagal 2 punktą;

b) kompetentinga įstaiga gali atsisakyti skaičiavimo pagal a pukto ii papunktį, jeigu taip skaičiuojant išmokos dydis, nepaisant dėl skaičių suapvalinimo susidarančių skirtumų, yra lygus ar mažesnis už dydį, gautą skaičiuojant pagal a pukto i papunktį, jeigu ta įstaiga netaiko jokių teisės aktų, neleidžiančių 46b ir 46c straipsniuose nurodyto sutapimo, arba jeigu minėta įstaiga taiko teisės aktus, kuriuose nustatytas 46c straipsnyje nurodytas sutapimas, su sąlyga, jei minėtuose teisės aktuose nustatyta, kad į kitos rūšies išmokas atsižvelgiama draudimo ar gyvenimo laikotarpių, įgytų tik pagal šiuos teisės aktus, pagrindu, kad remiantis tais draudimo ar gyvenimo laikotarpiais būtų galima įgyti teisę į visą išmoką. IV priedo C dalyje atitinkamai kiekvienai valstybei narei nurodyti atvejai, kuri iš tų dviejų taisyklių bus taikoma praktikoje.

2. Jeigu valstybės narės teisės aktais nustatytos sąlygos teisei gauti išmokas įvykdomos tik taikant 45 straipsnį arba 40 straipsnį 3 dalį, tai galioja šios taisyklės:

a) kompetentinga įstaiga apskaičiuoja teorinį išmokos dydį, į kurį atitinkamas asmuo galėtų pretenduoti, jei visi draudimo ir (arba) gyvenimo laikotarpiai, iki draudiminio įvykio įgyti pagal valstybių narių teisės aktus, kurie buvo taikomi pagal darbo sutartį dirbančiam asmeniui arba savarankiškai dirbančiam asmeniui, atitinkamoje valstybėje išmokos skyrimo metu būtų laikomi įgytais pagal jos administruojamus teisės aktus. Jeigu pagal šiuos teisės aktus išmokos dydis nepriklauso nuo įgytų laikotarpių trukmės, toks dydis laikomas šiame punkte nurodytu teoriniu dydžiu;

b) kompetentinga įstaiga vėliau, remdamasi pagal ankstesnį punktą apskaičiuotu teoriniu dydžiu, nustato faktinį išmokos dydį, pagal santykį tarp draudimo ar gyvenimo laikotarpių, iki draudiminio įvykio įgytų pagal jos administruojamus teisės aktus, trukmės ir bendros draudimo ar gyvenimo laikotarpių, iki draudiminio įvykio įgytų pagal visų atitinkamų valstybių narių teisės aktus, trukmės.

3. Atitinkamas asmuo turi teisę iš kiekvienos valstybės narės kompetentingos įstaigos gauti didžiausią pagal 1 ir 2 dalis apskaičiuotą išmokos dydį, nepažeidžiant teisės aktų nuostatų dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo.

Tuo atveju išmokų dydžių palyginimas atliekamas jau pritaikius minėtas nuostatas.

4. Jeigu pagal 6 straipsnio b punkte nurodytų daugiašalių Socialinės apsaugos konvencijų nuostatas dviejų ar daugiau valstybių narių kompetentingų įstaigų mokėtinų invalidumo pensijų, senatvės ar pensijų išlaikytiniams bendras dydis neviršija tų valstybių narių pagal 1-3 punktus mokėtino bendro dydžio, tai atitinkamam asmeniui galioja šio skyriaus nuostatos.

46a (11) straipsnis

Bendrosios nuostatos dėl invalidumo, senatvės išmokų ar išmokų išlaikytiniams sumažinimo, sustabdymo ar nutraukimo pagal valstybių narių teisės aktus

1. Šiame skyriuje tos pačios rūšies išmokų sutapimas turi tokią reikšmę: invalidumo, senatvės išmokų ir išmokų išlaikytiniams, apskaičiuotų arba išmokamų pagal to paties asmens įgytus draudimo ir (arba) gyvenimo laikotarpius, visiškas sutapimas.

2. Šiame skyriuje skirtingų rūšių išmokų sutapimas reiškia visišką sutapimą išmokų, kurios negali būti laikomos tos pačios rūšies išmokomis, kaip nurodyta 1 dalyje.

3. Taikant valstybės narės teisės aktų nuostatas dėl invalidumo, senatvės išmokų ar išmokų išlaikytiniams sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo joms sutapus su tos pačios rūšies arba skirtingomis išmokomis ar su kitomis pajamomis, galioja šios taisyklės:

a) į išmokas, įgytas pagal kitos valstybės narės teisės aktus arba į kitas pajamas, gautas kitoje valstybėje narėje turi būti atsižvelgiama tik tuo atveju, jeigu pirmosios valstybės narės teisės aktais nustatyta, kad atsižvelgiama į užsienyje įgytas išmokas ar pajamas;

b) turi būti atsižvelgiama į kitos valstybės narės paskirtų išmokų dydį iki išskaitant mokesčius, socialinio draudimo įmokas ir kitus atskirus mokėjimus ar išskaitas;

c) neturi būti atsižvelgiama į pagal kitos valstybės narės teisės aktus įgytų savanoriško ar neprivalomo tęstinio draudimo išmokų dydį;

d) jeigu galioja tik vienos valstybės narės teisės aktų nuostatos dėl išmokų sumažinimo, jų mokėjimo sustabdymo ar nutraukimo dėl to, kad atitinkamas asmuo gauna pagal kitos valstybės narės teisės aktus mokamas panašias ar kitos rūšies išmokas arba kitas pajamas kitos valstybės narės teritorijoje, pagal pirmosios valstybės narės teisės aktus mokama i