2013R0549 — LT — 24.08.2015 — 001.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

►B EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 549/2013 2013 m. gegužės 21 d. dėl Europos nacionalinių ir regioninių sąskaitų sistemos Europos Sąjungoje (Tekstas svarbus EEE) (OL L 174 2013.6.26, p. 1)

iš dalies keičiamas:









▼B

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 549/2013

2013 m. gegužės 21 d.

dėl Europos nacionalinių ir regioninių sąskaitų sistemos Europos Sąjungoje

(Tekstas svarbus EEE)







EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 338 straipsnio 1 dalį, atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą, teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams, atsižvelgdami į Europos Centrinio Banko nuomonę ( 1 ), laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros ( 2 ), kadangi: (1) politikai formuoti Sąjungoje ir valstybių narių ekonomikos bei ekonominės ir pinigų sąjungos (EPS) stebėsenai vykdyti reikalinga palyginama, naujausia ir patikima informacija apie kiekvienos valstybės narės ar regiono ūkio struktūrą ir ekonominės padėties raidą; (2) Komisija turėtų dalyvauti vykdant valstybių narių ekonomikos bei EPS stebėseną ir visų pirma reguliariai teikti Tarybai valstybių narių pažangos vykdant savo įsipareigojimus, susijusius su EPS, ataskaitas; (3) Sąjungos piliečiams ekonominės sąskaitos reikalingos kaip pagrindinė priemonė bet kurios valstybės narės ar regiono ekonominei padėčiai analizuoti. Siekiant palyginamumo tokios sąskaitos turėtų būti rengiamos pagal vienodus ir vienodai aiškinamus principus. Siekiant užtikrinti kuo didesnį skaidrumą visuose sektoriuose, pateikta informacija turėtų būti kuo tikslesnė, išsamesnė ir pateikta laiku; (4) Komisija nacionalinių ir regioninių sąskaitų agreguotus rodiklius turėtų naudoti Sąjungos administraciniais tikslais, visų pirma – biudžeto skaičiavimams; (5) 1970 m. buvo paskelbtas administracinis dokumentas „Europos integruotų ekonominių sąskaitų sistema (ESS)“, apimantis šio reglamento taikymo sritį. Tą dokumentą savarankiškai ir vien savo atsakomybe parengė Europos Bendrijų statistikos tarnyba ir tai buvo tos tarnybos ir valstybių narių nacionalinių statistikos institucijų kelerių bendro darbo metų rezultatas, siekiant sukurti Europos Bendrijų ekonominės ir socialinės politikos reikalavimus atitinkančią nacionalinių sąskaitų sistemą. Tai buvo iki to meto Bendrijų naudotos Jungtinių Tautų nacionalinių sąskaitų sistemos Bendrijai pritaikyta redakcija. Siekiant pirminę redakciją atnaujinti, 1979 m. paskelbta antroji dokumento redakcija ( 3 ); (6) 1996 m. birželio 25 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2223/96 dėl Europos nacionalinių ir regioninių sąskaitų sistemos Bendrijoje ( 4 ) nustatyta Bendrijos ekonominės, socialinės ir regioninės politikos reikalavimus atitinkanti nacionalinių sąskaitų sistema. Iš esmės ta sistema atitiko tuometinę naują nacionalinių sąskaitų sistemą, kurią 1993 m. vasario mėn. priėmė Jungtinių Tautų statistikos komisija (1993 m. NSS), kad visų Jungtinių Tautų šalių narių duomenys būtų palyginami tarptautiniu mastu; (7) 1993 m. NSS buvo atnaujinta 2009 m. vasario mėn. Jungtinių Tautų statistikos komisijai priėmus naują nacionalinių sąskaitų sistemą (2008 m. NSS) siekiant, kad nacionalinės sąskaitos būtų labiau suderintos su naujomis ekonominėmis aplinkybėmis, metodologinių tyrimų pažanga ir naudotojų poreikiais; (8) siekiant atsižvelgti į NSS pokyčius, reikia patikslinti Reglamentu (EB) Nr. 2223/96 (1995 m. ESS) nustatytą Europos sąskaitų sistemą, kad pagal šį reglamentą nustatyta patikslinta Europos sąskaitų sistema atitiktų 2008 m. NSS redakciją, kuri būtų pritaikyta prie valstybių narių ūkio struktūros, o Sąjungos duomenis būtų galima palyginti su jos pagrindinių tarptautinių partnerių sukauptais duomenimis; (9) siekiant nustatyti aplinkos ekonomines sąskaitas kaip patikslintos Europos sąskaitų sistemos palydovines sąskaitas, 2011 m. liepos 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 691/2011 dėl Europos aplinkos ekonominių sąskaitų ( 5 ) nustatyta bendra Europos aplinkos ekonominių sąskaitų rinkimo, rengimo, perdavimo ir vertinimo sistema; (10) rengiant aplinkos ir socialines sąskaitas, reikėtų visapusiškai atsižvelgti ir į 2009 m. rugpjūčio 20 d. Komisijos komunikatą Tarybai ir Europos Parlamentui „BVP ir kiti rodikliai pažangai kintančiame pasaulyje vertinti“. Reikia intensyviai tęsti metodologinius tyrimus ir duomenų patikrinimus, visų pirma dėl klausimų, susijusių su BVP ir kitais rodikliais bei strategija „Europa 2020“, kad būtų galima parengti išsamesnį gerovės ir pažangos kiekybinio vertinimo metodą siekiant remti pažangų, tvarų ir integracinį augimą. Šiame kontekste turėtų būti sprendžiami išorinių aplinkos veiksnių ir socialinės nelygybės klausimai. Taip pat reikėtų atsižvelgti į produktyvumo pokyčių klausimą. Taip turėtų būti sudaryta galimybė kuo greičiau gauti duomenų, kurie papildytų BVP rodiklius. 2013 m. Komisija turėtų Europos Parlamentui ir Tarybai pateikti tolesnės veiklos Komunikatą dėl „BVP ir kitų rodiklių“, o prireikus 2014 m. – pasiūlymų dėl teisėkūros procedūra priimamų aktų. Nacionalinių ir regioninių sąskaitų duomenys turėtų būti laikomi vienu iš būdų tiems tikslams pasiekti; (11) reikėtų išnagrinėti galimybę taikyti naujus, automatinius rinkimo realiuoju laiku metodus; (12) šiuo reglamentu nustatytoje patikslintoje Europos sąskaitų sistemoje (2010 m. ESS), be kita ko, pateikiama metodologija ir duomenų perdavimo programa, kurioje nurodytos sąskaitos ir lentelės, kurias laikydamosi nustatytų terminų turi pateikti visos valstybės narės. Tas sąskaitas ir lenteles Komisija turėtų pateikti naudotojams konkrečiomis dienomis ir, atitinkamais atvejais, pagal iš anksto paskelbtą paskelbimo tvarkaraštį, visų pirma vykdant ekonominės konvergencijos stebėseną ir siekiant glaudaus valstybių narių ekonominės politikos koordinavimo; (13) skelbiant duomenis reikėtų laikytis į naudotojus orientuoto požiūrio, tuo būdu suteikiant prieinamą ir naudingą informaciją Sąjungos piliečiams ir kitiems suinteresuotiesiems subjektams; (14) 2010 m. ESS palaipsniui bus pakeistos visos kitos sistemos ir ji taps pagrindine bendrų standartų, apibrėžčių, klasifikatorių ir apskaitos taisyklių sistema, kad valstybės narės galėtų parengti savo sąskaitas Sąjungos tikslais ir valstybių narių rezultatus būtų galima palyginti; (15) remiantis 2003 m. gegužės 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1059/2003 dėl bendro teritorinių statistinių vienetų klasifikatoriaus (NUTS) nustatymo ( 6 ), visų valstybių narių statistiniai duomenys, kurie teikiami Komisijai ir kurie turi būti suskirstyti pagal teritorinius vienetus, turėtų būti suskirstyti pagal NUTS klasifikatorių. Todėl norint gauti palyginamą regionų statistiką teritoriniai vienetai turėtų būti nustatomi pagal NUTS klasifikatorių; (16) valstybių narių duomenų perdavimas, įskaitant konfidencialių duomenų perdavimą, reglamentuojamas taisyklėmis, išdėstytomis 2009 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 223/2009 dėl Europos statistikos ( 7 ). Atitinkamai, priemonėmis, kurių imamasi pagal šį reglamentą, taip pat turėtų būti užtikrinama konfidencialių duomenų apsauga ir tai, kad rengiant ir platinant Europos statistiką duomenys nebūtų neteisėtai atskleidžiami ar naudojami ne statistikos tikslais; (17) sudaryta darbo grupė netiesiogiai apskaičiuotų finansinio tarpininkavimo paslaugų (NAFTAP) vertinimo nacionalinėse sąskaitose klausimui toliau nagrinėti, įskaitant klausimą dėl pagal riziką koreguojamo metodo, pagal kurį į NAFTAP skaičiavimą neįtraukiamas rizikos komponentas, kad būtų atspindėtos ateityje numatomos sąnaudos, susidarančios dėl realizuotos rizikos. Siekiant geresnių rezultatų, atsižvelgiant į šios darbo grupės išvadas gali prireikti iš dalies keisti NAFTAP skaičiavimo ir priskyrimo metodologiją priimant deleguotąjį aktą; (18) išlaidos moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai yra investicijos, todėl jos turėtų būti įrašomos į sąskaitas kaip bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas. Vis dėlto deleguotuoju aktu reikia nustatyti moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai skirtų išlaidų duomenų, kurie į sąskaitas būtų įrašomi kaip bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas, formatą, kai atlikus patikrinimą, grindžiamą papildomų lentelių parengimu, bus pakankamai įsitikinta, kad duomenys jau yra pakankamai patikimi ir palyginami; (19) 2011 m. lapkričio 8 d. Tarybos direktyvoje 2011/85/ES dėl reikalavimų valstybių narių biudžeto sistemoms ( 8 ) reikalaujama skelbti svarbią informaciją apie sąlyginius įsipareigojimus, įskaitant vyriausybės garantijas, neveiksnias paskolas ir įsipareigojimus, susijusius su viešųjų bendrovių veikla, įskaitant jų apimtį, kurie gali turėti didelį poveikį valstybių biudžetams. Dėl tų reikalavimų informacija turi būti skelbiama papildomai šalia šiame reglamente reikalaujamos skelbti informacijos; (20) 2012 m. birželio mėn. Komisija (Eurostatas) įsteigė darbo grupę Direktyvos 2011/85/ES poveikio fiskalinių duomenų rinkimui ir platinimui klausimams nagrinėti, kuri daug dėmesio skyrė tam, kaip įgyvendinami reikalavimai, susiję su sąlyginiais įsipareigojimais ir kita svarbia informacija, kuri gali rodyti potencialiai didelį poveikį valstybių biudžetams, įskaitant vyriausybės garantijas, viešųjų bendrovių įsipareigojimus, viešojo ir privačiojo sektorių partnerystes, neveiksnias paskolas ir valdžios sektoriaus finansuojamas įmonių kapitalo dalis. Visapusiškai įgyvendindama savo darbą, ta darbo grupė turėtų prisidėti tinkamai analizuojant ekonominius santykius, kuriais grindžiamos viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės sutartys, įskaitant atitinkamais atvejais statybos, prieinamumo ir paklausos riziką, ir užfiksuojant nebalansinių viešojo ir privačiojo sektorių partnerysčių netiesiogines skolas – taip skatinant didesnį skaidrumą ir patikimą skolų statistiką; (21) Tarybos sprendimu 74/122/EEB ( 9 ) įsteigtas Ekonominės politikos komitetas (EPK) vykdo darbą, susijusį su pensijų ir pensijų reformų tvarumu. Reikėtų tiek nacionaliniu, tiek Europos lygiu glaudžiai koordinuoti statistikų darbą ir EPK remiamų ekspertų darbą senėjančios visuomenės klausimais, susijusį su makroekonominėmis prielaidomis ir kitais aktuariniais kriterijais, siekiant užtikrinti rezultatų nuoseklumą ir palyginamumą tarp šalių, taip pat veiksmingą su pensijomis susijusių duomenų ir informacijos perdavimą naudotojams ir suinteresuotiesiems subjektams. Be to, reikėtų aiškiai nurodyti, kad socialinio draudimo sistemoje sukaupti pensiniai įsipareigojimai / teisės patys savaime nėra viešųjų finansų tvarumo matas; (22) duomenys ir informacija apie valstybių narių sąlyginius įsipareigojimus teikiami atsižvelgiant į su daugiašalės priežiūros procedūra, nustatyta Stabilumo ir augimo pakte, susijusį darbą. Komisija iki 2018 m. liepos mėn. turėtų pateikti ataskaitą, kurioje įvertintų, ar tie duomenys turėtų būti teikiami 2010 m. ESS kontekste; (23) svarbu pabrėžti valstybių narių regioninių sąskaitų svarbą Sąjungos regioninei, ekonominei ir socialinei sanglaudos politikai, taip pat ekonominės tarpusavio priklausomybės analizės svarbą. Be to, pripažįstama, kad reikia didinti regioninio lygio sąskaitų, įskaitant valdžios sektoriaus sąskaitas, skaidrumą. Komisija (Eurostatas) turėtų itin daug dėmesio skirti regionų, kuriuose yra valstybių narių autonominiai regionai ar autonominės vyriausybės, fiskaliniams duomenims; (24) siekiant iš dalies keisti šio reglamento A priedą, kad būtų užtikrintas suderintas aiškinimas arba palyginamumas tarptautiniu mastu, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti aktus pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 290 straipsnį. Ypač svarbu, kad Komisija parengiamųjų darbų metu tinkamai konsultuotųsi, įskaitant konsultacijas su Europos statistikos sistemos komitetu, įsteigtu pagal Reglamentą (EB) Nr. 223/2009. Be to, vadovaujantis SESV 127 straipsnio 4 dalimi ir 282 straipsnio 5 dalimi, ypač svarbu, kad Komisija parengiamųjų darbų metu atitinkamais atvejais konsultuotųsi su Europos Centriniu Banku jo kompetencijos srityse. Ruošdama ir rengdama deleguotuosius aktus Komisija turėtų užtikrinti, kad susiję dokumentai būtų tuo pačiu metu tinkamai laiku persiųsti Europos Parlamentui ir Tarybai; (25) daugelis Sąjungos ekonomikos valdymo sistemoje, visų pirma perviršinio deficito ir makroekonominių disbalansų procedūrose, naudojamų statistikos agreguotų rodiklių yra apibrėžti remiantis ESS. Teikdama duomenis ir ataskaitas pagal tas procedūras, Komisija turėtų suteikti tinkamos informacijos apie 2010 m. ESS metodinių pokyčių, nustatytų deleguotaisiais aktais pagal šio reglamento nuostatas, poveikį atitinkamiems agreguotiems rodikliams; (26) siekdama užtikrinti ESS mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros duomenų patikimumą ir palyginamumą, Komisija, glaudžiai bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, iki 2013 m. gegužės mėn. pabaigos atliks vertinimą, ar mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros duomenys galiojančiomis ir palyginamosiomis kainomis jau yra pakankamai kokybiški nacionalinių sąskaitų rengimo tikslais; (27) šiam reglamentui įgyvendinti reikės atlikti svarbių nacionalinių statistikos sistemų pakeitimų, todėl Komisija valstybėms narėms nustatys nukrypti leidžiančias nuostatas. Visų pirma nacionalinių sąskaitų duomenų perdavimo programoje turėtų būti atsižvelgta į esminius politinius ir statistinius pokyčius, kurie ataskaitiniais programos laikotarpiais įvyko kai kuriose valstybėse narėse. Komisijos nustatytos nukrypti leidžiančios nuostatos turėtų būti laikinos ir peržiūrimos. Komisija turėtų teikti paramą atitinkamoms valstybėms narėms dedant pastangas užtikrinti, kad būtų atlikti reikiami jų statistikos sistemų pakeitimai, kad tos nukrypti leidžiančios nuostatos būtų kuo greičiau nebetaikomos; (28) duomenų perdavimo terminų sutrumpinimas galėtų sudaryti papildomą reikšmingą naštą ir išlaidų respondentams ir nacionalinėms statistikos tarnyboms Sąjungoje ir todėl gali pablogėti rengiamų duomenų kokybė. Todėl nustatant duomenų perdavimo terminus turėtų būti atsižvelgiama į naudos ir žalos pusiausvyrą; (29) siekiant užtikrinti vienodas šio reglamento įgyvendinimo sąlygas, Komisijai turėtų būti suteikti įgyvendinimo įgaliojimai. Tais įgaliojimais turėtų būti naudojamasi pagal 2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai ( 10 ); (30) kadangi šio reglamento tikslo, t. y. nustatyti patikslintą Europos sąskaitų sistemą, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti; (31) pasikonsultuota su Europos statistikos sistemos komitetu; (32) pasikonsultuota su Pinigų, finansų ir mokėjimų balanso statistikos komitetu, įsteigtu 2006 m. lapkričio 13 d. Tarybos sprendimu 2006/856/EB dėl Pinigų, finansų ir mokėjimų balanso statistikos komiteto įsteigimo ( 11 ), ir Bendrųjų nacionalinių pajamų komitetu (BNP komitetas), įsteigtu 2003 m. liepos 15 d. Tarybos reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 1287/2003 dėl bendrųjų nacionalinių pajamų rinkos kainomis suderinimo (BNP reglamentas) ( 12 ), kadangi: PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:







1 straipsnis

Dalykas

1. Šiuo reglamentu nustatoma 2010 m. Europos sąskaitų sistema (toliau – 2010 m. ESS arba ESS).

2. 2010 m. ESS nustatoma:

a) bendrų standartų, apibrėžčių, klasifikatorių ir apskaitos taisyklių, naudojamų sąskaitoms ir lentelėms rengti, kad jas būtų galima palyginti Sąjungos tikslais, kartu su pagal 3 straipsnį reikalaujamais rezultatais, metodologija (A priedas);

b) programa (B priedas), kurioje pateikiami terminai, kurių laikydamosi valstybės narės perduoda Komisijai (Eurostatui) sąskaitas ir lenteles, kurios parengiamos pagal a punkte nurodytą metodologiją.

3. Nedarant poveikio 5 ir 10 straipsniams, šis reglamentas taikomas visiems Sąjungos aktams, kuriuose yra nuoroda į ESS ar jos apibrėžtis.

4. Šiuo reglamentu valstybės narės neįpareigojamos rengti sąskaitų savo reikmėms pagal 2010 m. ESS.

2 straipsnis

Metodologija

1. 1 straipsnio 2 dalies a punkte nurodyta 2010 m. ESS metodologija pateikiama A priede.

2. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus pagal 7 straipsnį dėl 2010 m. ESS metodologijos dalinių pakeitimų, siekiant patikslinti ir pagerinti metodologijos turinį tam, kad būtų užtikrintas suderintas aiškinimas ar palyginamumas tarptautiniu mastu su sąlyga, kad jais nekeičiamos pagrindinės sąvokos, nereikalaujama rengėjų Europos statistikos sistemoje skirti papildomų išteklių jiems įgyvendinti ir dėl jų nėra keičiami nuosavi ištekliai.

3. Kilus abejonių dėl tinkamo 2010 m. ESS apskaitos taisyklių įgyvendinimo, atitinkama valstybė narė prašo Komisijos (Eurostato) pateikti paaiškinimą. Komisija (Eurostatas) nedelsdama išnagrinėja prašymą ir atitinkamai valstybei narei bei visoms kitoms valstybėms narėms pateikia rekomendaciją dėl prašomo paaiškinimo.

4. Valstybės narės apskaičiuoja ir priskiria netiesiogiai apskaičiuotas finansinio tarpininkavimo paslaugas (NAFTAP) nacionalinėse sąskaitose remdamosi A priede pateikta metodologija. Komisijai pagal 7 straipsnį suteikiami įgaliojimai iki 2013 m. rugsėjo 17 d. priimti deleguotąjį aktą, kuriame pateikiama patikslinta NAFTAP skaičiavimo ir priskyrimo metodologija. Naudodamasi pagal šią dalį suteiktais įgaliojimais Komisija užtikrina, kad tokiais deleguotaisiais aktais valstybėms narėms ar duomenis teikiantiems subjektams nebūtų sudaryta didelė papildoma administracinė našta.

5. Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros išlaidas valstybės narės į sąskaitas įrašo kaip bendrojo pagrindinio kapitalo formavimą. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus pagal 7 straipsnį siekiant užtikrinti valstybių narių 2010 m. ESS mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros duomenų patikimumą ir palyginamumą. Naudodamasi pagal šią dalį suteiktais įgaliojimais Komisija užtikrina, kad tokiais deleguotaisiais aktais valstybėms narėms ar duomenis teikiantiems subjektams nebūtų sudaryta didelė papildoma administracinė našta.

3 straipsnis

Duomenų perdavimas Komisijai

1. Valstybės narės perduoda Komisijai (Eurostatui) B priede nurodytas sąskaitas ir lenteles per tame priede kiekvienai lentelei nustatytą terminą.

2. Valstybės narės perduoda Komisijai duomenis ir metaduomenis, reikalaujamus pagal šį reglamentą, vadovaudamosi nurodytu keitimosi duomenimis standartu ir kita praktine tvarka.

Duomenys perduodami arba įkeliami elektroniniu būdu į vienintelę Komisijos duomenų prieigą. Keitimosi duomenimis standartą ir kitą praktinę duomenų perdavimo tvarką patvirtina Komisija įgyvendinimo aktais. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

4 straipsnis

Kokybės vertinimas

1. Šio reglamento tikslais perduodamiems duomenims pagal šio reglamento 3 straipsnį taikomi Reglamento (EB) Nr. 223/2009 12 straipsnio 1 dalyje nustatyti kokybės kriterijai.

2. Valstybės narės teikia Komisijai (Eurostatui) pagal 3 straipsnį perduotų duomenų kokybės ataskaitą.

3. Šiuo reglamentu reglamentuojamiems duomenims taikant 1 dalyje nurodytus kokybės kriterijus, kokybės ataskaitų teikimo sąlygas, struktūrą, periodiškumą ir vertinimo rodiklius nustato Komisija įgyvendinimo aktais. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

4. Perduotų duomenų kokybę vertina Komisija (Eurostatas).

5 straipsnis

Taikymo pradžios ir pirmojo duomenų perdavimo datos

1. 2010 m. ESS pirmą kartą pradedama taikyti duomenims, kurie nustatyti pagal B priedą ir kurie turi būti perduoti nuo 2014 m. rugsėjo 1 d.

2. Duomenys perduodami Komisijai (Eurostatui) laikantis B priede nustatytų terminų.

3. Pagal 1 dalį iki pirmo duomenų perdavimo pagal 2010 m. ESS valstybės narės toliau perduoda Komisijai (Eurostatui) sąskaitas ir lenteles, parengtas taikant 1995 m. ESS.

4. Nedarant poveikio 2000 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000, įgyvendinančio Sprendimą 2007/436/EB, Euratomas dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos ( 13 ), 19 straipsniui Komisija ir atitinkama valstybė narė patikrina, ar šis reglamentas taikomas tinkamai, ir tų patikrų rezultatus pateikia šio reglamento 8 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui.

6 straipsnis

Nukrypti leidžiančios nuostatos

1. Jei taikant šį reglamentą reikia atlikti svarbių nacionalinės statistikos sistemos pakeitimų, Komisija, priimdama įgyvendinimo aktus, nustato laikinas nukrypti leidžiančias nuostatas valstybėms narėms. Tos nukrypti leidžiančios nuostatos nustoja galioti ne vėliau kaip 2020 m. sausio 1 d. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

2. Komisija laikinas nukrypti leidžiančias nuostatas pagal 1 dalį nustato tik tokiam laikotarpiui, kurio užtenka, kad atitinkama valstybė narė galėtų pakeisti savo statistikos sistemą. Valstybės narės BVP dalis Sąjungoje ar euro zonoje pati savaime nėra pagrindas nustatyti nukrypti leidžiančią nuostatą. Atitinkamais atvejais Komisija teikia paramą atitinkamoms valstybėms narėms, kurios deda pastangas siekdamos užtikrinti, kad būtų atlikti reikiami jų statistikos sistemų pakeitimai.

3. 1 ir 2 dalyse nustatytais tikslais atitinkama valstybė narė Komisijai pateikia tinkamai pagrįstą prašymą ne vėliau kaip 2013 m. spalio 17 d.

Komisija, pasikonsultavusi su Europos statistikos sistemos komitetu, iki 2018 m. liepos 1 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai nustatytų nukrypti leidžiančių nuostatų taikymo ataskaitą, siekdama įvertinti, ar pagrįsta jas taikyti toliau.

7 straipsnis

Naudojimasis įgaliojimais

1. Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.

2. 2 straipsnio 2 ir 5 dalyse nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo 2013 m. liepos 16 d. 2 straipsnio 4 dalyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami dviejų mėnesių laikotarpiui nuo 2013 m. liepos 16 d. Likus ne mažiau kaip devyniems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos Komisija parengia naudojimosi deleguotaisiais įgaliojimais ataskaitą. Įgaliojimai savaime pratęsiami tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimų dėl tokio pratęsimo likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki kiekvieno laikotarpio pabaigos.

3. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti 2 straipsnio 2, 4 ir 5 dalyse nurodytus deleguotuosius įgaliojimus.

Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.

4. Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.

5. Pagal 2 straipsnio 2, 4 ir 5 dalis priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per tris mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas trimis mėnesiais.

8 straipsnis

Komitetas

1. Komisijai padeda Europos statistikos sistemos komitetas, įsteigtas Reglamentu (EB) Nr. 223/2009. Tas komitetas – tai komitetas, kaip nustatyta Reglamente (ES) Nr. 182/2011.

2. Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento (ES) Nr. 182/2011 5 straipsnis.

9 straipsnis

Bendradarbiavimas su kitais komitetais

1. Visais klausimais, priklausančiais Pinigų, finansų ir mokėjimų balanso statistikos komiteto, įsteigto Sprendimu 2006/856/EB, kompetencijai, Komisija prašo tą komitetą pareikšti nuomonę pagal to sprendimo 2 straipsnį.

2. Komisija perduoda Bendrųjų nacionalinių pajamų komitetui (toliau – BNP komitetas), įsteigtam Reglamentu (EB, Euratomas) Nr. 1287/2003, visą informaciją, susijusią su šio reglamento įgyvendinimu ir būtiną BNP komiteto pareigoms vykdyti.

10 straipsnis

Pereinamojo laikotarpio nuostatos

1. Su biudžetu ir nuosavais ištekliais susijusiais tikslais galiojanti Europos sąskaitų sistema, kaip nurodyta Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1287/2003 1 straipsnio 1 dalyje ir susijusiuose teisės aktuose, visų pirma Reglamente (EB, Euratomas) Nr. 1150/2000 ir 1989 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamente (EEB, Euratomas) Nr. 1553/89 dėl galutinių vienodų nuosavų išteklių, kaupiamų iš pridėtinės vertės mokesčio, surinkimo priemonių ( 14 ), ir toliau laikoma 1995 m. ESS, kol galioja 2007 m. birželio 7 d. Tarybos sprendimas 2007/436/EB dėl Europos Bendrijų nuosavų išteklių sistemos ( 15 ).

2. Taikant išimtį 1 daliai, PVM pagrįstiems nuosaviems ištekliams nustatyti valstybės narės gali naudoti 2010 m. ESS pagrįstus duomenis, kol galioja Sprendimas 2007/463/EB, Euratomas, tais atvejais, kai nėra būtinų išsamių 1995 m. ESS duomenų.

11 straipsnis

Ataskaitų dėl netiesioginių įsipareigojimų teikimas

Komisija iki 2014 m. Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ataskaitą, kurioje išdėsto turimą informaciją apie viešojo ir privačiojo sektorių partnerystes ir kitus netiesioginius įsipareigojimus, įskaitant sąlyginius įsipareigojimus, nepriskirtus valdžios sektoriui.

Komisija iki 2018 m. Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia dar vieną ataskaitą, kurioje įvertinama, kokiu mastu Komisijos (Eurostato) paskelbta informacija apie įsipareigojimus atspindi netiesioginių įsipareigojimų, įskaitant sąlyginius įsipareigojimus, nepriskirtų valdžios sektoriui, visumą.

12 straipsnis

Peržiūra

Komisija iki 2018 m. liepos 1 d. ir vėliau kas penkeri metai Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia šio reglamento taikymo ataskaitą.

Šioje ataskaitoje, inter alia, įvertinama:

a) nacionalinių ir regioninių sąskaitų duomenų kokybė;

b) šio reglamento ir 2010 m. ESS taikomo stebėsenos proceso veiksmingumas ir

c) 2010 m. ESS duomenų ir sąlyginių įsipareigojimų duomenų prieinamumo pažanga.

13 straipsnis

Įsigaliojimas

Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.









A PRIEDAS

1 SKYRIUS BENDROJI INFORMACIJA IR PAGRINDINIAI PRINCIPAI BENDROJI INFORMACIJA Globalizacija 2010 m. ESS TAIKYMO SRITYS Analizės ir politikos pagrindas 2010 m. ESS sąvokų ypatybės Skirstymas pagal sektorius Palydovinės sąskaitos 2010 m. ESS ir 2008 m. NSS 2010 m. ESS ir ESS 95 2010 m. ESS PAGRINDINIAI PRINCIPAI Statistiniai vienetai ir jų grupės Instituciniai vienetai ir sektoriai Vietos vienetai pagal veiklos rūšį ir ekonominės veiklos rūšys Vienetai rezidentai ir vienetai nerezidentai; visa ekonomika ir likusio pasaulio sektorius Srautai ir likučiai Srautai Sandoriai Sandorių ypatybės Sandoriai tarp vienetų ir vieneto vidaus sandoriai Piniginiai ir nepiniginiai sandoriai Atlyginamieji ir neatlyginamieji sandoriai Pertvarkyti sandoriai Perskirstymas Skaidymas Pagrindinės sandorio šalies nustatymas Ribiniai atvejai Kiti turto pokyčiai Kiti turto apimties ir įsipareigojimų pokyčiai Vertės padidėjimas ir sumažėjimas Likučiai Sąskaitų sistema ir agreguoti rodikliai Sąskaitų sudarymo taisyklės Dviejų sąskaitos skilčių terminija Dvejybinio įrašo ir dvigubo dvejybinio įrašo principai Vertės nustatymas Specialus produktų vertės nustatymas Vertės nustatymas palyginamosiomis kainomis Duomenų įrašymo į sąskaitas laikas Konsolidavimas ir užskaita Konsolidavimas Užskaita Sąskaitos, balansuojamieji straipsniai ir agreguoti rodikliai Sąskaitų seka Prekių ir paslaugų sąskaita Likusio pasaulio sektoriaus sąskaita Balansuojamieji straipsniai Agreguoti rodikliai BVP – vienas iš svarbiausių agreguotų rodiklių Sąnaudų ir produkcijos sistema Išteklių ir panaudojimo lentelės Simetrinės sąnaudų ir produkcijos lentelės 2 SKYRIUS VIENETAI IR JŲ GRUPĖS ŠALIES EKONOMIKOS RIBOS INSTITUCINIAI VIENETAI Pagrindinės buveinės ir kontroliuojančiosios bendrovės Bendrovių grupės Specialiosios paskirties vienetai Priklausomos finansų įstaigos Dirbtinės patronuojamosios bendrovės Valdžios sektoriaus specialiosios paskirties vienetai INSTITUCINIAI SEKTORIAI Ne finansų bendrovės (S.11) Viešosios ne finansų bendrovės (S.11001) Nacionalinės privačiosios ne finansų bendrovės (S.11002) Užsienio kontroliuojamos ne finansų bendrovės (S.11003) Finansų bendrovės (S.12) Finansiniai tarpininkai Finansiniai pagalbininkai Finansų bendrovės, išskyrus finansinius tarpininkus ir finansinius pagalbininkus Finansų bendrovių sektoriaus instituciniai vienetai Finansų bendrovių subsektoriai Finansų bendrovių subsektorių sujungimas Finansų bendrovių subsektorių skirstymas į viešąsias, nacionalines privačiąsias ir užsienio kontroliuojamas finansų bendroves Centrinis bankas (S.121) Indėlių bendrovės, išskyrus centrinį banką (S.122) PRF (S.123) Ne PRF investiciniai fondai (S.124) Kiti finansiniai tarpininkai, išskyrus draudimo bendroves ir pensijų fondus (S.125) Finansinių priemonių bendrovės, užsiimančios pakeitimo vertybiniais popieriais sandoriais (FPB) Vertybinių popierių ir išvestinių finansinių priemonių prekiautojai, skolinimo veiklą vykdančios finansų bendrovės ir specializuotos finansų bendrovės Finansiniai pagalbininkai (S.126) Priklausomos finansų įstaigos ir pinigų skolintojai (S.127) Draudimo bendrovės (S.128) Pensijų fondai (S.129) Valdžios sektorius (S.13) Centrinė valdžia (išskyrus socialinės apsaugos fondus) (S.1311) Krašto (regiono) valdžia (išskyrus socialinės apsaugos fondus) (S.1312) Vietos valdžia (išskyrus socialinės apsaugos fondus) (S.1313) Socialinės apsaugos fondai (S.1314) Namų ūkiai (S.14) Darbdaviai ir savarankiškai dirbantys asmenys (S.141 ir S.142) Samdomieji darbuotojai (S.143) Nuosavybės pajamų gavėjai (S.1441) Pensijų gavėjai (S.1442) Kitų pervedimų gavėjai (S.1443) Namų ūkiams paslaugas teikiančios ne pelno institucijos (S.15) Likusio pasaulio sektorius (S.2) Gamintojų vienetų skirstymas į sektorius pagal pagrindines standartines juridines nuosavybės formas VIETOS VIENETAI PAGAL VEIKLOS RŪŠĮ IR EKONOMINĖS VEIKLOS RŪŠYS Vietos vienetai pagal veiklos rūšį Ekonominės veiklos rūšis Ekonominės veiklos rūšių klasifikavimas VIENARŪŠĘ GAMYBĄ VYKDANTYS VIENETAI IR VIENARŪŠĖS EKONOMINĖS VEIKLOS RŪŠYS Vienarūšę gamybą vykdantys vienetai Vienarūšės ekonominės veiklos rūšys 3 SKYRIUS PRODUKTŲ IR NESUKURTO TURTO SANDORIAI BENDRA PRODUKTŲ SANDORIŲ INFORMACIJA GAMYBA IR PRODUKCIJA Pagrindinė, nepagrindinė ir pagalbinė veikla Produkcija (P.1) Instituciniai vienetai. Rinkos gamintojų, gamintojų, kurių produkcija skirta savo galutiniam naudojimui, ir ne rinkos gamintojų skirtumai Įrašymo į sąskaitas laikas ir produkcijos vertės nustatymas Žemės ūkio, miškininkystės ir žuvininkystės produktai (A skirsnis) Pagaminti produktai (C skirsnis); statybos darbai (F skirsnis) Didmeninės bei mažmeninės prekybos paslaugos; variklinių transporto priemonių ir motociklų remonto paslaugos (G skirsnis) Vežimas ir sandėliavimas (H skirsnis) Apgyvendinimo ir maitinimo paslaugos (I skirsnis) Finansinės ir draudimo paslaugos (K skirsnis). Centrinio banko produkcija Finansinės ir draudimo paslaugos (K skirsnis). Bendrosios finansinės paslaugos Tiesiogiai apmokant teikiamos finansinės paslaugos Per palūkanas apmokamos finansinės paslaugos Finansų paslaugos, teikiamos įsigyjant ir parduodant / perleidžiant finansinį turtą ir įsipareigojimus finansų rinkose Finansų paslaugos, teikiamos pagal draudimo ir pensijų sistemas, kurių veikla finansuojama draudimo įmokomis ir santaupų pajamų grąža Nekilnojamojo turto operacijų paslaugos (L skirsnis) Profesinės, mokslinės ir techninės paslaugos (M skirsnis). Administracinės ir aptarnavimo paslaugos (N skirsnis) Viešojo valdymo paslaugos ir gynybos paslaugos, privalomojo socialinio draudimo paslaugos (O skirsnis) Švietimo paslaugos (P skirsnis). Žmonių sveikatos priežiūros ir socialinio darbo paslaugos (Q skirsnis) Meno, pramogų ir poilsio organizavimo paslaugos (R skirsnis). Kitos paslaugos (S skirsnis) Namų ūkių, samdančių personalą, veikla (T skirsnis) TARPINIS VARTOJIMAS (P.2) Tarpinio vartojimo įrašymo į sąskaitas laikas ir vertės nustatymas GALUTINIS VARTOJIMAS (P.3, P.4) Galutinio vartojimo išlaidos (P.3) Faktinis galutinis vartojimas (P.4) Galutinio vartojimo išlaidų įrašymo į sąskaitas laikas ir vertės nustatymas Faktinio galutinio vartojimo įrašymo į sąskaitas laikas ir vertės nustatymas BENDROJO KAPITALO FORMAVIMAS (P.5) Bendrojo pagrindinio kapitalo formavimas (P.51g) Bendrojo pagrindinio kapitalo formavimo įrašymo į sąskaitas laikas ir vertės nustatymas Pagrindinio kapitalo vartojimas (P.51c) Atsargų pokytis (P.52) Atsargų pokyčio įrašymo į sąskaitas laikas ir vertės nustatymas Vertybių įsigijimas atėmus pardavimus / perleidimus (P.53) PREKIŲ IR PASLAUGŲ EKSPORTAS IR IMPORTAS (P.6 ir P.7) Prekių eksportas ir importas (P.61 ir P.71) Paslaugų eksportas ir importas (P.62 ir P.72) ESAMŲ PREKIŲ SANDORIAI NESUKURTO TURTO ĮSIGIJIMAI ATĖMUS PARDAVIMUS / PERLEIDIMUS (NP) 4 SKYRIUS PASKIRSTOMIEJI SANDORIAI ATLYGIS DARBUOTOJAMS (D.1) Darbo užmokestis (D.11) Darbo užmokestis pinigais Darbo užmokestis natūra Darbdavių socialinės įmokos (D.12) Faktinės darbdavių socialinės įmokos (D.121) Sąlyginės darbdavių socialinės įmokos (D.122) GAMYBOS IR IMPORTO MOKESČIAI (D.2) Mokesčiai produktams (D.21) Pridėtinės vertės pobūdžio mokesčiai (PVM) (D.211) Importo mokesčiai ir muitai, išskyrus PVM (D.212) Mokesčiai produktams, išskyrus PVM ir importo mokesčius (D.214) Kiti gamybos mokesčiai (D.29) Europos Sąjungos institucijoms mokami gamybos ir importo mokesčiai Gamybos ir importo mokesčiai. Įrašymo į sąskaitas laikas ir įrašytinos sumos SUBSIDIJOS (D.3) Subsidijos produktams (D.31) Importo subsidijos (D.311) Kitos subsidijos produktams (D.319) Kitos subsidijos gamybai (D.39) NUOSAVYBĖS PAJAMOS (D.4) Palūkanos (D.41) Indėlių ir paskolų palūkanos Palūkanos už skolos vertybinius popierius Palūkanos už vekselius ir panašias trumpalaikes priemones Palūkanos už obligacijas ir skolinius įsipareigojimus Palūkanų normų apsikeitimo sandoriai ir išankstiniai palūkanų normų sandoriai Finansinės nuomos palūkanos Kitos palūkanos Įrašymo į sąskaitas laikas Bendrovių paskirstomosios pajamos (D.42) Dividendai (D.421) Mokėjimai iš kvazibendrovių pajamų (D.422) Tiesioginių užsienio investicijų reinvesticijos (D.43) Kitos investicijų pajamos (D.44) Draudėjams priskirtinos investicijų pajamos (D.441) Investicijų pajamos, mokėtinos pagal pensinius įsipareigojimus / teises (D.442) Investicijų pajamos, priskirtinos kolektyvinio investavimo fondų akcininkams (D.443) Renta (D.45) Žemės renta Žemės gelmių turto renta EINAMIEJI PAJAMŲ, TURTO IR KT. MOKESČIAI (D.5) Pajamų mokesčiai (D.51) Kiti einamieji mokesčiai (D.59) SOCIALINĖS ĮMOKOS IR IŠMOKOS (D.6) Grynosios socialinės įmokos (D.61) Faktinės darbdavių socialinės įmokos (D.611) Sąlyginės darbdavių socialinės įmokos (D.612) Faktinės namų ūkių socialinės įmokos (D.613) Papildomos namų ūkių socialinės įmokos (D.614) Socialinės išmokos, išskyrus socialinius pervedimus natūra (D.62) Socialinės apsaugos išmokos pinigais (D.621) Kitos socialinio draudimo išmokos (D.622) Socialinė parama pinigais (D.623) Socialiniai pervedimai natūra (D.63) Socialiniai pervedimai natūra – valdžios sektoriaus ir namų ūkiams paslaugas teikiančių ne pelno institucijų ne rinkos produkcija (D.631) Socialiniai pervedimai natūra – valdžios sektoriaus ir namų ūkiams paslaugas teikiančių ne pelno institucijų įsigyta rinkos produkcija (D.632) KITI EINAMIEJI PERVEDIMAI (D.7) Grynosios ne gyvybės draudimo įmokos (D.71) Ne gyvybės draudimo išmokos (D.72) Einamieji pervedimai valdžios sektoriuje (D.73) Einamasis tarptautinis bendradarbiavimas (D.74) Įvairūs einamieji pervedimai (D.75) Einamieji pervedimai namų ūkiams paslaugas teikiančioms ne pelno institucijoms (D.751) Einamieji pervedimai tarp namų ūkių (D.752) Kiti įvairūs einamieji pervedimai (D.759) Baudos ir delspinigiai (sankcijos) Loterijos ir azartiniai lošimai Kompensaciniai mokėjimai PVM ir BNP grindžiami ES nuosavi ištekliai (D.76) KOREGAVIMAS DĖL PENSINIŲ ĮSIPAREIGOJIMŲ / TEISIŲ POKYČIŲ (D.8) KAPITALO PERVEDIMAI (D.9) Kapitalo mokesčiai (D.91) Investicinės dotacijos (D.92) Kiti kapitalo pervedimai (D.99) SAMDOMŲJŲ DARBUOTOJŲ AKCIJŲ PASIRINKIMO SANDORIAI (SDAPS) 5 SKYRIUS FINANSINIAI SANDORIAI BENDRIEJI FINANSINIŲ SANDORIŲ BRUOŽAI Finansinis turtas, finansiniai reikalavimai ir įsipareigojimai Sąlyginis turtas ir sąlyginiai įsipareigojimai Finansinio turto ir įsipareigojimų kategorijos Balansai, finansinė sąskaita ir kiti srautai Vertės nustatymas Sandorių įrašymo į sąskaitas grynaisiais ir bendraisiais dydžiais principas Konsolidavimas Užskaita Finansinių sandorių apskaitos taisyklės Finansinis sandoris, kurio atitiktinis sandoris yra einamasis ar kapitalo pervedimas Finansinis sandoris, kurio atitiktinis sandoris yra nuosavybės pajamos Duomenų įrašymo į sąskaitas laikas Finansinė sąskaita pagal sandorio dalyvius IŠSAMUS FINANSINIŲ SANDORIŲ SKIRSTYMAS PAGAL KATEGORIJAS Piniginis auksas ir specialiosios skolinimosi teisės (F.1) Piniginis auksas (F.11) Specialiosios skolinimosi teisės (F.12) Pinigai ir indėliai (F.2) Valiuta (F.21) Indėliai (F.22 ir F.29) Pervedamieji indėliai (F.22) Kiti indėliai (F.29) Skolos vertybiniai popieriai (F.3) Pagrindiniai skolos vertybinių popierių bruožai Skirstymas pagal pradinį terminą ir valiutą Skirstymas pagal palūkanų normų rūšis Fiksuotos palūkanų normos skolos vertybiniai popieriai Kintamos palūkanų normos skolos vertybiniai popieriai Mišrios palūkanų normos skolos vertybiniai popieriai Privačiai išplatinti vertybiniai popieriai Pakeitimas vertybiniais popieriais Padengtos obligacijos Paskolos (F.4) Pagrindiniai paskolų bruožai Paskolų skirstymas pagal pradinį terminą, valiutą ir paskirtį Paskolų sandorių ir indėlių sandorių skirtumas Paskolų sandorių ir skolos vertybinių popierių sandorių skirtumas Paskolų, prekybos kreditų ir prekybinių vekselių sandorių skirtumas Vertybinių popierių skolinimo sandoriai ir atpirkimo sandoriai Finansinė nuoma Kitos paskolų rūšys Paskoloms nepriskiriamas finansinis turtas Nuosavybės priemonės ir investicinių fondų akcijos ar vienetai (F.5) Nuosavybės priemonės (F.51) Depozitoriumo pakvitavimai Biržinės akcijos (F.511) Nebiržinės akcijos (F.512) Pradinis viešas akcijų platinimas, įtraukimas į biržos sąrašus, pašalinimas iš biržos sąrašų ir įsipareigojimas atpirkti akcijas Nuosavybės vertybiniams popieriams nepriskiriamas finansinis turtas Kitos nuosavybės priemonės (F.519) Nuosavybės priemonių sandorių vertės nustatymas Investicinių fondų akcijų ar vienetų sandoriai (F.52) PRF akcijos ar vienetai (F.521) Ne PRF investicinių fondų akcijos / vienetai (F.522) Investicinių fondų akcijų (vienetų) sandorių vertės nustatymas Draudimo, pensijų ir standartinių garantijų sistemos (F.6) Ne gyvybės draudimo techniniai atidėjiniai (F.61) Gyvybės draudimo ir anuiteto įsipareigojimai / teisės (F.62) Pensiniai įsipareigojimai / teisės (F.63) Sąlyginiai pensiniai įsipareigojimai / teisės Pensijų fondų reikalavimai pensijų valdytojams (F.64) Nepensiniai įsipareigojimai / teisės (F.65) Standartinių garantijų atidėjiniai (F.66) Standartinės garantijos ir vienkartinės garantijos Išvestinės finansinės priemonės ir samdomųjų darbuotojų akcijų pasirinkimo sandoriai (F.7) Išvestinių finansinių priemonių sandoriai (F.71) Pasirinkimo sandoriai Išankstiniai sandoriai Pasirinkimo sandorių ir išankstinių sandorių skirtumai Apsikeitimo sandoriai Išankstiniai palūkanų normų sandoriai (angl. FRA) Kredito išvestinės finansinės priemonės Kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai Išvestinėms finansinėms priemonėms nepriskirtos finansinės priemonės Samdomųjų darbuotojų akcijų pasirinkimo sandoriai (F.72) Išvestinių finansinių priemonių sandorių ir samdomųjų darbuotojų akcijų pasirinkimo sandorių sandoriai: vertės nustatymas Kitos gautinos / mokėtinos sumos (F.8) Prekybos kreditų ir išankstinių mokėjimų sandoriai (F.81) Kitos gautinos / mokėtinos sumos, išskyrus prekybos kreditus ir išankstinius mokėjimus (F.89) 5.1 PRIEDAS — FINANSINIŲ SANDORIŲ SKIRSTYMAS Finansinių sandorių skirstymas pagal kategorijas Finansinių sandorių skirstymas pagal perleidžiamumą Struktūriniai vertybiniai popieriai Finansinių sandorių skirstymas pagal pajamų rūšį Finansinių sandorių skirstymas pagal palūkanų normos rūšį Finansinių sandorių skirstymas pagal terminą Trumpalaikiai ir ilgalaikiai terminai Pradinis terminas ir likutinis terminas Finansinių sandorių skirstymas pagal valiutą Pinigų rodikliai 6 SKYRIUS KITI SRAUTAI ĮVADAS KITI TURTO IR ĮSIPAREIGOJIMŲ POKYČIAI Kiti turto apimties ir įsipareigojimų pokyčiai (K.1–K.6) Ekonominis turto atsiradimas (K.1) Ekonominis nesukurto turto praradimas (K.2) Katastrofų nuostoliai (K.3) Neatlygintinas konfiskavimas (K.4) Niekur kitur nepriskirti kiti apimties pokyčiai (K.5) Klasifikavimo pokyčiai (K.6) Sektorių klasifikavimo ir institucinių vienetų struktūros pokyčiai (K.61) Turto ir įsipareigojimų klasifikavimo pokyčiai (K.62) Nominalusis vertės padidėjimas ir sumažėjimas (K.7) Neutralusis vertės padidėjimas ir sumažėjimas (K.71) Realusis vertės padidėjimas ir sumažėjimas (K.72) Vertės padidėjimas ir sumažėjimas pagal finansinio turto ir įsipareigojimų rūšį Piniginis auksas ir specialiosios skolinimosi teisės (SST) (AF.1) Valiuta ir indėliai (AF.2) Skolos vertybiniai popieriai (AF.3) Paskolos (AF.4) Nuosavybės priemonės ir investicinių fondų akcijos (AF.5) Draudimo, pensijų ir standartinių garantijų sistemos (AF.6) Išvestinės finansinės priemonės ir samdomųjų darbuotojų akcijų pasirinkimo sandoriai (AF.7) Kitos gautinos / mokėtinos sumos (AF.8) Užsienio valiuta išreikštas turtas 7 SKYRIUS BALANSAI TURTO IR ĮSIPAREIGOJIMŲ RŪŠYS Turto apibrėžtis TURTO IR ĮSIPAREIGOJIMŲ KATEGORIJŲ IŠIMTYS TURTO IR ĮSIPAREIGOJIMŲ KATEGORIJOS Sukurtas nefinansinis turtas (AN.1) Nesukurtas nefinansinis turtas (AN.2) Finansinis turtas ir įsipareigojimai (AF) BALANSO ĮRAŠŲ VERTĖS NUSTATYMAS Bendrieji principai NEFINANSINIS TURTAS (AN) Sukurtas nefinansinis turtas (AN.1) Ilgalaikis turtas (AN.11) Intelektinės nuosavybės produktai (AN.117) Nesukurto turto nuosavybės teisių perdavimo sąnaudos (AN.116) Atsargos (AN.12) Vertybės (AN.13) Nesukurtas nefinansinis turtas (AN.2) Gamtos ištekliai (AN.21) Žemė (AN.211) Mineralų ir energinės atsargos (AN.212) Kiti gamtos ištekliai (AN.213, AN.214 ir AN.215) Sutartys, nuomos sutartys ir licencijos (AN.22) Prestižo ir rinkodaros turto įsigijimai atėmus pardavimus (AN.23) FINANSINIS TURTAS IR ĮSIPAREIGOJIMAI (AF) Piniginis auksas ir SST (AF.1) Valiuta ir indėliai (AF.2) Skolos vertybiniai popieriai (AF.3) Paskolos (AF.4) Nuosavybės priemonės ir investicinių fondų akcijos (vienetai) (AF.5) Draudimo, pensijų ir standartinių garantijų sistemos (AF.6) Išvestinės finansinės priemonės ir samdomųjų darbuotojų akcijų pasirinkimo sandoriai (AF.7) Kitos gautinos / mokėtinos sumos (AF.8) FINANSINIS BALANSAS PAPILDOMI STRAIPSNIAI Ilgalaikio vartojimo prekės (AN.m) Tiesioginės užsienio investicijos (AF.m1) Neveiksnios paskolos (AF.m2) Neveiksnių paskolų įrašymas į balansą 7.1 PRIEDAS. TURTO KATEGORIJŲ APIBRĖŽTYS 7.2 PRIEDAS. LAIKOTARPIO PRADŽIOS IR PABAIGOS BALANSŲ POKYČIŲ LENTELĖ 8 SKYRIUS SĄSKAITŲ SEKA ĮVADAS Sąskaitų seka SĄSKAITŲ SEKA Einamosios sąskaitos Gamybos sąskaita (I) Pajamų paskirstymo ir panaudojimo sąskaitos (II) Pirminio pajamų paskirstymo sąskaitos (II.1) Pajamų formavimo sąskaita (II.1.1) Pirminių pajamų išdėstymo sąskaita (II.1.2) Verslo pajamų sąskaita (II.1.2.1) Kitų pirminių pajamų išdėstymo sąskaita (II.1.2.2) Antrinio pajamų paskirstymo sąskaita (II.2) Pajamų natūra perskirstymo sąskaita (II.3) Pajamų panaudojimo sąskaita (II.4) Disponuojamųjų pajamų panaudojimo sąskaita (II.4.1) Koreguotų disponuojamųjų pajamų panaudojimo sąskaita (II.4.2) Kaupimo sąskaitos (III) Kapitalo sąskaita (III.1) Grynosios vertės pokyčių dėl taupymo ir kapitalo pervedimų sąskaita (III.1.1) Nefinansinio turto įsigijimo sąskaita (III.1.2) Finansinė sąskaita (III.2) Kitų turto pokyčių sąskaita (III.3) Kitų turto apimties pokyčių sąskaita (III.3.1) Perkainojimo sąskaita (III.3.2.) Neutraliojo vertės padidėjimo ir sumažėjimo sąskaita (III.3.2.1) Realiojo vertės padidėjimo ir sumažėjimo sąskaita (III.3.2.2) Balansai (IV) Laikotarpio pradžios balansas (IV.1) Balanso pokyčiai (IV.2) Laikotarpio pabaigos balansas (IV.3) LIKUSIO PASAULIO SEKTORIAUS SĄSKAITOS (V) Einamosios sąskaitos Prekių ir paslaugų išorės sąskaita (V.1) Pirminių pajamų ir einamųjų pervedimų išorės sąskaita (V.II) Išorės kaupimo sąskaitos (V.III) Kapitalo sąskaita (V.III.1) Finansinė sąskaita (V.III.2) Kitų turto pokyčių sąskaita (V.III.3) Balansai (V.IV) PREKIŲ IR PASLAUGŲ SĄSKAITA (0) INTEGRUOTOS EKONOMINĖS SĄSKAITOS AGREGUOTI RODIKLIAI Bendrasis vidaus produktas rinkos kainomis (BVP) Visos ekonomikos likutinis perteklius Visos ekonomikos mišriosios pajamos Visos ekonomikos verslo pajamos Nacionalinės pajamos (rinkos kainomis) Nacionalinės disponuojamosios pajamos Taupymas Einamasis išorės balansas Visos ekonomikos grynasis skolinimas (+) arba skolinimasis (–) Visos ekonomikos grynoji vertė Valdžios sektoriaus išlaidos ir pajamos 9 SKYRIUS IŠTEKLIŲ IR PANAUDOJIMO LENTELĖS BEI SĄNAUDŲ IR PRODUKCIJOS SISTEMA ĮVADAS APRAŠOMOJI FUNKCIJA STATISTINĖS PRIEMONĖS FUNKCIJA ANALIZĖS PRIEMONĖS FUNKCIJA IŠTEKLIŲ IR PANAUDOJIMO LENTELĖS IŠSAMIAU Klasifikatoriai Vertės nustatymo principai Prekybos ir transporto maržos Gamybos ir importo mokesčiai atėmus subsidijas Kitos pagrindinės sąvokos Papildoma informacija DUOMENŲ ŠALTINIAI IR BALANSAVIMAS ANALIZĖS IR IŠPLĖTIMO PRIEMONĖ 10 SKYRIUS KAINŲ IR APIMTIES MATAI KAINŲ IR APIMTIES INDEKSŲ APRĖPTIS NACIONALINĖSE SĄSKAITOSE Integruota kainų ir apimties indeksų sistema Kiti kainų ir apimties indeksai BENDRIEJI KAINŲ IR APIMTIES INDEKSŲ APSKAIČIAVIMO PRINCIPAI Rinkos produktų kainų ir apimties apibrėžtis Kokybė, kaina ir vienarūšiai produktai Kainos ir apimtis Nauji produktai Ne rinkos paslaugų principai Pridėtinės vertės ir BVP principai TAIKANT PRINCIPUS KYLANČIOS SPECIFINĖS PROBLEMOS Mokesčiai ir subsidijos produktams ir importui Kiti gamybos mokesčiai ir subsidijos gamybai Pagrindinio kapitalo vartojimas Atlygis darbuotojams Sukurto ilgalaikio turto ir atsargų likučiai VISOS EKONOMIKOS REALIŲJŲ PAJAMŲ MATAI TARPTERITORINIAI KAINŲ IR APIMTIES INDEKSAI 11 SKYRIUS GYVENTOJAI IR DARBO SĄNAUDOS BENDRAS GYVENTOJŲ SKAIČIUS EKONOMIŠKAI AKTYVŪS GYVENTOJAI UŽIMTUMAS Samdomieji darbuotojai Savarankiškai dirbantys asmenys Užimtumas ir gyvenamoji vieta NEDARBAS DARBAS Darbas ir gyvenamoji vieta NEAPSKAITYTA EKONOMIKA BENDRAS DIRBTŲ VALANDŲ SKAIČIUS Faktiškai dirbtų valandų apibrėžimas VISOS DARBO DIENOS EKVIVALENTAS SAMDOMŲJŲ DARBUOTOJŲ DARBO SĄNAUDOS, KAI MOKAMAS PASTOVUS ATLYGIS NAŠUMO VERTINIMAS 12 SKYRIUS KETVIRTINĖS NACIONALINĖS SĄSKAITOS ĮVADAS SPECIFINĖS KETVIRTINIŲ NACIONALINIŲ SĄSKAITŲ SAVYBĖS Duomenų įrašymo į sąskaitas laikas Nebaigta gamyba Veikla, kuri daugiausia vykdoma tam tikrais metų laikotarpiais Reti mokėjimai Išankstiniai įverčiai Ketvirtinių nacionalinių sąskaitų balansavimas ir lyginamoji analizė Balansavimas Ketvirtinių ir metinių sąskaitų suderinamumas – lyginamoji analizė Grandininiu metodu susieti kainų ir apimties pokyčio matai Sezoninis ir kalendorinis koregavimas Pagal sezoną pakoreguotų grandininiu metodu susietų apimties matų rengimo seka 13 SKYRIUS REGIONINĖS SĄSKAITOS ĮVADAS REGIONŲ TERITORIJA VIENETAI IR REGIONINĖS SĄSKAITOS Instituciniai vienetai Vietos vienetai pagal veiklos rūšį ir regioninė gamyba pagal veiklos rūšis REGIONAVIMO METODAI GAMYBOS VEIKLOS AGREGUOTI RODIKLIAI Bendroji pridėtinė vertė ir bendrasis vidaus produktas pagal regionus Netiesiogiai apskaičiuotų finansinio tarpininkavimo paslaugų (NAFTAP) priskyrimas vartotojų ekonominės veiklos rūšims Užimtumas Atlygis darbuotojams Perėjimas nuo regiono BPV prie regiono BVP Regiono BPV apimties augimo tempas REGIONINĖS NAMŲ ŪKIŲ PAJAMŲ SĄSKAITOS 14 SKYRIUS NETIESIOGIAI APSKAIČIUOTA FINANSINIO TARPININKAVIMO PASLAUGŲ (NAFTAP) VERTĖ NAFTAP SĄVOKA IR ŠIŲ PASLAUGŲ PASKIRSTYMO NAUDOTOJAMS POVEIKIS PAGRINDINIAMS AGREGUOTIEMS RODIKLIAMS S.122 IR S.125 SEKTORIŲ SUKURTŲ NAFTAP PRODUKCIJOS APSKAIČIAVIMAS Reikalingi statistiniai duomenys Orientacinės normos Vidinė orientacinė norma Išorinės orientacinės normos Išsamus NAFTAP suskirstymas pagal institucinius sektorius Namų ūkiams paskirstytų NAFTAP skirstymas į tarpinį ir galutinį vartojimą NAFTAP IMPORTO VERTĖS APSKAIČIAVIMAS NAFTAP APIMTIS NAFTAP VERTĖS APSKAIČIAVIMAS PAGAL EKONOMINĖS VEIKLOS RŪŠIS CENTRINIO BANKO PRODUKCIJA 15 SKYRIUS SUTARTYS, NUOMOS SUTARTYS IR LICENCIJOS ĮVADAS VEIKLOS NUOMOS, IŠTEKLIŲ NUOMOS IR FINANSINĖS NUOMOS SKIRTUMAI Veiklos nuoma Finansinė nuoma Išteklių nuoma Leidimai naudotis gamtos ištekliais Leidimai vykdyti tam tikrą veiklą Viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės (VPSP) Paslaugų koncesijos sutartys Prekybinės veiklos nuomos sutartys (AN.221) Išimtinės teisės į būsimas prekes ir paslaugas (AN.224) 16 SKYRIUS DRAUDIMAS ĮVADAS Tiesioginis draudimas Perdraudimas Susiję vienetai TIESIOGINIO DRAUDIMO PRODUKCIJA Neperkeltos įmokos Įmokų priedai Pateikti koreguoti išmokų reikalavimai ir mokėtinos išmokos Ne gyvybės draudimo pateikti koreguoti išmokų reikalavimai Gyvybės draudimo mokėtinos išmokos Draudimo techniniai atidėjiniai Draudimo produkcija Ne gyvybės draudimas Gyvybės draudimas Perdraudimas NE GYVYBĖS DRAUDIMO SANDORIAI Draudimo produkcijos paskirstymas naudotojams Likusio pasaulio sektoriui teikiamos draudimo paslaugos ir likusio pasaulio sektoriaus teikiamos draudimo paslaugos Sąskaitų įrašai GYVYBĖS DRAUDIMO SANDORIAI SU PERDRAUDIMU SUSIJĘ SANDORIAI SU DRAUDIMO PAGALBININKAIS SUSIJĘ SANDORIAI ANUITETAS NE GYVYBĖS DRAUDIMO IŠMOKŲ ĮRAŠYMAS Į SĄSKAITAS Koreguotos išmokos Katastrofų nuostoliai 17 SKYRIUS SOCIALINIS DRAUDIMAS IR PENSIJOS ĮVADAS Socialinio draudimo sistemos, socialinė parama ir asmeniniai draudimo liudijimai Socialinės išmokos Valdžios sektoriaus socialinės išmokos Kitų institucinių vienetų mokamos socialinės išmokos Pensijos ir kitos išmokų rūšys SOCIALINIO DRAUDIMO IŠMOKOS, IŠSKYRUS PENSIJAS Socialinės apsaugos sistemos, išskyrus pensijų sistemas Kitos su užimtumu susijusios socialinio draudimo sistemos Atsargų ir srautų įrašymas į sąskaitas pagal ne pensijų socialinio draudimo sistemų rūšį Socialinės apsaugos sistemos Kitos su užimtumu susijusios ne pensijų socialinio draudimo sistemos PENSIJOS Pensijų sistemų rūšys Socialinės apsaugos pensijų sistemos Kitos su užimtumu susijusios pensijų sistemos Nustatyto dydžio įmokų sistemos Nustatyto dydžio išmokų sistemos Menamos nustatyto dydžio įmokų sistemos ir mišriosios sistemos Nustatyto dydžio išmokų sistemų ir nustatyto dydžio įmokų sistemų skirtumai Pensijų administratorius, pensijų valdytojas, pensijų fondas ir jungtinė darbdavių pensijų sistema Atsargų ir srautų įrašymas į sąskaitas pagal socialinio draudimo pensijų sistemų rūšį Socialinės apsaugos pensijų sistemų sandoriai Kitų su užimtumu susijusių pensijų sistemų sandoriai Nustatyto dydžio įmokų pensijų sistemų sandoriai Kiti srautai, susiję su nustatyto dydžio įmokų pensijų sistemomis Nustatyto dydžio išmokų pensijų sistemų sandoriai PAPILDOMA PENSINIŲ ĮSIPAREIGOJIMŲ / TEISIŲ SOCIALINIO DRAUDIMO SRITYJE, SUSIKAUPUSIŲ ĮRAŠYMO DIENĄ, LENTELĖ Papildomos lentelės struktūra Lentelės skiltys Lentelės eilutės Laikotarpio pradžios ir pabaigos balansai Pensinių įsipareigojimų / teisių pokyčiai dėl sandorių Pensinių įsipareigojimų / teisių pokyčiai dėl kitų ekonominių srautų Susiję rodikliai Aktuarinės prielaidos Sukaupti pensiniai įsipareigojimai / teisės Diskonto norma Darbo užmokesčio didėjimas Demografinės prielaidos 18 SKYRIUS LIKUSIO PASAULIO SEKTORIAUS SĄSKAITOS ĮVADAS EKONOMINĖ TERITORIJA Gyvenamoji (rezidavimo) vieta INSTITUCINIAI VIENETAI MOKĖJIMŲ BALANSO TARPTAUTINĖSE SĄSKAITOSE NURODOMI FILIALAI MENAMI VIENETAI REZIDENTAI DAUGIATERITORINĖS ĮMONĖS GEOGRAFINIS SUSKIRSTYMAS MOKĖJIMŲ BALANSO TARPTAUTINĖS SĄSKAITOS TARPTAUTINIŲ SĄSKAITŲ EINAMŲJŲ SĄSKAITŲ BALANSUOJAMIEJI STRAIPSNIAI LIKUSIO PASAULIO SEKTORIAUS SĄSKAITOS IR JŲ SANTYKIS SU MOKĖJIMŲ BALANSO TARPTAUTINĖMIS SĄSKAITOMIS Prekių ir paslaugų išorės sąskaita Vertės nustatymas Perdirbti skirtos prekės Prekybinis tarpininkavimas Perparduodamos prekės NAFTAP importas ir eksportas Pirminių ir antrinių pajamų išorės sąskaita Pirminių pajamų sąskaita Tiesioginių investicijų pajamos BPM6 antrinių pajamų (einamųjų pervedimų) sąskaita Išorės kapitalo sąskaita Išorės finansinė sąskaita ir tarptautinių investicijų balansas (TIB) LIKUSIO PASAULIO SEKTORIAUS BALANSAI 19 SKYRIUS EUROPOS SĄSKAITOS ĮVADAS NACIONALINIŲ IR EUROPOS SĄSKAITŲ SKIRTUMAI Skirtingomis valiutomis išreikštų duomenų konvertavimas Europos institucijos Likusio pasaulio sektoriaus sąskaita Sandorių balansavimas Kainų ir apimties matai Balansai Sandorių dalyvių lentelės 19.1 PRIEDAS. EUROPOS INSTITUCIJŲ SĄSKAITOS Ištekliai Panaudojimas Konsolidavimas 20 SKYRIUS VALDŽIOS SEKTORIAUS SĄSKAITOS ĮVADAS VALDŽIOS SEKTORIAUS APIBRĖŽTIS Valdžios sektoriaus vienetų nustatymas Valdžios sektoriaus vienetai Valdžios sektoriaus NPI Kiti valdžios sektoriaus vienetai Viešojo sektoriaus kontrolė Rinkos ir ne rinkos vienetų atskyrimas Ekonomiškai reikšmingų kainų sąvoka Viešojo gamintojo produkcijos pirkėjo kriterijai Produkcija visų pirma parduodama bendrovėms ir namų ūkiams Produkcija parduodama tik valdžios sektoriui Produkcija parduodama valdžios sektoriui ir kitiems vienetams Rinkos ir ne rinkos kriterijų atitikties patikrinimas Finansinis tarpininkavimas ir valdžios sektoriaus sritis Ribiniai atvejai Viešosios pagrindinės buveinės Pensijų fondai Kvazibendrovės Restruktūrizavimo agentūros Privatizavimo agentūros Skolos anuliavimo struktūros Specialiosios paskirties vienetai Bendrosios įmonės Rinkos reguliavimo agentūros Viršvalstybinės institucijos Valdžios sektoriaus subsektoriai Centrinė valdžia Krašto (regiono) valdžia Vietos valdžia Socialinės apsaugos fondai VALDŽIOS SEKTORIAUS FINANSŲ STATISTIKA Pagrindas Pajamos Mokesčiai ir socialinės įmokos Pardavimas Kitos pajamos Išlaidos Atlygis darbuotojams ir tarpinis vartojimas Socialinių išmokų išlaidos Palūkanos Kitos einamosios išlaidos Kapitalo išlaidos Ryšys su valdžios sektoriaus galutinio vartojimo išlaidomis (P.3) Valdžios sektoriaus išlaidos pagal funkcijas (COFOG) Balansuojamieji straipsniai Grynasis skolinimas / grynasis skolinimasis (B.9) Grynosios vertės pokyčiai dėl taupymo ir kapitalo pervedimų (B.101) Finansavimas Turto sandoriai Įsipareigojimų sandoriai Kiti ekonominiai srautai Perkainojimo sąskaita Kitų turto apimties pokyčių sąskaita Balansai Konsolidavimas VALDŽIOS SEKTORIAUS SĄSKAITŲ RENGIMO YPATUMAI Mokestinės pajamos Mokestinių pajamų pobūdis Mokesčių kreditai Įrašytinos sumos Nesurenkamos sumos Duomenų įrašymo į sąskaitas laikas Kaupiamasis principas Mokesčių įrašymas į sąskaitas pagal kaupiamąjį principą Palūkanos Diskontuotos ir nulinės atkarpos obligacijos Indeksuojamieji vertybiniai popieriai Išvestinės finansinės priemonės Teismo sprendimai Išlaidos karinėms reikmėms Valdžios sektoriaus ir viešųjų bendrovių sąsajos Nuosavybės priemonių investavimas į viešąsias bendroves ir pajamų paskirstymas Nuosavybės priemonių investavimas Kapitalo injekcijos Subsidijos ir kapitalo injekcijos Ypatingais atvejais taikomos taisyklės Fiskalinės operacijos Viešųjų bendrovių skirstomos lėšos Dividendų ir nuosavybės priemonių išėmimo skirtumai Mokesčių ir nuosavybės priemonių išėmimo skirtumai Privatizavimas ir nacionalizavimas Privatizavimas Netiesioginis privatizavimas Nacionalizavimas Sandoriai su centriniu banku Restruktūrizavimas, susijungimas ir perklasifikavimas Skolų operacijos Skolos prisiėmimas, skolos panaikinimas ir skolos nurašymas Skolos prisiėmimas ir skolos panaikinimas Skolos prisiėmimas perduodant nefinansinį turtą Skolos nurašymas arba skolos vertės sumažinimas Kiti skolų restruktūrizavimo būdai Skolos įsigijimas už didesnę nei rinkos vertę Skolos reikalavimų anuliavimas ir finansinės pagalbos teikimas Skolų garantijos Išvestinių finansinių priemonių pobūdžio garantijos Standartinės garantijos Vienkartinės garantijos Pakeitimas vertybiniais popieriais Apibrėžtis Priskyrimo pardavimui kriterijai Srautų įrašymas į sąskaitas Kiti atvejai Pensiniai įsipareigojimai Vienkartiniai mokėjimai Viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės (VPSP) VPSP taikymo sritis Ekonominės nuosavybės teisės ir turto priskyrimas Apskaitos klausimai Sandoriai su tarptautinėmis ir viršvalstybinėmis organizacijomis Parama vystymuisi VIEŠASIS SEKTORIUS Viešojo sektoriaus kontrolė Centriniai bankai Viešosios kvazibendrovės Specialios paskirties vienetai ir vienetai nerezidentai Bendrosios įmonės 21 SKYRIUS VERSLO SĄSKAITŲ IR NACIONALINIŲ SĄSKAITŲ SĄSAJA. ĮMONIŲ VEIKLOS VERTINIMAS KAI KURIOS SPECIFINĖS VERSLO APSKAITOS TAISYKLĖS IR METODAI Duomenų įrašymo į sąskaitas laikas Dvejybinio įrašo ir dvigubo dvejybinio įrašo principais grindžiama apskaita Vertės nustatymas Pajamų ataskaita ir balansas PRAKTINIAI NACIONALINIŲ SĄSKAITŲ IR VERSLO SĄSKAITŲ RENGIMO ASPEKTAI VERSLO SĄSKAITŲ DUOMENŲ PERTVARKYMAS RENGIANT NACIONALINES SĄSKAITAS. NE FINANSŲ ĮMONIŲ PAVYZDYS Sąvokų koregavimas Koregavimas siekiant užtikrinti nuoseklumą su kitų sektorių sąskaitomis Koregavimo siekiant išsamumo pavyzdžiai SPECIFINIAI KLAUSIMAI Vertės padidėjimas ir sumažėjimas Globalizacija Įmonių susijungimas ir įsigijimas 22 SKYRIUS PALYDOVINĖS SĄSKAITOS ĮVADAS Funkciniai klasifikatoriai PAGRINDINĖS PALYDOVINIŲ SĄSKAITŲ SAVYBĖS Funkcinės palydovinės sąskaitos Specialiosios sektorių sąskaitos Nepiniginių duomenų įtraukimas Papildomi duomenys ir sąvokos Skirtingos pagrindinės sąvokos Modeliavimo naudojimas ir eksperimentinių rezultatų įtraukimas Palydovinių sąskaitų sudarymas ir rengimas DEVYNIOS KONKREČIOS PALYDOVINĖS SĄSKAITOS Žemės ūkio sąskaitos Aplinkos sąskaitos Sveikatos sąskaitos Namų ūkių gamybos sąskaitos Darbo jėgos sąskaitos ir socialinės apskaitos matricos Našumo ir augimo sąskaitos Mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros (MTTP) sąskaitos Socialinės apsaugos sąskaitos Turizmo palydovinės sąskaitos 23 SKYRIUS KLASIFIKATORIAI ĮVADAS INSTITUCINIŲ SEKTORIŲ KLASIFIKATORIUS (S) SANDORIŲ IR KITŲ SRAUTŲ KLASIFIKATORIUS Produktų sandoriai (P) Nesukurto nefinansinio turto sandoriai (NP kodai) Paskirstomieji sandoriai (D) Einamieji pervedimai pinigais ir natūra (D.5–D.8) Finansinio turto ir įsipareigojimų sandoriai (F) Kiti turto pokyčiai (K) BALANSUOJAMŲJŲ STRAIPSNIŲ IR GRYNOSIOS VERTĖS KLASIFIKATORIUS (B) BALANSO STRAIPSNIŲ KLASIFIKATORIUS (L) TURTO KLASIFIKATORIUS (A) Nefinansinis turtas (AN) Finansinis turtas (AF) PAPILDOMŲ STRAIPSNIŲ KLASIFIKATORIUS Neveiksnios paskolos Kapitalo paslaugos Pensijų lentelė Ilgalaikio vartojimo prekės Tiesioginės užsienio investicijos Sąlyginės pozicijos Pinigai ir indėliai Skolos vertybinių popierių klasifikatorius pagal likutinį terminą Biržiniai ir nebiržiniai skolos vertybiniai popieriai Ilgalaikės paskolos, kurių likutinis terminas yra trumpesnis nei vieni metai, ir ilgalaikės paskolos, užtikrintos įkeistu turtu Biržinės ir nebiržinės investicinės akcijos Palūkanų mokėjimo ir skolos grąžinimo įsiskolinimas Asmeniniai pervedimai ir visi pervedimai EKONOMINĖS VEIKLOS RŪŠIŲ (A) IR PRODUKTŲ (P) PERGRUPAVIMAS IR KODAVIMAS VALSTYBĖS FUNKCIJŲ KLASIFIKATORIUS (COFOG) INDIVIDUALAUS VARTOJIMO IŠLAIDŲ PAGAL PASKIRTĮ KLASIFIKATORIUS (Coicop) NE PELNO INSTITUCIJŲ, APTARNAUJANČIŲ NAMŲ ŪKIUS, FUNKCIJŲ KLASIFIKATORIUS (COPNI) GAMINTOJŲ IŠLAIDŲ PAGAL PASKIRTĮ KLASIFIKATORIUS (COPP) 24 SKYRIUS SĄSKAITOS 24.1 lentelė. 0 sąskaita. Prekių ir paslaugų sąskaita 24.2 lentelė. Visa visos ekonomikos sąskaitų seka 24.3 lentelė. Visa ne finansų bendrovių sąskaitų seka 24.4 lentelė. Visa finansų bendrovių sąskaitų seka 24.5 lentelė. Visa valdžios sektoriaus sąskaitų seka 24.6 lentelė. Visa namų ūkių sąskaitų seka 24.7 lentelė. Visa namų ūkiams paslaugas teikiančių ne pelno institucijų sąskaitų seka









1 SKYRIUS

BENDROJI INFORMACIJA IR PAGRINDINIAI PRINCIPAI

BENDROJI INFORMACIJA

1.01. Europos sąskaitų sistema (toliau – 2010 m. ESS arba ESS) yra tarptautiniu mastu suderinta sąskaitų rengimo sistema, pagal kurią galima sistemingai ir išsamiai apibūdinti visą regiono, šalies ar šalių grupės ekonomiką, jos dedamąsias ir jų tarpusavio ryšius.

1.02. Ankstesnė 2010 m. ESS redakcija, 1995 m. Europos sąskaitų sistema (ESS 95), paskelbta 1996 m. ( 16 ). Pirmuose trylikoje šios 2010 m. ESS metodologijos, kuri išdėstyta šiame priede, skyrių laikomasi tokios pat struktūros kaip ir ESS 95 leidime, tačiau toliau pateikiama vienuolika naujų skyrių, kuriuose išsamiai aptariami įvairūs sistemos aspektai, atitinkantys šiuolaikinės ekonomikos vertinimo ar ESS 95 taikymo Europos Sąjungoje (ES) pokyčius.

1.03. Toliau apibūdinama šio vadovo struktūra. 1 skyriuje aptariami pagrindiniai sistemos bruožai ir sąvokos, nustatomi ESS principai ir apibūdinami svarbiausi statistiniai vienetai ir jų grupės. Apžvelgiama sąskaitų seka ir trumpai apibūdinami pagrindiniai agreguoti rodikliai, išteklių ir panaudojimo lentelių reikšmė bei sąnaudų ir produkcijos sistema. 2 skyriuje pateikiami ekonomikai vertinti naudojami instituciniai vienetai ir jų skirstymas į sektorius ir kitas grupes analizės reikmėms. 3 skyriuje apibūdinami visi produktų (prekių ir paslaugų) ir nesukurto turto sandoriai sistemoje. 4 skyriuje išdėstomi visi ekonomikos sandoriai, kuriais ekonomikoje skirstomos ir perskirstomos pajamos ir turtas. 5 skyriuje aiškinami ekonomikos finansiniai sandoriai. 6 skyriuje kalbama apie tai, kaip dėl su ekonomika nesusijusių įvykių ar kainų pokyčių gali keistis turto vertė. 7 skyrius skirtas balansui ir turto ir įsipareigojimų klasifikavimo sistemai. 8 skyriuje išdėstyta sąskaitų seka ir pateikti visų sąskaitų balansuojamieji straipsniai. 9 skyriuje apibūdinamos išteklių ir panaudojimo lentelės ir jų reikšmė derinant ekonomikos pajamų, produkcijos ir išlaidų vertinimus. Be to, šiame skyriuje apibūdinamos sąnaudų ir produkcijos lentelės, kurias galima parengti naudojant išteklių ir panaudojimo lenteles. 10 skyriuje aiškinamos sąvokos, kuriomis grindžiamas kainų ir apimties vertinimas, susijęs su sąskaitose pateikiamomis nominaliosiomis vertėmis. 11 skyrius skirtas gyventojų ir darbo rinkos vertinimui, kurį kartu su nacionalinių sąskaitų vertinimu galima naudoti ekonomikos analizei. 12 skyriuje trumpai apibūdinamos ketvirtinės nacionalinės sąskaitos ir jų skirtumai, palyginti su metinėmis sąskaitomis.

1.04. 13 skyriuje paaiškinami regioninių sąskaitų rengimo tikslai, sąvokos ir sudarymo klausimai. 14 skyriuje aptariamas finansinių tarpininkų teikiamų ir grynosiomis gaunamosiomis palūkanomis finansuojamų finansinių paslaugų vertinimas ir pritaikoma daugiametė valstybių narių mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros patirtis, kad būtų galima nustatyti patikimus ir suderintus visų valstybių narių rodiklius. 15 skyrius apie sutartis, nuomos sutartis ir licencijas yra būtinas norint apibūdinti šią vis svarbesnę sritį nacionalinių sąskaitų sistemoje. 16 ir 17 skyriuose apie draudimą, socialinį draudimą ir pensijas aiškinama, kaip į šiuos aspektus atsižvelgiama nacionalinėse sąskaitose, nes senėjant gyventojams perskirstymo klausimas tampa vis aktualesnis. 18 skyrius skirtas likusio pasaulio sektoriaus sąskaitoms, kurios yra nacionalinių sąskaitų atitikmuo mokėjimų balanso vertinimo sistemai. 19 skyrius apie Europos sąskaitas taip pat yra naujas ir skirtas nacionalinių sąskaitų aspektams, kylantiems dėl suderinto požiūrio taikymo Europos instituciniams ir prekybos susitarimams. 20 skyriuje apibūdinamos valdžios sektoriaus sąskaitos – ši sritis ypač svarbi, nes valstybių narių fiskalinio atsargumo klausimai tebėra lemiami vykdant ES ekonominę politiką. 21 skyriuje apibūdinami verslo sąskaitų ir nacionalinių sąskaitų ryšiai. Ši sritis vis reikšmingesnė, kadangi visose šalyse daugiašalių bendrovių indėlis į bendrąjį vidaus produktą (BVP) didėja. 22 skyriuje aptariamas palydovinių sąskaitų ir pagrindinių nacionalinių sąskaitų ryšys. 23 ir 24 skyriai yra informaciniai; 23 skyriuje pateikiami 2010 m. ESS naudojami sektorių, veiklos rūšių ir produktų klasifikatoriai, o 24 skyriuje – išsami visų sektorių sąskaitų seka.

1.05. 2010 m. ESS struktūra yra suderinta su pasaulinėmis nacionalinių sąskaitų rengimo gairėmis, išdėstytomis 2008 m. nacionalinių sąskaitų sistemoje (2008 m. NSS), išskyrus tam tikrus pateikimo skirtumus ir aukštesnį kai kurių 2010 m. ESS sąvokų, vartojamų konkrečiais ES tikslais, tikslumo laipsnį. Šias gaires bendrai parengė Jungtinių Tautų (JT), Tarptautinio valiutos fondo (TVF), Europos Sąjungos statistikos tarnybos (Eurostatas), Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (OECD) ir Pasaulio banko specialistai. 2010 m. ESS daugiausia dėmesio skiriama susiklosčiusioms aplinkybėms ir duomenų poreikiams ES. Kaip ir 2008 m. NSS, 2010 m. ESS yra suderinta su daugelyje kitų socialinės ir ekonomikos statistikos sričių vartojamomis sąvokomis ir klasifikatoriais (pvz., su užimtumo, gamybos ir užsienio prekybos statistika). Todėl 2010 m. ESS yra pagrindinė ES ir jos valstybių narių socialinės ir ekonominės statistikos rengimo sistema.

1.06. ESS struktūra sudaryta iš dviejų pagrindinių lentelių grupių: a) institucinio sektoriaus sąskaitų; b) sąnaudų ir produkcijos sistemos bei ekonominės veiklos rūšių sąskaitų.

1.07. Sektorių sąskaitose pagal institucinius sektorius sistemingai aprašomi skirtingi ekonominio proceso etapai: gamyba, pajamų formavimas, paskirstymas, perskirstymas ir panaudojimas bei finansinis ir nefinansinis kaupimas. Sektorių sąskaitoms taip pat priskiriami balansai, kuriuose nurodoma turto ir įsipareigojimų būklė ir grynoji vertė ataskaitinio laikotarpio pradžioje ir pabaigoje.

1.08. Pagal sąnaudų ir produkcijos sistemą, konkrečiai – išteklių ir panaudojimo lenteles, išsamiau apibūdinamas gamybos procesas (sąnaudų struktūra, gautos pajamos ir užimtumas) ir prekių bei paslaugų srautai (produkcija, importas, eksportas, galutinis vartojimas, tarpinis vartojimas ir kapitalo formavimas pagal produktų grupes). Šioje sistemoje atsižvelgiama į du svarbius sąskaitų rengimo aspektus: ekonominės veiklos rūšies generuojamos pajamos yra lygios tos veiklos rūšies sukurtai pridėtinei vertei ir bet kokio produkto ar produktų grupės pasiūla yra lygi paklausai.

1.09. 2010 m. ESS vartojamos gyventojų ir užimtumo sąvokos. Šios sąvokos svarbios sudarant sektorių ir kiekvienos ekonominės veiklos rūšies sąskaitas, ir išteklių bei panaudojimo sistemoje.

1.10. 2010 m. ESS apima ne tik metines nacionalines sąskaitas, bet ir ketvirtines bei trumpesnio ar ilgesnio laikotarpio sąskaitas. Be to, ji apima ir regionines sąskaitas.

1.11. 2010 m. ESS taikoma paraleliai su 2008 m. NSS, nes ES naudojami ir nacionalinėmis sąskaitomis pagrįsti rodikliai. Valstybės narės yra atsakingos už nacionalinių sąskaitų, kuriomis apibūdinama šalių ekonominė padėtis, rengimą ir teikimą. Be to, pagal nustatytą duomenų perdavimo programą valstybės narės rengia tam tikrą sąskaitų rinkinį ir teikia jį Komisijai (Eurostatui), kad šie duomenys galėtų būti naudojami svarbioms Sąjungos socialinės, ekonominės ir fiskalinės politikos reikmėms. Tai apima ir valstybių narių piniginio įnašo į ES biudžetą (ketvirtojo tipo ištekliai) ir ES paramos regionams pagal struktūrinių fondų programą nustatymą, taip pat valstybių narių ekonominės veiklos rezultatų, taikant perviršinio deficito procedūrą bei Stabilumo ir augimo paktą, stebėjimą.

1.12. Siekiant, kad įmokos ir išmokos būtų skirstomos pagal visiškai nuosekliai parengtus ir pateiktus rodiklius, šioms reikmėms naudojama ekonominė statistika rengiama remiantis vienodomis sąvokomis ir taisyklėmis. 2010 m. ESS pateikiama kaip reglamentas, kuriuo nustatomos taisyklės, bendrai sutartos nuostatos, apibrėžtys ir klasifikatoriai, pagal kuriuos šio reglamento B priede pateiktoje duomenų perdavimo programoje dalyvaujančios valstybės narės turi rengti nacionalines sąskaitas.

1.13. Kadangi ES įmokų ir išmokų sistema susijusi su labai didelėmis pinigų sumomis, būtina, kad visose valstybėse narėse vertinimo sistema būtų taikoma nuosekliai. Todėl svarbu atsargiai atsižvelgti į įverčius, kurių neįmanoma stebėti tiesiogiai rinkoje, ir skaičiuojant nacionalinių sąskaitų rodiklius vengti taikyti modeliais pagrįstas procedūras.

1.14. 2010 m. ESS sąvokos ne vienu atveju yra konkretesnės ir tikslesnės nei 2008 m. NSS, kadangi siekiama, kad pagal nacionalines sąskaitas nustatyti valstybių narių rodikliai būtų kuo nuoseklesni. Dėl šio esminio patikimų ir nuoseklių įverčių poreikio nustatytas pagrindinis ES nacionalinių sąskaitų rinkinys. Kai valstybių narių vertinimas nepakankamai nuoseklus, taip gauti įverčiai paprastai įrašomi į vadinamąsias nepagrindines sąskaitas – papildomas lenteles ir palydovines sąskaitas.

1.15. Pavyzdžiui, rengiant 2010 m. ESS buvo nuspręsta, kad būtina atsargiai vertinti pensinių įsipareigojimų / teisių sritį. Jų vertinimo labai reikia ekonominei analizei vykdyti, tačiau nuspręsta į šiuos įverčius žiūrėti atsargiau dėl esminio ES reikalavimo – rengti laiko ir teritorijos atžvilgiu nuoseklias sąskaitas.

Globalizacija

1.16. Dėl vis globalesnio ekonominės veiklos pobūdžio padidėjo įvairių formų tarptautinės prekybos mastas, todėl šalims sudėtingiau nuodugniai apibūdinti savo ekonomiką nacionalinėse sąskaitose. Globalizacija – kintamas bei daugialypis procesas, dėl kurio nacionalinius išteklius lengviau perkelti į kitas šalis, o skirtingų šalių ekonomikos tarpusavio sąsajos stiprėja. Daugiausia nacionalinių sąskaitų vertinimo problemų gali kilti dėl to, kad daugiašalės bendrovės vykdo vis daugiau tarptautinių sandorių tarp patronuojančiųjų ir patronuojamųjų bendrovių bei filialų – šių sandorių daugėjimas yra vienas iš globalizacijos požymių. Tačiau yra ir kitų probleminių sričių; toliau pateikiamas išsamesnis su statistiniais duomenimis susijusių klausimų sąrašas: 1) susijusių bendrovių tarpusavio pervedimų kainodara (importo ir eksporto vertinimas); 2) prekės dažniau apdorojamos trečiosiose šalyse už užmokestį, t. y. prekės pervežamos per sieną, bet nuosavybės teisės neperduodamos (prekės perdirbimui); didesnis prekybinio tarpininkavimo mastas; 3) bendrovių ir namų ūkių vykdoma tarptautinė prekyba internetu; 4) prekyba intelektinės nuosavybės turtu ir jo naudojimas visose pasaulio šalyse; 5) užsienyje dirbantys asmenys, pervedantys dideles sumas šeimai, likusiai buvusioje gyvenamojoje šalyje (dirbančių asmenų perlaidos, sudarančios asmeninių pervedimų dalį); 6) daugiašalės bendrovės, siekdamos didesnio gamybos našumo ir mažesnių mokesčių, veiklą vykdo ne vienos valstybės teritorijoje. Dėl to gali atsirasti dirbtinių bendrovių struktūrų, neatitinkančių ekonominės tikrovės; 7) globaliai veiklai finansuoti naudojamos lengvatinio apmokestinimo finansinės priemonės (specialiosios paskirties vienetai ir kitos struktūros); 8) prekių reeksportas; prekių vežimas ES iš vienos valstybės narės į kitą, įvažiavus į Sąjungos teritoriją (kvazivežimas); 9) intensyvesni su tiesioginėmis užsienio investicijomis susiję ryšiai ir poreikis nustatyti bei paskirstyti tiesioginių investicijų srautus.

1.17. Dėl šių vis dažnesnių globalizacijos ypatybių nacionalinėms statistikos institucijoms vis sudėtingiau atidžiai stebėti ir tiksliai vertinti tarptautinius srautus. Net taikant išsamią ir patikimą likusio pasaulio sektoriaus įrašų (vadinasi, ir tarptautinių sąskaitų mokėjimų balanse) rinkimo ir vertinimo sistemą, globalizacijos sąlygomis didės papildomų pastangų palaikyti visų šalių ir šalių grupių nacionalinių sąskaitų kokybę poreikis.

2010 m. ESS TAIKYMO SRITYS

Analizės ir politikos pagrindas

1.18. ESS galima taikyti analizuojant ir vertinant: a) Visos ekonomikos struktūrą. Taikomų rodiklių tipų pavyzdžiai: 1) pridėtinė vertė ir užimtumas pagal ekonominės veiklos rūšis; 2) pridėtinė vertė ir užimtumas pagal regionus; 3) pajamų paskirstymas pagal sektorius; 4) importas ir eksportas pagal produktų grupes; 5) galutinio vartojimo išlaidos pagal funkcijų ir produktų grupes; 6) pagrindinio kapitalo formavimas ir pagrindinio kapitalo atsargos pagal ekonominės veiklos rūšis; 7) finansinio turto likučių ir srautų sudėtis pagal turto rūšis ir sektorius. b) Konkrečias ekonomikos dalis ar aspektus. Pavyzdžiui: 1) bankininkystę ir finansus kaip nacionalinės ekonomikos dalį; 2) valdžios sektoriaus vaidmenį ir finansinę padėtį; 3) tam tikro regiono ekonomiką (lyginant su visos šalies ekonomika); 4) namų ūkių taupymo ir skolos lygį. c) Ekonomikos raidą tam tikru laikotarpiu. Pavyzdžiui: 1) analizuojant BVP augimo tempą; 2) analizuojant infliaciją; 3) analizuojant namų ūkių išlaidų sezoniškumą ketvirtinėse sąskaitose; 4) analizuojant kintančią tam tikrų rūšių finansinių priemonių svarbą laiko atžvilgiu, pvz., didėjančią išvestinių finansinių priemonių svarbą; 5) lyginant nacionalinės ekonomikos pramonės struktūras ilgalaikiu laikotarpiu. d) Visos ekonomikos ir kitų šalių ekonomikos ryšį. Pavyzdžiui: 1) lyginant ES valstybių narių valdžios sektoriaus vaidmenį ir dydį; 2) analizuojant ES, įskaitant valstybes nares ir jų regionus, ekonomikos tarpusavio sąsajas; 3) analizuojant ES eksporto sudėtį ir paskirties vietas; 4) ES ir kitų išsivysčiusios ekonomikos šalių BVP augimo tempo arba disponuojamųjų pajamų vienam gyventojui palyginimas.

1.19. ESS duomenys labai svarbūs ES ir jos valstybėms narėms formuojant socialinę ir ekonominę politiką bei vykdant jos priežiūrą. ESS taikymo pavyzdžiai: a) euro zonos makroekonominės ir pinigų politikos formavimo priežiūra ir vadovavimas jam, ekonominės ir pinigų sąjungos (EPS) konvergencijos kriterijų nustatymas pagal nacionalinių sąskaitų rodiklius (pvz., BVP augimo tempą); b) perviršinės deficito procedūros kriterijų nustatymas: valdžios sektoriaus deficito ir skolos rodikliai; c) finansinės paramos ES regionams teikimas: skirstant lėšas regionams naudojama regioninių sąskaitų statistika; d) ES biudžeto nuosavų išteklių nustatymas. Pastaruoju atveju į nacionalinių sąskaitų duomenis atsižvelgiama trejopai: 1) visas ES išteklių dydis nustatomas kaip valstybių narių bendrųjų nacionalinių pajamų (BNP) sumos procentinė dalis; 2) trečiojo tipo nuosavų Europos Sąjungos išteklių šaltinis – nuosavi PVM ištekliai; valstybių narių įnašai, prisidedant prie šių išteklių, daugiausia nustatomi pagal nacionalinių sąskaitų rodiklius, nes pagal juos nustatomas vidutinis PVM tarifas; 3) santykinis valstybių narių įnašų, prisidedant prie ketvirtojo tipo ES nuosavų išteklių, dydis nustatomas pagal jų bendrųjų nacionalinių pajamų įverčius. Šiais įverčiais grindžiama dauguma valstybių narių mokėjimų.

2010 m. ESS sąvokų ypatybės

1.20. Tinkamam santykiui tarp reikiamų duomenų ir galimų pateikti duomenų užtikrinti 2010 m. ESS vartojamoms sąvokoms priskiriamos kelios svarbios ypatybės. Taigi sąskaitos yra: a) suderinamos tarptautiniu mastu; b) suderintos su kitomis socialinės ir ekonominės statistikos sistemomis; c) nuoseklios; d) tinkamos taikyti, nes jas galima praktiškai įvertinti; e) kitokios nei dauguma administracinių sąvokų; f) nusistovėjusios ir nustatytos ilgam laikui; g) skirtos ekonominiams procesams apibūdinti pinigine ir paprastai nustatoma išraiška; h) tinkamos taikyti įvairiose situacijose ir įvairiems tikslams.

1.21. 2010 m. ESS sąvokos suderinamos tarptautiniu mastu, nes: a) 2010 m. ESS sąvokos atitinka sąvokas, vartojamas pasaulinėse nacionalinių sąskaitų sudarymo gairėse, t. y. 2008 m. NSS; b) valstybėse narėse 2010 m. ESS turi būti laikomasi kaip standarto teikiant nacionalinių sąskaitų duomenis visoms tarptautinėms organizacijoms; c) tarptautinis sąvokų suderinamumas būtinas, norint lyginti įvairių šalių statistiką.

1.22. 2010 m. ESS sąvokos yra suderintos su kitos socialinės ir ekonominės statistikos sąvokomis, nes 2010 m. ESS vartojamos sąvokos ir klasifikatoriai (pvz., statistinis ekonominės veiklos rūšių klasifikatorius Europos Sąjungoje NACE (2 red.) ( 17 )) yra taikomi ir kitoje valstybių narių socialinėje ir ekonominėje statistikoje, pvz., gamybos, užsienio prekybos ir užimtumo statistikoje; sąvokų skirtumų yra labai nedaug. Be to, šios 2010 m. ESS sąvokos ir klasifikatoriai suderinti su atitinkamomis Jungtinių Tautų sąvokomis ir klasifikatoriais. Kadangi ESS sąvokos suderintos su kita socialine ir ekonomine statistika, rodiklius daug lengviau sieti ir lyginti ir galima užtikrinti nacionalinių sąskaitų rodiklių kokybę. Be to, šią specifinės statistikos informaciją galima geriau susieti su bendrąja nacionalinės ekonomikos statistika.

1.23. Remiantis bendromis sąvokomis, taikomomis visoje nacionalinių sąskaitų sistemoje ir kitose socialinės ir ekonominės statistikos sistemose, galima rengti nuoseklius rodiklius. Pavyzdžiui, galima nustatyti šiuos santykius: a) našumo rodiklius, kaip antai per darbo valandą sukuriamą pridėtinę vertę (šiems rodikliams nustatyti būtina, kad pridėtinės vertės ir darbo laiko sąvokos būtų vartojamos nuosekliai); b) nacionalines disponuojamąsias pajamas vienam gyventojui (šiam santykiui nustatyti būtina, kad nacionalinių disponuojamųjų pajamų ir demografinių rodiklių sąvokos būtų vartojamos nuosekliai); c) pagrindinio kapitalo formavimą kaip pagrindinio kapitalo atsargų procentinę dalį (šiam santykiui nustatyti būtinos nuoseklios šių srautų ir likučių apibrėžtys); d) valdžios sektoriaus deficitą ir valstybės skolą kaip bendrojo vidaus produkto procentinę dalį (šiems rodikliams nustatyti būtina, kad būtų nuosekliai vartojamos valdžios sektoriaus deficito, skolos ir bendrojo vidaus produkto sąvokos). Dėl vidinio nuoseklumo tam tikrus įverčius galima apskaičiuoti kaip skirtumą, pvz., taupymą galima nustatyti iš disponuojamųjų pajamų atėmus galutinio vartojimo išlaidas.

1.24. 2010 m. ESS sąvokos taikomos atsižvelgiant į duomenų rinkimą ir vertinimą. Pritaikomasis sąvokų pobūdis sąskaitų rengimo gairėse atsiskleidžia keleriopai: a) veikla ar objektai apibūdinami tik tuo atveju, jeigu jie yra pakankamai didelio masto. Pavyzdžiui, namų ūkių savo reikmėms vykdoma prekių gamyba, kaip antai audimas ir keramikos dirbinių gamyba, nepriskiriami gamybai, nes ES šalyse ši veikla yra nedidelio masto; b) prie kai kurių sąvokų aiškiai nurodyta, kaip jas vertinti. Pavyzdžiui, nustatant pagrindinio kapitalo vartojimą daroma nuoroda į tiesinį nusidėvėjimą. Vertinant pagrindinio kapitalo atsargas, jei nėra tiesioginės informacijos apie ilgalaikio turto likučius, turi būti taikomas nuolatinio inventorizavimo metodas. Kitas pavyzdys – gamybos savo reikmėms vertinimas: paprastai ji vertinama bazinėmis kainomis, tačiau, jeigu reikia, bazinės kainos gali būti apytiksliai nustatomos pridedant įvairias susijusias sąnaudas; c) nustatytos tam tikros sutartinės nuostatos. Pavyzdžiui, visos valdžios sektoriaus teikiamos kolektyvinės paslaugos priskiriamos galutinio vartojimo išlaidoms.

1.25. Vis dėlto nacionalinių sąskaitų statistikai būtinus duomenis ne visada paprasta rinkti tiesiogiai, nes pagrindinės sąvokos paprastai skiriasi nuo administracinių duomenų šaltinių sąvokų. Administracinių šaltinių pavyzdžiai – verslo sąskaitos, įvairių rūšių mokesčių duomenų (PVM, fizinių asmenų pajamų mokestis, importo mokesčiai ir kt.) įrašai, socialinės apsaugos duomenys bei bankų ir draudimo bendrovių priežiūros tarnybų teikiami duomenys. Šie administraciniai duomenys naudojami rengiant nacionalines sąskaitas. Paprastai jie pertvarkomi, kad atitiktų ESS. ESS sąvokos dažniausiai skiriasi nuo jų administracinių atitikmenų: a) šalyse taikomos skirtingos administracinės sąvokos. Dėl to jas vartojant neužtikrinamas tarptautinis suderinamumas; b) administracinės sąvokos bėgant laikui kinta. Dėl to jas vartojant nėra galimybės lyginti duomenis pagal tam tikrus laikotarpius; c) skirtingose administracinėse sistemose paprastai vartojamos skirtingos pagrindinės sąvokos, todėl skiriasi ir administracinių duomenų šaltinių sąvokos. Tačiau susieti ir palyginti duomenis, kas yra būtina rengiant nacionalinių sąskaitų rodiklius, galima tik vartojant suderintas sąvokas; d) administracinės sąvokos paprastai nėra tinkamiausios ekonominei analizei atlikti ir ekonominei politikai vertinti.

1.26. Vis dėlto administracinių duomenų šaltiniai labai gerai atitinka nacionalinių sąskaitų ir kitų rūšių statistikos poreikius, nes: a) statistikos reikmėms parengtos sąvokos ir klasifikatoriai taip pat naudojami administraciniais tikslais, pvz., valdžios sektoriaus išlaidų klasifikatorius pagal rūšis; b) administracinių duomenų šaltiniuose specialiai atsižvelgiama į (atskirų) statistikos duomenų poreikius; tai taikytina, pvz., Intrastato sistemai, skirtai informacijai apie prekių pristatymą iš vienos valstybės narės į kitą teikti.

1.27. Pagrindinės ESS sąvokos yra nusistovėjusios ir ilgalaikės, nes: a) jos patvirtintos kaip ilgalaikis tarptautinis standartas; b) naujose tarptautinių nacionalinių sąskaitų rengimo gairių redakcijose keičiama labai nedaug pagrindinių sąvokų. Dėl šio sąvokų nuoseklumo mažėja poreikis perskaičiuoti laiko eilutes. Be to, sąvokos ne tiek priklauso nuo nacionalinio ir tarptautinio politinio lygmens poveikio. Todėl nacionalinių sąskaitų rodiklius buvo galima naudoti kaip objektyvią duomenų bazę, formuojant ekonominę politiką ir vykdant jos analizę.

1.28. 2010 m. ESS sąvokos skirtos ekonominiam procesui apibūdinti pinigine ir paprastai nustatoma išraiška. Atsargos ir srautai, kuriuos sunku paprastai išreikšti pinigais arba kurie neturi aiškių piniginių atitikmenų, į ESS neįrašomi. Šis principas netaikytas griežtai, nes taip pat reikėtų atsižvelgti į nuoseklumo reikalavimą ir į naudotojų poreikius. Pavyzdžiui, laikantis nuoseklumo reikalavimo valdžios sektoriaus suteikiamos kolektyvinės paslaugos įrašomos kaip produkcija, kadangi atlygį darbuotojams ir valdžios sektoriaus visų rūšių prekių ir paslaugų pirkimą galima paprastai išreikšti pinigais. Be to, nacionalinės sąskaitos yra naudingesnės ekonominei analizei vykdyti ir politikai formuoti, jei jose apibūdinamos valdžios sektoriaus kolektyvinės paslaugos likusios visos nacionalinės ekonomikos dalies atžvilgiu.

1.29. ESS sąvokų taikymo sritį galima apibūdinti atsižvelgiant į keletą svarbių ribinių atvejų. ESS gamybos sričiai priskiriami (žr. 3.07–3.09 dalis): a) valdžios sektoriaus teikiamos individualios ir kolektyvinės paslaugos; b) savininkų užimtų būstų savo reikmėms teikiamos apgyvendinimo paslaugos; c) prekių, pvz., žemės ūkio produktų, gamyba savo galutiniam vartojimui; d) statyba savo reikmėms, taip pat namų ūkių savo reikmėms vykdoma statyba; e) namų ūkių samdomų darbininkų teikiamos paslaugos; f) žuvų veisimas žuvininkystės ūkiuose; g) neteisėta gamyba, jei visi su operacija susiję vienetai ją vykdo savanoriškai; h) gamyba, jei ne visos už ją gautos pajamos deklaruojamos mokesčių institucijoms, pvz., nelegali tekstilės gaminių gamyba.

1.30. Gamybos sričiai nepriskiriama ir į ESS neįrašoma: a) to paties namų ūkio teikiamos ir vartojamos namų bei asmeninės paslaugos, pvz., valymas, valgio ruošimas arba ligonių ar senolių priežiūra; b) savanoriškai teikiamos paslaugos, nesusijusios su prekių gamyba, pvz., nemokamos priežiūros ir valymo paslaugos; c) natūralus žuvies veisimas atviroje jūroje.

1.31. Į ESS įrašoma visa produkcija, gaunama iš ekonominės veiklos gamybos srityje. Pagalbinės veiklos produkcija neįrašoma. Visos pagalbinės veiklos sąnaudos laikomos pagrindinės veiklos sąnaudomis. Jei vien pagalbinę veiklą vykdančios įmonės duomenų reikia statistikos reikmėms ir jos gamybos veiklą galima aiškiai priskirti atskiroms sąskaitoms, arba jei ši įmonė yra kitoje vietoje, nei jos aptarnaujamas vienetas, ši įmonė laikoma atskiru vienetu ir pagal pagrindinę veiklą priskiriama tam tikros rūšies ekonominės veiklos vykdytojams tiek nacionalinėse, tiek regioninėse sąskaitose. Jei nėra tinkamų pagrindinių duomenų, pagalbinės veiklos produkciją galima įvertinti sudedant sąnaudas.

1.32. Jei veikla priskiriama gamybai, o jos produkcija įrašoma į sąskaitas, taip pat turi būti įrašomos susijusios pajamos, užimtumas, galutinis vartojimas ir kt. Pavyzdžiui, jeigu savininkų užimtų būstų savo reikmėms teikiamos apgyvendinimo paslaugos į sąskaitas įrašomos kaip gamyba, susijusios šių savininkų pajamos ir galutinio vartojimo išlaidos taip pat įrašomos į sąskaitas. Kadangi, pagal apibrėžtį, teikiant savininkų užimtų būstų paslaugas darbo sąnaudų nėra, į užimtumo aspektą neatsižvelgiama. Tai atitinka ir darbo statistikos sistemos principus, nes pagal šią sistemą į būsto nuosavybės užimtumo aspektą taip pat neatsižvelgiama. Jei veikla nėra įrašoma į sąskaitas kaip gamyba, galioja atvirkštinis principas: tame pačiame namų ūkyje suteiktos ir sunaudotos buitinės paslaugos neteikia pajamų ir nėra susijusios su galutinio vartojimo išlaidomis, todėl į užimtumą taip pat neatsižvelgiama.

1.33. ESS taip pat nustatomos sutartinės nuostatos dėl: a) valdžios sektoriaus produkcijos vertinimo; b) draudimo paslaugų ir netiesioginiai įvertintų finansinio tarpininkavimo paslaugų vertinimo; c) visų valdžios sektoriaus teikiamų kolektyvinių paslaugų priskyrimo galutinio vartojimo išlaidoms (užuot jas priskiriant tarpiniam vartojimui).

Skirstymas pagal sektorius

1.34. Sektorių sąskaitos sudaromos priskiriant vienetus sektoriams; pagal tai galima pateikti kiekvieno sektoriaus sąskaitų sandorius ir balansuojamuosius straipsnius. Pateikiant pagal sektorius nustatoma daug ekonominei ir fiskalinei politikai svarbių rodiklių. Pagrindiniai sektoriai – namų ūkių, valdžios, bendrovių (finansinių ir nefinansinių), namų ūkiams paslaugas teikiančių ne pelno institucijų (namų ūkiams paslaugas teikiančios NPI) ir likusio pasaulio sektoriai. Svarbu atskirti rinkos ir ne rinkos veiklą. Jei valstybės kontroliuojamas vienetas yra rinkos bendrovė, jis priskiriamas ne valdžios, o bendrovių sektoriui. Taigi šios bendrovės deficitas ir skola nebus įrašomi į valdžios sektoriaus deficitą ir skolą.

1.35. Svarbu nustatyti aiškius ir patikimus vienetų priskyrimo sektoriams kriterijus. Viešąjį sektorių sudaro visi valdžios kontroliuojami tos šalies instituciniai vienetai rezidentai. Privatųjį sektorių sudaro visi kiti vienetai rezidentai. 1.1 lentelėje nurodyti kriterijai, pagal kuriuos viešasis sektorius atskiriamas nuo privačiojo, viešajame sektoriuje – valdžios sektorius nuo viešųjų bendrovių sektoriaus, o privačiajame – namų ūkiams paslaugas teikiančių NPI sektorius nuo privačiųjų bendrovių sektoriaus.



1.1 lentelė Kriterijai Kontroliuojamas valstybės (viešasis sektorius) Kontroliuojamas privačiųjų asmenų (privatusis sektorius) Ne rinkos produkcija Valdžios sektorius Namų ūkiams paslaugas teikiančios ne pelno institucijos Rinkos produkcija Viešosios bendrovės Privačiosios bendrovės

1.36. Kontrolė – tai gebėjimas nustatyti institucinio vieneto bendrąją veiklos politiką ar programą. Išsamesni kontrolės apibrėžties duomenys pateikti 2.35–2.39 dalyse.

1.37. Norint atskirti rinkos ir ne rinkos vienetus arba viešajame sektoriuje – valdžios sektorių ar bendrovių sektorių, taikoma ši taisyklė: laikoma, kad veikla yra rinkos veikla, jei atitinkamomis prekėmis ir paslaugomis prekiaujama šiomis sąlygomis: 1) pardavėjai savo veikla stengiasi kuo labiau padidinti ilgalaikį pelną, todėl prekes ir paslaugas rinkoje laisvai parduoda tam, kas yra pasiruošęs mokėti prašomą kainą; 2) pirkėjai savo veikla stengiasi gauti kuo daugiau naudos, atsižvelgdami į ribotus savo išteklius, pirkdami jų poreikius geriausiai atitinkančius produktus už siūlomą kainą; 3) rinka yra veiksminga, kai pirkėjai ir pardavėjai gali ja naudotis ir turi informacijos apie ją. Rinka gali būti veiksminga ir tada, kai šių sąlygų nėra griežtai laikomasi.

1.38. ESS sąvokų sistema labai išsami, todėl ją galima taikyti lanksčiai: kai kurios sąvokos nėra konkrečiai pateiktos pačioje ESS, tačiau jas galima nesunkiai apibrėžti pritaikant esamas sąvokas. Pavyzdžiui, perskirstant ESS nustatytus subsektorius galima nustatyti naujus sektorius.

1.39. Be to, sąvokas galima taikyti lanksčiai nustatant papildomus, sistemos principams neprieštaraujančius kriterijus. Pavyzdžiui, pagal šiuos kriterijus galima rengti subsektorių sąskaitas pagal gamintojų vienetų darbuotojų skaičių arba namų ūkių pajamų dydį. Užimtumo statistikoje galima smulkiau klasifikuoti duomenis pagal išsilavinimo lygį, amžių ir lytį.

Palydovinės sąskaitos

1.40. Norint patenkinti kai kuriuos duomenų poreikius reikėtų rengti atskiras palydovines sąskaitas. Pavyzdžiui: a) socialinės apskaitos matricos (SAM); b) turizmo poveikis nacionalinei ekonomikai; c) sveikatos priežiūros išlaidų ir finansavimo analizė; d) moksliniai tyrimai ir technologinė plėtra kaip intelektinės nuosavybės kapitalo formavimas; e) žmogiškasis kapitalas kaip nacionalinės ekonomikos turtas; f) namų ūkių pajamų ir išlaidų analizė, vykdoma remiantis mikrolygmeniu pagrįstomis pajamų ir išlaidų sąvokomis; g) aplinkos ir ekonomikos santykiai; h) namų ūkių vidaus gamyba; i) gerovės pokyčių analizė; j) nacionalinių sąskaitų ir verslo sąskaitų rodiklių skirtumų ir jų poveikio vertybinių popierių ir valiutų rinkoms analizė; k) mokestinių pajamų apskaičiavimas.

1.41. Palydovinėmis sąskaitomis tenkinami šie duomenų poreikiai: a) prireikus pateikti išsamesnės informacijos ir neįrašyti nebūtinos; b) išplėsti sąskaitų sistemos taikymo sritį nepinigine informacija, pvz., apie taršą ir gamtos išteklius; c) pakeisti tam tikras pagrindines sąvokas, pvz., išplėsti kapitalo formavimo sąvoką, į ją įrašant švietimo išlaidas.

1.42. Pagal socialinės apskaitos matricą (SAM) galima apibūdinti išteklių ir naudojimo lentelių ir sektorių sąskaitų ryšius. Remiantis SAM galima gauti papildomos informacijos apie užimtumo lygį ir struktūrą, skirstant atlygį darbuotojams pagal darbuotojų tipą. Taip skirstomi tiek darbo jėgos panaudojimas pagal ekonominę veiklą, kaip nurodyta panaudojimo lentelėse, tiek darbo jėgos ištekliai pagal socialinius ekonominius pogrupius, kaip nurodyta namų ūkių sektoriaus subsektorių pirminių pajamų išdėstymo sąskaitoje. Taip sistemiškai pateikiami įvairių kategorijų darbo jėgos ištekliai ir panaudojimas.

1.43. Palydovinėse sąskaitose taikomos visos pagrindinės centrinės 2010 m. ESS sąvokos ir klasifikatoriai. Sąvokos turi būti keičiamos tik jei toks yra palydovinės sąskaitos tikslas. Tokiais atvejais palydovinėje sąskaitoje taip pat pateikiama lentelė, pagal kurią būtų galima nustatyti palydovinės sąskaitos ir centrinės sistemos pagrindinių agreguotų rodiklių ryšį. Tokiu būdu centrinė sistema lieka pagrindine sistema, tačiau tuo pat metu atsižvelgiama ir į kitus konkretesnius poreikius.

1.44. Iš esmės centrinėje sistemoje nepateikiami likučių ir srautų, kuriuos sunku paprastai išreikšti pinigais (arba kurie neturi aiškaus piniginio atitikmens), rodikliai. Dėl šių likučių ir srautų pobūdžio paprastai galima juos analizuoti pasitelkiant nepiniginius statistinius duomenis, pvz.: a) gamybą namų ūkiuose galima apibūdinti kitoms reikmėms skirtu laiku (valandomis); b) švietimą galima apibūdinti pagal mokymo rūšį, moksleivių skaičių, vidutinę studijų trukmę iki diplomo gavimo ir kt.; c) taršos poveikį galima apibūdinti pagal gyvų gyvūnų populiacijų kiekybinius pokyčius, miškų medžių būklę, atliekų kiekį, anglies monoksido kiekį, spinduliuotę ir kt.

1.45. Pagal palydovines sąskaitas galima susieti šią statistiką, išreikštą nepiniginiais vienetais, ir centrinę nacionalinių sąskaitų sistemą. Taikant centrinėje sistemoje naudojamus klasifikatorius šiai nepiniginei statistikai galima susieti, pvz., klasifikavimą pagal namų ūkių tipą arba ekonominės veiklos rūšį. Taip sudaroma nuosekli išplėstinė sistema. Iš jos galima pasirinkti reikiamus duomenis, nagrinėjant ir vertinant sąveiką tarp centrinės sistemos kintamųjų ir išplėstinės dalies kintamųjų.

1.46. Taikant centrinę sistemą ir remiantis jos pagrindiniais agreguotais rodikliais neapibūdinami gerovės pokyčiai. Galima sudaryti išplėstines sąskaitas, į kurias taip pat būtų įrašytos sąlyginės piniginės vertės, pvz.: a) tame pačiame namų ūkyje teikiamų ir naudojamų buitinių bei asmeninių paslaugų; b) laisvalaikio pokyčių; c) gyvenimo mieste privalumų ir trūkumų; d) asmeninių pajamų pasiskirstymo skirtumų.

1.47. Išplėstinėse sąskaitose taip pat galima perklasifikuoti galutines neišvengiamas išlaidas (pvz., gynybai) ir priskirti jas tarpiniam vartojimui, t. y. vertinti jas kaip išlaidas, kuriomis neprisidedama prie gerovės. Panašiai tarpiniam vartojimui gali būti priskiriami nuostoliai dėl potvynių ir kitų gaivalinių nelaimių, t. y. jie vertinami kaip mažinantys (visą) gerovę. Taip galima pabandyti sudaryti labai apytikrį ir neišsamų gerovės pokyčių rodiklį. Vis dėlto gerovę sudaro įvairūs aspektai, kurių daugumos neįmanoma tinkamai išreikšti pinigais. Todėl norint įvertinti gerovę geriau kiekvienam aspektui naudoti atskirus rodiklius ir vertinimo vienetus. Būtų galima, pvz., taikyti vaikų mirtingumo, gyvenimo trukmės, suaugusiųjų raštingumo ir nacionalinių pajamų vienam gyventojui rodiklius. Šiuos rodiklius būtų galima įrašyti į palydovinę sąskaitą.

1.48. Norint, kad ESS būtų nuosekli ir suderinta tarptautiniu mastu, joje nevartojamos administracinės sąvokos. Vis dėlto dėl įvairių nacionalinio lygmens poreikių gali būti labai naudinga turėti administracinėmis sąvokomis pagrįstų duomenų. Pavyzdžiui, norint įvertinti mokestines pajamas, reikia statistinių duomenų apie apmokestinamas pajamas. Šiuos statistinius duomenis galima gauti šiek tiek pakeičiant nacionalinių sąskaitų statistinius duomenis.

1.49. Panašų metodą galima taikyti nacionalinės ekonominės politikos sąvokoms, pvz.: a) infliacijos sąvokai, taikomai didinant pensijas, bedarbio pašalpas arba atlygį darbuotojams valstybės tarnautojų atveju; b) mokesčių, socialinių įmokų, valdžios sektoriaus ir kolektyvinio sektoriaus sąvokoms, taikomoms aptariant tinkamiausią kolektyvinio sektoriaus dydį; c) strateginių sektorių ir (arba) ekonominės veiklos rūšių sąvokoms, taikomoms formuojant valstybės arba ES ekonominę politiką; d) verslo investicijų sąvokai, taikomai formuojant valstybės ekonominę politiką; e) išsamių pensijų įrašų lentelei. Šiuos duomenų poreikius galima patenkinti palydovinėmis sąskaitomis arba papildomomis lentelėmis.

2010 m. ESS ir 2008 m. NSS

1.50. 2010 m. ESS pagrįsta 2008 m. NSS, pagal kurią visos pasaulio šalys rengia nacionalines sąskaitas, sąvokomis. Vis dėlto 2010 m. ESS ir 2008 m. NSS skiriasi keliais svarbiais aspektais: a) Sistemos skirtingai pateiktos: 1) 2010 m. ESS atskiri skyriai skirti produktų sandoriams, paskirstomiesiems sandoriams ir finansiniams sandoriams. 2008 m. NSS šie sandoriai priešingai aptariami atskiroms sąskaitoms skirtuose skyriuose, pvz., skyriuose apie gamybos sąskaitą, pirminių pajamų išdėstymo sąskaitą, kapitalo sąskaitą ir likusio pasaulio sektoriaus sąskaitą; 2) 2010 m. ESS tam tikra sąvoka apibūdinama pateikiant apibrėžtį ir išvardijant, kokie dalykai priskiriami ir kokie – ne. 2008 m. NSS sąvokos paprastai apibūdinamos bendriau ir paaiškinamos sutartinės nuostatos. b) Kai kurios 2010 m. ESS sąvokos konkretesnės ir tikslesnės nei 2008 m. NSS sąvokos: 1) 2008 m. NSS nepateikti konkretūs kriterijai produkcijos kategorijoms skirstyti į rinkos, galutinio naudojimo savo reikmėms ir ne rinkos produkciją. Siekiant užtikrinti vienodą požiūrį, ESS šis skirstymas paaiškintas plačiau; 2) 2010 m. ESS daroma prielaida, kad kai kurios namų ūkių gamybos rūšys, pvz., audimas ir baldų gamyba, valstybėse narėse yra nedidelio masto, todėl jų nereikia įrašyti į sąskaitas; 3) 2010 m. ESS pateiktos nuorodos į ES institucinius susitarimus, pvz., Intrastato sistemą, skirtą duomenims apie ES vidaus prekių srautus ir valstybių narių įnašus ES registruoti; 4) 2010 m. ESS taikomi ES klasifikatoriai, pvz., produktų pagal veiklos rūšį klasifikatorius CPA ( 18 ) ir ekonominės veiklos rūšių klasifikatorius NACE (2 red.) (šie klasifikatoriai suderinti su atitinkamais JT klasifikatoriais); 5) 2010 m. ESS pateiktas papildomas visų išorės sandorių klasifikatorius: sandoriai skirstomi į ES rezidentų tarpusavio sandorius ir sandorius su ne ES rezidentais; 6) siekiant tenkinti Europos pinigų sąjungos poreikius, 2010 m. ESS perskirstyti 2008 m. NSS finansų bendrovių sektoriaus subsektoriai. 2010 m. ESS gali būti konkretesnė nei 2008 m. NSS, nes 2010 m. ESS pirmiausia taikoma valstybėms narėms. ESS taip pat turėtų būti konkretesnė tam, kad patenkintų Sąjungos duomenų poreikius.

2010 m. ESS ir ESS 95

1.51. 2010 m. ESS skiriasi nuo ESS 95 tiek taikymo sritimi, tiek sąvokomis. Dauguma šių skirtumų atitinka 1993 m. NSS ir 2008 m. NSS skirtumus. Pagrindiniai skirtumai: a) moksliniai tyrimai ir technologinė plėtra priskiriami prie kapitalo formavimo, nes jų rezultatas – intelektinės nuosavybės turtas. Šis pakeitimas įrašomas į palydovinę sąskaitą ir atitinkamai į pagrindines sąskaitas, nustačius, kad atitinkami valstybių narių rodikliai pakankamai patikimi ir suderinti; b) išlaidos ginklų sistemoms, atitinkančioms bendrą turto apibrėžtį, priskiriamos ne tarpinėms išlaidoms, o pagrindinio kapitalo formavimui; c) nustatyta analitinė kapitalo paslaugų sąvoka, taikoma kalbant apie rinkos produkciją, kad būtų galima parengti papildomą lentelę, į kurią šios paslaugos būtų įrašomos kaip pridėtinės vertės dedamoji; d) išplėsta finansinio turto apibrėžtis, plačiau įtraukiant išvestinių finansinių priemonių sutartis; e) nustatytos naujos pensinių įsipareigojimų / teisių duomenų įrašymo į sąskaitas taisyklės. Sąskaitos papildytos nauja lentelė, kurioje galima pateikti visų kaupiamųjų arba nekaupiamųjų pensinių įsipareigojimų / teisių socialinio draudimo srityje įverčius. Šioje lentelėje pateikti visų privačiųjų ir valstybinių pensijų sistemų, įskaitant socialinės apsaugos pensijų sistemas, įsipareigojimai ir susiję srautai, neatsižvelgiant į tai, ar jos kaupiamosios, ar ne, ir joje pateikiama visa išsamiai analizei būtina informacija; f) prekių nuosavybės teisių pasikeitimo taisyklės dabar yra visuotinai taikomos, todėl pasikeitė prekybinio tarpininkavimo ir perdirbti (tiek užsienyje, tiek šalies teritorijoje) siunčiamų prekių duomenų įrašymo tvarka. Dabar į užsienį perdirbti siunčiamų prekių duomenys įrašomi grynąja verte, priešingai nei pagal 1993 NSS ir ESS 95 redakcijas, kai jie buvo įrašomi bendrąja verte. Todėl šios veiklos duomenys visai kitaip įrašomi į išteklių ir panaudojimo sistemą; g) pateikta daugiau nurodymų apskritai dėl finansų bendrovių ir ypač dėl specialiosios paskirties vienetų (SPV). Į valdžios kontroliuojamų SPV, kurie veiklą vykdo užsienyje, duomenis dabar atsižvelgiama kitaip, kad būtų užtikrinta, kad jų įsipareigojimai būtų įrašyti į valdžios sektoriaus sąskaitas; h) paaiškinta, kaip atsižvelgti į perteklinius viešųjų bendrovių dividendus (angl. super dividends), t. y. jie priskirtini specialiems mokėjimams ir išėmimams iš nuosavybės vertybinių popierių; i) nustatyti viešojo ir privačiojo sektorių partnerystės traktavimo principai; išplėsta restruktūrizavimo agentūrų traktuotė; j) siekiant, kad sąskaitose būtų geriau atsižvelgiama į straipsnius, kurie gali labai paveikti valdžios sektoriaus skolą, paaiškinti valdžios sektoriaus ir viešųjų bendrovių sandoriai ir sandoriai su pakeitimo vertybiniais popieriais vienetais; k) patikslinta, kaip atsižvelgti į paskolų garantijas ir nustatyta nauja standartinių paskolų garantijų, kaip antai eksporto kreditų garantijų ir studentų paskolų garantijų, traktuotė. Nauja traktuotė – sąskaitose pripažįstamas finansinis turtas ir įsipareigojimas, įvertinus šios garantijos panaudojimo t