02002L0065 — LT — 13.01.2018 — 003.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

iš dalies keičiamas:









▼B

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2002/65/EB

2002 m. rugsėjo 23 d.

dėl nuotolinės prekybos vartotojams skirtomis finansinėmis paslaugomis ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 90/619/EEB ir Direktyvas 97/7/EB ir 98/27/EB







1 straipsnis

Tikslas ir taikymo sritis

1. Šios direktyvos tikslas – suderinti valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus, susijusius su nuotoline prekyba vartotojams skirtomis finansinėmis paslaugomis.

2. Tuo atveju, kai finansinių paslaugų sandorį sudaro pradinė paslaugų sutartis, po kurios laikui einant yra atliekamos to paties pobūdžio viena po kitos einančios operacijos ar grupė atskirų operacijų, šios direktyvos nuostatos taikomos tik pradinei sutarčiai.

Tuo atveju, kai nėra pradinės paslaugų sutarties, tačiau tos pačios sutarties šalys laikui bėgant atlieka to paties pobūdžio vieną po kitos einančias ar atskiras operacijas, 3 ir 4 straipsniai taikomi tik tada, kai atliekama pirmoji operacija. Tačiau, jei ilgiau nei vienerius metus nebus atlikta jokia to paties pobūdžio operacija, kita operacija bus laikoma pirmąja naujos sekos operacija ir, atitinkamai, bus taikomi 3 ir 4 straipsniai.

2 straipsnis

Sąvokų apibrėžimai

Šioje direktyvoje:

a) „nuotolinė sutartis“ – tai bet kokia su finansinėmis paslaugomis susijusi sutartis, sudaryta paslaugų teikėjo ir vartotojo pagal paslaugų teikėjo organizuotą nuotolinės prekybos ar paslaugų teikimo sistemą, kai jis tos sutarties tikslais išimtinai naudojasi viena ar daugiau nuotolinio ryšio priemonių iki tos sutarties sudarymo ir ją sudarydamas;

b) „finansinė paslauga“ – tai bet kokia bankinio, kreditinio, draudimo, asmeninės pensijos, investicinio ar mokamojo pobūdžio paslauga;

c) „paslaugos teikėjas“ – tai bet koks fizinis ar juridinis asmuo, valstybinis ar privatus, kuris, versdamasis savo komercine ar profesine veikla, yra nuotolines sutartis teikiamų paslaugų teikėjas pagal sutartį;

d) „vartotojas“ – bet koks fizinis asmuo, kuris šios direktyvos numatomose nuotolinėse sutartyse veikia siekdamas tikslų, nesusijusių su jo užsiėmimu, verslu ar profesija;

e) „nuotolinio ryšio priemonės“ – tai bet kokios priemonės, kurios, paslaugų teikėjui ir vartotojui vienu metu fiziškai nedalyvaujant, gali būti naudojamos toms šalims nuotoliniu būdu perkant arba parduodant paslaugą;

f) „patvarioji laikmena“ – tai priemonė, kuri įgalina vartotoją saugoti jam asmeniškai skirtą informaciją taip, kad informacija tam tikrą laiką būtų prieinama ateityje ir kad nepakitusią saugomą informaciją būtų galima atgaminti;

g) „nuotolinio ryšio priemonių operatorius ar tiekėjas“ – tai bet koks valstybinis ar privatus, fizinis ar juridinis asmuo, kurio užsiėmimas, verslas ar profesija yra susijusi su vienos ar daugiau nuotolinio ryšio priemonių pateikimu paslaugų tiekėjams.

3 straipsnis

Informacija, vartotojui pateikiama prieš sudarant nuotolinę sutartį

1. Prieš tam tikrą laiką iki vartotojas susaistomas kokios nors nuotolinės sutarties ar ofertos, jam pateikiama ši informacija, susijusi su:

1) paslaugų teikėju:

a) paslaugų teikėją identifikuojantys duomenys ir pagrindinis verslas, geografinis adresas, kuriuo paslaugų teikėjas yra įsisteigęs, ir bet koks kitas vartotojo santykiams su paslaugų teikėju svarbus geografinis adresas;

b) vartotojo gyvenamosios vietos valstybėje narėje įsisteigusio paslaugų teikėjo atstovą identifikuojantys duomenys ir vartotojo santykiams su atstovu, jei jis yra, svarbus geografinis adresas;

c) kai vartotojas turi reikalų su bet kokiu kitu, nei paslaugų teikėjas, specialistu – specialistą identifikuojantys duomenys, pareigos, pagal kurias jis veikia vartotojo atžvilgiu, ir vartotojo santykiams su šiuo specialistu svarbus geografinis adresas;

d) kai paslaugų teikėjas yra registruotas prekybos ar panašiame viešajame registre – prekybos registras, į kurį įrašytas paslaugų teikėjas ir jo registracijos numeris ar lygiavertės identifikavimo tame registre priemonės;

e) kai paslaugų teikėjo veiklai taikoma leidimų sistema – onkreti informacija apie atitinkamą priežiūros instituciją;

2) finansine paslauga:

a) pagrindinių finansinės paslaugos savybių apibūdinimas;

b) bendra kaina, kurią vartotojas turi mokėti paslaugų teikėjui už finansinę paslaugą, įskaitant visas per paslaugų teikėją mokamas susijusias įmokas, rinkliavas ir išlaidas bei visus mokesčius arba, jei negalima nurodyti tikslios kainos, jos apskaičiavimo pagrindas, pagal kurį vartotojas ją gali patikrinti;

c) jei reikia, pranešimą, kad finansinė paslauga yra susijusi su sandoriais, ypač rizikingais dėl savo specifinių savybių ar atliktinų operacijų, ar kad jos kaina priklauso nuo paslaugų teikėjo valios nepriklausančių svyravimų finansų rinkose ir kad ankstesni rezultatai nėra būsimų rezultatų rodikliai;

d) pranešimas, kad gali būti kitų mokesčių ir (ar) išlaidų, kurios nėra apmokamos per paslaugų teikėją ar jo skiriamos;

e) bet kokie pateiktos informacijos galiojimo termino apribojimai;

f) apmokėjimo ir vykdymo tvarka;

g) bet kokios papildomos nuotolinio ryšio priemonių naudojimo išlaidos vartotojui, jei tokios papildomos išlaidos skaičiuojamos;

3) nuotoline sutartimi:

a) teisės atsisakyti sutarties pagal 6 straipsnį buvimas arba nebuvimas ir, jei teisė atsisakyti sutarties taikoma, –jos trukmė ir realizavimo sąlygos, įskaitant informaciją apie sumą, kurią vartotojui gali reikėti sumokėti pagal 7 straipsnio 1 dalį, bei apie tos teisės nepanaudojimo pasekmes;

b) minimalus nuotolinės sutarties galiojimo terminas – tuo atveju, jei finansinės paslaugos bus vykdomos nuolatos arba periodiškai;

c) informacija apie bet kokias šalių teises, vadovaujantis nuotolinės sutarties terminais ir sąlygomis, nutraukti sutartį prieš terminą arba vienašališkai, įskaitant bet kokias tokiais atvejais sutartimi nustatomas baudas;

d) praktiniai nurodymai, susiję su teise atsisakyti sutarties, nurodant, inter alia, adresą, kuriuo turėtų būti siunčiamas pranešimas apie atsisakymą;

e) valstybė narė arba valstybės narės, kurių įstatymais paslaugos teikėjas vadovaujasi santykiuose su vartotoju iki nuotolinės sutarties sudarymo;

f) sutarties nuostatos dėl nuotolinei sutarčiai taikomos teisės ir (ar) kompetentingo teismo;

g) kokia kalba ar kalbomis pateikiami sutarties terminai ir sąlygos bei šiame straipsnyje nurodyta išankstinė informacija, bei kokia kalba ar kalbomis paslaugos teikėjas, sutinkant vartotojui, įsipareigoja palaikyti ryšius šios nuotolinės sutarties galiojimo metu;

4) žalos atlyginimu:

a) ar vartotojui, kuris yra nuotolinės sutarties šalis, yra numatytas neteisminis apskundimo ar žalos atlyginimo mechanizmas ir, jei taip, galimybės naudotis juo būdai;

b) garantinių fondų ar kitos kompensavimo tvarkos, nenumatytų 1994 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 94/19/EB dėl indėlių garantijų sistemų ( 1 ) ir 1997 m. kovo 3 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 97/9/EB dėl investuotojų kompensavimo sistemų ( 2 ), buvimas.

2. 1 dalyje nurodyta informacija, kurios komercinė paskirtis turi būti aiškiai nurodyta, aiškiai ir suprantamai pateikiama bet kokiu naudojamoms nuotolinio ryšio priemonėms tinkamu būdu, deramai atsižvelgiant būtent į sąžiningumo komerciniuose sandoriuose principus bei principus, reglamentuojančius tokių asmenų kaip nepilnamečiai, kurie pagal valstybių narių teisės aktus negali išreikšti savo sutikimo, apsaugą.

3. Balso telefonijos ryšių atveju:

a) paslaugos teikėją identifikuojantys duomenys ir jo inicijuoto skambučio komercinis tikslas išaiškinami bet kokio pokalbio su vartotoju pradžioje;

b) jei yra aiškus vartotojo sutikimas, reikia pateikti tik šią informaciją:

— asmenį, susisiekusį su vartotoju, identifikuojančius duomenis ir jo ryšį su paslaugos teikėju,

— pagrindinių finansinės paslaugos savybių apibūdinimą,

— bendrą kainą, kurią vartotojas už finansinę paslaugą turi mokėti paslaugos teikėjui, įskaitant visus per paslaugos teikėją mokamus mokesčius, arba, jei negalima nurodyti tikslios kainos, jos apskaičiavimo pagrindą, pagal kurį vartotojas ją gali patikrinti,

— pranešimas, kad gali būti kitų mokesčių ir (ar) išlaidų, kurios nėra apmokamos per paslaugų teikėją ar jo skiriamos,

— teisės atsisakyti sutarties pagal 6 straipsnį buvimas arba nebuvimas ir, jei teisė atisakyti sutarties taikoma, – os trukmė ir realizavimo sąlygos, įskaitant informaciją apie sumą, kurią vartotojui gali reikėti sumokėti pagal 7 straipsnio 1 dalį.

Paslaugos teikėjas informuoja vartotoją, kad, vartotojui prašant, galima gauti kitą informaciją ir nurodo, kokio pobūdžio yra ši informacija. Bet kokiu atveju paslaugos teikėjas pateikia visą informaciją, kai įvykdo savo įsipareigojimus pagal 5 straipsnį.

4. Informacija apie sutartines prievoles, kuri turi būti pateikta vartotojui prieš sudarant sutartį, turi atitikti sutartines prievoles, kurios būtų privalomos al teisę, taikytiną nuotolinei sutarčiai, jei ji būtų sudaryta.

4 straipsnis

Papildomi reikalavimai informacijai

1. Jei Bendrijos teisės aktuose yra finansines paslaugas reglamentuojančių nuostatų, kuriose nustatomi 3 straipsnio 1 dalyje išvardintus reikalavimus papildantys reikalavimai išankstinei nformacijai, šie reikalavimai ir toliau yra taikomi.

2. Kol vyksta tolesnis derinimas, valstybės narės gali taikyti ar priimti griežtesnes nuostatas dėl reikalavimų išankstinei informacijai, kai tos nuostatos neprieštarauja Bendrijos teisei.

3. Valstybės narės pateikia Komisijai nacionalinių nuostatų dėl šio straipsnio 1 ir 2 dalyse numatytų reikalavimų išankstinei informacijai tekstus, kai šie reikalavimai papildo 3 straipsnio 1 dalyje išvardintus reikalavimus. Komisija atsižvelgia į pateiktų nacionalinių nuostatų tekstus, rengdama 20 straipsnio 2 dalyje nurodytą ataskaitą.

4. Komisija, visomis priemonėmis siekdama užtikrinti aukšto lygio skaidrumą, užtikrina, kad informacija apie jai pateiktas nacionalines nuostatas galėtų naudotis vartotojai ir paslaugų teikėjai.

▼M3

5. Kai taikytina ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2015/2366 ( 3 ), šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalies su informavimu susijusios nuostatos, išskyrus 2 punkto c–g papunkčius, 3 punkto a, d ir e papunkčius bei 4 punkto b papunktį, pakeičiamos Direktyvos (ES) 2015/2366 44, 45, 51 ir 52 straipsniais.

▼B

5 straipsnis

Sutarties terminų ir sąlygų bei išankstinės informacijos pateikimas

1. Paslaugų teikėjas visus sutarties teminus ir sąlygas bei informaciją, nurodytą 3 straipsnio 1 dalyje ir 4 straipsnyje, perduoda vartotojui popieriuje ar kitoje klientui prieinamoje patvarioje laikmenoje prieš tam tikrą laiką iki vartotojas susaistomas kokios nors nuotolinės sutarties ar ofertos.

2. Paslaugos teikėjas, sudaręs sutartį, nedelsdamas įvykdo savo įsipareigojimą pagal 1 dalį, jei sutartis yra sudaryta vartotojo prašymu naudojantis nuotolinio ryšio priemonėmis, kurios neleidžia sutarties terminų ir sąlygų bei informacijos pateikti vadovaujantis 1 dalimi.

3. Bet kuriuo sutartinių santykiu metu vartotojas turi teisę prašyti ir gauti sutarties terminus ir sąlygas raštu. Be to, vartotojas turi teisę keisti naudojamas nuotolinio ryšio priemones, jei tai neprieštarauja sudaromai sutarčiai arba teikiamų finansinių paslaugų pobūdžiui.

6 straipsnis

Teisė atsisakyti sutarties

1. Valstybės narės užtikrina, kad vartotojas turėtų 14 kalendorinių dienų terminą atsisakyti sutarties be netesybų ir nenurodydamas jokios priežasties. Tačiau šis terminas pratęsiamas iki 30 kalendorinių dienų sudarant nuotolines sutartis, susijusias su gyvybės draudimu, kuriam taikoma Direktyva 90/619/EEB, ir su asmeninėmis pensijomis susijusius sandorius.

Sutarties atsisakymo terminas pradedamas skaičiuoti:

— arba nuo nuotolinės sutarties sudarymo dienos, išskyrus minėtas gyvybės draudimo sutartis, kai terminas prasideda nuo tada, kai vartotojas informuojamas, kad nuotolinė sutartis yra sudaryta, arba

— nuo tos dienos, kai vartotojas gauna sutarties terminus ir sąlygas bei informaciją pagal 5 straipsnio 1 ar 2 dalį, jei tai įvyksta vėliau, nei pirmojoje įtraukoje nurodyta data.

Be teisės atsisakyti sutarties valstybės narės gali numatyti, kad su investicinėmis paslaugomis susijusių sutarčių vykdymas atidedamas tokiam pačiam šioje dalyje numatytam laikui.

2. Teisė atsisakyti sutarties netaikoma:

a) finansinėms paslaugoms, kurių kaina priklauso nuo paslaugos teikėjo valios nepriklausančių svyravimų finansų rinkoje, kurie gali įvykti per sutarties atsisakymui numatytą terminą. Tai paslaugos, susijusios su:

— valiutos keitimu,

— pinigų rinkos priemonėmis,

— perleidžiamais vertybiniais popieriais,

— kolektyvinio investavimo subjektų investiciniais vienetais,

— finansiniais būsimaisiais sandoriais, įskaitant ekvivalenčias atsiskaitymo grynaisiais pinigais priemones,

— išankstiniais palūkanų normos sandoriais,

— apsikeitimo palūkanų normomis, valiuta ir nuosavybės vertybiniais popieriais sandoriais,

— pasirinkimu įsigyti ar perleisti bet kokius šiame punkte nurodytas priemones, įskaitant ekvivalenčias atsiskaitymo grynaisiais pinigais priemones. Ši kategorija apima būtent valiutos ir palūkanų normų pasirinkimo sandorius;

b) kelionių ir bagažo draudimo sutartims ar panašioms trumpalaikėms draudimo sutartims, trumpesniems nei vienas mėnuo;

c) sutartims, kurias tiesioginiu vartotojo prašymu abi šalys yra visiškai įvykdę vartotojui nepasinaudojus teise atsisakyti sutarties.

3. Valstybės narės gali numatyti, kad teisė atsisakyti sutarties netaikoma:

a) kreditams, kuriais visų pirma siekiama įgyti ar išlaikyti nuosavybės teises į žemę arba į esamą ar statomą pastatą, arba siekiama atlikti pastato atnaujinimą ar pagerinimus;

b) kreditams, apsaugotiems nekilnojamojo turto hipoteka arba su nekilnojamuoju turtu susijusia teise;

c) vartotojų, kurie naudojasi pareigūno paslaugomis, pareiškimams, jei pareigūnas patvirtina, kad vartotojui yra garantuojamos teisės pagal 5 straipsnio 1 dalį.

Ši dalis nepažeidžia teisės į apsvarstymui skirtą laiką, kuria naudojasi vartotojai, gyvenantys tose valstybėse narėse, kuriose tokia teisė egzistuoja priimant šią direktyvą.

4. Valstybės narės, kurios naudojasi 3 dalyje numatyta galimybe, apie tai praneša Komisijai.

5. Komisija suteikia galimybę naudotis valstybių narių pateikta informacija Europos Parlamentui ir Tarybai bei užtikrina, kad ja taip pat galėtų naudotis jos prašantys vartotojai ir paslaugų teikėjai.

6. Jei vartotojas pasinaudoja teise atsisakyti sutarties, jis iki atitinkamo termino pabaigos apie tai praneša laikydamasis praktinių nurodymų, pateiktų pagal 3 straipsnio 1 dalies 3 punkto d papunktį, priemonėmis, kurias galima įrodyti pagal nacionalinę teisę. Laikoma, kad terminas neuždelstas, jei pranešimas (jei jis yra rašytinis ar yra kitokioje patvarioje laikmenoje, su kuria gali susipažinti gavėjas) pristatomas iki termino pabaigos.

7. Šis straipsnis netaikomas kredito sutartims, nutrauktoms pagal Direktyvos 97/7/EB 6 straipsnio 4 dalį, arba 1994 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/47/EB dėl pirkėjų apsaugos pagal tam tikrus sutarčių, susijusių su teisės tam tikru laiku naudotis nekilnojamuoju turtu įsigijimu,aspektus ( 4 ), 7 straipsnį.

Jei prie konkrečios finansinės paslaugos nuotolinės sutarties yra pridėta kita nuotolinė sutartis dėl paslaugų, kurias pagal trečiosios šalies ir paslaugų teikėjo sutartį teikia paslaugų teikėjas arba trečioji šalis, ši papildoma nuotolinė sutartis nutraukiama be jokių netesybų, jei vartotojas pasinaudoja 6 straipsnio 1 dalyje numatyta teise atsisakyti sutarties.

8. Šio straipsnio nuostatos neriboja valstybių narių įstatymų ir teisės aktų, reglamentuojančių nuotolinių sutarčių atšaukimą, nutraukimą ar vykdymo neužtikrinimą, ar vartotojo teisę įvykdyti savo sutartines prievoles iki nuotolinėje sutartyje nustatyto termino. Tai taikoma neatsižvelgiant į sutarties nutraukimo sąlygas ir teisines pasekmes.

7 straipsnis

Apmokėjimas už paslaugą, suteiktą prieš nutraukiant sutartį

1. Kai vartotojas pagal 6 straipsnio 1 dalį pasinaudoja teise atisakyti sutarties, jis pernelyg nedelsdamas turėtų sumokėti už paslaugą, kurią paslaugos teikėjas faktiškai suteikė pagal sutartį. Sutarties vykdymas gali prasidėti tik vartotojui davus sutikimą. Mokėtina suma:

— neturi viršyti sumos, kuri yra proporcinga jau suteiktų paslaugų apimčiai, lyginant su visa sutartimi,

— jokiu atveju neturi būti tokia, kuri galėtų būti suprantama kaip bauda.

2. Valstybės narės gali numatyti, kad negali būti reikalaujama, kad atsisakydamas draudimo sutarties, vartotojas sumokėtų kokią nors sumą.

3. Paslaugos teikėjas negali reikalauti, kad vartotojas sumokėtų kokią nors sumą pagal 1 dalį, išskyrus atvejus, kai jis gali įrodyti, kad vartotojas apie mokėtiną sumą buvo tinkamai informuotas pagal 3 straipsnio 1 dalies 3 punkto a papunktį. Tačiau jokiu atveju jis negali reikalauti tokio mokėjimo, jei jis be išankstinio vartotojo prašymo yra pradėjęs vykdyti sutartį prieš pasibaigiant 6 straipsnio 1 dalyje numatytam sutarties atsisakymo terminui.

4. Paslaugos teikėjas, pernelyg nedelsdamas ir ne vėliau kaip per 30 kalendorinių dienų, grąžina vartotojui bet kokias iš jo pagal nuotolinę sutartį gautas sumas, išskyrus 1 dalyje nurodytą sumą. Šis terminas prasideda nuo dienos, kai paslaugos teikėjas gauna pranešimą apie atsisakymą sudaryti sutartį.

5. Vartotojas, ilgai nedelsdamas ir ne vėliau kaip per 30 kalendorinių dienų, grąžina paslaugos teikėjui bet kokias iš jo gautas sumas ir (ar) turtą. Šis terminas prasideda nuo dienos, kai vartotojas išsiunčia pranešimą apie sutarties nutraukimą.

▼M2 —————

▼M1

9 straipsnis

Atsižvelgiant į 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje ( 5 ) nustatytą neužsakytų prekių ar paslaugų pardavinėjimo praktikos draudimą ir nepažeidžiant valstybių narių teisės aktų nuostatų dėl nuotolinės prekybos sutarčių atnaujinimo be valios išreiškimo, kai pagal tokias taisykles leidžiama sutartis atnaujinti be valios išreiškimo, valstybės narės imasi priemonių, kad vartotojai būtų atleisti nuo bet kokių įsipareigojimų, jei prekės arba paslaugos pateikiamos be užsakymo, nes atsakymo į pasiūlymą nebuvimas nereiškia sutikimo.

▼B

10 straipsnis

Neužsakyti pranešimai

1. Gavęs išankstinį vartotojo sutikimą, pslaugos teikėjas naudojasi šiomis nuotolinio ryšio priemonėmis:

a) automatinėmis telefoninio ryšio priemonėmis, nereikalaujančiomis žmogaus dalyvavimo (automatiniais skambinimo aparatais);

b) faksais.

2. Valstybės narės užtikrina, kad 1 dalyje nenurodytomis nuotolinio ryšio priemonėmis, kai jomis galima naudotis asmeniniams ryšiams:

a) nebūtų leidžiama naudotis, išskyrus atvejus, kai yra gautas aiškus vartotojų sutikimas, arba

b) būtų galima naudotis, jei vartotojas nėra išreiškęs savo aiškaus prieštaravimo.

3. 1 ir 2 dalyse nurodytos priemonės neturi būti susiję su išlaidomis vartotojams.

11 straipsnis

Sankcijos

Valstybės narės numato atitinkamas sankcijas tuo atveju, kai paslaugos teikėjas nesilaiko pagal šią direktyvą priimtų nacionalinių nuostatų.

Tam tikslui jos gali konkrečiai numatyti, kad vartotojas gali bet kuriuo metu nemokamai ir be netesybų atšaukti sutartį.

Šios sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.

12 straipsnis

Imperatyvus šios direktyvos nuostatų pobūdis

1. Vartotojai negali atsisakyti šia direktyva jiems suteiktų teisių.

2. Jei sutartis yra glaudžiai susijusi su vienos ar daugiau valstybių narių teritorijomis, valstybės narės imasi priemonių, reikiamų užtikrinti, kad sutarčiai taikoma teise pasirinkdamas valstybe nare nesančios šalies teisę, vartotojas neprarastų šios direktyvos teikiamos apsaugos.

13 straipsnis

Teisminis ir administracinis teisių gynimas

1. Valstybės narės užtikrina, kad būtų imamasi tinkamų ir veiksmingų priemonių, užtikrinančių, kad šios direktyvos būtų laikomasi vartotojų interesams apsaugoti.

2. 1 dalyje minimos priemonės apima nuostatas, kurių pagrindu viena ar daugiau iš toliau minimų nacionalinės teisės aktais nustatytų institucijų, vadovaudamosi nacionalinės teisės aktais, gali iškelti bylas teismuose ar kompetentingose administracinėse institucijose, kad užtikrintų nacionalinių šios direktyvos įgyvendinimo nuostatų taikymą:

a) viešosios valdžios įstaigos arba jų atstovai;

b) vartotojų organizacijos, teisėtai suinteresuotos vartotojų apsauga;

c) profesinės organizacijos, turinčios teisėtų interesų veikti.

3. Valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad nuotolinio ryšio priemonių operatoriai ir tiekėjai, jei gali, nutrauktų veiklą, kuri teismo, administracinės ar priežiūros institucijos priimtu sprendimu yra pripažinta prieštaraujančia šiai direktyvai.

14 straipsnis

Neteisminis teisių gynimas

1. Valstybės narės skatina taikyti ar kurti tinkamas ir veiksmingas neteismines skundų ir teisių gynimo procedūras vartotojų ginčams, susijusiems su nuotolinėmis finansinėmis paslaugomis, spręsti.

2. Valstybės narės ypač skatina institucijas, atsakingas už neteisminį ginčų sprendimą, bendradarbiauti sprendžiant tarptautinius ginčus, susijusius su nuotolinėmis finansinėmis paslaugomis.

15 straipsnis

Įrodinėjimo pareiga

Nepažeidžiant 7 straipsnio 3 dalies, valstybės narės gali nustatyti, kad įrodinėjimo dėl paslaugų teikėjo pareigos informuoti vartotoją, vartotojo sutikimo sudaryti sutartį ir, atitinkamai, sutarties vykdymo, pareiga gali tekti paslaugos teikėjui.

Bet kokia sutarties nuostata ar sąlyga, numatanti, kad pagal šią direktyvą paslaugos teikėjui privalomų įsipareigojimų ar jų dalies pažeidimo faktą turėtų įrodyti vartotojas, yra nesąžininga nuostata, kaip apibrėžta 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvoje 93/13/EEB dėl nesąžiningų sąlygų vartojimo sutatyse ( 6 ).

16 straipsnis

Pereinamojo laikotarpio priemonės

Valstybės narės gali taikyti nacionalines taisykles, neprieštaraujančias šiai direktyvai, paslaugų teikėjams, įsisteigusiems valstybėje narėje, kuri dar nėra perkėlusi šios direktyvos į nacionalinės teisės aktus ir kurios teisės aktuose nėra įsipareigojimų, atitinkančių šioje direktyvoje nustatytus įsipareigojimus.

17 straipsnis

Direktyva 90/619/EB

Direktyvos 90/619/EEB 15 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa pakeičiama taip:

„1. Kiekviena valstybė narė nustato, kad draudėjas, sudaręs individualią gyvybės draudimo sutartį, gali sutartį nutraukti per 30 dienų, skaičiuojant nuo tos dienos, kai jis gavo pranešimą, kad sutartis sudaryta.“

18 straipsnis

Direktyva 97/7/EB

Direktyva 97/7/EB iš dalies keičiama taip:

1. 3 straipsnio 1 dalies pirmoji įtrauka pakeičiama taip:

„— susijusioms su finansinėmis paslaugomis, kurioms taikoma 2002 m. rugsėjo 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/65/EB dėl nuotolinės prekybos vartotojams skirtomis finansinėmis paslaugomis ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 90/619/EEB ir Direktyvas 97/7/EB ir 98/27/EB ( *1 ),

2. II priedas išbraukiamas.

19 straipsnis

Direktyva 98/27/EB

Direktyvos 98/27/EB priedas papildomas šiuo punktu:

„11. 2002 m. rugsėjo 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/65/EB dėl nuotolinės prekybos vartotojams skirtomis finansinėmis paslaugomis ir iš dalies keičianti Tarybos direktyvą 90/619/EEB ir Direktyvas 97/7/EB ir 98/27/EB ( *2 ).

20 straipsnis

Peržiūra

1. Įgyvendinus šią direktyvą, Komisija peržiūrės, kaip veikia vidaus finansinių paslaugų rinka, susijusi su šių paslaugų prekyba. Ji turėtų siekti išsiaiškinti ir smulkiai išdėstyti ir vartotojams, ir paslaugų teikėjams kylančius ar galinčius iškilti sunkumus, ypač tuos, kuriuos sukelia nacionalinių nuostatų dėl informacijos ir teisės atisakyti sutarties neatitikimas.

2. Ne vėliau kaip 2006 m. balandžio 9 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie problemas, su kuriomis pirkdami ir parduodami finansines paslaugas susiduria vartotojai ir paslaugų teikėjai, ir prireikus pateikia pasiūlymus dėl Bendrijos teisės aktų, susijusių su finansinėmis paslaugomis ir (ar) 3 straipsnyje numatytais sandoriais, nuostatų, reglamentuojančių informaciją ir teisę atsisakyti sutarties, tolesnio keitimo ir (ar) derinimo.

21 straipsnis

Perkėlimas į nacionalinės teisės aktus

1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2004 m. spalio 9 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.

Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.

2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus ir lentelę, rodančią, kaip šios direktyvos nuostatos atitinka priimtas nacionalines nuostatas.

22 straipsnis

Įsigaliojimas

Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.

23 straipsnis

Adresatai

Ši direktyva skirta valstybėms narėms.