02013R0952 — LT — 01.01.2020 — 003.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

►B EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 952/2013 2013 m. spalio 9 d. kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas (nauja redakcija) (OL L 269 2013.10.10, p. 1)

Iš dalies keičiamas:





Pataisytas:









▼B

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 952/2013

2013 m. spalio 9 d.

kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas

(nauja redakcija)







TURINYS I ANTRAŠTINĖ DALIS BENDROSIOS NUOSTATOS 1 SKYRIUS Muitų teisės aktų taikymo sritis, muitinės misija ir sąvokų apibrėžtys 2 SKYRIUS Su muitų teisės aktais susijusios asmenų teisės ir pareigos 1 skirsnis Informacijos teikimas 2 skirsnis Atstovavimas muitinėje 3 skirsnis Sprendimai, susiję su muitų teisės aktų taikymu 4 skirsnis Įgaliotasis ekonominės veiklos vykdytojas 5 skirsnis Sankcijos 6 skirsnis Skundai 7 skirsnis Prekių tikrinimas 8 skirsnis Dokumentų ir kitos informacijos saugojimas ir rinkliavos BEI išlaidos 3 SKYRIUS Valiutos konvertavimas ir terminai II ANTRAŠTINĖ DALIS VEIKSNIAI, KURIAIS REMIANTIS TAIKOMAS IMPORTO ARBA EKSPORTO MUITAS BEI KITOS SU PREKYBA PREKĖMIS SUSIJUSIOS PRIEMONĖS 1 SKYRIUS Bendrasis muitų tarifas ir prekių tarifinis klasifikavimas 2 SKYRIUS Prekių kilmė 1 skirsnis Nelengvatinė kilmė 2 skirsnis Lengvatinė kilmė 3 skirsnis Konkrečių prekių kilmės nustatymas 3 SKYRIUS Prekių muitinė vertė III ANTRAŠTINĖ DALIS SKOLA MUITINEI IR GARANTIJOS 1 SKYRIUS Skolos muitinei atsiradimas 1 skirsnis Importo skola muitinei 2 skirsnis Eksporto skola muitinei 3 skirsnis Nuostatos, bendros importo ir eksporto skolai muitinei 2 SKYRIUS Garantija, pateikiama dėl galinčios atsirasti arba atsiradusios skolos muitinei 3 SKYRIUS Importo arba eksporto muito sumos išieškojimas, mokėjimas, grąžinimas ir atsisakymas ją išieškoti 1 skirsnis Importo arba eksporto muito sumos apskaičiavimas, pranešimas apie skolą muitinei ir įtraukimas į apskaitą 2 skirsnis Importo arba eksporto muito sumos mokėjimas 3 skirsnis Grąžinimas ir atsisakymas išieškoti 4 SKYRIUS Skolos muitinei išnykimas IV ANTRAŠTINĖ DALIS Į SĄJUNGOS MUITŲ TERITORIJĄ ĮVEŽTOS PREKĖS 1 SKYRIUS Įvežimo bendroji deklaracija 2 SKYRIUS Prekių atvežimas 1 skirsnis Prekių įvežimas į Sąjungos muitų teritoriją 2 skirsnis Prekių pateikimas, iškrovimas ir tikrinimas 3 skirsnis Prekių laikinasis saugojimas V ANTRAŠTINĖ DALIS BENDROSIOS TAISYKLĖS, SUSIJUSIOS SU MUITINIU STATUSU, MUITINĖS PROCEDŪROS ĮFORMINIMU PREKĖMS, TIKRINIMU, IŠLEIDIMU IR DISPONAVIMU PREKĖMIS 1 SKYRIUS Prekių muitinis statusas 2 SKYRIUS Muitinės procedūros įforminimas prekėms 1 skirsnis Bendrosios nuostatos 2 skirsnis Standartinės muitinės deklaracijos 3 skirsnis Supaprastintos muitinės deklaracijos 4 skirsnis Visoms muitinės deklaracijoms taikomos nuostatos 5 skirsnis Kiti supaprastinimai 3 SKYRIUS Prekių tikrinimas ir išleidimas 1 skirsnis Tikrinimas 2 skirsnis Išleidimas 4 SKYRIUS Disponavimas prekėmis VI ANTRAŠTINĖ DALIS IŠLEIDIMAS Į LAISVĄ APYVARTĄ IR ATLEIDIMAS NUO EKSPORTO MUITO 1 SKYRIUS Išleidimas į laisvą apyvartą 2 SKYRIUS Atleidimas nuo importo muito 1 skirsnis Grąžintos prekės 2 skirsnis Jūrų žvejybos ir iš jūros išgauti produktai VII ANTRAŠTINĖ DALIS SPECIALIOSIOS PROCEDŪROS 1 SKYRIUS Bendrosios nuostatos 2 SKYRIUS Tranzitas 1 skirsnis Išorinis ir vidinis tranzitas 2 skirsnis Sąjungos tranzitas 3 SKYRIUS Saugojimas 1 skirsnis Bendrosios nuostatos 2 skirsnis Muitinis sandėliavimas 3 skirsnis Laisvosios zonos 4 SKYRIUS Tikslinis naudojimas 1 skirsnis Laikinasis įvežimas 2 skirsnis Galutinis vartojimas 5 SKYRIUS Perdirbimas 1 skirsnis Bendrosios nuostatos 2 skirsnis Laikinasis įvežimas perdirbti 3 skirsnis Laikinasis išvežimas perdirbti VIII ANTRAŠTINĖ DALIS PREKIŲ IŠVEŽIMAS IŠ SĄJUNGOS MUITŲ TERITORIJOS 1 SKYRIUS Formalumai prieš prekių išvežimą 2 SKYRIUS Prekių išvežimo formalumai 3 SKYRIUS Eksportas ir reeksportas 4 SKYRIUS Išvežimo bendroji deklaracija 5 SKYRIUS Pranešimas apie reeksportą 6 SKYRIUS Atleidimas nuo importo muito IX ANTRAŠTINĖ DALIS ELEKTRONINĖS SISTEMOS, SUPAPRASTINIMAI, ĮGALIOJIMŲ DELEGAVIMAS, KOMITETO PROCEDŪRA IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS 1 SKYRIUS Elektroninių sistemų kūrimas 2 SKYRIUS Muitų teisės aktų taikymo supaprastinimai 3 SKYRIUS Įgaliojimų suteikimas ir komiteto procedūra 4 SKYRIUS Baigiamosios nuostatos PRIEDAS ATITIKTIES LENTELĖ







I

ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS







1

SKYRIUS

Muitų teisės aktų taikymo sritis, muitinės misija ir terminų apibrėžtys

1 straipsnis

Dalykas ir taikymo sritis

1. Šiuo reglamentu nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas (toliau – Kodeksas), kuriame nustatomos bendrosios taisyklės ir procedūros, taikomos į Sąjungos muitų teritoriją įvežamoms arba iš jos išvežamoms prekėms.

Kodeksas taikomas vienodai visoje Sąjungos muitų teritorijoje, nedarant poveikio tarptautinei teisei bei konvencijoms ir kitų sričių Sąjungos teisės aktams.

2. Remiantis konkrečias sritis reglamentuojančiais teisės aktais arba tarptautinėmis konvencijomis tam tikros muitų teisės aktų nuostatos gali būti taikomos už Sąjungos muitų teritorijos ribų.

3. Tam tikros muitų teisės aktų nuostatos, įskaitant jų numatytus supaprastinimus, taikomos prekybai Sąjungos prekėmis tarp Sąjungos muitų teritorijos dalių, kurioms taikomos Direktyvos 2006/112/EB arba Direktyvos 2008/118/EB nuostatos, ir tos teritorijos dalių, kuriose tos nuostatos netaikomos, arba prekybai tarp tos teritorijos dalių, kuriose tos nuostatos netaikomos.

2 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriuose nustatomos prekybai Sąjungos prekėmis, nurodytai 1 straipsnio 3 dalyje, taikomų muitų teisės aktų nuostatos ir jų supaprastinimai, taikomi muitinės deklaracijai, muitinio statuso įrodymui, naudojimuisi vidinio Sąjungos tranzito procedūra, tiek kiek tuo nedaromas poveikis tinkamam atitinkamų fiskalinių priemonių taikymui. Tuose aktuose gali būti įvertintos ypatingos aplinkybės, susijusios su prekyba Sąjungos prekėmis tik vienoje valstybėje narėje.

3 straipsnis

Muitinės paskirtis

Muitinė visų pirma atsako už Sąjungos tarptautinės prekybos priežiūrą, tuo prisidėdama prie sąžiningos ir atviros prekybos skatinimo, vidaus rinkos išorės aspektų, bendrosios prekybos politikos ir kitų su prekyba susijusių bendrųjų Sąjungos politikos sričių priemonių įgyvendinimo, taip pat prie visos tiekimo grandinės saugumo užtikrinimo. Muitinė įgyvendina priemones, kuriomis visų pirma siekiama:

a) apsaugoti Sąjungos ir jos valstybių narių finansinius interesus;

b) apsaugoti Sąjungą nuo nesąžiningos ir neteisėtos prekybos, kartu remiant teisėtą verslo veiklą;

c) užtikrinti Sąjungos ir jos gyventojų saugumą bei saugą, taip pat aplinkos apsaugą, prireikus glaudžiai bendradarbiaujant su kitomis valdžios institucijomis; ir

d) išlaikyti deramą pusiausvyrą tarp muitinio tikrinimo ir teisėtos prekybos palengvinimo.

4 straipsnis

Muitų teritorija

1. Sąjungos muitų teritorijai priklauso toliau išvardytos teritorijos, įskaitant jų teritorinius vandenis, vidaus vandenis ir oro erdvę:

— Belgijos Karalystės teritorija,

— Bulgarijos Respublikos teritorija,

— Čekijos Respublikos teritorija,

— Danijos Karalystės teritorija, išskyrus Farerų Salas ir Grenlandiją,

— Vokietijos Federacinės Respublikos teritorija, išskyrus Helgolando salą ir Biuzingeno teritoriją (1964 m. lapkričio 23 d. Vokietijos Federacinės Respublikos ir Šveicarijos Konfederacijos sutartis),

— Estijos Respublikos teritorija,

— Airijos teritorija,

— Graikijos Respublikos teritorija,

— Ispanijos Karalystės teritorija, išskyrus Seutą ir Melilją,

— Prancūzijos Respublikos teritorija, išskyrus Prancūzijos užjūrio šalis ir teritorijas, kurioms taikomos SESV ketvirtosios dalies nuostatos,

— Kroatijos Respublikos teritorija,

▼M2

— Italijos Respublikos teritorija, išskyrus Livinjo savivaldybę,

▼B

— Kipro Respublikos teritorija pagal 2003 m. Stojimo akto nuostatas,

— Latvijos Respublikos teritorija,

— Lietuvos Respublikos teritorija,

— Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės teritorija,

— Vengrijos teritorija;

— Maltos teritorija,

— Nyderlandų Karalystės teritorija Europoje,

— Austrijos Respublikos teritorija,

— Lenkijos Respublikos teritorija,

— Portugalijos Respublikos teritorija,

— Rumunijos teritorija,

— Slovėnijos Respublikos teritorija,

— Slovakijos Respublikos teritorija,

— Suomijos Respublikos teritorija,

— Švedijos Karalystės teritorija, ir

— Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės ir Normandijos salų bei Meno salos teritorija.

2. Toliau išvardytos teritorijos, įskaitant jų teritorinius vandenis, vidaus vandenis ir oro erdvę, esančios už valstybių narių teritorijos ribų, atsižvelgiant į joms taikomas konvencijas ir sutartis, laikomos Sąjungos muitų teritorijos dalimi:

a) PRANCŪZIJA Monako teritorija, kaip apibrėžta 1963 m. gegužės 18 d. Paryžiuje pasirašytoje Muitinės konvencijoje (1963 m. rugsėjo 27 d.Journal officiel de la République française (Prancūzijos Respublikos oficialusis leidinys), p. 8679);

b) KIPRAS Jungtinės Karalystės Akrotirio ir Dekelijos suverenių bazių teritorijų teritorija, kaip apibrėžta 1960 m. rugpjūčio 16 d. Nikosijoje pasirašytoje Sutartyje dėl Kipro Respublikos sukūrimo (United Kingdom Treaty Series Nr. 4 (1961) Cmnd. 1252).

5 straipsnis

Terminų apibrėžtys

Kodekse vartojamų terminų apibrėžtys:

1) muitinė –valstybių narių muitinės administracijos, atsakingos už muitų teisės aktų taikymą, ir visos kitos valdžios institucijos, nacionalinės teisės aktų įgaliotos taikyti tam tikrus muitų teisės aktus;

2) muitų teisės aktai – teisės aktų visuma, kurią sudaro visi šie aktai: a) Kodeksas ir jį papildančios ar įgyvendinančios nuostatos, priimtos Sąjungos arba nacionaliniu lygiu; b) Bendrasis muitų tarifas; c) teisės aktai, kuriais nustatoma Sąjungos atleidimo nuo muito sistema; d) tarptautiniai susitarimai, kuriuose yra su muitų teise susijusių nuostatų, tiek, kiek jie taikomi Sąjungoje;

3) muitinis tikrinimas –konkretūs veiksmai, kuriuos muitinė atlieka siekdama užtikrinti, kad būtų laikomasi muitų teisės aktų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių prekių, vežamų tarp Sąjungos muitų teritorijos ir už šios teritorijos ribų esančių šalių ar teritorijų, įvežimo, išvežimo, vežimo tranzitu, gabenimo, saugojimo ir galutinio vartojimo, taip pat ne Sąjungos prekių ir prekių, kurioms taikoma galutinio vartojimo procedūra, laikymo Sąjungos muitų teritorijoje ir gabenimo joje tvarką;

4) asmuo –fizinis asmuo, juridinis asmuo ir bet kuris asmenų susivienijimas, kuris nėra juridinis asmuo, tačiau pagal Sąjungos arba nacionalinę teisę pripažįstamas galinčiu atlikti teisinius veiksmus;

5) ekonominės veiklos vykdytojas –asmuo, kuris užsiimdamas savo verslu vykdo veiklą, kuriai taikomi muitų teisės aktai;

6) atstovas muitinėje –bet kuris asmuo, kito asmens įgaliotas atlikti muitų teisės aktų nustatytus veiksmus ir formalumus, privalomus jo santykiuose su muitine;

7) rizika – tikėtinumas, kad gali įvykti įvykis, susijęs su prekių, vežamų tarp Sąjungos muitų teritorijos ir šiai teritorijai nepriklausančių šalių ar teritorijų, įvežimu, išvežimu, tranzitu, gabenimu arba galutiniu vartojimu ir ne Sąjungos prekių laikymu Sąjungos muitų teritorijoje, ir to įvykio padariniai, dėl kurių: a) nebūtų įmanoma tinkamai taikyti Sąjungos arba nacionalinių priemonių; b) iškiltų pavojus Sąjungos ir jos valstybių narių finansiniams interesams; arba c) iškiltų grėsmė Sąjungos ir jos gyventojų saugumui bei saugai, žmonių, gyvūnų arba augalų sveikatai, aplinkai arba vartotojams;

8) muitinės formalumai –visos operacijos, kurias asmuo ir muitinė turi atlikti, kad būtų laikomasi muitų teisės aktų;

9) įvežimo bendroji deklaracija –nustatytu būdu atliekamas nustatytos formos veiksmas, kuriuo asmuo per konkretų laikotarpį informuoja muitinę apie numatomą prekių įvežimą į Sąjungos muitų teritoriją;

10) išvežimo bendroji deklaracija –nustatytu būdu atliekamas nustatytos formos veiksmas, kuriuo asmuo per konkretų laikotarpį informuoja muitinę apie numatomą prekių išvežimą iš Sąjungos muitų teritorijos;

11) laikinojo saugojimo deklaracija –nustatytu būdu atliekamas nustatytos formos veiksmas, kuriuo asmuo pareiškia, kad prekės yra laikinai saugomos;

12) muitinės deklaracija –nustatytu būdu atliekamas nustatytos formos veiksmas, kuriuo asmuo pareiškia pageidavimą, kad prekėms būtų įforminta tam tikra muitinės procedūra, atitinkamais atvejais nurodydamas ir konkrečius jos taikymo būdus;

13) reeksporto deklaracija –nustatytu būdu atliekamas nustatytos formos veiksmas, kuriuo asmuo pareiškia pageidavimą išvežti ne Sąjungos prekes, išskyrus tas, kurioms taikoma laisvos zonos procedūra arba kurios yra laikinai saugomos, iš Sąjungos muitų teritorijos;

14) pranešimas apie reeksportą –nustatytu būdu atliekamas nustatytos formos veiksmas, kuris nėra reeksporto deklaracija ir kuriuo asmuo pareiškia pageidavimą išvežti iš Sąjungos muitų teritorijos ne Sąjungos prekes, ►C2 kurioms taikoma laisvos zonos procedūra arba kurios yra laikinai saugomos; ◄

15) deklarantas –asmuo, pateikiantis muitinės deklaraciją, laikinojo saugojimo deklaraciją, įvežimo bendrąją deklaraciją, išvežimo bendrąją deklaraciją, reeksporto deklaraciją arba pranešimą apie reeksportą savo vardu, arba asmuo, kurio vardu tokia deklaracija arba pranešimas yra pateikiamas;

16) muitinės procedūra – bet kuri iš toliau išvardytų procedūrų, kuri gali būti įforminta prekėms vadovaujantis Kodeksu: a) išleidimas į laisvą apyvartą; b) specialiosios procedūros; c) eksportas;

17) ►C2 laikinasis saugojimas –ne Sąjungos prekių būsena, ◄ kai jos laikinai saugomos muitinei prižiūrint laikotarpiu, trunkančiu nuo jų pateikimo muitinei iki muitinės procedūros įforminimo joms arba reeksporto;

18) skola muitinei –asmens pareiga sumokėti importo ar eksporto muito, taikomo konkrečioms prekėms pagal galiojančius muitų teisės aktus, sumą;

19) skolininkas –asmuo, privalantis sumokėti skolą muitinei;

20) importo muitas –už prekių importą mokėtinas muitas;

21) eksporto muitas –už prekių eksportą mokėtinas muitas;

22) muitinis statusas –Sąjungos prekių arba ne Sąjungos prekių statusas;

23) Sąjungos prekės – prekės, priskiriamos kuriai nors iš šių kategorijų: a) tik Sąjungos muitų teritorijoje gautos prekės, kurių sudėtyje nėra iš Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančių šalių ar teritorijų importuotų prekių; b) iš Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančių šalių ar teritorijų į šią teritoriją įvežtos ir į laisvą apyvartą išleistos prekės; c) prekės, gautos arba pagamintos Sąjungos muitų teritorijoje arba vien tik iš b punkte nurodytų prekių, arba iš a ir b punktuose nurodytų prekių;

24) ne Sąjungos prekės –23 punkte nenurodytos prekės arba Sąjungos prekių muitinį statusą praradusios prekės;

25) rizikos valdymas –sistemingas rizikos nustatymas, įskaitant atsitiktinės atrankos būdu atliekamus tikrinimus, ir visų rizikos poveikiui riboti būtinų priemonių įgyvendinimas;

26) prekių išleidimas –muitinės veiksmas, kuriuo suteikiama teisė atlikti su prekėmis veiksmus, leidžiamus atliekant joms įformintą muitinės procedūrą;

27) muitinės priežiūra –veiksmai, kurių paprastai imasi muitinė siekdama užtikrinti, kad būtų laikomasi muitų teisės aktų ir, atitinkamais atvejais, kitų nuostatų, taikomų prekėms, kurių atžvilgiu imamasi tokių veiksmų;

28) grąžinimas –sumokėtos importo arba eksporto muito sumos grąžinimas;

29) atsisakymas išieškoti –atleidimas nuo pareigos sumokėti importo arba eksporto muito sumą, kuri nebuvo sumokėta;

30) perdirbtieji produktai –prekės, su kuriomis įforminus perdirbimo procedūrą buvo atliktos perdirbimo operacijos;

31) Sąjungos muitų teritorijoje įsisteigęs asmuo: a) fizinio asmens atveju – bet kuris asmuo, kurio nuolatinė gyvenamoji vieta yra Sąjungos muitų teritorijoje; b) juridinio asmens arba asmenų susivienijimo atveju – bet kuris asmuo, kurio registruota buveinė, centrinė būstinė arba nuolatinis verslo padalinys yra Sąjungos muitų teritorijoje;

32) nuolatinis verslo padalinys –pastovi verslo vieta, kurioje nuolatos laikomi būtini žmogiškieji ir techniniai ištekliai ir per kurią vykdomos visos muitinės prižiūrimos asmens operacijos ar jų dalis;

33) prekių pateikimas muitinei –pranešimas muitinei apie prekių pristatymą į muitinės įstaigą arba bet kurią kitą muitinės nustatytą arba muitinei priimtiną vietą ir galimybę atlikti šių prekių muitinį tikrinimą;

34) prekių turėtojas –prekių savininkas arba panašią teisę disponuoti prekėmis turintis asmuo, arba fiziškai prekes turintis asmuo;

35) procedūros vykdytojas: a) muitinės deklaraciją pateikiantis asmuo arba asmuo, dėl kurio interesų minėta deklaracija pateikiama; arba b) asmuo, kuriam buvo perduotos su muitinės procedūra susijusios teisės ir pareigos;

36) prekybos politikos priemonės –įgyvendinant bendrąją prekybos politiką nustatytos netarifinio reguliavimo priemonės, apibrėžtos tarptautinės prekybos prekėmis tvarką reglamentuojančių Sąjungos teisės aktų nuostatose;

37) perdirbimo operacijos – bet kuri iš šių operacijų: a) prekių apdorojimas, įskaitant jų surinkimą, montažą arba priderinimą prie kitų prekių, b) prekių perdirbimas, c) prekių sunaikinimas; d) prekių remontas, įskaitant jų atnaujinimą ir sutaisymą; e) prekių, kurių neįmanoma aptikti perdirbtuosiuose produktuose, naudojimas, kai jos būtinos šiems produktams pagaminti arba jų gamybai palengvinti, net ir tais atvejais, kai jos visai arba iš dalies sunaudojamos gamybos procese (gamybos priedai);

38) išeiga –perdirbtųjų produktų, gautų perdirbus tam tikrą prekių, kurioms įforminta perdirbimo procedūra, kiekį, absoliutus arba santykinis kiekis;

39) sprendimas –bet kuris muitinės veiksmas, susijęs su muitų teisės aktais, kuriuo duodamas nurodymas konkrečiu atveju, sukeliantis teisines pasekmes atitinkamam asmeniui arba asmenims;

40) vežėjas: a) įvežimo atveju – asmuo, kuris įveža prekes į Sąjungos muitų teritoriją arba prisiima atsakomybę už prekių vežimą. Tačiau: i) jeigu prekės gabenamos įvairiarūšiu transportu, vežėjas – asmuo, naudosiantis transporto priemonę, kuri, įvežta į Sąjungos muitų teritoriją, toliau vyks pati kaip aktyvioji transporto priemonė; ii) jeigu prekės gabenamos jūrų arba oro transportu pagal bendro laivo ar orlaivio naudojimo arba nuomos sutartį, vežėjas – asmuo, kuris sudarė sutartį ir išrašė konosamentą arba orlaivio važtaraštį faktiniam prekių vežimui į Sąjungos muitų teritoriją; b) išvežimo atveju – asmuo, kuris išveža prekes iš Sąjungos muitų teritorijos arba prisiima atsakomybę už prekių vežimą. Tačiau: i) jeigu prekės gabenamos įvairiarūšiu transportu, kai iš Sąjungos muitų teritorijos išvykstanti aktyvioji transporto priemonė tik gabena kitą transporto priemonę, kuri, aktyviajai transporto priemonei atvykus į savo paskirties vietą, toliau vyks pati kaip aktyvioji transporto priemonė, vežėjas – asmuo, naudosiantis transporto priemonę, kuri vyks pati, kai iš Sąjungos muitų teritorijos išvykstanti transporto priemonė atvyks į savo paskirties vietą; ii) jeigu prekės gabenamos jūrų arba oro transportu pagal bendro laivo ar orlaivio naudojimo arba nuomos sutartį, vežėjas – asmuo, kuris sudarė sutartį ir išrašė konosamentą arba orlaivio važtaraštį faktiniam prekių išvežimui iš Sąjungos muitų teritorijos;

41) pirkimo komisiniai –importuotojo mokamas atlygis savo agentui už atstovavimą pirmajam perkant prekes, kurių vertė nustatinėjama.







2

SKYRIUS

Su muitų teisės aktais susijusios asmenų teisės ir pareigos







1

skirsnis

Informacijos teikimas

6 straipsnis

Informacijos mainų bei saugojimo priemonės ir bendri duomenų reikalavimai

1. Visi informacijos, pavyzdžiui, deklaracijų, prašymų ar sprendimų mainai tarp muitinių tarpusavyje ir tarp ekonominės veiklos vykdytojų ir muitinių, taip pat tokios informacijos saugojimas, kaip reikalaujama pagal muitų teisės aktus, vykdomi naudojantis elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis.

2. 1 dalyje nurodytos informacijos mainų ir saugojimo tikslais nustatomi bendri duomenų reikalavimai.

3. Ne elektroninės informacijos mainų ir saugojimo priemonės, kurios nėra nurodytos 1 dalyje, gali būti naudojamos:

a) nuolat, kai tai tinkamai pagrindžiama prekių apyvartos ypatumais arba kai elektroninių duomenų apdorojimo priemonių naudojimas netinka atitinkamiems muitinės formalumams atlikti;

b) laikinai, muitinės arba ekonominės veiklos vykdytojų kompiuterizuotų sistemų veikimo laikinų sutrikimų atvejais;

4. Nukrypstant nuo 1 dalies, Komisija gali išimtiniais atvejais priimti sprendimus leisti vienai ar kelioms valstybėms narėms naudoti informacijos mainams ir saugojimui ne elektronines duomenų apdorojimo priemones.

Toks sprendimas dėl nukrypti leidžiančios nuostatos pagrindžiamas jos prašančios valstybės narės ypatinga padėtimi ir nukrypti leidžiančią nuostatą leidžiama taikyti konkrečiu laikotarpiu. Ši nukrypti leidžianti nuostata periodiškai peržiūrima ir jos taikymas gali būti pratęsiamas tolesniems konkretiems laikotarpiams valstybei narei, kuriai ta nuostata skirta, pateikus kitą prašymą. Ji atšaukiama, kai jos taikymas nebėra pagrįstas.

Ši nukrypti leidžianti nuostata nedaro poveikio nei informacijos mainams tarp valstybės narės, kuriai ta nuostata skirta, ir kitų valstybių narių, nei muitų teisės aktų taikymo tikslu vykdomiems informacijos mainams ir saugojimui kitose valstybėse narėse.

7 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, siekiant nustatyti:

a) 6 straipsnio 2 dalyje nurodytus bendrus duomenų reikalavimus, atsižvelgiant į poreikį atlikti muitų teisės aktuose nustatytus muitinės formalumus ir į 6 straipsnio 1 dalyje nurodytos informacijos mainų ir saugojimo pobūdį bei tikslą;

b) konkrečius atvejus, kuriais pagal 6 straipsnio 3 dalies a punktą informacijos mainams ir saugojimui gali būti naudojamos ne elektroninės duomenų apdorojimo priemonės;

c) kokio pobūdžio informaciją ir kokius duomenis reikia saugoti apskaitos registruose, nurodytuose 148 straipsnio 4 dalyje ir 214 straipsnio 1 dalyje.

8 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

1. Komisija įgyvendinimo aktais siekia nustatyti:

a) jeigu reikia, su 6 straipsnio 2 dalyje nurodytais bendrais duomenų reikalavimais susijusius duomenų formatus ir kodus;

b) informacijos mainų ir saugojimo, vykdomų ►C2 naudojant 6 straipsnio 3 dalyje nurodytas ne elektronines duomenų apdorojimo priemones ◄ , procedūrines taisykles.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

2. Komisijos priimami 6 straipsnio 4 dalyje nurodyti sprendimai dėl nukrypti leidžiančių nuostatų įforminami įgyvendinimo aktais.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.

9 straipsnis

Registravimas

1. Sąjungos muitų teritorijoje ►C2 įsisteigę ◄ ekonominės veiklos vykdytojai registruojami muitinėje, kurios kompetencijai priskiriama jų ►C2 įsisteigimo ◄ vietos priežiūra.

2. Konkrečiais atvejais Sąjungos muitų teritorijoje ►C2 neįsisteigę ◄ ekonominės veiklos vykdytojai registruojami muitinėje, kurios kompetencijai priskiriama vietos, kur jie pirmą kartą pateikia deklaraciją arba prašymą priimti sprendimą, priežiūra.

3. Asmenys, kurie nėra ekonominės veiklos vykdytojai, neprivalo būti registruojami muitinėje, išskyrus atvejus, kai nustatyta kitaip.

Jeigu pirmoje pastraipoje nurodyti asmenys privalo būti registruojami, taikomos šios nuostatos:

a) jeigu jie yra ►C2 įsisteigę ◄ Sąjungos muitų teritorijoje, jie registruojami muitinėje, kurios kompetencijai priklauso jų ►C2 įsisteigimo ◄ vietos priežiūra;

b) jeigu jie ►C2 neįsisteigę ◄ Sąjungos muitų teritorijoje, jie registruojami muitinėje, kurios kompetencijai priklauso vietos, kur jie pirmą kartą pateikia deklaraciją arba prašymą priimti sprendimą, priežiūra.

4. Konkrečiais atvejais muitinė pripažįsta tokį registravimą negaliojančiu.

10 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, siekiant nustatyti:

a) 9 straipsnio 2 dalyje nurodytus atvejus, kai muitinėje privalo būti registruojami Sąjungos muitų teritorijoje neįsisteigę ekonominės veiklos vykdytojai;

b) 9 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytus atvejus, kai muitinėje privalo būti registruojami asmenys, kurie nėra ekonominės veiklos vykdytojai;

c) ►C2 9 straipsnio 4 dalyje nurodytus atvejus, kai muitinė pripažįsta registravimą negaliojančiu. ◄

11 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

Komisija įgyvendinimo aktais nustato muitinę, atsakingą už 9 straipsnyje nurodytą registravimą.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

12 straipsnis

Informacijos perdavimas ir duomenų apsauga

1. Visa informacija, kurią gauna muitinė vykdydama savo funkcijas ir kuri pagal savo turinį arba pateikimo būdą yra konfidenciali, laikoma profesine paslaptimi. Kompetentingos valdžios institucijos be aiškaus tą informaciją pateikusio asmens arba valdžios institucijos leidimo jos neatskleidžia, išskyrus 47 straipsnio 2 dalyje numatytus atvejus.

Vis dėlto ši informacija gali būti atskleista be leidimo, jeigu muitinė privalo arba yra įgaliota ją atskleisti pagal galiojančias nuostatas, ypač susijusias su duomenų apsauga, arba kai atliekami procesiniai veiksmai.

2. 1 dalyje nurodyta konfidenciali informacija gali būti perduodama Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančių šalių ar teritorijų muitinėms ir kitoms kompetentingoms valdžios institucijoms muitinių bendradarbiavimo su tomis šalimis ar teritorijomis tikslu pagal tarptautinį susitarimą arba pagal bendrosios prekybos politikos srities Sąjungos teisės aktus.

3. Atskleidžiant arba perduodant informaciją, kaip nurodyta 1 ir 2 dalyse, užtikrinamas tinkamas duomenų apsaugos lygis griežtai laikantis galiojančių duomenų apsaugos nuostatų.

13 straipsnis

Papildomos informacijos mainai tarp muitinės ir ekonominės veiklos vykdytojų

1. Muitinė ir ekonominės veiklos vykdytojai gali keistis bet kuria informacija, kuria keistis pagal muitų teisės aktus konkrečiai nereikalaujama, visų pirma abipusio bendradarbiavimo rizikos nustatymo ir neutralizavimo srityje tikslais. Tokie informacijos mainai gali būti vykdomi pagal rašytinį susitarimą ir apimti muitinės naudojimąsi prieiga prie ekonominės veiklos vykdytojo kompiuterinių sistemų.

2. Jeigu abi šalys nesusitaria kitaip, visa informacija, kurią, bendradarbiaudamos pagal 1 dalį, viena šalis teikia kitai šaliai, yra konfidenciali.

14 straipsnis

Muitinės teikiama informacija

1. Bet kuris asmuo gali prašyti, kad muitinė pateiktų informaciją apie muitų teisės aktų taikymą. Toks prašymas gali būti nepatenkinamas, jeigu jis nėra susijęs su tikrai numatoma vykdyti veikla tarptautinės prekybos prekėmis srityje.

2. Muitinė palaiko nuolatinį dialogą su ekonominės veiklos vykdytojais ir kitomis tarptautinėje prekyboje prekėmis dalyvaujančiomis valdžios institucijomis. Ji skatina skaidrumą, užtikrindama muitų teisės aktų, bendro pobūdžio administracinių nurodymų ir prašymų formų prieinamumą, kai tai įmanoma – nemokamai, ir internete.

15 straipsnis

Muitinei teikiama informacija

1. Bet kuris asmuo, tiesiogiai arba netiesiogiai dalyvaujantis atliekant muitinės formalumus arba muitinį tikrinimą, muitinės prašymu per nustatytą terminą tinkama forma pateikia jai visus būtinus dokumentus bei informaciją ir suteikia visą tiems formalumams arba tikrinimui atlikti būtiną pagalbą.

2. Pateikdamas muitinei muitinės deklaraciją, laikinojo saugojimo deklaraciją, įvežimo bendrąją deklaraciją, išvežimo bendrąją deklaraciją, reeksporto deklaraciją ar pranešimą apie reeksportą arba prašymą išduoti leidimą ar priimti kitą sprendimą, atitinkamas asmuo prisiima atsakomybę už visus toliau išvardytus atvejus:

a) deklaracijoje, pranešime arba prašyme pateiktos informacijos tikslumą ir išsamumą;

b) visų deklaraciją, pranešimą arba prašymą papildančių dokumentų autentiškumą, tikslumą ir galiojimą;

c) kai taikytina – visų pareigų, susijusių su atitinkamos muitinės procedūros įforminimu konkrečioms prekėms arba su operacijomis, kurias leista atlikti, vykdymą.

Pirma pastraipa taip pat taikoma, kai bet kuri muitinės reikalaujama arba jai suteikiama informacija teikiama bet kuria kita forma.

Jeigu deklaraciją arba pranešimą, prašymą arba informaciją pateikia suinteresuotojo asmens atstovas muitinėje, kaip nurodyta 18 straipsnyje, tas atstovas muitinėje taip pat privalo vykdyti šios dalies pirmoje pastraipoje nustatytas pareigas.

16 straipsnis

Elektroninės sistemos

1. Valstybės narės bendradarbiauja su Komisija siekdamos kurti, prižiūrėti ir naudoti elektronines sistemas, skirtas vadovaujantis Kodeksu vykdomiems informacijos mainams tarp muitinių ir su Komisija bei tokios informacijos saugojimui.

2. Nėra reikalaujama, kad valstybės narės, kurioms pagal 6 straipsnio 4 dalį leista taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, kurtų, prižiūrėtų ir naudotų šio straipsnio 1 dalyje nurodytas elektronines sistemas, patenkančias į tos nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo sritį.

17 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

Komisija įgyvendinimo aktais nustato 16 straipsnio 1 dalyje nurodytų elektroninių sistemų kūrimo, priežiūros ir naudojimo technines priemones.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.







2

skirsnis

Atstovavimas muitinėje

18 straipsnis

Atstovas muitinėje

1. Bet kuris asmuo gali paskirti atstovą muitinėje.

Toks atstovavimas gali būti tiesioginis, kai atstovas muitinėje veikia kito asmens vardu ir to asmens interesais, arba netiesioginis, kai atstovas muitinėje veikia savo vardu, tačiau kito asmens interesais.

2. Atstovas muitinėje turi būti įsisteigęs Sąjungos muitų teritorijoje.

Išskyrus atvejus, kai nustatyta kitaip, nuo pareigos vykdyti tą reikalavimą atleidžiama, kai atstovas muitinėje veikia asmenų, kurie neprivalo būti ►C2 įsisteigę ◄ Sąjungos muitų teritorijoje, interesais.

3. Pagal Sąjungos teisę valstybės narės gali nustatyti sąlygas, kuriomis atstovas muitinėje gali teikti paslaugas valstybėje narėje, kurioje jis yra įsisteigęs. Tačiau neribojant suinteresuotosios valstybės narės teisės taikyti liberalesnius kriterijus, 39 straipsnio a–d punktuose nustatytus kriterijus atitinkantys atstovai muitinėje turi teisę teikti tokias paslaugas kitoje nei jų įsisteigimo valstybėje narėje.

4. Valstybės narės gali taikyti Sąjungos muitų teritorijoje neįsisteigusiems atstovams muitinėje sąlygas, nustatytas pagal 3 dalies pirmą sakinį.

19 straipsnis

Įgaliojimas

1. Santykiuose su muitine atstovas muitinėje pareiškia, kad veikia atstovaujamojo asmens interesais, ir nurodo, ar jo atstovavimas yra tiesioginis, ar netiesioginis.

Asmenys, kurie nepareiškia, kad jie veikia kaip atstovai muitinėje, arba kurie pareiškia, kad veikia kaip atstovai muitinėje, neturėdami atitinkamų įgaliojimų, laikomi veikiančiais savo vardu ir savo interesais.

2. Muitinė gali pareikalauti, kad asmenys, kurie pareiškia, kad veikia kaip atstovai muitinėje, pateiktų įrodymą, jog jie turi atstovaujamojo asmens jiems suteiktus įgaliojimus.

Konkrečiais atvejais muitinė nereikalauja, kad būtų pateiktas toks įrodymas.

3. Muitinė nereikalauja, kad kaip atstovas muitinėje veikiantis asmuo, kuris reguliariai atlieka veiksmus ir formalumus, kiekvieną kartą pateiktų įrodymą, kad turi įgaliojimus, su sąlyga, kad toks asmuo muitinei paprašius gali pateikti tokį įrodymą.

20 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus siekiant nustatyti:

a) atvejus, kai netaikomas atleidimas nuo pareigos, nurodytas 18 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje;

b) atvejus, kai muitinė nereikalauja, kad būtų pateiktas 19 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodytas suteiktų įgaliojimų įrodymas.

21 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

Komisija įgyvendinimo aktais nustato ►C2 18 straipsnio 3 dalyje ◄ nurodytos teisės suteikimo ir įrodymo, kad ji suteikta, procedūrines taisykles.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.







3

skirsnis

Sprendimai, susiję su muitų teisės aktų taikymu

22 straipsnis

Gavus prašymą priimami sprendimai

1. Asmuo, prašantis priimti sprendimą, susijusį su muitų teisės aktų taikymu, pateikia kompetentingai muitinei visą jos ►C2 prašomą informaciją, būtiną, kad ji galėtų priimti tokį sprendimą. ◄

Be to, laikantis muitų teisės aktų nustatytų sąlygų, prašymą priimti sprendimą gali pateikti keli asmenys, ir priimtas sprendimas gali būti taikomas keliems asmenims.

Išskyrus atvejus, kai nustatyta kitaip, kompetentinga muitine laikoma muitinė, veikianti toje vietoje, kurioje laikomi ar yra prieinami pagrindiniai muitinei reikalingi pareiškėjo apskaitos registrai ir kurioje bus vykdoma bent dalis veiklos, kuriai taikomas sprendimas.

2. Muitinė nedelsdama ir ne vėliau kaip per 30 dienų nuo prašymo priimti sprendimą gavimo dienos patikrina, ar įvykdytos to prašymo priėmimo sąlygos.

Kai muitinė nustato, kad prašyme pateikta visa informacija, kurios reikia, kad ji galėtų priimti sprendimą, ji per pirmoje pastraipoje nurodytą laikotarpį praneša pareiškėjui apie prašymo priėmimą.

3. Išskyrus atvejus, kai nustatyta kitaip, kompetentinga muitinė nedelsdama ir ne vėliau kaip per 120 dienų nuo prašymo priėmimo dienos priima 1 dalyje nurodytą sprendimą ir praneša apie jį pareiškėjui.

Kai muitinė negali priimti sprendimo per nustatytą jo priėmimo terminą, ji iki to termino pabaigos apie tai informuoja pareiškėją, nurodydama priežastis ir kitą laikotarpį, kuris, jos manymu, būtinas sprendimui priimti. Išskyrus atvejus, kai nustatyta kitaip, tas kitas laikotarpis yra ne ilgesnis kaip 30 dienų.

Nedarant poveikio antrai pastraipai, muitinė gali pratęsti sprendimo priėmimo terminą, kaip nustatyta muitų teisės aktuose, jeigu pareiškėjas prašo pratęsimo padėčiai pataisyti, siekdamas įvykdyti sąlygas ir atitikti kriterijus. Apie tokį padėties taisymą ir jai pataisyti reikalingą papildomą laikotarpį pranešama muitinei, kuri nusprendžia dėl sprendimo priėmimo laikotarpio pratęsimo.

4. Išskyrus atvejus, kai sprendime arba muitų teisės aktuose nustatyta kitaip, sprendimas įsigalioja nuo tos dienos, kurią pareiškėjas jį gauna arba laikomas gavusiu. Išskyrus 45 straipsnio 2 dalyje numatytus atvejus, priimtus sprendimus muitinė vykdo nuo tos dienos.

5. Išskyrus atvejus, kai muitų teisės aktuose nustatyta kitaip, sprendimas galioja neribotą laiką.

6. Prieš priimdama sprendimą, kuris galėtų būti nepalankus pareiškėjui, muitinė praneša pareiškėjui priežastis, kuriomis ji ketina pagrįsti savo sprendimą, ir suteikia jam galimybę per nustatytą laikotarpį, skaičiuojamą nuo tos dienos, kurią jis gauna tokį pranešimą arba laikomas jį gavusiu, pareikšti savo nuomonę. Pasibaigus šiam laikotarpiui, pareiškėjui tinkama forma pranešama apie sprendimą.

Pirma pastraipa netaikoma nė vienu iš šių atvejų:

a) kai ji susijusi su 33 straipsnio 1 dalyje nurodytu sprendimu;

b) kai nesuteikiama galimybė pasinaudoti tarifine kvota, jei konkrečios tarifinės kvotos apimtis jau išnaudota, kaip nurodyta 56 straipsnio 4 dalies pirmoje pastraipoje;

c) kai tai būtina dėl grėsmės Sąjungos ir jos gyventojų saugumui bei saugai, žmonių, gyvūnų arba augalų sveikatai, aplinkai arba vartotojams pobūdžio ar lygio;

d) kai sprendimu siekiama užtikrinti kito sprendimo, kuriam jau pritaikyta pirma pastraipa, įgyvendinimą, nedarant poveikio atitinkamos valstybės narės teisės aktams;

e) kai tai pakenktų kovos su sukčiavimu tikslu pradėtam tyrimui;

f) kitais specifiniais atvejais.

7. Sprendime, kuris nepalankus pareiškėjui, nurodomos priežastys, kurių pagrindu jis buvo priimtas, ir nurodoma 44 straipsnyje numatyta teisė pateikti skundą.

23 straipsnis

Gavus prašymą priimtų sprendimų valdymas

1. Sprendimo adresatas vykdo tuo sprendimu nustatytas pareigas.

2. Sprendimo adresatas nedelsdamas praneša muitinei apie visus po sprendimo priėmimo atsiradusius veiksnius, kurie gali turėti įtakos tolesniam to sprendimo taikymui arba jo turiniui.

3. Nedarant poveikio kitų sričių teisės aktų nuostatoms, nustatančioms atvejus, kai sprendimai negalioja arba tampa niekiniais, sprendimą priėmusi muitinė gali bet kuriuo metu jį pripažinti negaliojančiu, iš dalies pakeisti arba atšaukti, jeigu jis neatitinka muitų teisės aktų.

4. Konkrečiais atvejais muitinė:

a) peržiūri sprendimą;

b) sustabdo sprendimo, kuris neturi būti pripažintas negaliojančiu, būti atšauktas arba iš dalies pakeistas, galiojimą.

5. Muitinė vykdo sąlygų, kurias turi įvykdyti sprendimo adresatas, ir kriterijų, kuriuos jis turi atitikti, stebėseną. Be to, ji stebi, kaip vykdomos tuo sprendimu nustatytos pareigos. Jeigu sprendimo adresatas yra ►C2 įsisteigęs ◄ mažiau nei prieš trejus metus, pirmaisiais metais po sprendimo priėmimo muitinė jį stebi atidžiau.

24 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus siekiant nustatyti:

a) išimtis, kai netaikoma 22 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa;

▼C2

b) 22 straipsnio 2 dalyje nurodytas prašymo priėmimo sąlygas;

▼B

c) pagal 22 straipsnio 3 dalį taikytiną konkretaus sprendimo priėmimo laikotarpį, įskaitant galimą to laikotarpio pratęsimą;

d) 22 straipsnio 4 dalyje nurodytus atvejus, kai sprendimas įsigalioja ne nuo tos dienos, kurią pareiškėjas jį gauna arba laikomas gavusiu;

e) 22 straipsnio 5 dalyje nurodytus atvejus, kai sprendimas negalioja neribotą laiką;

f) 22 straipsnio 6 dalies pirmoje pastraipoje nurodyto laikotarpio trukmę;

▼C2

g) 22 straipsnio 6 dalies antros pastraipos f punkte nurodytus specifinius atvejus, kai pareiškėjui nesuteikiama galimybė pareikšti savo nuomonę;

▼B

h) pagal 23 straipsnio 4 dalį vykdomo sprendimų peržiūrėjimo ir jų galiojimo sustabdymo atvejus ir taisykles.

25 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

Komisija įgyvendinimo aktais nustato procedūrines taisykles, reglamentuojančias:

▼C2

a) prašymo priimti sprendimą pateikimo ir priėmimo, kaip nurodyta 24 straipsnio 1 ir 2 dalyse, tvarką;

b) 22 straipsnyje nurodyto sprendimo priėmimo, taip pat tam tikrais atvejais rengiamų konsultacijų su atitinkamomis valstybėmis narėmis, tvarką;

c) sprendimo stebėsenos pagal 23 straipsnio 5 dalį tvarką.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

▼B

26 straipsnis

Sprendimų galiojimas visoje Sąjungoje

Išskyrus atvejus, kai sprendimas galioja tik vienoje ar keliose valstybėse narėse, sprendimai, susiję su muitų teisės aktų taikymu, galioja visoje Sąjungos muitų teritorijoje.

27 straipsnis

Palankių sprendimų pripažinimas negaliojančiais

1. Muitinė pripažįsta negaliojančiu sprendimą, palankų sprendimo adresatui, jeigu tenkinamos visos šios sąlygos:

a) sprendimas buvo priimtas remiantis neteisinga arba neišsamia informacija;

b) sprendimo adresatas žinojo arba, yra pagrindo manyti, kad turėjo žinoti, jog informacija buvo neteisinga arba neišsami;

c) jeigu informacija būtų buvusi teisinga ir išsami, sprendimas būtų buvęs kitoks.

2. Sprendimo adresatas informuojamas apie sprendimo pripažinimą negaliojančiu.

3. Jeigu pagal muitų teisės aktus priimtame sprendime nenurodyta kitaip, sprendimo pripažinimas negaliojančiu įsigalioja nuo tos dienos, kurią įsigaliojo pirminis sprendimas.

28 straipsnis

Palankių sprendimų atšaukimas ir dalinis pakeitimas

1. Palankus sprendimas atšaukiamas arba iš dalies pakeičiamas šiais 27 straipsnyje nenurodytais atvejais:

a) nebuvo įvykdytos arba nebevykdomos viena arba kelios iš to sprendimo priėmimo sąlygų; arba

b) sprendimo adresatui pateikus prašymą.

2. Išskyrus atvejus, kai nustatyta kitaip, palankaus sprendimo, kurio adresatai yra keli asmenys, atšaukimas gali galioti tik tam asmeniui, kuris nevykdo tuo sprendimu nustatytos pareigos.

3. Sprendimo adresatas informuojamas apie sprendimo atšaukimą arba dalinį pakeitimą.

4. Sprendimo atšaukimui arba daliniam pakeitimui taikoma 22 straipsnio 4 dalis.

Vis dėlto išimtiniais atvejais, kai tai būtina dėl teisėtų sprendimo adresato interesų, muitinė gali atidėti sprendimo atšaukimo arba dalinio pakeitimo įsigaliojimo datą ne ilgiau kaip vieneriems metams. Ta data nurodoma sprendime dėl atšaukimo ar dalinio pakeitimo.

29 straipsnis

Negavus išankstinio prašymo priimami sprendimai

Išskyrus atvejus, kai muitinė veikia kaip teisminė institucija, 22 straipsnio 4, 5, 6 bei 7 dalys, 23 straipsnio 3 dalis ir 26, 27 bei 28 straipsniai taip pat taikomi sprendimams, kuriuos muitinė priima negavusi suinteresuotojo asmens išankstinio prašymo.

30 straipsnis

Sprendimams dėl prekių, kurioms įforminta muitinės procedūra arba kurios yra laikinai saugomos, taikomi apribojimai

Išskyrus atvejus, kai to prašo suinteresuotasis asmuo, jam palankaus sprendimo atšaukimas, dalinis pakeitimas arba galiojimo sustabdymas netaikomas prekėms, kurioms sprendimo atšaukimo, dalinio pakeitimo arba galiojimo sustabdymo įsigaliojimo metu jau buvo įforminta ir dar tebetaikoma, remiantis atšauktuoju ar iš dalies pakeistuoju sprendimu arba sprendimu, kurio galiojimas sustabdytas, muitinės procedūra arba laikinasis saugojimas.

31 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, siekiant nustatyti:

▼C2

a) 28 straipsnio 2 dalyje nurodytus atvejus, kai palankaus sprendimo, kurio adresatai – keli asmenys atšaukimas gali galioti ne tik tam asmeniui, kuris nevykdo tuo sprendimu nustatytos pareigos, bet ir kitiems asmenims;

b) išimtinius atvejus, kai muitinė gali atidėti sprendimo atšaukimo arba dalinio pakeitimo įsigaliojimo datą pagal 28 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą.

▼B

32 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

Komisija įgyvendinimo aktais nustato palankių sprendimų pripažinimo negaliojančiais, jų atšaukimo ar dalinio pakeitimo procedūrines taisykles.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

33 straipsnis

Su privalomąja informacija susiję sprendimai

1. Gavusi prašymą, muitinė priima su privalomąja tarifine informacija susijusius sprendimus (toliau – PTI sprendimai) arba su privalomąja kilmės informacija susijusius sprendimus (toliau – PKI sprendimai).

Toks prašymas nepriimamas susiklosčius kurioms nors iš toliau nurodytų aplinkybių:

a) jei tai pačiai arba kitai muitinės įstaigai yra ar buvo pateiktas prašymas, kurio pateikėjas – toms pačioms prekėms taikytino sprendimo adresatas arba jo interesais veikiantis asmuo, o PKI sprendimų atveju – prašymas, susijęs su tokiomis pačiomis aplinkybėmis, nulemiančiomis kilmės įgijimą;

b) jei prašymas nesusijęs su jokiu numatomu PTI ar PKI sprendimo taikymu arba jokia numatoma taikyti muitinės procedūra.

2. PTI arba PKI sprendimai yra privalomi tik atliekant prekių tarifinį klasifikavimą arba nustatant prekių kilmę:

a) muitinei jos santykiuose su sprendimo adresatu, tačiau tik tada, jeigu jie taikytini prekėms, su kuriomis susiję muitinės formalumai užbaigiami po sprendimo įsigaliojimo dienos;

b) sprendimo adresatui jo santykiuose su muitine, tačiau tik nuo tos dienos, kai jis gauna arba laikomas gavusiu pranešimą apie sprendimą.

3. PTI arba PKI sprendimai galioja trejus metus nuo jų įsigaliojimo dienos.

4. Norėdamas, kad PTI arba PKI sprendimas būtų taikomas atliekant tam tikrą muitinės procedūrą, sprendimo adresatas įrodo, kad:

a) PTI sprendimo atveju deklaruotos prekės pagal visus požymius atitinka sprendime aprašytas prekes;

b) PKI sprendimo atveju atitinkamos prekės ir aplinkybės, nulemiančios kilmės įgijimą, pagal visus požymius atitinka sprendime aprašytas prekes ir aplinkybes.

34 straipsnis

Su privalomąja informacija susijusių sprendimų valdymas

1. PTI sprendimas nustoja galioti nepasibaigus 33 straipsnio 3 dalyje nurodytam laikotarpiui, kai jis nebeatitinka teisės aktų, bet kuriuo iš šių atvejų:

a) priėmus 56 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose nurodytų nomenklatūrų pakeitimus;

b) priėmus 57 straipsnio 4 dalyje nurodytas priemones;

ir nebegalioja nuo tokių pakeitimų ar priemonių taikymo pradžios datos.

2. PKI sprendimas nustoja galioti nepasibaigus 33 straipsnio 3 dalyje nurodytam laikotarpiui bet kuriuo iš šių atvejų:

a) priėmus reglamentą arba sudarius susitarimą ir ►C2 pradėjus jį taikyti Sąjungoje, jeigu PKI sprendimas nebeatitinka ◄ juo nustatytų teisės normų, ir nebegalioja nuo to reglamento ar susitarimo taikymo pradžios datos;

b) kai jis nebeatitinka Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) priimto Susitarimo dėl kilmės taisyklių arba aiškinant tą susitarimą priimtų aiškinamųjų pastabų arba nuomonės apie kilmę, ir nebegalioja nuo tų dokumentų paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos.

3. PTI arba PKI sprendimai nenustoja galioti atgaline data.

4. Nukrypstant nuo 23 straipsnio 3 dalies ir 27 straipsnio, PTI ir PKI sprendimai pripažįstami negaliojančiais, jeigu jie buvo priimti remiantis pareiškėjų pateikta netikslia arba neišsamia informacija.

5. PTI ir PKI sprendimai atšaukiami pagal 23 straipsnio 3 dalį ir 28 straipsnį. Tačiau tokie sprendimai neatšaukiami sprendimo adresato prašymu.

6. PTI ir PKI sprendimai negali būti iš dalies keičiami.

7. Muitinė atšaukia PTI sprendimus:

a) kai jie nebeatitinka 56 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose nurodytų nomenklatūrų aiškinimo remiantis bet kuriuo iš šių atvejų: i) paaiškinimais, nurodytais1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo ( 1 ) 9 straipsnio 1 dalies a punkto antroje įtraukoje, taikomais nuo jų paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos; ii) Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimu, taikomu nuo to sprendimo rezoliucinės dalies paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos; iii) sprendimais dėl klasifikavimo, nuomonėmis dėl klasifikavimo ar Suderintos prekių aprašymo ir kodavimo sistemos nomenklatūros, kurią patvirtino organizacija, įsteigta pagal 1950 m. gruodžio 15 d. Briuselyje sudarytą Muitinių bendradarbiavimo tarybos steigimo konvenciją, paaiškinimų pakeitimais, taikomais nuo Komisijos komunikato paskelbimo Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje dienos; arba

b) kitais konkrečiais atvejais.

8. PKI sprendimai atšaukiami:

a) kai jie nebeatitinka Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimo, taikomo nuo sprendimo rezoliucinės dalies paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos; arba

b) kitais konkrečiais atvejais.

▼M2

9. Jeigu PTI arba PKI sprendimas nustoja galioti remiantis 1 dalies b punktu arba 2 dalimi arba yra atšaukiamas remiantis 5, 7 arba 8 dalimi, PTI arba PKI sprendimu gali būti toliau naudojamasi vykdant privalomas sutartis, sudarytas remiantis tuo sprendimu prieš jam nustojant galioti ar prieš jį atšaukiant. Tas pratęstas naudojimasis sprendimu netaikomas tuo atveju, kai PKI sprendimas priimtas dėl eksportuotinų prekių.

▼B

Pirmoje pastraipoje nurodytas pratęstas naudojimasis sprendimu negali trukti ilgiau kaip 6 mėnesius nuo tos dienos, kai PTI ar PKI sprendimas nustojo galioti ar buvo atšauktas. Vis dėlto 57 straipsnio 4 dalyje arba 67 straipsnyje nurodytos priemonės gali nenumatyti to pratęsto naudojimosi arba nustatyti jam trumpesnį laikotarpį. Tais atvejais, kai atliekant muitinės formalumus pateikiamas produktams įformintas importo arba eksporto sertifikatas, šešių mėnesių laikotarpis pakeičiamas sertifikato galiojimo laikotarpiu.

►C2 Siekdamas pasinaudoti naudojimosi PTI ar PKI sprendimu pratęsimu, ◄ tokio sprendimo adresatas per 30 dienų nuo tos dienos, kai sprendimas nustojo galioti arba buvo atšauktas, pateikia prašymą sprendimą priėmusiai muitinei, kuriame nurodo prekių kiekį, kuriam prašo naudojimosi sprendimu pratęsimo, ir valstybę (-es) narę (-es), kurioje (-se) bus atliekamas prekių muitinis įforminimas per naudojimosi sprendimu pratęsimo laikotarpį. Ta muitinė priima sprendimą dėl naudojimosi sprendimu pratęsimo ir apie tai nedelsdama, bet ne vėliau kaip per 30 dienų nuo tos dienos, kurią ji gavo visą sprendimui priimti reikalingą informaciją, praneša sprendimo adresatui.

10. Komisija praneša muitinei, kai:

a) sustabdomas PTI ir PKI sprendimų priėmimas dėl prekių, kurių teisingas ir vienodas tarifinis klasifikavimas arba kilmės nustatymas neužtikrinamas; ar

b) atšaukiamas a punkte nurodytas sustabdymas.

11. Komisija gali priimti sprendimus, kuriais valstybių narių reikalaujama atšaukti PTI ar PKI sprendimus, siekiant užtikrinti teisingą ir vienodą prekių tarifinį klasifikavimą arba kilmės nustatymą.

35 straipsnis

Su privalomąja informacija susiję sprendimai, taikytini kitiems veiksniams

Konkrečiais atvejais muitinė, gavusi prašymą, priima sprendimus, susijusius su privalomąja informacija, taikytina kitiems veiksniams, nurodytiems II antraštinėje dalyje, kuriais remiantis taikomas importo arba eksporto muitas ir kitos su prekyba prekėmis susijusios priemonės.

36 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus siekiant nustatyti:

a) kitus konkrečius PTI ir PKI sprendimų atšaukimo atvejus, nurodytus 34 straipsnio 7 dalies b punkte ir 34 straipsnio 8 dalies b punkte;

b) 35 straipsnyje nurodytus atvejus, kai priimami su privalomąja informacija susiję sprendimai, taikytini kitiems veiksniams, kuriais remiantis taikomas importo arba eksporto muitas ir kitos su prekyba prekėmis susijusios priemonės.

37 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

1. Komisija įgyvendinimo aktais priima procedūrines taisykles dėl:

a) naudojimosi PTI ar PKI sprendimu ►C2 pagal 34 straipsnio 9 dalį, jam nustojus galioti ar jį atšaukus, tvarką; ◄

b) tvarkos, pagal kurią Komisija informuoja muitinę pagal 34 straipsnio 10 dalies a ir b punktus;

c) naudojimosi sprendimais, nurodytais 35 straipsnyje ir nustatytais pagal 36 straipsnio b punktą, jiems nustojus galioti, tvarką;

d) sprendimų, nurodytų 35 straipsnyje ir nustatytų pagal 36 straipsnio b punktą sustabdymo ir pranešimo muitinėms apie tokį sustabdymą arba sustabdymo atšaukimą tvarkos.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

2. Komisija įgyvendinimo aktais priima sprendimus, kuriais valstybių narių reikalaujama atšaukti:

a) sprendimus nurodytus 34 straipsnio 11 dalyje;

b) sprendimus nurodytus 35 straipsnyje ir nustatytus pagal 36 straipsnio b punktą.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.

Jei 285 straipsnio 1 dalyje nurodyto komiteto nuomonė turėtų būti pateikta taikant rašytinę procedūrą, taikoma 285 straipsnio 6 dalis.







4

skirsnis

Įgaliotasis ekonominės veiklos vykdytojas

38 straipsnis

Prašymo pateikimas ir leidimo išdavimas

1. Sąjungos muitų teritorijoje įsisteigęs ir 39 straipsnyje nustatytus kriterijus atitinkantis ekonominės veiklos vykdytojas gali prašyti, kad jam būtų suteiktas įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusas.

Muitinė, prireikus pasikonsultavusi su kitomis kompetentingomis valdžios institucijomis, suteikia minėtą statusą ir vykdo naudojimosi juo stebėseną.

2. Įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusą sudaro šių tipų leidimai:

a) įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo (muitinės formalumų supaprastinimas) leidimas, kuris turėtojui suteikia teisę naudotis tam tikrais muitų teisės aktų numatytais supaprastinimais; arba

b) įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo (saugumas ir sauga) leidimas, kuris turėtojui suteikia teisę naudotis lengvatomis, susijusiomis su saugumu ir sauga.

3. Abiejų 2 dalyje nurodytų tipų leidimus galima turėti tuo pačiu metu.

4. Visų valstybių narių muitinės pripažįsta įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusą, laikydamosi 39, 40 ir 41 straipsnių.

5. Remdamasi įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo (muitinės formalumų supaprastinimas) statuso pripažinimu ir įvertinusi, ar įvykdyti muitų teisės aktų nustatyti reikalavimai, susiję su konkrečios rūšies supaprastinimu, muitinė leidžia ►C2 įgaliotajam ekonominės veiklos vykdytojui ◄ naudotis tuo supaprastinimu. Muitinė iš naujo netikrina tų kriterijų, kurie jau buvo patikrinti suteikiant ►C2 įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusą. ◄

6. 2 dalyje nurodytas ►C2 įgaliotasis ekonominės veiklos vykdytojas ◄ naudojasi, priklausomai nuo suteikto leidimo tipo, palankesnėmis muitinio tikrinimo sąlygomis nei taikomos kitiems ►C2 įgaliotiesiems ekonominės veiklos vykdytojams, ◄ įskaitant rečiau atliekamą fizinį ir dokumentų tikrinimą.

7. Muitinė leidžia asmenims, ►C2 įsisteigusiems Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančiose šalyse ar teritorijose ◄ , naudotis įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusą įgijusiems asmenims taikomomis lengvatomis, jeigu jie atitinka tų šalių ar teritorijų atitinkamais teisės aktais nustatytas sąlygas ir vykdo jais nustatytas pareigas ir jeigu tas sąlygas ir pareigas Sąjunga pripažįsta lygiavertėmis Sąjungos muitų teritorijoje įsisteigusiems įgaliotiesiems ekonominės veiklos vykdytojams nustatytoms sąlygoms ir pareigoms. Toks leidimas naudotis lengvatomis grindžiamas abipusiškumo principu, išskyrus atvejus, kai Sąjunga nusprendžia kitaip, ir taikomas remiantis tarptautiniu susitarimu arba bendrosios prekybos politikos srities Sąjungos teisės aktais.

39 straipsnis

Statuso suteikimas

Įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusas suteikiamas remiantis šiais kriterijais:

a) nepadaryta reikšmingų arba kartotinių muitų teisės aktų ir mokesčių taisyklių pažeidimų, taip pat nėra duomenų apie sunkius nusikaltimus, susijusius su pareiškėjo ekonomine veikla;

b) pareiškėjo pateikti įrodymai, liudijantys apie aukštą jo veiklos ir prekių srautų valdymo lygį, kurį užtikrinanti prekybos ir, atitinkamais atvejais, transporto registrų tvarkymo sistema sudaro galimybes tinkamai atlikti muitinį tikrinimą;

c) mokumas, kuris laikomas įrodytu, jeigu pareiškėjo finansinė padėtis yra gera, ir dėl to jis gali vykdyti savo įsipareigojimus, deramai atsižvelgus į atitinkamos verslo veiklos rūšies ypatumus;

d) sprendžiant, ar suteikti 38 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytą leidimą, – tiesiogiai su vykdoma veikla susiję praktiniai kompetencijos arba profesinės kvalifikacijos standartai; ir

e) sprendžiant, ar suteikti 38 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytą leidimą, – atitinkami saugumo ir saugos standartai, kurie laikomi įgyvendintais, jeigu pareiškėjas pateikia įrodymus, kad taiko tinkamas priemones, užtikrinančias tarptautinės tiekimo grandinės saugumą ir saugą, be kita ko, fizinės objektų apsaugos ir patekimo į juos kontrolės, logistikos procesų ir konkrečių prekių rūšių tvarkymo, personalo valdymo bei jo verslo partnerių tapatybės nustatymo srityse.

40 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, siekiant nustatyti:

a) 38 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytus supaprastinimus;

b) 38 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytas lengvatas;

c) 38 straipsnio 6 dalyje nurodytas palankesnes sąlygas.

41 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

Komisija įgyvendinimo aktais patvirtina 39 straipsnyje nurodytų kriterijų taikymo sąlygas.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.







5

skirsnis

Sankcijos

42 straipsnis

Sankcijų taikymas

1. Kiekviena valstybė narė nustato sankcijas, taikomas už muitų teisės aktų nesilaikymą. Tokios sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.

2. Kai taikomos administracinės sankcijos, jos gali būti, inter alia, vienos arba abiejų iš toliau nurodytų formų:

a) muitinės paskirta piniginė bauda, įskaitant atitinkamais atvejais taikomą susitarimą, pakeičiantį baudžiamosios sankcijos taikymą;

b) atitinkamam asmeniui suteikto leidimo atšaukimas, jo galiojimo sustabdymas arba dalinis pakeitimas.

3. Valstybės narės per 180 dienų nuo tos dienos, kurią šis straipsnis pradedamas taikyti, kaip nustatyta 288 straipsnio 2 dalyje, praneša Komisijai apie galiojančias nacionalinės teisės aktų nuostatas, susijusias su šio straipsnio 1 dalimi, ir, nedelsdamos, – apie visus vėlesnius tų nuostatų pakeitimus.







6

skirsnis

Skundai

43 straipsnis

Teisminės institucijos priimami sprendimai

44 ir 45 straipsniai netaikomi skundams, pateiktiems prašant pripažinti negaliojančiais, atšaukti arba iš dalies pakeisti su muitų teisės aktų taikymu susijusius sprendimus, kuriuos priėmė teisminė institucija arba kaip teisminė institucija veikianti muitinė.

44 straipsnis

Teisė pateikti skundą

1. Bet kuris asmuo turi teisę pateikti skundą dėl bet kurio jam tiesiogiai ir asmeniškai taikomo muitinės sprendimo, susijusio su muitų teisės aktų taikymu.

Bet kuris asmuo, kuris kreipėsi į muitinę su prašymu priimti sprendimą, taip pat gali pasinaudoti teise pateikti skundą, jeigu atitinkamas sprendimas dėl to prašymo nebuvo priimtas per 22 straipsnio 3 dalyje nurodytą terminą.

2. Teise pateikti skundą galima pasinaudoti bent dvejais etapais:

a) pirmiausia, pateikiant skundą muitinei, teisminei institucijai arba kitai valstybės narės valdžios institucijai, paskirtai nagrinėti tokius skundus;

b) vėliau, vadovaujantis valstybėse narėse galiojančių teisės aktų nuostatomis, kreipiantis į aukštesnę nepriklausomą valdžios instituciją, kuri gali būti teisminė institucija arba jai lygiavertė specializuota valdžios institucija.

3. Skundas pateikiamas toje valstybėje narėje, kurioje buvo priimtas sprendimas arba pateiktas prašymas jį priimti.

4. Valstybės narės užtikrina, kad skundų nagrinėjimo procedūra sudarytų sąlygas greitai patvirtinti muitinės priimtų sprendimų teisingumą arba juos pataisyti.

45 straipsnis

Vykdymo sustabdymas

1. Skundo pateikimas nesustabdo apskųsto sprendimo vykdymo.

2. Vis dėlto muitinė visiškai arba iš dalies sustabdo tokio sprendimo vykdymą, jeigu turi rimtą pagrindą manyti, kad apskųstas sprendimas neatitinka muitų teisės aktų arba kad dėl jo atitinkamam asmeniui gali būti padaryta neatitaisoma žala.

3. 2 dalyje nurodytais atvejais, jeigu vykdant apskųstą sprendimą atsirastų pareiga mokėti importo arba eksporto muitą, to sprendimo vykdymas sustabdomas tik pateikus garantiją, išskyrus atvejus, kai remiantis dokumentais pagrįstu įvertinimu nustatoma, kad dėl tokios garantijos skolininkas gali patirti didelių ekonominių arba socialinių sunkumų.







7

skirsnis

Prekių tikrinimas

46 straipsnis

Rizikos valdymas ir muitinis tikrinimas

1. Muitinė gali atlikti bet kokį muitinį tikrinimą, kuris, jos manymu, yra būtinas.

Atliekant muitinį tikrinimą visų pirma gali būti tikrinamos prekės, imami jų pavyzdžiai, tikrinamas deklaracijoje ar pranešime pateiktos informacijos tikslumas ir išsamumas, taip pat tai, ar egzistuoja dokumentai ir ar jie autentiški, tikslūs ir galiojantys, tikrinami ekonominės veiklos vykdytojų apskaitos ir kiti registrai, apžiūrimos transporto priemonės, tikrinamas bagažas ir kitos prekės, kurias gabena arba su savimi turi asmenys, atliekami tarnybiniai tyrimai ir kiti panašūs veiksmai.

2. Muitinis tikrinimas, išskyrus atsitiktinės atrankos būdu atliekamus tikrinimus, pirmiausia grindžiamas rizikos analize, kuri atliekama naudojantis elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis, siekiant nustatyti ir įvertinti riziką ir parengti priemones jai neutralizuoti, remiantis nacionaliniu, Sąjungos ir, jei yra, tarptautiniu lygiu nustatytais kriterijais.

3. Muitinis tikrinimas atliekamas naudojant bendrą rizikos valdymo schemą, grindžiamą informacijos apie riziką ir rizikos analizės rezultatų mainais tarp muitinės administracijų bei bendrų rizikos kriterijų ir standartų, tikrinimo priemonių ir prioritetinių tikrinimo sričių nustatymu.

Tokia informacija ir kriterijais grindžiamas tikrinimas atliekamas neribojant teisės atlikti kitus tikrinimus, atliekamus pagal 1 dalį arba kitas galiojančias nuostatas.

4. Muitinė taiko rizikos valdymo priemones siekdama diferencijuoti rizikos lygmenis, susijusius su muitinės tikrinamomis arba prižiūrimomis prekėmis, ir nustatyti, ar tokioms prekėms taikytinas tam tikras muitinis tikrinimas, ir jei taip, kur jis bus atliktas.

Rizikos valdymas apima duomenų ir informacijos rinkimą, rizikos analizę ir vertinimą, veiksmų parinkimą ir taikymą, reguliarią proceso ir jo rezultatų stebėseną bei peržiūrą, grindžiamus tarptautiniais, Sąjungos ir nacionaliniais šaltiniais bei strategijomis.

5. Muitinės vykdo informacijos apie riziką ir rizikos analizės rezultatų mainus tais atvejais, kai:

a) muitinės vertinimu, rizika yra didelė ir dėl to būtinas muitinis tikrinimas, o jo rezultatai parodo, kad įvyko riziką keliantis įvykis; ar

b) tikrinimo rezultatai neparodo, kad įvyko riziką keliantis įvykis, tačiau, atitinkamos muitinės nuomone, kitur Sąjungoje kyla grėsmė, susijusi su didele rizika.

6. Nustatant 3 dalyje nurodytus bendrus rizikos kriterijus ir standartus, tikrinimo priemones ir prioritetines tikrinimo sritis, atsižvelgiama į visus šiuos elementus:

a) proporcingumą rizikai;

b) taikytinų tikrinimo veiksmų skubumą;

c) galimą poveikį prekybos srautams, atskiroms valstybėms narėms ir tikrinimo ištekliams.

7. 3 dalyje nurodyti bendri rizikos kriterijai ir standartai apima visus šiuos elementus:

a) rizikos aprašymą;

b) rizikos veiksnius arba rodiklius, naudotinus atrenkant prekes arba ekonominės veiklos vykdytojus muitiniam tikrinimui;

c) muitinio tikrinimo, kurį turi atlikti muitinė, pobūdį;

d) c punkte nurodyto muitinio tikrinimo trukmę.

8. Prioritetinėms tikrinimo sritims priskiriamos tam tikros muitinės procedūros, prekių rūšys, jų gabenimo maršrutai, transporto priemonių rūšys ar ekonominės veiklos vykdytojai, kurių atžvilgiu tam tikrą laikotarpį taikomos aukštesnio lygio rizikos analizės ir muitinio tikrinimo priemonės, nedarančios poveikio kitam tikrinimui, kurį paprastai atlieka muitinė.

47 straipsnis

Valdžios institucijų bendradarbiavimas

1. Jeigu be muitinio tikrinimo turi būti atliekamas ir kitas tų pačių prekių tikrinimas, kurį atlieka ne muitinė, o kitos kompetentingos valdžios institucijos, muitinė, glaudžiai bendradarbiaudama su tomis valdžios institucijomis, deda pastangas, kad visais įmanomais atvejais šis tikrinimas būtų atliekamas tuo pačiu laiku ir toje pačioje vietoje kaip muitinis tikrinimas (taikant „vieno sustojimo“ principą), muitinei atliekant koordinatoriaus vaidmenį.

2. Atlikdamos šiame skirsnyje minėtą tikrinimą, muitinė ir kitos kompetentingos valdžios institucijos gali keistis gautais duomenimis apie prekių, vežamų tarp Sąjungos muitų teritorijos ir už Sąjungos teritorijos ribų esančių šalių ar teritorijų, įvežimą, išvežimą, vežimą tranzitu, gabenimą, saugojimą ir galutinį vartojimą, taip pat gabenimą pašto siuntomis, įskaitant duomenis apie ne Sąjungos prekių ir prekių, kurioms taikoma galutinio vartojimo procedūra, laikymą Sąjungos muitų teritorijoje ir gabenimą joje, bei visų tikrinimų rezultatais, jei tai būtina rizikos mažinimui ir kovai su sukčiavimu. Muitinė ir Komisija taip pat gali tarpusavyje keistis tokiais duomenimis siekdamos užtikrinti vienodą muitų teisės aktų taikymą.

48 straipsnis

Po prekių išleidimo atliekamas tikrinimas

Siekdama muitinio tikrinimo tikslų muitinė gali po prekių išleidimo tikrinti muitinės deklaracijoje, laikinojo saugojimo deklaracijoje, įvežimo bendrojoje deklaracijoje, išvežimo bendrojoje deklaracijoje, reeksporto deklaracijoje arba pranešime apie reeksportą pateiktos informacijos tikslumą ir išsamumą, ar egzistuoja ir ar yra autentiški, tikslūs ir galiojantys bet kurie ją papildantys dokumentai, taip pat tikrinti deklaranto apskaitos ir kitus registrus, susijusius su operacijomis, atliktomis su atitinkamomis prekėmis, arba su ankstesnėmis ar paskesnėmis prekybos šiomis prekėmis operacijomis. Muitinė taip pat turi teisę tikrinti tokias prekes ir (arba) imti jų pavyzdžius, jeigu tą dar įmanoma padaryti.

Toks tikrinimas gali būti atliekamas prekių turėtojo arba turėtojo atstovo, taip pat bet kurio kito asmens, tiesiogiai arba netiesiogiai per verslą susijusio su minėtomis operacijomis, arba dėl verslo turinčio tuos dokumentus ir duomenis, patalpose.

49 straipsnis

Sąjungos vidaus reisai oro ir jūrų transportu

1. Sąjungos vidaus reisais oro ir jūrų transportu vykstančių asmenų rankinio ir registruoto bagažo muitinis tikrinimas arba įforminimas atliekamas tik tais atvejais, kai toks tikrinimas ar įforminimas numatytas muitų teisės aktuose.

2. 1 dalis taikoma nedarant poveikio:

a) su saugumu ir sauga susijusiems tikrinimams;

b) su draudimais arba apribojimais susijusiems tikrinimams.

50 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

1. Komisija įgyvendinimo aktais patvirtina vienodų muitinio tikrinimo veiksmų užtikrinimo priemones, įskaitant informacijos apie riziką ir jos analizės rezultatų mainus, bendrus rizikos kriterijus ir standartus, tikrinimo priemones ir prioritetines tikrinimo sritis, kaip nurodyta 46 straipsnio 3 dalyje.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

Jeigu su tokiomis priemonėmis susijusiais atvejais to reikia dėl neišvengiamų skubos priežasčių, tinkamai pagrįstų būtinybe skubiai atnaujinti bendrą rizikos valdymo schemą ir priderinti informacijos apie riziką ir jos analizę mainus, bendrus rizikos kriterijus ir standartus, tikrinimo priemones ir prioritetines tikrinimo sritis prie rizikos pokyčių, Komisija 285 straipsnio 5 dalyje nurodyta tvarka priima nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus.

Jei 285 straipsnio 1 dalyje nurodyto komiteto nuomonė turėtų būti pateikta taikant rašytinę procedūrą, taikoma 285 straipsnio 6 dalis.

2. Komisija įgyvendinimo aktais nustato uostus ir oro uostus, kuriuose, vadovaujantis 49 straipsniu, atliekamas muitinis tikrinimas ir formalumai taikomi:

a) asmenų rankiniam ir registruotam bagažui, kai tie asmenys: i) skrenda orlaiviu, atskridusiu iš ne Sąjungos oro uosto ir po nusileidimo Sąjungos oro uoste toliau skrendančiu į kitą Sąjungos oro uostą; ii) skrenda orlaiviu, kuris prieš toliau skrisdamas į ne Sąjungos oro uostą nusileidžia Sąjungos oro uoste; iii) tuo pačiu laivu vyksta maršrutu, kurį sudaro kelios susijungiančios tiesioginio plaukimo iš vieno jūrų uosto į kitą atkarpos, o išvykimo jūrų uostas, tarpinio sustojimo jūrų uostas arba paskirties jūrų uostas yra ne Sąjungos jūrų uostas; iv) vyksta pramoginiu laivu ir turistiniu arba verslo orlaiviu;

b) rankiniam ir registruotam bagažui, kuris: i) į Sąjungos oro uostą atskraidinamas orlaiviu, atskrendančiu iš ne Sąjungos oro uosto, ir tame Sąjungos oro uoste perkraunamas į kitą orlaivį, skrendantį Sąjungos vidaus reisu; ii) Sąjungos oro uoste pakraunamas į Sąjungos vidaus reisu skrendantį orlaivį, kad kitame Sąjungos oro uoste būtų perkrautas į orlaivį, kurio paskirties oro uostas yra ne Sąjungos oro uostas.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.







8

skirsnis

Dokumentų ir kitos informacijos saugojimas ir rinkliavos BEI išlaidos

51 straipsnis

Dokumentų ir kitos informacijos saugojimas

1. Suinteresuotasis asmuo, naudodamas muitinei prieinamas ir priimtinas priemones, saugo 15 straipsnio 1 dalyje nurodytus dokumentus ir informaciją, kad būtų įmanoma atlikti jų muitinį tikrinimą, ne trumpiau kaip trejus metus.

Prekių, išleistų į laisvą apyvartą trečioje pastraipoje nenurodytomis aplinkybėmis, atveju arba eksportui įforminti deklaruotų prekių atveju tas laikotarpis pradedamas skaičiuoti nuo metų, kuriais buvo priimtos prekių išleidimo į laisvą apyvartą arba eksporto muitinės deklaracijos, pabaigos.

Prekių išleidimo į laisvą apyvartą atveju, kai dėl prekių galutinio vartojimo joms taikoma nulinė arba sumažinta importo muito norma, tas laikotarpis pradedamas skaičiuoti nuo metų, kuriais tos prekės nustojo būti muitinės priežiūros objektu, pabaigos.

Kitos muitinės procedūros įforminimo prekėms atveju arba prekių laikinojo saugojimo atveju tas laikotarpis pradedamas skaičiuoti nuo metų, kuriais atitinkama muitinės procedūra buvo pripažinta įvykdyta arba baigėsi laikinasis saugojimas, pabaigos.

2. Nedarant poveikio 103 straipsnio 4 daliai, jeigu atlikus su skola muitinei susijusį muitinį tikrinimą paaiškėja, kad turi būti ištaisytas tam tikras įrašas apskaitoje, ir apie tai pranešama suinteresuotajam asmeniui, dokumentai ir informacija turi būti saugomi trejus metus po šio straipsnio 1 dalyje nurodyto termino pabaigos.

Jeigu pateikiamas skundas arba pradedamas bylos nagrinėjimas teisme, dokumentai ir informacija saugomi 1 dalyje nustatytą laikotarpį arba iki skundo nagrinėjimo procedūros ar bylos nagrinėjimo teisme pabaigos, priklausomai nuo to, kuri iš šių datų yra vėlesnė.

52 straipsnis

Rinkliavos ir išlaidos

1. Už muitinį tikrinimą arba bet kuriuos kitus veiksmus, kuriuos oficialiai nustatytu darbo laiku atlieka kompetentingos muitinės įstaigos, taikydamos muitų teisės aktus, muitinė rinkliavų nerenka.

2. Muitinė gali rinkti rinkliavas arba reikalauti išlaidų atlyginimo, kai teikiamos konkrečios paslaugos, visų pirma:

a) pateikus prašymą, muitinės darbuotojai dirba ne oficialiai nustatytu darbo laiku arba ne muitinės patalpose;

b) atliekama prekių analizė arba ekspertizė ir reikia apmokėti už prekių grąžinimą pareiškėjui paštu, ypač kai tai susiję su sprendimais, priimtais vadovaujantis 33 straipsniu, arba informacijos teikimu vadovaujantis 14 straipsnio 1 dalimi;

c) prekės tikrinamos ar jų pavyzdžiai imami patikros tikslais arba prekės naikinamos, jei turima išlaidų, nesusijusių su muitinės darbuotojų darbu;

d) taikomos išimtinės tikrinimo priemonės, kai jos būtinos dėl prekių pobūdžio arba galimos rizikos.







3

SKYRIUS

Valiutos konvertavimas ir terminai

53 straipsnis

Valiutos konvertavimas

1. Kompetentingos valdžios institucijos paskelbia ir (arba) internete nurodo valiutos keitimo kursą, taikytiną, kai ją reikia konvertuoti dėl kurios nors iš toliau nurodytų priežasčių:

a) veiksniai, naudojami prekių muitinei vertei nustatyti, išreikšti ne valstybės narės, kurioje nustatoma muitinė vertė, valiuta;

b) prekių tarifiniam klasifikavimui ir importo bei eksporto muito sumoms nustatyti, įskaitant Bendrojo muitų tarifo ribinių verčių nustatymą, reikalingi euro santykiai su nacionalinėmis valiutomis.

2. Kai valiutą reikia konvertuoti dėl 1 dalyje nenurodytų priežasčių, euro ir nacionalinių valiutų santykiai, naudotini taikant muitų teisės aktus, nustatomi bent kartą per metus.

54 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

Komisija įgyvendinimo aktais nustato valiutos konvertavimo taisykles, taikytinas 53 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytais tikslais.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

55 straipsnis

Laikotarpiai, datos ir terminai

1. Jeigu nenurodyta kitaip, kai laikotarpis, data arba terminas yra nustatyti muitų teisės aktuose, šis laikotarpis nepratęsiamas ir nesutrumpinamas, ir data arba terminas neatidedami ir nepaankstinami.

2. Taikomos 1971 m. birželio 3 d. Tarybos reglamente (EEB, Euratomas) Nr. 1182/71, nustatančiame terminams, datoms ir laikotarpiams taikytinas taisykles ( 2 ), nustatytiems laikotarpiams, datoms ir terminams nustatytos taisyklės, išskyrus atvejus, kai muitų teisės aktuose nustatyta kitaip.







II

ANTRAŠTINĖ DALIS

VEIKSNIAI, KURIAIS REMIANTIS TAIKOMAS IMPORTO ARBA EKSPORTO MUITAS BEI KITOS SU PREKYBA PREKĖMIS SUSIJUSIOS PRIEMONĖS







1

SKYRIUS

Bendrasis muitų tarifas ir prekių tarifinis klasifikavimas

56 straipsnis

Bendrasis muitų tarifas ir priežiūra

1. Mokėtinas importo ir eksporto muitas nustatomas remiantis Bendruoju muitų tarifu.

Kitos priemonės, taikytinos vadovaujantis specifines su prekyba prekėmis susijusias sritis reglamentuojančiomis Sąjungos nuostatomis, atitinkamais atvejais turi būti taikomos atsižvelgiant į tokių prekių tarifinį klasifikavimą.

2. Bendrąjį muitų tarifą sudaro visi šie elementai:

a) Kombinuotoji prekių nomenklatūra, kaip nustatyta Reglamente (EEB) Nr. 2658/87;

b) bet kuri kita nomenklatūra, visa arba iš dalies sudaryta remiantis Kombinuotąja nomenklatūra arba ją papildanti subpozicijų dalimis ir nustatyta konkrečias sritis reglamentuojančiomis Sąjungos nuostatomis, siekiant taikyti su prekyba prekėmis susijusias tarifinio reguliavimo priemones;

c) konvencinis arba įprastinis autonominis muitas, taikomas į Kombinuotąją nomenklatūrą įtrauktoms prekėms;

d) lengvatinių tarifų priemonės, nustatytos susitarimuose, kuriuos Sąjunga sudarė su tam tikromis Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančiomis šalimis ar teritorijomis arba su tokių šalių ar teritorijų grupėmis;

e) lengvatinių tarifų priemonės, kurias Sąjunga vienašališkai nustatė tam tikroms Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančioms šalims ar teritorijoms arba tokių šalių ar teritorijų grupėms;

f) autonominės priemonės, kuriomis sumažinamas tam tikroms prekėms nustatytas muitas arba nuo jo atleidžiama;

g) palankus tarifų režimas, nustatytas tam tikroms prekėms dėl jų pobūdžio arba galutinio vartojimo taikant c–f arba h punktuose nurodytas priemones;

h) kitos tarifinio reguliavimo priemonės, numatytos žemės ūkio, prekybos arba kitais Sąjungos teisės aktais.

3. Jeigu atitinkamos prekės atitinka sąlygas, įtrauktas į 2 dalies d–g punktuose nustatytas priemones, tose nuostatose nurodytos priemonės deklaranto prašymu taikomos vietoj tos dalies c punkte nurodytų priemonių. Jos gali būti taikomos atgaline data, jeigu laikomasi atitinkama priemone arba Kodeksu nustatytų terminų ir sąlygų.

4. Jeigu 2 dalies d–g punktuose nurodytos priemonės taikomos arba tos dalies h punkte nurodytos priemonės netaikomos tik tam tikram importuojamų arba eksportuojamų prekių kiekiui ir nustatomos tarifinės kvotos, minėtos priemonės taikomos arba netaikomos tol, kol pasiekiamas nustatytas importuojamų arba eksportuojamų prekių kiekis.

Tarifinių ribų taikymo atveju toks taikymas nutraukiamas priėmus Sąjungos teisės aktą.

5. Gali būti vykdoma prekių išleidimo į laisvą apyvartą arba jų eksporto, kuriam taikomos 1 ir 2 dalyse nurodytos priemonės, priežiūra.

57 straipsnis

Prekių tarifinis klasifikavimas

1. Taikant Bendrąjį muitų tarifą prekių tarifinis klasifikavimas reiškia Kombinuotosios nomenklatūros subpozicijos ar subpozicijos dalies, kuriai priskiriamos atitinkamos prekės, nustatymą.

2. Taikant netarifinio reguliavimo priemones prekių tarifinis klasifikavimas reiškia Kombinuotosios nomenklatūros arba kurios nors kitos Sąjungos nuostatomis nustatytos nomenklatūros, kuri visa arba iš dalies sudaryta remiantis Kombinuotąja nomenklatūra arba ją papildanti subpozicijų dalimis, subpozicijos arba subpozicijos dalies, kuriai priskiriamos atitinkamos prekės, nustatymą.

3. Pagal 1 ir 2 dalis nustatyta subpozicija arba subpozicijos dalis naudojama taikant tą subpoziciją atitinkančias priemones.

4. Komisija gali patvirtinti priemones, kuriomis pagal 1 ir 2 dalis nustatomas prekių tarifinis klasifikavimas.

58 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

1. Komisija įgyvendinimo aktais patvirtina priemones dėl vienodo 56 straipsnio 4 dalyje nurodytų tarifinių kvotų ir tarifinių ribų administravimo ir 56 straipsnio 5 dalyje nurodytos prekių išleidimo į laisvą apyvartą ar eksporto priežiūros vykdymo.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

2. Komisija įgyvendinimo aktais patvirtina 57 straipsnio 4 dalyje nurodytas priemones.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

Jeigu to reikia dėl neišvengiamų skubos priežasčių, susijusių su tokiomis priemonėmis ir tinkamai pagrįstų būtinybe skubiai užtikrinti tinkamą ir vienodą Kombinuotosios nomenklatūros taikymą, Komisija 285 straipsnio 5 dalyje nurodyta tvarka priima nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus.

Jei 285 straipsnio 1 dalyje nurodyto komiteto nuomonė turi būti pateikta taikant rašytinę procedūrą, taikoma 285 straipsnio 6 dalis.







2

SKYRIUS

Prekių kilmė







1

skirsnis

Nelengvatinė kilmė

59 straipsnis

Taikymo sritis

60 ir 61 straipsniuose nustatomos nelengvatinės prekių kilmės nustatymo taisyklės, naudojamos taikant:

a) Bendrąjį muitų tarifą, išskyrus 56 straipsnio 2 dalies d ir e punktuose nurodytas priemones;

b) priemones, nustatytas konkrečias su prekyba prekėmis susijusias sritis reglamentuojančiomis Sąjungos nuostatomis, išskyrus tarifinio reguliavimo priemones; ir

c) kitas su prekių kilme susijusias Sąjungos priemones.

60 straipsnis

Kilmės įgijimas

1. Tik vienoje šalyje ar teritorijoje gautos prekės laikomos tos šalies ar teritorijos kilmės prekėmis.

2. Laikoma, kad prekės, kurios gaminamos ne vienoje šalyje ar teritorijoje, yra kilusios iš tos šalies ar teritorijos, kurioje buvo atliktas jų paskutinis esminis ekonomiškai pagrįstas perdirbimas arba apdorojimas tam tikslui pritaikytoje įmonėje, kurio metu buvo pagamintas naujas produktas arba kuris buvo svarbus jo gamybos etapas.

61 straipsnis

Kilmės įrodymas

1. Jeigu pagal muitų teisės aktus prekių kilmė nurodoma muitinės deklaracijoje, muitinė gali reikalauti, kad deklarantas įrodytų prekių kilmę.

2. Jeigu prekių kilmės įrodymas pateikiamas pagal muitų teisės aktus arba pagal kitus konkrečias sritis reglamentuojančius Sąjungos teisės aktus, muitinė gali, kilus pagrįstoms abejonėms, reikalauti bet kokių papildomų įrodymų, patvirtinančių, kad prekių kilmė nurodyta pagal atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose nustatytas taisykles.

3. Jei to reikia dėl su prekyba susijusių aplinkybių, Sąjungoje gali būti išduotas kilmę įrodantis dokumentas, kuris išduodamas laikantis paskirties šalyje ar teritorijoje galiojančių kilmės taisyklių arba bet kurio kito metodo, pagal kurį nustatoma šalis, kurioje prekės buvo pagamintos arba kurioje buvo atliktas paskutinis esminis jų pakeitimas.

62 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

►C2 Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai ◄ priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomos taisyklės, pagal kurias prekės, kurių nelengvatinę kilmę reikia nustatyti taikant 59 straipsnyje nurodytas Sąjungos priemones, vadovaujantis 60 straipsniu laikomos prekėmis, gautomis tik vienoje šalyje ar teritorijoje, arba prekėmis, kurių paskutinis esminis ekonomiškai pagrįstas perdirbimas arba apdorojimas tam tikslui pritaikytoje įmonėje, kurio metu buvo pagamintas naujas produktas arba kuris buvo svarbus jo gamybos etapas, buvo atliktas tam tikroje šalyje ar teritorijoje.

63 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

Komisija įgyvendinimo aktais priima procedūrines taisykles, reglamentuojančias 61 straipsnyje nurodyto kilmės įrodymo pateikimo ir tikrinimo tvarką.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.







2

skirsnis

Lengvatinė kilmė

64 straipsnis

Lengvatinė prekių kilmė

1. Kad prekėms būtų galima taikyti 56 straipsnio 2 dalies d arba e punkte nurodytas priemones arba lengvatines netarifinio reguliavimo priemones, jos turi atitikti šio straipsnio 2–5 dalyse nurodytas lengvatinės kilmės taisykles.

2. Prekių, kurioms taikomos lengvatinės priemonės, nustatytos susitarimuose, kuriuos Sąjunga sudarė su tam tikromis Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančiomis šalimis ar teritorijomis arba su tokių šalių ar teritorijų grupėmis, lengvatinės kilmės taisyklės nustatomos tuose susitarimuose.

3. Prekių, kurioms taikomos lengvatinės priemonės, kurias Sąjunga vienašališkai nustatė tam tikroms Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančioms šalims ar teritorijoms arba tokių šalių ar teritorijų grupėms, nenurodytoms 5 dalyje, lengvatinės kilmės taisykles nustatančias priemones patvirtina Komisija.

Tos taisyklės grindžiamos prekių gavimo tik vienoje šalyje ar teritorijoje kriterijumi arba prekių pagaminimo atlikus pakankamą perdirbimą ar apdorojimą kriterijumi.

4. Prekių, kurioms taikomos lengvatinės prekybos tarp Sąjungos muitų teritorijos ir Seutos bei Meliljos priemonės, nustatytos 1985 m. Stojimo akto 2 protokole, lengvatinės kilmės taisyklės patvirtinamos laikantis minėto protokolo 9 straipsnio.

5. Prekių, kurioms taikomos lengvatinės priemonės, nustatytos lengvatiniuose susitarimuose, taikomuose su Sąjunga asocijuotoms užjūrio šalimis ir teritorijomis, lengvatinės kilmės taisyklės nustatomos pagal SESV 203 straipsnį.

6. Komisija savo iniciatyva arba lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos prašymu gali leisti tai šaliai ar teritorijai laikinai nukrypti nuo 3 dalyje nurodytų lengvatinės kilmės taisyklių, taikomų tam tikroms prekėms.

Laikinai nukrypti leidžianti nuostata grindžiama viena iš šių priežasčių:

a) dėl vidaus ar išorės veiksnių lengvatomis besinaudojanti šalis ar teritorija kurį laiką negali laikytis lengvatinės kilmės taisyklių;

b) lengvatomis besinaudojančiai šaliai ar teritorijai reikia laiko, kad ji galėtų pasirengti laikytis tų taisyklių.

Atitinkama lengvatomis besinaudojanti šalis ar teritorija pateikia Komisijai rašytinį prašymą taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą. Prašyme nurodomos antroje pastraipoje paminėtos priežastys, kodėl reikia nukrypti leidžiančios nuostatos, ir pateikiami atitinkami tai pagrindžiantys dokumentai.

Laikinai nukrypti leidžianti nuostata taikoma ribotą laiką: kol veikia vidaus ar išorės veiksniai, dėl kurių ji buvo priimta, arba kiek trunka laikotarpis, kurio reikia, kad lengvatomis besinaudojanti šalis ar teritorija, būtų pasirengusi laikytis taisyklių.

Jeigu leidžiama taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, atitinkama lengvatomis besinaudojanti šalis ar teritorija laikosi nustatytų reikalavimų dėl Komisijai pateiktinos informacijos, susijusios su tos nuostatos taikymu ir su prekių kiekių, kuriems leista ją taikyti, administravimu.

65 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomos 64 straipsnio 3 dalyje nurodytos lengvatinės kilmės taisyklės.

66 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

Komisija įgyvendinimo aktais patvirtina:

a) palengvinto lengvatinės prekių kilmės, nurodytos 64 straipsnio 1 dalyje, nustatymo Sąjungoje procedūrines taisykles;

b) priemonę, kuria lengvatomis besinaudojančiai šaliai ar teritorijai leidžiama taikyti 64 straipsnio 6 dalyje nurodytą laikinai nukrypti leidžiančią nuostatą.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.







3

skirsnis

Konkrečių prekių kilmės nustatymas

67 straipsnis

Priemonės, kurių imasi Komisija

Komisija gali patvirtinti priemones, kuriomis nustatoma konkrečių prekių kilmė pagal toms prekėms taikomas kilmės taisykles.

68 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų delegavimas

Komisija įgyvendinimo aktais patvirtina 67 straipsnyje nurodytas priemones. Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.

Jeigu to reikia dėl neišvengiamų skubos priežasčių, susijusių su tokiomis priemonėmis ir tinkamai pagrįstų būtinybe skubiai užtikrinti tinkamą ir vienodą prekių kilmės taisyklių taikymą, Komisija 285 straipsnio 5 dalyje nurodyta tvarka priima nedelsiant taikytinus įgyvendinimo aktus.

Jei 285 straipsnio 1 dalyje nurodyto komiteto nuomonė turi būti pateikta taikant rašytinę procedūrą, taikoma 285 straipsnio 6 dalis.







3

SKYRIUS

Prekių muitinė vertė

69 straipsnis

Taikymo sritis

Taikant Bendrąjį muitų tarifą ir netarifinio reguliavimo priemones, nustatytas konkrečias su prekyba prekėmis susijusias sritis reglamentuojančiomis Sąjungos nuostatomis, prekių muitinė vertė nustatoma laikantis 70 ir 74 straipsnių.

70 straipsnis

Sandorio vertės muitinio įvertinimo metodas

1. Prekių muitinės vertės pagrindas visų pirma yra sandorio vertė, tai yra kaina, faktiškai sumokėta arba mokėtina už prekes, parduodamas eksportui į Sąjungos muitų teritoriją, kuri prireikus patikslinama.

2. Faktiškai sumokėta arba mokėtina kaina – ►C2 visa pirkėjo pardavėjui arba, pardavėjo naudai, pirkėjo trečiajai šaliai sumokėta arba mokėtina pinigų suma ◄ už importuojamas prekes, įskaitant visus įvykdytus arba vykdytinus mokėjimus, kurie yra importuojamų prekių pardavimo sąlyga.

3. Sandorio vertė taikoma, jeigu įvykdomos visos šios sąlygos:

a) pirkėjui netaikomi disponavimo prekėmis arba jų naudojimo apribojimai, išskyrus šiuos: i) įstatymo arba Sąjungos valdžios institucijų nustatytus arba reikalaujamus nustatyti apribojimus; ii) geografinės srities, kurioje prekės gali būti perparduotos, apribojimus; iii) prekių muitinei vertei didelės įtakos neturinčius apribojimus;

b) prekių pardavimui arba jų kainai neturi įtakos jokios sąlygos arba aplinkybės, kurių poveikio vertinamoms prekėms neįmanoma įvertinti;

c) jokia pajamų, gautų pirkėjui toliau perparduodant prekes, disponuojant jomis ar jas naudojant, dalis tiesiogiai ar netiesiogiai neatitenka pardavėjui, išskyrus atvejus, kai galima padaryti atitinkamus patikslinimus;

d) pirkėjas ir pardavėjas nėra susiję arba jų ryšys neturėjo įtakos kainai.

71 straipsnis

Sandorio vertės elementai

1. Nustatant muitinę vertę pagal 70 straipsnį, prie faktiškai sumokėtos arba mokėtinos už importuojamas prekes kainos pridedama:

a) toliau nurodytos pinigų sumos, kurias sumoka pirkėjas ir kurios nėra įskaitytos į už prekes faktiškai sumokėtą arba mokėtiną kainą: i) komisiniai ir apmokėjimas tarpininkams, išskyrus pirkimo komisinius; ii) išlaidos talpykloms, kurias muitinė laiko neatskiriama atitinkamų prekių dalimi; ir iii) pakavimo išlaidos, susijusios ir su darbu, ir su medžiagomis;

b) atitinkamai paskirstyta toliau išvardytų pirkėjo tiesiogiai arba netiesiogiai, nemokamai arba sumažintomis kainomis tiekiamų prekių ir teikiamų paslaugų, susijusių su importuojamų prekių gamyba ir pardavimu eksportui, vertė, jeigu ši vertė nebuvo įskaityta į faktiškai sumokėtą arba mokėtiną kainą: i) medžiagų, komponentų, dalių ir panašių daiktų, įeinančių į importuojamų prekių sudėtį; ii) įrankių, štampų, formų ir panašių daiktų, naudotų importuojamoms prekėms gaminti; iii) medžiagų, sunaudotų gaminant importuojamas prekes; ir iv) inžinerinių, projektavimo, meninio apipavidalinimo, dizaino darbų, eskizų ir brėžinių parengimo, atliktų ne Sąjungoje ir būtinų importuojamų prekių gamybai, išlaidos;

c) mokesčiai už patentus ir licencijas, susiję su vertinamomis prekėmis, kuriuos pirkėjas privalo tiesiogiai ar netiesiogiai sumokėti, vykdydamas vertinamų prekių pardavimo sąlygas, tiek, kiek mokesčiai už patentus ir licencijas nėra įskaityti į faktiškai sumokėtą ar mokėtiną kainą;

d) tiesiogiai arba netiesiogiai pardavėjui tenkančios dalies pajamų, gautų toliau perparduodant, perleidžiant arba naudojant importuojamas prekes, vertė; ir

e) toliau nurodytos išlaidos, patirtos prekes gabenant iki jų įvežimo į Sąjungos muitų teritoriją vietos: i) importuojamų prekių vežimo ir draudimo išlaidos; ir ii) su importuojamų prekių vežimu susijusios krovimo ir tvarkymo išlaidos.

2. Papildomos pinigų sumos prie faktiškai sumokėtos ar mokėtinos kainos pridedamos vadovaujantis 1 dalimi tik remiantis objektyviais ir kiekybiškai įvertinamais duomenimis.

3. Nustatant muitinę vertę, prie faktiškai sumokėtos arba mokėtinos kainos nepridedamos jokios pinigų sumos, išskyrus numatytąsias šiame straipsnyje

72 straipsnis

Į muitinę vertę neįskaitytini elementai

Nustatant muitinę vertę pagal 70 straipsnį, į ją neįskaitomos nė viena iš toliau nurodytų pinigų sumų:

a) ►C2 importuojamų prekių vežimo išlaidos, patirtos po prekių įvežimo į Sąjungos muitų teritoriją; ◄

b) statybos, montavimo, surinkimo, priežiūros ar techninės pagalbos išlaidos, patirtos po to, kai importuojamos prekės, pavyzdžiui, pramoninė įranga, mašinos ar įrenginiai, ►C2 jau įvežtos į Sąjungos muitų teritoriją; ◄

c) palūkanos, sumokėtos pagal pirkėjo sudarytą finansavimo susitarimą, susijusį su importuojamų prekių pirkimu, neatsižvelgiant į tai, ar finansavimą skiria pardavėjas ar kitas asmuo, jeigu finansavimo susitarimas buvo sudarytas raštu ir pirkėjas pareikalavus gali įrodyti, kad įvykdytos šios sąlygos: i) tos prekės iš tikrųjų parduodamos už tokią kainą, kuri deklaruota kaip faktiškai sumokėta arba mokėtina kaina; ii) nurodyta palūkanų norma neviršija įprastinio tokiems sandoriams dydžio šalyje, kurioje skirtas finansavimas, tuo metu, kai jis buvo skirtas;

d) mokėjimai už teisę reprodukuoti importuojamas prekes Sąjungoje;

e) pirkimo komisiniai;

f) importo muitai ar kiti privalomieji mokėjimai, mokėtini Sąjungoje, kai prekės importuojamos ar parduodamos;

g) nepaisant 71 straipsnio 1 dalies c punkto pirkėjo mokėjimai už teisę platinti ar perparduoti importuojamas prekes, jeigu tokie mokėjimai nėra prekių pardavimo eksportui į Sąjungą sąlyga.

73 straipsnis

Supaprastinimas

Gavusi prašymą, muitinė gali leisti, kad tada, kai muitinės deklaracijos priėmimo dieną sumų neįmanoma kiekybiškai įvertinti, remiantis konkrečiais kriterijais būtų nustatytos šios sumos:

a) sumos, ►C2 įskaitytinos į muitinę vertę ◄ pagal 70 straipsnio 2 dalį; ir

b) nurodytos 71 ir 72 straipsniuose sumos.

74 straipsnis

Antriniai muitinio įvertinimo metodai

1. Jeigu prekių muitinės vertės neįmanoma nustatyti pagal 70 straipsnį, ji nustatoma iš eilės taikant kiekvieną 2 dalies punktą nuo a iki d, kol pasiekiamas tas punktas, pagal kurį prekių muitinę vertę įmanoma nustatyti.

Deklaranto prašymu 2 dalies c ir d punktai jų taikymo eilėje sukeičiami vietomis.

2. Pagal 1 dalį muitinė vertė – tai:

a) tapačių prekių, parduotų eksportui į Sąjungos muitų teritoriją ir eksportuotų tuo pačiu arba maždaug tuo pačiu metu kaip ir vertinamos prekės, sandorio vertė;

b) panašių prekių, parduotų eksportui į Sąjungos muitų teritoriją ir eksportuotų tuo pačiu arba maždaug tuo pačiu metu kaip ir vertinamos prekės, sandorio vertė;

c) vertė, nustatyta pagal prekių vieneto kainą, už kurią Sąjungos muitų teritorijoje su pardavėjais nesusijusiems asmenimis parduotas didžiausias bendras importuotų prekių arba tapačių ar panašių importuotų prekių kiekis; arba

d) apskaičiuotoji vertė, kurią sudaro šių elementų suma: i) išlaidos medžiagoms ir gamybai arba kitokiam perdirbimui, atliktam gaminant importuojamas prekes, arba jų vertė; ii) pelno ir bendrųjų išlaidų, kurių dydis lygus pelnui ir bendrosioms išlaidoms, paprastai nurodomoms šalies eksportuotojos gamintojams parduodant eksportui į Sąjungą prekes, kurios yra tos pačios klasės ar rūšies kaip ir vertinamos prekės, suma; iii) išlaidos 71 straipsnio 1 dalies e punkte nurodytiems elementams arba vertė.

3. Jeigu muitinės vertės neįmanoma nustatyti pagal 1 dalį, ji nustatoma remiantis duomenimis, kuriuos galima gauti Sąjungos muitų teritorijoje, pasitelkiant tinkamas priemones, atitinkančias principus ir bendrąsias nuostatas, kurie išdėstyti visuose šiuose aktuose:

a) Susitarime dėl Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VII straipsnio įgyvendinimo;

b) Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VII straipsnyje;

c) šiame skyriuje.

75 straipsnis

Įgaliojimų delegavimas

Komisijai pagal 284 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, siekiant nustatyti 73 straipsnyje nurodyto leidimo suteikimo sąlygas.

76 straipsnis

Įgyvendinimo įgaliojimų suteikimas

Komisija įgyvendinimo aktais nustato procedūrines taisykles, reglamentuojančias:

a) muitinės vertės nustatymo pagal 70 straipsnio 1 ir 2 dalis, 71 ir 72 straipsnius tvarką, įskaitant faktiškai sumokėtos arba mokėtinos kainos tikslinimo tvarką;

b) 70 straipsnio 3 dalyje nurodytų sąlygų taikymo tvarką;

c) 74 straipsnyje nurodyto muitinės vertės nustatymo tvarką.

Tie įgyvendinimo aktai priimami laikantis 285 straipsnio 4 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros.







III

ANTRAŠTINĖ DALIS

SKOLA MUITINEI IR GARANTIJOS







1

SKYRIUS

Skolos muitinei atsiradimas







1

skirsnis

Importo skola muitinei

77 straipsnis

Išleidimas į laisvą apyvartą ir laikinasis įvežimas

1. Importo skola muitinei atsiranda, kai importo muitu apmokestinamoms ne Sąjungos prekėms įforminama viena iš šių muitinės procedūrų:

a) išleidimas į laisvą apyvartą, įskaitant atvejus, kai taikomos nuostatos, susijusios su galutiniu vartojimu;

b) laikinasis įvežimas iš dalies neapmokestinant importo muitu.

2. Skola muitinei atsiranda muitinės deklaracijos priėmimo metu.

3. Skolininku laikomas deklarantas. Netiesioginio atstovavimo atveju asmuo, kurio interesais pateikiama muitinės deklaracija, taip pat laikomas skolininku.

Jeigu muitinės deklaracija, pateikta deklaruojant prekes vienai iš 1 dalyje nurodytų procedūrų įforminti, surašyta remiantis informacija, dėl kurios nebūtų surinkta visa importo muito suma arba jos dalis, asmuo, kuris pateikė deklaracijai surašyti reikalingą informaciją ir kuris žinojo arba, yra pagrindo manyti, kad turėjo žinoti, jog tokia informacija yra klaidinga, taip pat laikomas skolininku.

78 straipsnis

Specialiosios nuostatos dėl kilmės statuso neturinčių prekių

1. Jeigu tarp Sąjungos ir tam tikrų Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančių šalių ar teritorijų arba tokių šalių ar teritorijų grupių sudarytame lengvatiniame susitarime uždrausta taikyti sąlyginį apmokestinimą arba neapmokestinimą importo muitu kilmės statuso neturinčioms prekėms, naudojamoms gaminant prekes, kurioms vadovaujantis minėtu susitarimu išduodamas arba surašomas prekių kilmės įrodymas, su tokiomis kilmės statuso neturinčiomis prekėmis susijusi importo skola muitinei atsiranda, kai priimama atitinkamų produktų reeksporto deklaracija.

2. Jeigu skola muitinei atsiranda pagal 1 dalį, šią skolą atitinkanti importo muito suma apskaičiuojama tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir tuo atveju, kai skola muitinei atsiranda tą pačią dieną priėmus kilmės statuso neturinčių prekių, naudojamų gaminant atitinkamus produktus, išleidimo į laisvą apyvartą muitinės deklaraciją, pateiktą norint užbaigti laikinojo įvežimo perdirbti procedūrą.

3. Taikomos 77 straipsnio 2 ir 3 dalys. Tačiau 270 straipsnyje nurodytų ne Sąjungos prekių atveju skolininku laikomas reeksporto deklaraciją pateikęs asmuo. Netiesioginio atstovavimo atveju asmuo, kurio interesais pateikiama deklaracija, taip pat laikomas skolininku.

79 straipsnis

Skolos muitinei atsiradimas dėl reikalavimų nesilaikymo

1. Importo skola muitinei, susijusi su prekėmis, apmokestinamomis importo muitu, atsiranda, jei neįvykdoma:

a) bent viena iš muitų teisės aktuose nustatytų pareigų, susijusių su ne Sąjungos prekių įvežimu į Sąjungos muitų teritoriją, jų paėmimu iš muitinės priežiūros arba su tokių prekių gabenimu, perdirbimu, saugojimu, laikinuoju saugojimu, laikinuoju įvežimu arba disponavimu jomis toje teritorijoje;

b) bent viena iš muitų teisės aktuose nustatytų pareigų, susijusių su prekių galutiniu vartojimu Sąjungos muitų teritorijoje;

c) kuri nors sąlyga, kurią privaloma įvykdyti įforminant ne Sąjungos prekėms muitinės procedūrą arba taikant su prekių galutiniu vartojimu susijusį neapmokestinimą muitu ar apmokestinimą taikant sumažintą importo muito normą.

2. Skolos muitinei atsiradimo laiku laikomas vienas iš šių momentų:

a) kai neįvykdoma arba nustojama vykdyti pareiga, kurios nevykdymas nulemia skolos muitinei atsiradimą;

b) kai priimama muitinės deklaracija, kuria prekės deklaruojamos muitinės procedūrai įforminti, jeigu po to nustatoma, kad iš tikrųjų nebuvo įvykdyta sąlyga, kurią privaloma įvykdyti įforminant prekėms tokią procedūrą arba taikant su prekių galutiniu vartojimu susijusį neapmokestinimą muitu arba apmokestinimą taikant sumažintą importo muito normą.

3. 1 dalies a ir b punktuose nurodytais atvejais skolininku laikomas bet kuris iš šių asmenų:

a) asmuo, kuris privalėjo įvykdyti atitinkamas pareigas;

b) asmuo, kuris žinojo arba, yra pagrindo manyti, kad turėjo žinoti, kad muitų teisės aktais nustatyta pareiga nebuvo įvykdyta, ir kuris veikė asmens, privalėjusio įvykdyti tą pareigą, interesais arba kuris dalyvavo atliekant veiksmus, dėl kurių ta pareiga nebuvo įvykdyta;

c) asmuo, kuris įsigijo arba laikė atitinkamas prekes ir jų įsigijimo arba gavimo metu žinojo arba, yra pagrindo manyti, kad turėjo žinoti, kad muitų teisės aktais nustatyta pareiga nebuvo įvykdyta.

4. 1 dalies c punkte nurodytais atvejais skolininku laikomas asmuo, turintis įvykdyti sąlygas, nustatytas reglamentuojant muitinės procedūros įforminimo prekėms tvarką arba muitinės deklaracijos pateikimo, kai prekėms įforminama ta muitinės procedūra, tvarką, arba su prekių galutiniu vartojimu susijusio prekių neapmokestinimo muitu arba apmokestinimo taikant sumažintą importo muito normą tvarką.

Jeigu surašoma muitinės deklaracija, kuria prekės deklaruojamos kuriai nors iš 1 dalies c punkte nurodytų muitinės procedūrų įforminti, ir muitinei pateikiama informacija, kurią privaloma pateikti pagal muitų teisės aktus vykdant tos muitinės procedūros įforminimo atitinkamoms prekėms sąlygas, ir dėl to nesurenkama visa importo muito suma arba jos dalis, asmuo, kuris pateikė muitinės deklaracijai surašyti reikalingą informaciją ir žinojo arba, yra pagrindo manyti, kad turėjo žinoti, kad tokia informacija yra klaidinga, taip pat laikomas skolininku.

80 straipsnis

Jau sumokėto importo muito sumos atėmimas

1. Jeigu pagal 79 straipsnio 1 dalį atsiranda skola muitinei, susijusi su prekėmis, išleistomis į laisvą apyvartą taikant su jų galutiniu vartojimu susijusią sumažintą importo muito normą, iš skolą muitinei atitinkančios importo muito sumos atimama importo muito suma, sumokėta išleidžiant prekes į laisvą apyvartą.

Pirma pastraipa taikoma ir tada, kai atsiradusi skola muitinei yra susijusi su laužu ir atliekomis, likusiais sunaikinus tokias prekes.

2. Jeigu pagal 79 straipsnio 1 dalį atsiranda skola muitinei, susijusi su prekėmis, kurioms įforminta laikinojo įvežimo procedūra iš dalies neapmokestinant jų importo muitu, pagal dalinio neapmokestinimo tvarką sumokėta importo muito suma atimama iš skolą muitinei atitinkančios importo muito sumos.







2

skirsnis

Eksporto skola muitinei

81 straipsnis

Eksportas ir laikinasis išvežimas perdirbti

1. Eksporto skola muitinei atsiranda, kai eksporto muitu apmokestinamoms prekėms įforminama eksporto procedūra arba laikinojo išvežimo perdirbti procedūra.

2. Skola muitinei atsiranda muitinės deklaracijos priėmimo metu.

3. Skolininku laikomas deklarantas. Netiesioginio atstovavimo atveju asmuo, kurio interesais pateikiama muitinės deklaracija, taip pat laikomas skolininku.

Jeigu muitinės deklaracija surašyta remiantis informacija, dėl kurios nebūtų surinkta visa eksporto muito suma arba jos dalis, asmuo, kuris pateikė deklaracijai surašyti reikalingą informaciją ir kuris žinojo arba, yra pagrindo manyti, kad turėjo žinoti, kad tokia informacija yra klaidinga, taip pat laikomas skolininku.

82 straipsnis

Skolos muitinei atsiradimas dėl reikalavimų nesilaikymo

1. Eksporto skola muitinei, susijusi su prekėmis, apmokestinamomis eksporto muitu, atsiranda, jei neįvykdoma:

a) bent viena iš muitų teisės aktuose nustatytų pareigų, susijusių su prekių išvežimu;

b) kuri nors sąlyga, kurią privaloma įvykdyti, kad prekes būtų leista išvežti iš Sąjungos muitų teritorijos visai arba iš dalies jų neapmokestinant eksporto muitu.

2. Skolos muitinei atsiradimo laiku laikomas vienas iš šių momentų:

a) kai prekės faktiškai išvežamos iš Sąjungos muitų teritorijos be muitinės deklaracijos;

b) kai prekės pristatomos ne į tą paskirties vietą, į kurią jas buvo leista išvežti iš Sąjungos muitų teritorijos visai arba iš dalies jų neapmokestinant eksporto muitu;

c) jeigu muitinė neturi galimybių nustatyti b punkte nurodyto laiko – kai baigiasi terminas, per kurį turi būti pateikti įrodymai, kad buvo įvykdytos sąlygos, kurias privaloma įvykdyti tokiais prekių neapmokestinimo atvejais.

3. 1 dalies a punkte nurodytais atvejais skolininku laikomas bet kuris iš šių asmenų:

a) asmuo, kuris pri