02014R0639 — LT — 03.07.2017 — 003.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

Iš dalies keičiamas:









▼B

KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) Nr. 639/2014

2014 m. kovo 11 d.

kuriuo papildomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės, ir iš dalies keičiamas to reglamento X priedas







1 SKYRIUS

TAIKYMO SRITIS IR BENDROSIOS NUOSTATOS







1 SKIRSNIS

Taikymo sritis ir bendrieji principai

1 straipsnis

Taikymo sritis

Šiame reglamente pateikiamos nuostatos, kuriomis papildomos tam tikros neesminės Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 nuostatos, susijusios su:

a) bendrosiomis nuostatomis dėl tiesioginių išmokų;

b) bazinės išmokos sistema;

c) vienkartinės išmokos už plotus sistema;

d) išmoka ūkininkams, kurie laikosi klimatui ir aplinkai naudingos žemės ūkio praktikos;

e) išmoka žemės ūkio veiklą pradedantiems jauniesiems ūkininkams;

f) savanoriška susietąja parama;

g) specialiąja išmoka už medvilnę;

h) valstybių narių pareigomis teikti pranešimus.

2 straipsnis

Bendrieji principai

1. Valstybės narės šį reglamentą įgyvendina laikydamosi objektyvių kriterijų ir tokiu būdu, kad ūkininkams būtų užtikrintos vienodos sąlygos bei išvengta rinkos ir konkurencijos iškraipymo ir kad kartu būtų skatinamas tvarus gamtos išteklių ir klimato politikos valdymas.

2. Valstybės narės užtikrina, kad visas pagal šį reglamentą įgyvendintos paramos sąlygas būtų galima patikrinti ir kontroliuoti.

3. Valstybės narės šį reglamentą įgyvendina:

a) laikydamosi Susitarimo dėl žemės ūkio 2 priedo 1, 5 ir 6 dalyse nustatytų reikalavimų, kai teikiama parama, kuri nėra susietoji parama, ir

b) laikydamosi Susitarimo dėl žemės ūkio 6 straipsnio 5 dalies reikalavimų, kai teikiama susietoji parama.

3 straipsnis

Sumažinimas dėl finansinės drausmės

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 8 straipsnyje numatytas sumažinimas dėl finansinės drausmės taikomas pagal įvairias Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 I priede išvardytas tiesioginių išmokų sistemas skiriamų išmokų, kurias turi teisę gauti kiekvienas ūkininkas, sumai po to, kai buvo pritaikyti su tiesioginėmis išmokomis susiję atšaukimo atvejai ir administracinės nuobaudos pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014 II antraštinės dalies IV skyrių, ir prieš taikant su kompleksine parama susijusias administracines nuobaudas pagal to deleguotojo reglamento IV antraštinės dalies II skyrių.







2 SKIRSNIS

Su Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 terminų apibrėžtimis susijusios nuostatos

4 straipsnis

Žemės ūkio paskirties žemės išlaikymo tokios būklės, kad ji būtų tinkama ganyti arba kultivuoti, kriterijų nustatymas

1. Taikydamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies c punkto ii papunkčio nuostatas, kriterijus, kuriuos turi atitikti ūkininkai, kad būtų laikomi įvykdžiusiais pareigą žemės ūkio paskirties žemę išlaikyti tokios būklės, kad ji būtų tinkama ganyti arba kultivuoti be parengiamosios veiklos, kurią vykdant nebūtų apsiribota įprastais žemės ūkio metodais ir įrenginiais, valstybės narės nustato šiais būdais (vienu ar abiem):

a) valstybės narės reikalauja, kad ūkininkai kasmet vykdytų bent vienos rūšies veiklą. Jos gali nuspręsti patvirtinti ir veiklą, vykdomą tik kas antri metai, jei tai pateisinama dėl aplinkosaugos priežasčių;

b) valstybės narės nustato charakteristikas, kurias turi atitikti žemės ūkio paskirties žemė, kad būtų laikoma išlaikyta ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės.

2. Nustatydamos 1 dalyje nurodytus kriterijus valstybės narės gali išskirti skirtingus žemės ūkio paskirties žemės tipus.

5 straipsnis

Minimalios veiklos, vykdomos ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomoje žemės ūkio paskirties žemėje, nustatymas

Taikydamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies c punkto iii papunkčio nuostatas, valstybės narės nustato, kad minimali veikla, kuri turi būti vykdoma ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomoje žemės ūkio paskirties žemėje, yra bent vienos rūšies veikla, kurią ūkininkas vykdo kasmet. Jos gali nuspręsti patvirtinti ir veiklą, vykdomą tik kas antri metai, jei tai pateisinama dėl aplinkosaugos priežasčių.

6 straipsnis

Žolės ir kitų žolinių pašarų vyravimas daugiamečiuose žolynuose

Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punktą, laikoma, kad žolė ir kiti žoliniai pašarai tebevyrauja, jei jie užima daugiau kaip 50 % reikalavimus atitinkančio ploto, priklausančio žemės ūkio paskirties sklypui, apibrėžtam Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 67 straipsnio 4 dalies a punkte.

7 straipsnis

Nusistovėjusi vietos praktika, taikoma daugiamečiuose žolynuose

Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punktą, nusistovėjusi vietos praktika – tai bet kuri toliau nurodyta praktika ar jų derinys:

a) gyvuliams ganyti skirtoje žemėje taikoma praktika, kuri yra tradicinio pobūdžio ir plačiai taikoma tokioje žemėje;

b) praktika, svarbi išsaugant buveines, išvardytas Tarybos direktyvos 92/43/EEB ( 1 ) I priede, ir biotopus bei buveines, kuriems taikoma Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/147/EB ( 2 ).

8 straipsnis

Sumažinimo koeficientas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 5 dalį

Taikydamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 5 dalį, daugiamečius žolynus, kuriuos galima panaudoti ganymui ir kurie sudaro dalį nusistovėjusios vietos praktikos, kai žolė ir kiti žoliniai pašarai ganyklų plotuose tradiciškai nevyrauja, valstybės narės gali suskirstyti į kategorijas, kad joms galėtų taikyti skirtingus sumažinimo koeficientus.

▼M3

9 straipsnis

Kanapės

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 6 dalį, kanapėms auginti naudojamų plotų atitiktis reikalavimams nustatoma atsižvelgiant į tų metų, už kuriuos skiriama išmoka, kovo 15 d. pagal Tarybos direktyvos 2002/53/EB ( 3 ) 17 straipsnį paskelbtame Bendrajame žemės ūkio augalų rūšių veislių kataloge pateiktų veislių sėklos naudojimą. Sėkla sertifikuojama pagal Tarybos direktyvą 2002/57/EB ( 4 ).

2. Valstybės narės nustato Δ9-tetrahidrokanabinolio (toliau – THC) kiekio nustatymo kanapių veislėse sistemą ir gali taikyti III priede nustatytą metodą.

3. Kompetentinga valstybės narės institucija registruoja su THC kiekio patikrinimo rezultatais susijusią informaciją. Tokią informaciją kiekvienos veislės atveju sudaro bent kiekviename mėginyje nustatytas procentine dalimi šimtųjų tikslumu išreikštas THC kiekis, taikyta procedūra, atliktų tyrimų skaičius, vietos, kurioje paimtas mėginys, nuoroda ir priemonės, kurių imtasi nacionaliniu lygmeniu.

4. Jei THC kiekio visuose konkrečios veislės mėginiuose vidurkis viršija Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 6 dalyje nustatytą kiekį, kitais paraiškų teikimo metais valstybės narės atitinkamos veislės atžvilgiu taiko šio reglamento III priede aprašytą B procedūrą. Ta procedūra taikoma ir vėlesniais paraiškų teikimo metais, nebent visi konkrečios veislės patikrinimo rezultatai neviršytų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 6 dalyje nustatyto THC kiekio.

5. Jei THC kiekio visuose konkrečios veislės mėginiuose vidurkis ir antraisiais metais viršija Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 6 dalyje nustatytą kiekį, valstybė narė, remdamasi Direktyvos 2002/53/EB 18 straipsniu, praneša Komisijai apie prašymą leisti uždrausti prekiauti ta veisle. Toks pranešimas atsiunčiamas pagal Komisijos reglamentą (EB) Nr. 792/2009 ( 5 ) ne vėliau kaip iki kitų paraiškų teikimo metų sausio 15 d. Nuo tų paraiškų teikimo metų laikoma, kad veislė, su kuria susijęs šis prašymas, neatitinka tiesioginių išmokų skyrimo reikalavimų atitinkamoje valstybėje narėje.

6. Taikant šį reglamentą kanapėmis, auginamomis kaip tarpiniai pasėliai, laikomi po atitinkamų metų birželio 30 d. pasėti kanapių pasėliai.

7. Kanapės ir toliau auginamos įprastomis sąlygomis pagal vietos tradicijas, o jų derlius nuimamas ne anksčiau kaip 10 dienų po žydėjimo pabaigos, kad būtų galima atlikti taikant šį straipsnį reikalingus patikrinimus. Kanapės, auginamos kaip tarpiniai pasėliai, ir toliau auginamos įprastomis sąlygomis pagal vietos tradicijas, ne trumpiau kaip iki vegetacijos periodo pabaigos.

Tačiau valstybės narės gali leisti nuimti kanapių derlių prasidėjus žydėjimui ir nepraėjus 10 dienų nuo žydėjimo pabaigos, jeigu inspektoriai nurodo, kuriose reprezentatyviose kiekvieno sklypo dalyse kanapės turi būti toliau auginamos ne mažiau kaip 10 dienų nuo žydėjimo pabaigos, kad būtų galima atlikti patikrinimą taikant III priede nustatytą metodą.

▼B







3 SKIRSNIS

Aktyvūs ūkininkai

10 straipsnis

Atvejai, kada žemės ūkio paskirties žemė yra daugiausia ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikoma žemės ūkio paskirties žemė

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 1 dalį, laikoma, kad fizinių ar juridinių asmenų arba fizinių ar juridinių asmenų grupės žemės ūkio paskirties žemė yra daugiausia ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikoma žemės ūkio paskirties žemė, jei tokia žemė užima daugiau kaip 50 % visos žemės ūkio paskirties žemės, deklaruotos pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą.

2. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 1 dalis netaikoma fiziniams ar juridiniams asmenims arba fizinių ar juridinių asmenų grupei, kurie ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomoje žemės ūkio paskirties žemėje vykdo žemės ūkio veiklą, apibrėžtą Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies c punkto i papunktyje.

11 straipsnis

Iš ne žemės ūkio veiklos gautos pajamos

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos a punktą ir, atitinkamais atvejais, šio reglamento 13 straipsnį, iš žemės ūkio veiklos gautos pajamos yra pajamos, kurias ūkininkas gavo iš savo valdoje vykdomos žemės ūkio veiklos, apibrėžtos to reglamento 4 straipsnio 1 dalies c punkte, įskaitant Sąjungos paramą Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, taip pat už žemės ūkio veiklą skiriamą nacionalinę pagalbą, išskyrus papildomas nacionalines tiesiogines išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 18 ir 19 straipsnius.

Pajamos, gautos perdirbant valdos žemės ūkio produktus, apibrėžtus Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies d punkte, laikomos iš žemės ūkio veiklos gautomis pajamomis, su sąlyga, kad perdirbti produktai išlieka ūkininko nuosavybe, o perdirbus gaunami nauji žemės ūkio produktai, apibrėžti minėtame punkte.

Visos kitos pajamos laikomos iš ne žemės ūkio veiklos gautomis pajamomis.

2. Taikant 1 dalį, pajamos yra bendrosios pajamos, iš kurių dar neišskaitytos susijusios išlaidos ir mokesčiai.

3. 1 dalyje nurodyta Sąjungos parama apskaičiuojama:

a) Bulgarijoje ir Rumunijoje už 2015 m. – remiantis atitinkama suma, nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V priedo A punkte;

b) Kroatijoje už kiekvienus metus, nurodytus Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 17 straipsnyje, – remiantis suma, nustatyta to reglamento VI priedo A punkte.

12 straipsnis

Tiesioginių išmokų suma, nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 ir 4 dalyse ir šio reglamento 13 straipsnio 2 dalyje

1. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos a punkte ir, atitinkamais atvejais, šio reglamento 13 straipsnio 2 dalyje nurodyta metinė tiesioginių išmokų ūkininkui suma yra bendra tiesioginių išmokų, kurias ūkininkas turėjo teisę gauti pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013 naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima duomenų apie pajamas iš ne žemės ūkio veiklos, suma. Ta suma apskaičiuojama neatsižvelgiant į Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 63 straipsnio ir 91 straipsnio 1 dalies taikymą.

Jeigu pirmoje pastraipoje nurodyti naujausi finansiniai metai yra 2014 ar ankstesni metai, metinė tiesioginių išmokų suma yra bendra tiesioginių išmokų, kurias ūkininkas turėjo teisę gauti pagal Reglamentą (EB) Nr. 73/2009 prieš taikant to reglamento 21 ir 23 straipsniuose numatytą išmokų sumažinimą ir neskyrimą, suma.

2. Jei ūkininkas 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytais naujausiais finansiniais metais nepateikė tiesioginių išmokų paraiškos pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013, valstybės narės 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą bendrą tiesioginių išmokų sumą nustato reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos tas ūkininkas paramos paraiškos teikimo metais deklaravo pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičių padaugindamos iš 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytų metų nacionalinės vidutinės tiesioginės paramos išmokos už hektarą.

Pirmoje pastraipoje nurodyta nacionalinė vidutinė tiesioginės paramos išmoka už hektarą nustatoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 II priede nurodytą tų metų nacionalinę viršutinę ribą padalijant iš bendro reikalavimus atitinkančių hektarų, už tuos metus deklaruotų toje valstybėje narėje pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičiaus.

Jeigu 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodyti metai yra 2014 ar ankstesni metai, šios dalies pirmoje pastraipoje nurodyta nacionalinė vidutinė tiesioginės paramos išmoka už hektarą nustatoma Reglamento (EB) Nr. 73/2009 VIII priede nurodytą tų metų nacionalinę viršutinę ribą padalijant iš bendro reikalavimus atitinkančių hektarų, už tuos metus deklaruotų toje valstybėje narėje pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 19 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičiaus.

3. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 4 dalyje nurodyta tiesioginių išmokų ūkininkui suma yra bendra tiesioginių išmokų, kurias ūkininkas turėjo teisę gauti už ankstesnius metus pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013 prieš taikant Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 63 straipsnį ir 91 straipsnio 1 dalį, suma.

Jeigu pirmoje pastraipoje nurodyti metai yra 2014 m., tiesioginių išmokų suma yra bendra tiesioginių išmokų už 2014 m., kurias ūkininkas turėjo teisę gauti pagal Reglamentą (EB) Nr. 73/2009 prieš taikant to reglamento 21 ir 23 straipsniuose numatytą išmokų sumažinimą ir neskyrimą, suma.

4. Jei ūkininkas nepateikė tiesioginių išmokų paraiškos pagal Reglamentą (ES) Nr. 1307/2013 už ankstesnius metus, kaip nurodyta 3 dalies pirmoje pastraipoje, valstybės narės 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą bendrą tiesioginių išmokų sumą nustato reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos ūkininkas deklaravo paramos paraiškos teikimo metais pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičių padaugindamos iš ankstesnių metų nacionalinės vidutinės tiesioginės paramos išmokos už hektarą.

Pirmoje pastraipoje nurodyta nacionalinė vidutinė tiesioginės paramos išmoka už hektarą nustatoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 II priede nurodytą tų metų nacionalinę viršutinę ribą padalijant iš bendro reikalavimus atitinkančių hektarų, tais metais deklaruotų toje valstybėje narėje pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičiaus.

Jeigu 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodyti ankstesni metai yra 2014 m., valstybės narės metinę tiesioginių išmokų ūkininkui sumą nustato reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos tas ūkininkas deklaravo už 2015 m. pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičių padaugindamos iš 2014 m. nacionalinės vidutinės tiesioginės paramos išmokos už hektarą.

2014 m. nacionalinė vidutinė tiesioginės paramos išmoka už hektarą nustatoma Reglamento (EB) Nr. 73/2009 VIII priede nurodytą 2014 m. nacionalinę viršutinę ribą padalijant iš bendro reikalavimus atitinkančių hektarų, 2014 m. deklaruotų toje valstybėje narėje pagal to reglamento 19 straipsnio 1 dalies a punktą, skaičiaus.

5. Bendra 1 ir 2 dalyse nurodytų tiesioginių išmokų suma apskaičiuojama:

a) Bulgarijoje ir Rumunijoje už 2015 m. – remiantis atitinkama suma, nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V priedo A punkte;

b) Kroatijoje už kiekvienus metus, nurodytus Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 17 straipsnyje, – remiantis suma, nustatyta to reglamento VI priedo A punkte.

13 straipsnis

Kriterijai, kuriais remiantis įrodoma, kad vykdoma žemės ūkio veikla nėra nereikšminga ir kad pagrindinė veikla ar įmonės tikslas yra žemės ūkio veiklos vykdymas

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos b punktą, laikoma, kad žemės ūkio veikla nėra nereikšminga, jeigu visos pajamos, gautos iš žemės ūkio veiklos, apibrėžtos šio reglamento 11 straipsnyje, naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų, sudaro bent trečdalį visų pajamų, gautų naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų.

Valstybės narės gali nuspręsti nustatyti mažesnę nei trečdalio visų pajamų, gautų iš žemės ūkio veiklos, dydžio ribą su sąlyga, kad dėl tos ribos aktyviais ūkininkais negalėtų būti laikomi fiziniai ar juridiniai asmenys, vykdantys nedidelės apimties žemės ūkio veiklą.

Nukrypdamos nuo pirmos ir antros pastraipų, valstybės narės gali nustatyti alternatyvius kriterijus, kuriai remdamasis subjektas galėtų įrodyti, kad jo žemės ūkio veikla nėra nereikšminga pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos b punktą.

2. Taikydamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 3 dalies a punktą, valstybės narės gali nuspręsti, kad fizinių ar juridinių asmenų arba fizinių ar juridinių asmenų grupių vykdoma žemės ūkio veikla sudaro tik nedidelę visos jų ekonominės veiklos dalį, naudodamosi šiais metodais:

a) metinė tiesioginių išmokų suma sudaro mažiau kaip 5 % visų pajamų, gautų iš šio reglamento 11 straipsnyje apibrėžtos ne žemės ūkio veiklos, naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų;

b) bendra pajamų, gautų iš šio reglamento 11 straipsnyje apibrėžtos žemės ūkio veiklos, naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų, suma yra mažesnė nei valstybės narės nustatytina riba ir neviršija trečdalio bendros pajamų, gautų naujausiais finansiniais metais, apie kuriuos turima tokių duomenų, sumos.

Nukrypdamos nuo pirmos pastraipos, valstybės narės gali nustatyti alternatyvius kriterijus, kuriais remiantis žemės ūkio veikla laikoma nereikšminga pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 3 dalies a punktą.

3. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos c punktą ir, atitinkamais atvejais, to reglamento 9 straipsnio 3 dalies b punktą, laikoma, kad juridinio asmens pagrindinė veikla ar jo įmonės tikslas yra žemės ūkio veikla, jei tokia pagrindinė veikla ar įmonės tikslas įrašyti į įmonių registrą arba kitą oficialų valstybės narės liudijimą. Tokio pat įrodymo reikalaujama ir iš fizinio asmens.

Jei tokių registrų nėra, valstybė narė naudoja lygiavertį įrodymą.

Nukrypdamos nuo pirmos ir antros pastraipų, valstybės narės gali nustatyti alternatyvius kriterijus, kuriais remiantis žemės ūkio veikla laikoma fizinio ar juridinio asmens pagrindine veikla ar įmonės tikslu pagal to reglamento 9 straipsnio 2 dalies trečios pastraipos c punktą ir, atitinkamais atvejais, pagal to reglamento 9 straipsnio 3 dalies b punktą.







2 SKYRIUS

BAZINĖS IŠMOKOS SISTEMA IR VIENKARTINĖS IŠMOKOS UŽ PLOTUS SISTEMA







1 SKIRSNIS

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriaus 1, 2, 3 ir 5 skirsniuose numatytos bazinės išmokos sistemos įgyvendinimo taisyklės







1 poskirsnis

Pirmasis teisių į išmokas paskirstymas

14 straipsnis

Paveldėjimo, juridinio statuso ar pavadinimo pasikeitimo, susijungimo ir padalijimo atvejai

1. Jeigu ūkininkas valdą arba valdos dalį gavo faktinio ar numatomo paveldėjimo būdu, jis turi teisę savo vardu prašyti tiek ir tokios vertės teisių į išmokas, skirtinų už gautą valdą arba tos valdos dalį, tomis pačiomis sąlygomis, kaip ir iš pradžių valdą valdęs ūkininkas.

Atšaukiamo numatomo paveldėjimo atvejais teisės į išmokas skiriamos tik paveldėtojui, kuris yra juo paskirtas Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 1 dalyje arba 39 straipsnio 1 dalyje nurodytą dieną.

2. Pavadinimo pasikeitimas neturi įtakos skiriamų teisių į išmokas skaičiui ir vertei.

Juridinio statuso pasikeitimas neturi įtakos skiriamų teisių į išmokas skaičiui ir vertei, jeigu ūkininkas, valdęs pirminę valdą, gavęs iš jos naudos ir prisiėmęs finansinę riziką, valdo ir naująją valdą.

3. Susijungimas arba padalijimas neturi įtakos bendram valdai (-oms) skiriamų teisių į išmokas skaičiui ir vertei.

Padalijimo atveju, jeigu valstybė narė taiko Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 4 arba 5 dalį, už kiekvieną po padalijimo suformuotą valdą skiriamų teisių į išmokas skaičius nustatomas reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriais disponuojama atitinkamoje naujoje valdoje, skaičių padauginant iš vidutinio teisių į išmokas skaičiaus sumažinimo, kuris būtų taikytas pirminei valdai pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 4 arba 5 dalį.

Šioje dalyje vartojamų terminų apibrėžtys:

a) susijungimas – dviejų ar daugiau atskirų ūkininkaujančių subjektų, arba ūkininkų, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies a punkte, susijungimas į vieną naują ūkininkaujantį subjektą, arba ūkininką, kaip apibrėžta tame straipsnyje, kai tokį subjektą valdo, iš jo naudos gauna ir su juo susijusią finansinę riziką prisiima ūkininkai, iš pradžių valdę valdas arba vieną iš jų;

b) padalijimas – vieno ūkininkaujančio subjekto, arba ūkininko, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies a punkte, padalijimas į:

i) bent du naujus atskirus ūkininkaujančius subjektus, arba ūkininkus, kaip apibrėžta tame straipsnyje, iš kurių bent vieną ir toliau valdo, iš jo naudos gauna ir su juo susijusią riziką prisiima bent vienas iš fizinių ar juridinių asmenų, iš pradžių valdžiusių valdą;

ii) pirminį ūkininkaujantį subjektą ir bent vieną naują atskirą ūkininkaujantį subjektą, arba ūkininką, kaip apibrėžta tame straipsnyje.

15 straipsnis

Reikalavimus atitinkančių hektarų nustatymas, taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 2 dalį ir 39 straipsnio 2 dalį

1. Nustatant teisių į išmokas, kurios turi būti skirtos pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 2 dalį ir 39 straipsnio 2 dalį tais atvejais, kai nepripažįstamos force majeure ir išimtinės aplinkybės, skaičių, atsižvelgiama tik į tuos reikalavimus atitinkančius hektarus, kurie nustatyti pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos 23 punkto a papunktį.

2. Jeigu reikalavimus atitinkančius hektarus, nurodytus 1 dalyje, į teisių į išmokas paraišką įtraukia du ar daugiau pareiškėjų, sprendimas, kam skirti teisę į išmokas, priimamas remiantis tuo, kas turi įgaliojimus priimti sprendimus, susijusius su tame plote vykdoma žemės ūkio veikla ir kas iš tos veiklos gauna naudos ir prisiima su ja susijusią finansinę riziką.

16 straipsnis

Apribojimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalį

1. Sumažinimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalį negali viršyti 85 % teisių į išmokas, atitinkančių reikalavimus atitinkančius hektarus, kurie apima daugiamečius žolynus, esančius vietovėse, kuriose esama sudėtingų klimato sąlygų, skaičiaus.

2. Taikydamos 1 dalyje numatytą sumažinimo koeficientą, valstybės narės, remdamosi Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalyje nurodytomis gamtinėmis kliūtimis, gali išskirti vietovių, kuriose esama sudėtingų klimato sąlygų, kategorijas, kad joms būtų taikomi skirtingi sumažinimo koeficientai.

17 straipsnis

Teisių į išmokas vertės nustatymas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 ir 40 straipsnius

1. Nustatant su 2014 m. susijusias atitinkamas tiesiogines išmokas ar teisių į išmokas vertę, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnyje, atsižvelgiama tik į išmokas tiems ūkininkams, kurie 2015 m. turi teisę gauti tiesiogines išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnį ir 24 straipsnio 9 dalį, arba tų ūkininkų turimų teisių į išmokas vertę.

Nustatant atitinkamas tiesiogines išmokas, susijusias su metais, einančiais prieš bazinės išmokos sistemos įgyvendinimą, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 40 straipsnio 3 dalyje, atsižvelgiama tik į išmokas tiems ūkininkams, kurie turi teisę gauti tiesiogines išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 9 straipsnį pirmaisiais bazinės išmokos sistemos įgyvendinimo metais.

2. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 6 dalį, taikomos šios taisyklės:

a) nuoroda į specialiosios paramos priemones, numatytas Reglamento (EB) Nr. 73/2009 68 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose, nedaro poveikio valstybių narių galimybei atsižvelgti tik į vieną arba kelias priemones, įgyvendintas pagal tas specialiosios paramos priemones;

b) parama, ūkininkui suteikta 2014 kalendoriniais metais pagal vieną ar kelias paramos sistemas, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 6 dalyje, apskaičiuojama neatsižvelgiant į Reglamento (EB) Nr. 73/2009 II antraštinės dalies 4 skyriuje numatytus sumažinimo arba neskyrimo atvejus;

c) valstybės narės, remdamosi objektyviais ir nediskriminaciniais kriterijais, gali nuspręsti dėl paramos dydžio, į kurį turi būti atsižvelgta atitinkamoje valstybėje narėje taikant vieną ar kelias sistemas, išvardytas Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 6 dalyje.

Taikydamos šią dalį valstybės narės paiso pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 68 straipsnio 1 dalies c punktą ir 126, 127 ir 129 straipsnius teikiamos paramos atsietumo.

3. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 6 dalies trečią pastraipą, parama, suteikta už 2014 kalendorinius metus pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 72a ir 125a straipsnius, apskaičiuojama neatsižvelgiant į Reglamento (EB) Nr. 73/2009 II antraštinės dalies 4 skyriuje numatytus sumažinimo arba neskyrimo atvejus.

4. Į Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnio 3 dalyje nurodytas ūkininko turimas teises į išmokas įtraukiamos ir tos teisės į išmokas, kurios jo 2014 m. paraiškos pateikimo dieną yra išnuomotos kitam ūkininkui.

18 straipsnis

Galutinis teisių į išmokas vertės ir skaičiaus nustatymas

Jeigu informacija, nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 straipsnio 10 dalyje arba 40 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje, ūkininkams pateikiama remiantis preliminariais duomenimis, galutinė teisių į išmokas vertė ir skaičius nustatomi ir apie tai pranešama ūkininkams iki metų, einančių po pirmųjų bazinės išmokos sistemos taikymo atitinkamoje valstybėje narėje metų, balandžio 1 d., prieš tai atlikus visas reikiamas patikras pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 74 straipsnį.

19 straipsnis

Teisių į išmokas vertės nustatymas sunkiais atvejais

1. Jeigu viena ar kelios Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnyje arba 40 straipsnio 3 dalyje nurodytos tiesioginės išmokos, susijusios su atitinkamai 2014 m. arba metais, einančiais prieš bazinės išmokos sistemos įgyvendinimą, yra mažesnės nei atitinkamos sumos metais, einančiais prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių, pradinė vieneto vertė nustatoma remiantis sumomis, kurias tas ūkininkas gavo metais, einančiais prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių.

2. Valstybės narės gali nuspręsti 1 dalį taikyti tik tais atvejais, kai tiesioginės išmokos, susijusios su atitinkamai 2014 m. arba metais, einančiais prieš bazinės išmokos sistemos įgyvendinimą, yra mažesnės nei tam tikra atitinkamų sumų, priskiriamų metams, einantiems prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių, procentinė dalis. Ta procentinė dalis negali būti mažesnė kaip 85 %.

20 straipsnis

Pardavimo sutarties sąlyga

1. Valstybės narės gali nuspręsti, kad parduodamas valdą arba jos dalį ūkininkas, sutartį pasirašęs iki paskutinės teisių į išmokas paraiškų pateikimo dienos, kurią Komisija nustatė remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 78 straipsnio b punktu, gali kartu su valda arba jos dalimi perleisti atitinkamas skirtinas teises į išmokas. Tokiu atveju teisės į išmokas skiriamos pardavėjui ir tiesiogiai perleidžiamos pirkėjui, kuris, jeigu taikoma, pasinaudos išmokomis, kurias pardavėjas gavo už 2014 m., arba teisių į išmokas, kurias jis turėjo 2014 m., kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnyje, verte kaip referenciniu dydžiu tų teisių į išmokas pradinei vieneto vertei nustatyti.

Tokiam perleidimui keliama sąlyga, kad pardavėjas atitiktų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 1 dalį, o pirkėjas – to reglamento 9 straipsnį.

Toks pardavimas nelaikomas perleidimu be žemės, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 4 dalyje.

2. 1 dalis mutatis mutandis taikoma valstybėms narėms, taikančioms Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriaus 5 skirsnį.

21 straipsnis

Nuomos sutarties sąlyga

1. Valstybės narės gali nuspręsti, kad nuomodamas valdą arba jos dalį ūkininkas, sutartį pasirašęs iki 20 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytos dienos, gali kartu su valda arba jos dalimi išnuomoti atitinkamas skirtinas teises į išmokas. Tokiu atveju teisės į išmokas skiriamos nuomotojui ir tiesiogiai perleidžiamos nuomininkui, kuris, jeigu taikoma, pasinaudos išmokomis, kurias nuomotojas gavo už 2014 m., arba teisių į išmokas, kurias jis turėjo 2014 m., kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnyje, verte kaip referenciniu dydžiu tų teisių į išmokas pradinei vieneto vertei nustatyti.

Tokiam perleidimui keliama sąlyga, kad nuomotojas atitiktų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 1 dalį, o nuomininkas – to reglamento 9 straipsnį, ir kad nuomos sutartis nustotų galioti po paskutinės paraiškų pagal bazinės išmokos sistemą pateikimo dienos.

Tokia nuoma nelaikoma perleidimu be žemės, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 4 dalyje.

2. 1 dalis mutatis mutandis taikoma valstybėms narėms, taikančioms Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriaus 5 skirsnį.

22 straipsnis

Paramos gavėjai pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 1 dalį

Reglamento (ES) Nr. 1307/201324 straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčio pirmoje įtraukoje „maistinės bulvės“ ir „sėklinės bulvės“ – bulvės, kurių KN kodas yra 0701 , išskyrus skirtas bulvių krakmolui gaminti.







2 poskirsnis

Naudojimasis teisėmis ir jų perleidimas

23 straipsnis

Teisių į išmokas vertės apskaičiavimas

1. Teisės į išmokas pirmiausia apskaičiuojamos tūkstantųjų tikslumu, tada apvalinamos (didinamos arba mažinamos) iki šimtųjų. Jei apskaičiuotos vertės trečias skaitmuo po kablelio yra 5, suma iki šimtųjų apvalinama didinant.

2. Jeigu ūkininkas perleidžia dalį teisės, tos dalies vertė kiekvienais likusiais atitinkamais metais apskaičiuojama proporcingai, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 arba 40 straipsnyje.

3. Valstybės narės gali keisti teises į išmokas sujungdamos ūkininko turimas teisių dalis. Sujungtų teisių vertė kiekvienais likusiais atitinkamais metais nustatoma, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 arba 40 straipsnyje, sudėjus dalių vertes.

24 straipsnis

Naudojimosi teisėmis į išmokas reikalavimai

1. Teises į išmokas (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) turintis ūkininkas gali jas deklaruoti tik kartą per metus ne vėliau kaip paskutinę bendrosios paraiškos pateikimo dieną.

Tačiau jeigu ūkininkas pasinaudoja galimybe keisti bendrąją paraišką laikydamasis taisyklių, kurias Komija nustatė remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 78 straipsnio b punktu, jis taip pat gali prašyti išmokų deklaruodamas savo teises į išmokas, kurias jis (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) turi tą dieną, kai apie pakeitimus praneša kompetentingai institucijai, su sąlyga, kad tų pačių teisių į išmokas tais pačiais metais nedeklaruoja kitas ūkininkas.

Jeigu ūkininkui teises į išmokas perleidžia kitas ūkininkas, jau deklaravęs tas teises į išmokas, ūkininkas, kuriam perleistos teisės, papildomai deklaruoti tas teises į išmokas gali tik tada, jeigu perleidėjas apie perleidimą jau yra informavęs kompetentingą instituciją laikydamasis taisyklių, kurias Komija nustatė remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 5 dalimi, ir išbraukia tas teises į išmokas iš savo bendrosios paraiškos iki Komisijos remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 78 straipsnio b punktu nustatyto termino, iki kurio galima keisti bendrąja paraišką.

▼M3

2. Jeigu ūkininkas deklaruoja teises į išmokas, kurių skaičius viršija jo bendrą reikalavimus atitinkantį plotą, deklaruotą pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 33 straipsnio 1 dalį, teisė į išmokas arba teisės į išmokas dalis, kuri iš dalies viršija reikalavimus atitinkantį plotą, taikant to reglamento 31 straipsnio 1 dalies b punktą laikoma visiškai išnaudota. Tačiau išmoka apskaičiuojama remiantis susijusia reikalavimus atitinkančio hektaro dalimi.

▼B

25 straipsnis

Teisių į išmokas perleidimas

1. Teises į išmokas perleisti galima bet kuriuo metų laiku.

2. Jeigu valstybė narė pasinaudoja Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 3 dalyje numatyta galimybe, ji nustato toje nuostatoje nurodytus regionus pirmaisiais Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 3 dalies taikymo metais ir ne vėliau kaip likus mėnesiui iki valstybių narių pagal to reglamento 33 straipsnio 1 dalį nustatytos datos.







3 poskirsnis

Nacionaliniai arba regioniniai rezervai

26 straipsnis

Grąžinimas į nacionalinį arba regioninį rezervą dėl perleidžiamų teisių į išmokas sulaikymo

Jeigu valstybė narė pasinaudoja Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 34 straipsnio 4 dalyje numatyta galimybe, ji, remdamasi objektyviais kriterijais ir tokiu būdu, kad užtikrintų ūkininkams vienodas sąlygas ir kad išvengtų rinkos ir konkurencijos iškraipymo, gali nuspręsti sugrąžinti į nacionalinį arba regioninį rezervą iki 30 % kiekvienos be atitinkamo reikalavimus atitinkančių hektarų, apibrėžtų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 2 dalyje, skaičiaus perleistos teisės į išmokas metinės vieneto vertės arba tokią pat sumą, išreikštą teisių į išmokas skaičiumi.

Nukrypdamos nuo pirmosios pastraipos, valstybės narės gali numatyti pirmaisiais trejais bazinės išmokos sistemos taikymo metais susigrąžinti iki 50 % kiekvienos teisės į išmokas metinės vieneto vertės arba tokią pat sumą, išreikštą teisių į išmokas skaičiumi, kaip nurodyta pirmoje pastraipoje.

27 straipsnis

Nenumatyto pelno sąlygos taikymas

Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 28 straipsnį ir 40 straipsnio 5 dalį, tose nuostatose nurodyta teisių į išmokas padidinta vertė nustatoma palyginus ūkininko teises į išmokas, kurios jam priklauso taikant atitinkamai Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 straipsnio 4 dalį ir 26 straipsnį arba 40 straipsnio 3 dalį pardavus arba išnuomojus, kaip nurodyta to reglamento 28 straipsnyje arba 40 straipsnio 5 dalyje, su ūkininko teisių į išmokas verte nepardavus arba neišnuomojus.

28 straipsnis

Teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 6 dalį nustatymas

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 6 dalį, jeigu jaunasis ūkininkas arba žemės ūkio veiklą pradedantis ūkininkas pateikia teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo paraišką ir jeigu jis neturi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas, jis gauna tiek teisių į išmokas, kiek paskutinę teisių į išmokas skyrimo arba vertės padidinimo paraiškos pateikimo dieną, kurią Komisija nustatė remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 78 straipsnio b punktu, turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) reikalavimus atitinkančių hektarų.

2. Jeigu jaunasis ūkininkas arba žemės ūkio veiklą pradedantis ūkininkas pateikia teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo paraišką ir jeigu jis jau turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas, jis gauna tiek teisių į išmokas, kiek 1 dalyje nurodytą paskutinę paraiškos pateikimo dieną turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) reikalavimus atitinkančių hektarų, už kuriuos jam neskirta (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas.

Jeigu ūkininko jau turimų (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas vertė yra mažesnė nei Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 8 dalies antroje pastraipoje nurodyta nacionalinė arba regioninė vidutinė vertė, tų teisių metinė vieneto vertė gali būti padidinta neviršijant nacionalinės arba regioninės vidutinės vertės, kaip numatyta to reglamento 30 straipsnio 10 dalyje.

Tačiau valstybėse narėse, Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 10 dalyje nurodytą padidinimą taikančiose to reglamento 30 straipsnio 7 dalies tikslais, šios dalies antroje pastraipoje nurodytas padidinimas yra privalomas. Toks padidinimas turėtų atitikti didžiausią padidinimą, taikomą Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalies tikslais.

3. Valstybėse narėse, taikančiose Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 arba 7 dalį, tose nuostatose nustatyti teisių į išmokas paskirstymo apribojimai gali būti taikomi mutatis mutandis paskirstant teises į išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 6 dalį.

Tačiau valstybės narės gali nuspręsti, kad jeigu dėl pirmoje pastraipoje nurodytų vieno ar kelių apribojimų taikymo bendras teisių į išmokas, kurias ūkininkas jau turi ir kurios jam turi būti naujai skirtos iš rezervo, skaičius mažesnis nei nustatyta jo turimų reikalavimus atitinkančių hektarų procentinė dalis tais metais, kuriais jis teikia teisių į išmokas iš nacionalinio rezervo paraišką, tam ūkininkui skiriamas papildomas teisių į išmokas skaičius, atitinkantis bendro jo turimų reikalavimus atitinkančių hektarų, deklaruotų jo paraiškoje tiems metams pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalį, skaičiaus dalį.

Šio straipsnio antroje pastraipoje nurodyta nustatyta procentinė dalis apskaičiuojama pagal šio reglamento 31 straipsnio 2 dalyje nurodytą metodą.

Šios dalies antroje pastraipoje nurodyta bendro ūkininko turimų reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiaus dalis apskaičiuojama taip: šios dalies trečioje pastraipoje nurodytos nustatytos procentinės dalies ir ūkininko turimų teisių į išmokas dalies remiantis jo turimais reikalavimus atitinkančiais hektarais, deklaruotais šios dalies antroje pastraipoje nurodytų metų paraiškoje pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalį, pusė skirtumo procentiniais punktais. Taikant šią pastraipą, ūkininko turimos teisės į išmokas – teisės į išmokas, kurias ūkininkas jau turi ir kurios jam turi būti naujai skirtos iš rezervo.

Apskaičiuodamos šios dalies antroje, trečioje ir ketvirtoje pastraipose nurodytą reikalavimus atitinkančių hektarų skaičių, valstybės narės gali nuspręsti neatsižvelgti į plotus, kuriuos sudaro daugiamečiai pasėliai, daugiamečiai žolynai, esantys vietovėse, kuriose esama sudėtingų klimato sąlygų, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalyje, arba plotai, laikomi daugiamečiais žolynais pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą.

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 23 straipsnyje numatyta galimybe taikyti bazinės išmokos sistemą regionų lygmeniu pasinaudojusios valstybės narės šios dalies antroje pastraipoje nurodytą skaičiavimo metodą gali pagrįsti bendrais 2015 m. atitinkame regione paskirstytų teisių ir (arba) deklaruotų hektarų skaičiais.

Nustatant ribinę vertę antroje pastraipoje, neatsižvelgiama į žemę, kurią ūkininkas įsigijo arba išsinuomojo po 2011 m. spalio 19 d.

4. Taikant šį straipsnį, žemės ūkio veiklą pradedančiais ūkininkais laikomi tik tie ūkininkai, kurie pradėjo žemės ūkio veiklą 2013 ar vėlesniais kalendoriniais metais ir kurie pateikia bazinės išmokos paraišką ne vėliau kaip dveji metai po tų kalendorinių metų, kuriais jie pradėjo žemės ūkio veiklą.

29 straipsnis

Teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalį nustatymas

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalį, jeigu skiriama naujų teisių į išmokas, kaip numatyta to reglamento 30 straipsnio 10 dalyje, jos skiriamos atsižvelgiant į šiame straipsnyje nustatytas sąlygas ir atitinkamos valstybės narės nustatytus objektyvius kriterijus.

2. Jeigu ūkininkas, neturintis (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas, pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalį turi teisę gauti teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo ir pateikia atitinkamą paraišką, jis gauna ne daugiau teisių į išmokas, nei paskutinę paraiškos pateikimo dieną, nurodytą 28 straipsnio 1 dalyje, turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) reikalavimus atitinkančių hektarų.

3. Jeigu ūkininkas, turintis (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas, pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalį turi teisę gauti teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo ir pateikia atitinkamą paraišką, jis gauna ne daugiau teisių į išmokas, nei paskutinę paraiškos pateikimo dieną, nurodytą 28 straipsnio 1 dalyje, turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) reikalavimus atitinkančių hektarų, už kuriuos jam neskirta teisių į išmokas (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais).

Jeigu ūkininko jau turimų (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas vertė yra mažesnė nei Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 8 dalies antroje pastraipoje nurodyta nacionalinė arba regioninė vidutinė vertė, tų teisių metinė vieneto vertė gali būti padidinta neviršijant nacionalinės arba regioninės vidutinės vertės, kaip numatyta to reglamento 30 straipsnio 10 dalyje.

4. Taikydamos 1 dalį valstybės narės nenustato kriterijų, susijusių su gamyba ar kitokiais konkrečių sektorių duomenimis po datos, kurią valstybė narė pagal Reglamento (EB) Nr. 1122/2009 11 straipsnio 2 dalį nustatė 2013 paraiškų pateikimo metams.

30 straipsnis

Kitos teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo nustatymo taisyklės

1. Padidindamos teisių į išmokas metinę vieneto vertę, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 10 dalyje, valstybės narės padidina teisių, kurias ūkininkas jau turi (nuosavybės teise arba nuomos pagrindais) teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo paraiškos pateikimo dieną, vieneto vertę remdamosi objektyviais kriterijais ir tokiu būdu, kad būtų užtikrintos vienodos sąlygos ūkininkams ir išvengta rinkos ir konkurencijos iškraipymo.

2. Taikydamos 1 dalį valstybės narės nenustato kriterijų, susijusių su gamyba ar kitokiais konkrečių sektorių duomenimis po datos, kurią valstybė narė pagal Reglamento (EB) Nr. 1122/2009 11 straipsnio 2 dalį nustatė 2013 paraiškų pateikimo metams.

31 straipsnis

Sunkūs atvejai

1. Jeigu ūkininkui pateikti teisių į išmokas paraišką pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 1 dalį arba 39 straipsnio 1 dalį sutrukdė force majeure arba išimtinės aplinkybės ir jis pateikia teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo paraišką, teisės į išmokas jam skiriamos pagal to reglamento 30 straipsnio 7 dalies c punktą. Valstybės narės nustato atitinkamai pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 25 ar 40 straipsnius skiriamų teisių į išmokas metinę vieneto vertę ir priima sprendimus dėl tuose straipsniuose nurodytų galimybių.

2. Valstybės narės gali nuspręsti, kad jeigu dėl Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 3–7 dalyse nustatytų vieno ar kelių apribojimų taikymo paskirstant teises į išmokas ūkininkui skirtų teisių į išmokas skaičius yra mažesnis nei nustatyta jo turimų reikalavimus atitinkančių hektarų procentinė dalis ir jeigu ūkininkas pateikia teisių į išmokas iš nacionalinio arba regioninio rezervo paraišką, pagal to reglamento 30 straipsnio 7 dalies b punktą laikoma, kad tas ūkininkas patiria „konkrečių sunkumų“. Tokiu atveju tam ūkininkui pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 30 straipsnio 7 dalies b punktą skiriamas teisių į išmokas skaičius, atitinkantis bendro reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos jis deklaravo 2015 m. paraiškoje pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalį, skaičiaus dalį.

Pirmoje pastraipoje nurodyta nustatyta procentinė dalis apskaičiuojama taip: bendras 2015 m. valstybėje narėje paskirstytų, pritaikius Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 3–7 dalyse nustatytus apribojimus, teisių į išmokas skaičius padalytas iš bendro 2015 m. pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalį valstybėje narėje deklaruotų reikalavimus atitinkančių hektarų skaičiaus.

Pirmoje pastraipoje nurodyta ūkininko turimų reikalavimus atitinkančių hektarų bendro skaičiaus dalis apskaičiuojama taip: pirmoje ir antroje pastraipoje nurodytos nustatytos procentinės dalies ir ūkininko teisių į išmokas dalies remiantis jo turimais reikalavimus atitinkančiais hektarais, deklaruotais 2015 m. pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies a punktą, pusė skirtumo procentiniais punktais.

Apskaičiuodamos šios dalies pirmoje, antroje ir trečioje pastraipose nurodytą reikalavimus atitinkančių hektarų skaičių, valstybės narės gali nuspręsti neatsižvelgti į plotus, kuriuos sudaro daugiamečiai pasėliai, daugiamečiai žolynai, esantys vietovėse, kuriose esama sudėtingų klimato sąlygų, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 24 straipsnio 6 dalyje, arba plotai, laikomi daugiamečiais žolynais pagal to reglamento 4 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą.

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 23 straipsnyje numatyta galimybe taikyti bazinės išmokos sistemą regionų lygmeniu pasinaudojusios valstybės narės šios dalies antroje pastraipoje nurodytą skaičiavimo metodą gali pagrįsti bendrais 2015 m. atitinkame regione paskirstytų teisių ir (arba) deklaruotų hektarų skaičiais.

Nustatant ribinę vertę pirmoje pastraipoje, neatsižvelgiama į žemę, kurią ūkininkas įsigijo arba išsinuomojo po 2011 m. spalio 19 d.







4 poskirsnis

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 3 dalį taikančios valstybės narės

32 straipsnis

Įgyvendinimas Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 3 dalį taikančiose valstybėse narėse

Jeigu šiame poskirsnyje nenumatyta kitaip, šio skirsnio nuostatos taikomos valstybėms narėms, taikančioms Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 3 dalį.

33 straipsnis

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 4 dalies taikymas

Nustatant, kurios teisės į išmokas nustoja galioti pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 4 dalį, pirmenybė teikiama toms teisėms į išmokas, kurių vertė mažiausia.

Jeigu teisės į išmokas yra tokios pat vertės, nuosavybės teise turimų teisių į išmokas skaičius ir nuomos pagrindais turimų teisių į išmokas skaičius mažinami tokiu pat santykiu.

Valstybės narės gali nuspręsti pirmą ir antrą pastraipas taikyti regionų lygmeniu.

34 straipsnis

Teisių į išmokas vertės nustatymas pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 26 straipsnį valstybėse narėse, taikančiose to reglamento 21 straipsnio 3 dalį

Nustatydamos teisių į išmokas pradinę vieneto vertę, valstybės narės, taikančios Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 3 dalį, gali koreguoti 2014 m. išmokų sumą, kaip nurodyta to reglamento 26 straipsnio 5 dalyje, atimdamos (neatsižvelgiant į sumažinimo ar neskyrimo atvejus) sumą, kurią sudaro pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 21 straipsnio 4 dalį nustojusios galioti teisės į išmokas.







2 SKIRSNIS

Vienkartinės išmokos už plotus sistema

35 straipsnis

Reikalavimus atitinkantys hektarai vienkartinės išmokos už plotus sistemą taikančiose valstybėse narėse

Taikant vienkartinės išmokos už plotus sistemą, numatytą Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriaus 4 skirsnyje, įskaitant visas Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 pateiktas nuorodas į reikalavimus atitinkančius hektarus, deklaruojamus taikant tą sistemą, atsižvelgiama tik į tuos reikalavimus atitinkančius hektarus, kurie yra nustatyti, kaip apibrėžta Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014 2 straipsnio 1 dalies antros pastraipos 23 punkto a papunktyje.

36 straipsnis

Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 36 straipsnio 3 dalies taikymas

1. Diferencijuojant vienkartinę išmoką už plotus, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 36 straipsnio 3 dalyje, taikomos šios taisyklės:

a) nuoroda į specialiosios paramos priemones, numatytas Reglamento (EB) Nr. 73/2009 68 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose, nedaro poveikio valstybių narių galimybei atsižvelgti tik į vieną arba kelias priemones, įgyvendintas pagal tas specialiosios paramos priemones;

b) valstybės narės remdamosi objektyviais ir nediskriminaciniais kriterijais gali nuspręsti dėl paramos dydžio, į kurį reikia atsižvelgti atitinkamoje valstybėje narėje taikant vieną ar kelias sistemas pagal to reglamento 36 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą ir, atitinkamais atvejais, tos nuostatos trečią pastraipą. Tačiau atsižvelgiant į paramą, suteiktą 2014 m. pagal atitinkamą sistemą, suma, naudojama vienkartinei išmokai už plotus diferencijuoti, negali būti didesnė nei atitinkama suma, 2014 m. pagal tą sistemą skirta atskiram ūkininkui;

c) kai atsižvelgiama į paramą, suteiktą pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 68 straipsnio 1 dalies c punktą ir 126, 127 bei 129 straipsnius, toks diferencijavimas turi nepažeisti tų sistemų atsietumo.

Tokiu diferencijavimu gali pasinaudoti ūkininkai, kurie 2014 m. gavo Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 36 straipsnio 3 dalies antroje, trečioje ar ketvirtoje pastraipoje nurodytą paramą. Suma už hektarą nustatoma kasmet vienkartinei išmokai už plotus, kurią gali gauti atskiras ūkininkas, diferencijuoti naudojamą sumą padalijant iš reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos ūkininkas deklaravo pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punktą, skaičiaus.

2. Jeigu 2014 m. paramos suma pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 36 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje nurodytas vieną ar kelias paramos sistemas yra mažesnė nei atitinkama suma ar sumos metais, einančiais prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių, valstybė narė atsižvelgia į paramą, pagal atitinkamą paramos sistemą suteiktą metais, einančiais prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių.

Valstybės narės gali nuspręsti pirmą pastraipą taikyti tik tais atvejais, kai su 2014 m. susijusios tiesioginės išmokos yra mažesnės nei tam tikra atitinkamų sumų, priklausančių metams, einantiems prieš metus, kuriais būta force majeure arba išimtinių aplinkybių, procentinė dalis. Ta procentinė dalis negali būti mažesnė kaip 85 %.

3. Valstybės narės gali nuspręsti, kad faktinio ar numatomo paveldėjimo atveju vienkartinės išmokos už plotus diferencijavimu gali pasinaudoti valdą paveldėjęs ūkininkas, jeigu jis atitinka vienkartinės išmokos už plotus sistemos reikalavimus.

37 straipsnis

Kanapių auginimas pagal vienkartinės išmokos už plotus sistemą

9 straipsnis mutatis mutandis taikomas vienkartinės išmokos už plotus sistemai.







3 SKYRIUS

ŽALINIMAS







1 SKIRSNIS

Lygiavertė praktika

38 straipsnis

Nacionalinėms ir regioninėms sertifikavimo sistemoms taikomi reikalavimai

1. Valstybės narės, kurios nusprendžia taikyti lygiavertę praktiką, nurodytą Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 3 dalies b punkte, paskiria vieną ar daugiau valstybinių arba privačių sertifikavimo įstaigų, kurios patvirtina, kad ūkininkas savo valdoje laikosi to reglamento 43 straipsnio 3 dalyje numatytos praktikos.

2. Valstybinės arba privačios sertifikavimo įstaigos turi atitikti šias sąlygas:

a) turėti reikiamų ekspertų žinių, įrangą ir infrastruktūrą, kad galėtų atlikti sertifikavimo užduotis;

b) turėti pakankamai kvalifikuoto ir patirties turinčio personalo;

c) turi nešališkai atlikti sertifikavimo užduotis ir neturėti su sertifikavimo užduotimis susijusių interesų, kad būtų išvengta interesų konflikto.

Privačios sertifikavimo įstaigos turi būti žemės ūkio gamybos sektoriuje akredituotos pagal EN ISO/IEC 17021 standartą (Reikalavimai, keliami įstaigoms, atliekančioms auditą ir sertifikuojančioms vadybos sistemas) arba EN ISO/IEC 17065 standartą (Atitikties įvertinimas. Reikalavimai, keliami gaminių, procesų ir paslaugų sertifikavimo įstaigoms). Jas gali akredituoti tik nacionalinė akreditacijos įstaiga valstybėje narėje pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 765/2008 ( 6 ).

3. Valstybinės arba privačios sertifikavimo įstaigos paskyrimas panaikinamas, jei ji neatitinka 2 dalyje išdėstytų sąlygų.

39 straipsnis

Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 28 straipsnio 6 dalyje nurodytos sumos apskaičiavimas

1. Jei kaip lygiavertę praktiką pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 3 dalies a punktą ūkininkai nusprendžia taikyti to reglamento IX priedo I skirsnio 3 bei 4 punktuose ir III skirsnio 7 punkte nurodytų rūšių praktiką ir bet kurią kitą lygiavertę praktiką, kuri vėliau įrašoma į tą priedą, dėl kurių reikia atlikti specialius skaičiavimus siekiant išvengti dvigubo finansavimo, valstybės narės iš kiekvienos žalinimo praktikos, kuriai pasirinktoji praktika yra lygiavertė, paramos sumos už hektarą, apskaičiuotos pagal Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 28 straipsnio 6 dalį, atima trečdalį vidutinės žalinimo išmokos už hektarą toje valstybėje narėje arba regione.

Vidutinė žalinimo išmoka už hektarą atitinkamoje valstybėje narėje arba regione apskaičiuojama pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 II priede nurodytų 2015–2019 m. nacionalinių viršutinių ribų vidurkio procentinę dalį, nurodytą to reglamento 47 straipsnio 1 dalyje, ir taip pat pagal reikalavimus atitinkančių hektarų, deklaruotų 2015 m. pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 33 arba 36 straipsnį, skaičių. Valstybės narės, kurios nusprendžia šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytų rūšių praktiką taikyti jau 2015 m., gali 2015 m. deklaruotų reikalavimus atitinkančių hektarų skaičių apytikriai nustatyti pagal deklaracijas, pateiktas 2014 m. pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 34 straipsnio 2 dalį.

2. Nukrypdamos nuo 1 dalies, valstybės narės, kurios nusprendžia taikyti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 9 dalies trečią pastraipą, gali nuspręsti išskaitymą, nurodytą šio straipsnio 1 dalyje, taikyti kiekvienu konkrečiu atveju: jis sudarytų vieną trečdalį konkrečiam ūkininkui mokamos vidutinės žalinimo išmokos už hektarą.

Vidutinė ūkininkui tenkanti žalinimo išmoka apskaičiuojama remiantis vidutine 2015–2019 m. individualia išmoka, kuri apskaičiuojama pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 9 dalies trečią ir ketvirtą pastraipas, ir reikalavimus atitinkančių hektarų, kuriuos ūkininkas 2015 m. deklaravo pagal to reglamento 33 straipsnį, skaičiumi.







2 SKIRSNIS

Pasėlių įvairinimas

40 straipsnis

Pasėliams įvairinti naudojamų skirtingų pasėlių dalių apskaičiavimas

1. Apskaičiuojant skirtingų pasėlių dalis, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 44 straipsnio 1 dalyje, laikotarpis, į kurį turi būti atsižvelgta, yra svarbiausia auginimo laikotarpio dalis, atsižvelgiant į konkrečios šalies tradicinę auginimo praktiką. ►M3 Tas laikotarpis gali būti nustatytas nacionaliniu, regionų arba atitinkamu subregionų lygmeniu. ◄

Valstybės narės laiku informuoja ūkininkus apie tą laikotarpį. Apskaičiuojant skirtingų pasėlių dalis, į kiekvieną valdos visos ariamosios žemės hektarą vienais paraiškų teikimo metais atsižvelgiama tik vieną kartą.

2. Apskaičiuojant skirtingų pasėlių dalis, į plotą, kurį užima pasėliai, gali būti įtraukti kraštovaizdžio elementai, kurie yra reikalavimus atitinkančio ploto dalis pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 640/2014 9 straipsnį.

3. Mišrių pasėlių plote, kuriame dviejų ar daugiau rūšių pasėliai vienu metu auginami atskirose eilėse, kiekvienos rūšies pasėlis laikomas atskiru pasėliu, jei jis užima bent 25 % to ploto. Plotas, kurį užima atskiri pasėliai, apskaičiuojamas mišrių pasėlių plotą padalijant iš pasėlių, užimančių bent 25 % to ploto, skaičiaus, neatsižvelgiant į faktinę pasėlių dalį tame plote.

Mišrių pasėlių plotas, kuriame auginamas pagrindinis pasėlis, į kurį įsėtas kitos rūšies pasėlis, laikomas tik pagrindiniu pasėliu užsėtu plotu.

Plotai, užsėti sėklų mišiniu, nepaisant to, kokių rūšių pasėliai sudaro mišinį, laikomi vienu pasėliu užsėtais plotais. Nepažeidžiant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 44 straipsnio 4 dalies d punkto, toks vienas pasėlis vadinamas mišriąja kultūra. Jeigu galima nustatyti, kad skirtingus sėklų mišinius sudarančios rūšys skiriasi viena nuo kitos, valstybės narės tuos skirtingus sėklų mišinius gali laikyti atskirais pasėliais, jeigu tie skirtingi sėklų mišiniai nenaudojami Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 44 straipsnio 4 dalies d punkte nurodytiems pasėliams.

▼M3

Plotai, kuriuose vienas šalia kito auginami skirtingi pasėliai, o kiekvienas atskiras pasėlis užima plotą, mažesnį už mažiausią valstybių narių nustatytą Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nurodytą plotą, valstybių narių gali būti laikomi mišriais pasėliais, kaip nurodyta šios dalies trečioje pastraipoje.

▼B







3 SKIRSNIS

Daugiamečiai žolynai

41 straipsnis

Papildomų aplinkosaugos požiūriu pažeidžiamų daugiamečių žolynų, esančių už tinklo „Natura 2000“ vietovių ribų, nustatymas

Aplinkosaugos požiūriu pažeidžiami daugiamečiai žolynai, esantys už vietovių, kurioms taikoma Direktyva 92/43/EEB arba Direktyva 2009/147/EB, ribų, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, nustatomi remiantis vienu ar keliais iš šių kriterijų:

a) jie yra organiniai dirvožemiai, kuriuose yra daug organinės anglies, pavyzdžiui, durpynai ar šlapynės;

b) juose yra į Direktyvos 92/43/EEB I priedą įtrauktų arba pagal nacionalinės teisės aktus saugomų buveinių;

c) juose auga į Direktyvos 92/43/EEB II priedą įtrauktų arba pagal nacionalinės teisės aktus saugomų rūšių augalai;

d) jie yra labai svarbūs į Direktyvos 2009/147/EB I priedą įtrauktų rūšių laukiniams paukščiams;

e) jie yra labai svarbūs pagal Direktyvą 92/43/EEB arba nacionalinės teisės aktus saugomų rūšių laukiniams gyvūnams;

f) jie yra didelės gamtinės vertės daugiamečiai žolynai, kaip apibrėžta remiantis objektyviais kriterijais, kuriuos turi nustatyti valstybės narės;

g) jie yra dirvožemiai, kuriems itin gresia erozija;

h) jie yra pažeidžiamoje vietovėje, nustatytoje upių baseinų valdymo planuose pagal Direktyvą 2000/60/EB.

Valstybės narės gali nuspręsti kasmet nustatyti naujų vietovių ir laiku informuoja su tuo sprendimu susijusius ūkininkus.

42 straipsnis

Žemės pertvarkymas, jeigu nesilaikoma pareigos dėl aplinkosaugos požiūriu pažeidžiamų daugiamečių žolynų

Nepažeidžiant Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/35/EB ( 7 ), jeigu ūkininkas pakeitė daugiamečio žolyno, kuriam taikoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nurodyta pareiga, paskirtį ar jį suarė, atitinkama valstybė narė nustato pareigą pertvarkyti tą plotą į daugiametį žolyną ir kiekvienu konkrečiu atveju gali paskelbti tikslius nurodymus, kurių turi laikytis atitinkamas ūkininkas, kaip ištaisyti aplinkai padarytą žalą, kad būtų atkurta buvusioji aplinkosaugos požiūriu pažeidžiamos vietovės būklė.

Nustačius, kad nesilaikoma pareigos, ūkininkas nedelsiant informuojamas apie pareigą pertvarkyti žemę į daugiametį žolyną ir apie datą, iki kada ta pareiga turi būti įvykdyta. Ta data turi būti ne vėlesnė kaip kitų metų bendrosios paraiškos pateikimo data, o Švedijoje ir Suomijoje – kitų metų birželio 30 d.

Nukrypstant nuo Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punkto, į daugiametį žolyną pertvarkyta žemė daugiamečiu žolynu laikoma nuo pirmos pertvarkymo dienos ir jai taikoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nurodyta pareiga.

43 straipsnis

Santykinės daugiamečių žolynų dalies apskaičiavimas

1. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 V antraštinėje dalyje nurodytoje smulkiųjų ūkininkų sistemoje dalyvaujančių ūkininkų deklaruoti plotai, taip pat valdos vienetai, kuriuose pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 ( 8 ) 11 straipsnį vykdoma ekologinė gamyba, neįtraukiami į Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 2 dalyje nurodytą daugiamečių žolynų plotų ir bendro žemės ūkio paskirties žemės ploto santykį ir referencinę santykinę dalį.

2. Apskaičiuojant daugiamečių žolynų plotus pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 2 dalies antros pastraipos a punktą galima atimti 2012 m. ūkininkų kaip daugiametės ganyklos žemę deklaruotus plotus, kurie buvo paversti kitos paskirties žeme, neviršijant hektarų, kuriuos tie ūkininkai paskyrė daugiametėms ganykloms arba daugiamečiams žolynams po 2012 m. ir deklaravo 2015 m. nacionaliniu, regionų, paregionių ar valdos lygmeniu, skaičiaus, jeigu buvo laikomasi galiojančių daugiamečių ganyklų išlaikymo taisyklių, nustatytų Reglamento (EB) Nr. 73/2009 6 straipsnio 2 dalyje ir Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 93 straipsnio 3 dalyje.

Apskaičiuojant po 2012 m. daugiametėms ganykloms arba daugiamečiams žolynams skirtų hektarų skaičių, nurodytą pirmoje pastraipoje, atsižvelgiama tik į tuos žemės ūkio paskirties žemės plote esančių daugiamečių ganyklų arba daugiamečių žolynų hektarus, kurie 2012, 2013 arba 2014 m. deklaruoti pagal Reglamento (EB) Nr. 73/2009 34 straipsnio 2 dalį.

3. Valstybės narės patikslina referencinę santykinę dalį, jeigu nustato, kad santykinės dalies kitimui didelės įtakos turi visų pirma ploto, kuriame vykdoma ekologinė gamyba, pokyčiai arba smulkiųjų ūkininkų sistemos dalyvių skaičiaus kaita. Tokiomis aplinkybėmis valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai apie padarytus pakeitimus ir pateikia keitimo motyvus.

44 straipsnis

Santykinės daugiamečių žolynų dalies išlaikymas

1. Valstybės narės gali įpareigoti konkrečius ūkininkus nekeisti daugiamečių žolynų plotų paskirties prieš tai negavus atskiro leidimo. Apie tą pareigą ūkininkai informuojami nedelsiant ir bet kuriuo atveju iki tų metų, kuriais atitinkama valstybė narė tokią pareigą numato, lapkričio 15 d. Ta pareiga taikoma tik tiems ūkininkams, kuriems pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyrių tenka pareigos, susijusios su daugiamečių žolynų plotais, kuriems netaikoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 1 dalis.

Suteikiant leidimą galima taikyti objektyvius ir nediskriminacinius kriterijus, įskaitant aplinkosaugos kriterijus. Jeigu pirmoje pastraipoje nurodytas leidimas suteikiamas su sąlyga, kad daugiamečiam žolynui būtų skirtas kitas atitinkamo hektarų skaičiaus plotas, tas plotas, nukrypstant nuo Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punkto, daugiamečiu žolynu laikomas nuo pirmos jo pavertimo daugiamečiu žolynu dienos. Tokie plotai nuo jų pavertimo daugiamečiu žolynu dienos bent penkerius metus iš eilės naudojami žolei ar kitokiems žoliniams pašarams auginti arba, jei taip nusprendžia valstybė narė, jeigu ūkininkai daugiamečiais žolynais paverčia plotus, kurie jau buvo naudojami žolei ir kitokiems žoliniams pašarams auginti, – likusį skaičių metų, kad susidarytų penkeri metai iš eilės.

2. Jeigu nustatoma, kad Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodytas santykis sumažėjo daugiau kaip 5 %, palyginti su tame straipsnyje nurodyta referencine santykine dalimi, atitinkama valstybė narė numato pareigą pertvarkyti plotus į daugiamečius žolynus ir nustato taisykles, kad toliau nebūtų keičiama daugiamečių žolynų paskirtis.

Valstybės narės nustato ūkininkų, kurie privalo pertvarkyti žemę, grupę, sudarytą iš ūkininkų:

a) kuriems pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 3 skyrių tenka pareigos, susijusios su daugiamečių žolynų plotais, kuriems netaikoma to reglamento 45 straipsnio 1 dalis, ir

b) kurie, remiantis per ankstesnius dvejus kalendorinius metus, o 2015 m. – per ankstesnius trejus kalendorinius metus, pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 72 straipsnį arba Reglamento (EB) Nr. 73/2009 19 straipsnį pateiktomis paraiškomis, disponuoja žemės ūkio paskirties žemės plotais, kurie iš daugiamečių žolynų arba daugiametės ganyklos žemės buvo paversti kitos paskirties plotais.

Jeigu antros pastraipos b punkte nurodytas laikotarpis apima kalendorinius metus prieš 2015 m., į daugiamečius žolynus pertvarkyti privaloma ir tuos plotus, kurie kitos paskirties plotais buvo paversti iš daugiametės ganyklos žemės, kuriai buvo taikoma Reglamento (EB) Nr. 73/2009 6 straipsnio 2 dalyje ir Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 93 straipsnio 3 dalyje nurodyta pareiga.

Nustatydamos, kurie ūkininkai turi pertvarkyti žemę į daugiamečius žolynus, valstybės narės pirmiausia įpareigoja ūkininkus, disponuojančius plotais, kurie iš daugiamečių žolynų ar daugiametės ganyklos žemės kitos paskirties plotais buvo paversti pažeidus, jeigu taikoma, leidimo reikalavimą, nurodytą šio straipsnio 1 dalyje arba Reglamento (EB) Nr. 1122/2009 4 straipsnio 1 dalyje. Tokie ūkininkai pertvarko visą kitos paskirties plotu paverstą plotą.

3. Jeigu pritaikius 2 dalies ketvirtą pastraipą Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodytas santykis nepadidėja virš 5 % ribos, valstybės narės numato, kad ūkininkai, disponuojantys plotais, kurie iš daugiamečių žolynų ar daugiametės ganyklos žemės kitos paskirties plotais buvo paversti šio straipsnio 2 dalies antros pastraipos b punkte nurodytais laikotarpiais, į daugiametį žolyną pertvarkytų procentinę to kitos paskirties plotu paversto ploto dalį arba daugiamečiam žolynui skirtų kitą tą procentinę dalį atitinkantį plotą. Minėta procentinė dalis apskaičiuojama pagal šio straipsnio 2 dalies antros pastraipos b punkte nurodytais laikotarpiais ūkininko kitos paskirties plotu paverstą plotą ir plotą, kurio reikia, kad Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 2 dalyje nurodytas santykis padidėtų virš 5 % ribos.

Valstybės narės, apskaičiuodamos pirmoje pastraipoje nurodytą procentinę dalį, gali į ūkininko kitos paskirties plotu paverstą plotą neįtraukti tų plotų, kurie daugiamečiais žolynais pavirto po 2015 m. gruodžio 31 d., su sąlyga, kad jos atlieka administracines kryžmines patikras, kasmet geoerdvinėje paraiškoje deklaruojamus daugiamečius žolynus erdviniu atžvilgiu sugretindamos su 2015 m. kaip daugiametės ganyklos žemė deklaruotu ir sklypų identifikavimo sistemoje registruotu plotu, ir jeigu tie plotai daugiamečiams žolynams nebuvo skirti vykdant pareigą pertvarkyti žemę į daugiametį žolyną arba daugiamečiam žolynui skirti tam tikrą plotą pagal 2 arba šią dalį. Tačiau jeigu dėl neįtrauktų plotų negalima padidinti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 45 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodyto santykio virš 5 % ribos, valstybės narės tuos plotus įtraukia.

Apskaičiuojant pirmoje pastraipoje nurodytą procentinę dalį, į ūkininko kitos paskirties plotu paverstą plotą neįskaičiuojami daugiamečių žolynų plotai ar daugiametės ganyklos žemė, kuriuos ūkininkai įrengė laikydamiesi įsipareigojimų pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1698/2005 ( 9 ) ir Reglamentą (ES) Nr. 1305/2013.

Ūkininkai apie individualią pareigą pertvarkyti žemę į daugiamečius žolynus ir apie taisykles, kuriomis siekiama, kad toliau nebūtų keičiama daugiamečių žolynų paskirtis, informuojami nedelsiant ir bet kuriuo atveju iki tų metų, kuriais nustatytas sumažėjimas daugiau kaip 5 %, gruodžio 31 d. Pareiga pertvarkyti žemę į daugiamečius žolynus turi būti įvykdyta iki kitų metų bendrosios paraiškos pateikimo dienos, o Švedijoje ir Suomijoje – kitų metų birželio 30 d.

Nukrypstant nuo Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punkto, į daugiamečius žolynus pertvarkyti plotai arba jiems paskirti plotai laikomi daugiamečiais žolynais nuo pirmos jų pertvarkymo arba paskyrimo dienos. Tie plotai nuo jų pavertimo daugiamečiu žolynu dienos bent penkerius metus iš eilės naudojami žolei ar kitokiems žoliniams pašarams auginti arba, jei taip nusprendžia valstybė narė, jeigu ūkininkai daugiamečiais žolynais paverčia plotus, kurie jau buvo naudojami žolei ir kitokiems žoliniams pašarams auginti, – likusį skaičių metų, kad susidarytų penkeri metai iš eilės.







4 SKIRSNIS

Ekologiniu požiūriu svarbios vietovės

45 straipsnis

Papildomi su ekologiniu požiūriu svarbių vietovių rūšimis susiję kriterijai

1. Norint Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje išvardytas vietovių rūšis priskirti ekologiniu požiūriu svarbioms vietovėms, taikomos šio straipsnio 2–11 dalys.

▼M3

2. Pūdymui paliktoje žemėje nevykdoma jokia žemės ūkio gamyba. Valstybės narės nustato laikotarpį, per kurį atitinkamais kalendoriniais metais žemė turi būti paliekama pūdymui. Šis laikotarpis yra ne trumpesnis kaip 6 mėnesiai. Nukrypstant nuo Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punkto, ekologiniu požiūriu svarbios vietovės kriterijus atitinkanti daugiau kaip penkerius metus pūdymui palikta žemė išlieka ariamoji žemė.

▼B

3. Žemės pylimai – pagal 7 GAAB, nurodytą Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 II priede, saugomi ir kitokie žemės pylimai. Valstybės narės gali nuspręsti ekologiniu požiūriu svarbiomis vietovėmis laikyti tik pagal 7 GAAB saugomus žemės pylimus. Valstybės narės, nusprendusios ekologiniu požiūriu svarbiomis vietovėmis laikyti ir kitokius žemės pylimus, nustato tiems pylimams taikomus kriterijus, įskaitant mažiausią aukštį, grindžiamą nacionalinėmis ar regionų ypatybėmis.

▼M3

4. Kraštovaizdžio elementai priklauso ūkininkui; tai gali būti pagal 7 GAAB, 2 VR arba 3 VR, nurodytus Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 II priede, saugomi elementai ir (arba) vienas ar keli iš šių elementų:

a) gyvatvorės, medžių juostos arba medžių eilė;

b) pavieniai medžiai;

c) laukuose augantys atžalynai, įskaitant medžius, krūmus arba akmenis;

d) tvenkiniai. Iš betono arba plastiko padaryti rezervuarai nelaikomi ekologiniu požiūriu svarbiomis vietovėmis;

e) grioviai, įskaitant atvirus vandentakius, skirtus drėkinimo ar drenažo reikmėms. Kanalai betoninėmis sienomis nelaikomi ekologiniu požiūriu svarbiomis vietovėmis;

f) tradicinės akmeninės tvoros.

Valstybės narės gali nuspręsti kraštovaizdžio elementų rinkinį sudaryti tik iš tų elementų, kurie saugomi pagal 7 GAAB, 2 VR arba 3 VR, nurodytus Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 II priede, ir (arba) vieno ar kelių elementų, nurodytų pirmos pastraipos a–f punktuose.

Nustatant ekologiniu požiūriu svarbią vietovę, pirmos pastraipos a ir e punktuose atitinkamai nurodytų gyvatvorių, medžių juostų ir medžių eilių bei griovių plotis neviršija 10 metrų.

Nustatant ekologiniu požiūriu svarbią vietovę, pirmos pastraipos c ir d punktuose atitinkamai nurodytų laukuose augančių atžalynų ir tvenkinių plotas neviršija 0,3 ha.

Taikydamos pirmos pastraipos d punktą valstybės narės gali nustatyti mažiausią tvenkinių dydį. Jei palei vandentakį yra juosta su pakrančių augmenija, atitinkamas plotas įtraukiamas apskaičiuojant ekologiniu požiūriu svarbios vietovės plotą. Valstybės narės gali nustatyti kriterijus, kuriais siekiama užtikrinti, kad tvenkiniai turėtų gamtinės vertės, atsižvelgdamos į natūralių tvenkinių reikšmę buveinių ir rūšių išsaugojimui.

Taikydamos pirmos pastraipos f punktą, valstybės narės nustato nacionalinėmis ar regionų ypatybėmis pagrįstus minimaliuosius kriterijus, įskaitant aukščio ir pločio matmenų ribas.

5. Apsauginėmis juostomis ir lauko paribiais gali būti laikomos bet kurios apsauginės juostos ir lauko paribiai, įskaitant apsaugines juostas palei vandentakius, kaip reikalaujama pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 II priede nurodytus 1 GAAB, 1 VR arba 10 VR, arba lauko paribius, saugomus pagal 7 GAAB, 2 VR arba 3 VR, kaip nurodyta tame priede.

Valstybės narės neapsiriboja apsauginėmis juostomis ir lauko paribiais, kurių reikalaujama pagal pirmoje pastraipoje nurodytas kompleksinės paramos taisykles.

Valstybės narės nustato mažiausią apsauginių juostų ir lauko paribių plotį, kuris turi būti ne mažesnis kaip 1 metras, kad vietovę būtų galima laikyti ekologiniu požiūriu svarbia vietove. Palei vandentakį esanti juosta su pakrančių augmenija įtraukiama apskaičiuojant ekologiniu požiūriu svarbios vietovės plotą. Apsauginėse juostose ir lauko paribiuose negali būti vykdoma jokia žemės ūkio gamyba.

Ne pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 II priede nurodytus 1 GAAB, 7 GAAB, 1 VR, 2 VR, 3 VR arba 10 VR reikalaujamos arba saugomos apsauginės juostos ir lauko paribiai įtraukiami apskaičiuojant ekologiniu požiūriu svarbios vietovės plotą, jei jų plotis ne didesnis nei 20 metrų.

▼M3

5a. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 2 dalies antros pastraipos antrą sakinį, 4 ir 5 šios straipsnio dalyse nurodyti plotai laikomi prijungtais plotais arba elementais, jei jie yra prijungti prie ekologiniu požiūriu svarbios vietovės, kuri yra tiesiogiai prijungta prie ūkio ariamosios žemės.

▼B

6. Žemės ūkio ir miškininkystės sistemų hektarai turi būti ariamoji žemė, atitinkanti bazinės išmokos sistemos arba vienkartinės išmokos už plotus sistemos, nurodytos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriuje, reikalavimus, ir atitikti sąlygas, kuriomis buvo arba yra teikiama parama pagal Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 44 straipsnį arba Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 23 straipsnį.

▼M3

7. Valstybės narės gali nuspręsti prie miško pakraščių esančiose reikalavimus atitinkančių hektarų juostose leisti vykdyti žemės ūkio gamybą arba nustatyti reikalavimą, kad jose negalima vykdyti žemės ūkio gamybos, arba numatyti ūkininkams abi galimybes. Valstybės narės nustato mažiausią tų juostų plotį, kuris turi būti ne mažesnis kaip 1 metras.

Ekologiniu požiūriu svarbios vietovės plotas apskaičiuojamas atsižvelgiant į didžiausią 10 metrų plotį, jei valstybės narės nusprendžia leisti vykdyti žemės ūkio gamybą, ir 20 metrų plotį, kai valstybės narės nusprendžia neleisti vykdyti žemės ūkio gamybos.

8. Valstybės narės pateikia sąrašą rūšių, kurios gali būti naudojamos vietovėms apželdinti trumpos rotacijos želdiniais nenaudojant mineralinių trąšų ir (arba) augalų apsaugos produktų; savo sąrašą valstybės narės sudaro remdamosi pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 2 dalies c punktą nustatytu sąrašu ir iš jo pasirinkdamos rūšis, kurios yra tinkamiausios ekologiniu atžvilgiu, taigi nesirinkdamos akivaizdžiai nevietinių rūšių. Valstybės narės, atsižvelgdamos į ekologiniu požiūriu svarbių vietovių nustatymo tikslą, visų pirma saugoti ir didinti biologinę įvairovę, taip pat nustato mineralinių trąšų ir (arba) augalų apsaugos produktų naudojimo reikalavimus tais atvejais, kai jos leidžia juos naudoti.

9. Tarpinių pasėlių arba žaliosios dangos plotai apima tokius plotus, įveistus pagal 1 VR reikalavimus, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 II priede, taip pat kitus tarpinių pasėlių arba žaliosios dangos plotus, su sąlyga, kad jie įveisti pasėjant įvairių rūšių pasėlių sėklų mišinį arba į pagrindinį pasėlį įsėjant žolę arba ankštinius augalus.

Valstybės narės sudaro naudotinų pasėlių rūšių mišinių sąrašą ir nacionaliniu, regionų, paregionių arba ūkių lygmeniu nustato laikotarpį, kuriuo tarpiniai pasėliai ar žalioji danga turi būti apsėti įvairių rūšių pasėlių sėklų mišiniu. Šis laikotarpis negali būti trumpesnis kaip aštuonios savaitės. Valstybės narės gali nustatyti papildomas sąlygas, visų pirma susijusias su gamybos metodais.

Tarpinių pasėlių arba žaliosios dangos plotai neapima plotų, apsėtų žieminiais pasėliais, kurie sėjami rudenį paprastai derliaus arba ganymo tikslu. Jie taip pat neapima vietovių, kuriose vykdoma lygiavertė praktika, nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 IX priedo I dalies 3 ir 4 punktuose.

10. Azotą fiksuojančių pasėlių plotuose ūkininkai augina tuos azotą fiksuojančius pasėlius, kurie yra įtraukti į valstybės narės nustatytą sąrašą. Tą sąrašą sudaro azotą fiksuojantys pasėliai, kuriuos valstybė narės laiko padedančiais gerinti biologinę įvairovę ir kurie gali apimti azotą fiksuojančių ir kitokių pasėlių mišiniu apsėtus plotus, jei tame mišinyje vyrauja azotą fiksuojantys pasėliai. Tokie pasėliai turi augti augimo sezonu. Valstybės narės gali nustatyti papildomas sąlygas, visų pirma susijusias su gamybos metodu, siekdamos atsižvelgti į Direktyvos 91/676/EEB ir Direktyvos 2000/60/EB tikslus, nes dėl azotą fiksuojančių pasėlių rudenį gali padidėti azoto išplovimo grėsmė.

Azotą fiksuojančių pasėlių plotais nelaikomi plotai, kuriuose vykdoma lygiavertė praktika, nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 IX priedo I dalies 3 ir 4 punktuose.

▼M3

10a. Taikant 2, 5 ir 7 dalis, draudimas vykdyti bet kokią žemės ūkio gamybą suprantamas kaip draudimas vykdyti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies c punkto i papunktyje apibrėžtą žemės ūkio veiklą, nepažeidžiant pagal 4 GAAB nustatytų reikalavimų, kaip nurodyta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 II priede. Veiksmai, kuriais biologinės įvairovės tikslais siekiama įveisti žaliąją dirvožemio dangą, įskaitant apsėjimą laukinių gėlių sėklų mišiniais, yra leidžiami.

Tačiau, nukrypstant nuo šio draudimo vykdyti bet kokią žemės ūkio gamybą, taikydamos šio straipsnio 5 ir 7 dalis valstybės narės gali leisti apsauginėse juostose ir laukų paribiuose bei prie miško pakraščių esančiose reikalavimus atitinkančių hektarų juostose, kurios nenaudojamos žemės ūkio gamybai, šienauti ir ganyti gyvulius, su sąlyga, kad juosta išliktų aiškiai atskiriama nuo prijungtos žemės ūkio paskirties žemės.

10b. 2, 9 ir 10 dalyse nurodytuose plotuose ir 7 dalyje nurodytuose žemės ūkio gamybos plotuose draudžiama naudoti augalų apsaugos produktus.

10c. 9 dalyje nurodytuose plotuose, įveistuose į pagrindinius pasėlius įsėjant žolę arba ankštinius augalus, toks draudimas taikomas ne trumpiau kaip aštuonias savaites nuo pagrindinių pasėlių derliaus nuėmimo momento arba iki kitos pagrindinių pasėlių sėjos.

▼B

11. Ūkininkas, užtikrindamas atitiktį ekologiniu požiūriu svarbios vietovės turėjimo reikalavimui, tais pačiais paraiškų teikimo metais tą pačią vietovę arba kraštovaizdžio elementą gali deklaruoti tik vieną kartą.

46 straipsnis

Ekologiniu požiūriu svarbių vietovių nustatymo regionų lygmeniu taisyklės

1. Valstybės narės, pasirinkusios ekologiniu požiūriu svarbių vietovių nustatymo reikalavimą vykdyti regionų lygmeniu, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 5 dalyje, taikydamos tą straipsnį apibrėžia regionus. Apibrėžiamus regionus turi sudaryti viena homogeniška geografinė vietovė, kuriai būdingos panašios žemės ūkio ir aplinkos sąlygos. Čia homogeniškumas suprantamas kaip dirvožemio tipo, aukščio virš jūros lygio ir regione esančių gamtinių bei pusiau gamtinių vietovių homogeniškumas.

2. Apibrėžtuose regionuose valstybės narės nustato vietoves, kuriose turi būti įgyvendinta iki pusės procentinių punktų ekologiniu požiūriu svarbios vietovės nustatymo reikalavimo.

3. Valstybės narės nustato konkrečias su apibrėžtomis vietovėmis susijusias dalyvaujančių ūkininkų arba ūkininkų grupių pareigas. Nustatant pareigas užtikrinama, kad greta esančios ekologiniu požiūriu svarbios vietovės sudarytų vientisą struktūrą. Viena iš dalyvaujančių ūkininkų arba ūkininkų grupių pareigų turi būti reikalavimas, kad bent 50 % kiekvieno dalyvaujančio ūkininko ploto, kuriam taikoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 1 dalyje nustatyta pareiga, būtų jų valdose tame regione ir atitiktų to reglamento 46 straipsnio 2 dalies antros pastraipos nuostatas.

4. Nustatant dalyvaujančių ūkininkų arba ūkininkų grupių pareigas užtikrinama, kad 3 dalyje minimos greta esančios ekologiniu požiūriu svarbios vietovės būtų sudarytos iš vienos ar daugiau vietovių, nurodytų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos a, c, d ir h punktuose.

5. Nustatydamos vietoves ir pareigas, kaip nurodyta atitinkamai 2 ir 3 dalyse, valstybės narės atsižvelgia į esamas nacionalines arba regionines biologinės įvairovės apsaugos ir (arba) klimato kaitos švelninimo bei prisitaikymo prie jos strategijas, upių baseinų valdymo planus arba poreikį užtikrinti Direktyvos 92/43/EEB 10 straipsnyje nurodyto „Natura 2000“ tinklo ekologinę darną arba prisidėti prie Žaliosios infrastruktūros strategijos įgyvendinimo.

6. Prieš nustatydamos ūkininkų pareigas, valstybės narės konsultuojasi su atitinkamais ūkininkais arba ūkininkų grupėmis ir kitomis susijusiomis suinteresuotosiomis šalimis. Po tokių konsultacijų valstybės narės sudaro išsamų regioninio įgyvendinimo planą ir konsultacijose dalyvavusias suinteresuotąsias šalis, su tuo planu susijusius ūkininkus ar ūkininkų grupes informuoja apie tą planą, visų pirma, apie vietovių nustatymą ir dalyvaujančių ūkininkų ar ūkininkų grupių pareigas, o svarbiausia – kokią tikslią vietovės procentinę dalį kiekvienas ūkininkas turės turėti savo valdoje. Valstybės narės tokią informaciją ūkininkams pateikia iki metų, einančių prieš tuos metus, kuriais ekologiniu požiūriu svarbios vietovės nustatymo reikalavimas bus įgyvendinamas regionų lygmeniu, birželio 30 d. arba pirmaisiais šio reglamento taikymo metais, palikdamos pakankamai laiko ūkininkui pateikti atitinkamą paraišką.

Nekeisdamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnio 9 dalyje ūkininkams numatytų išmokų, valstybės narės užtikrina, kad būtų nustatyta ūkininkų savitarpio finansinės kompensacijos ir administracinių nuobaudų tvarka, taikoma, jei būtų nesilaikoma greta esančioms ekologiniu požiūriu svarbioms vietovėms taikomų reikalavimų.

47 straipsnis

Bendro įgyvendinimo taisyklės ir kriterijai, kuriuos turi atitikti valdos, kad būtų laikomos esančiomis greta

1. Valstybės narės, kurios nusprendžia leisti ekologiniu požiūriu svarbios vietovės turėjimo pareigą vykdyti bendrai, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 6 dalyje, pasinaudodamos bet kuriuo iš toliau pateiktų kriterijų, nustato kriterijus, kuriuos turi atitikti valdos, kad būtų laikomos esančiomis greta:

a) jos turi priklausyti ūkininkams, kurių 80 % valdos yra toje pačioje savivaldybėje;

b) jos turi priklausyti ūkininkams, kurių 80 % valdos yra vietovėje, kurios spindulį (ne didesnį nei 15 km) turi nustatyti valstybės narės.

2. Valstybės narės, kurios nusprendžia nustatyti vietoves, kuriose leidžiama bendrai vykdyti reikalavimus, ir pasirenka nustatyti dalyvaujančių ūkininkų ar ūkininkų grupių pareigas, turi atsižvelgti į nacionalines arba regionines biologinės įvairovės apsaugos ir (arba) klimato kaitos švelninimo bei prisitaikymo prie jos strategijas, upių baseinų valdymo planus arba poreikius, nustatytus siekiant užtikrinti Direktyvos 92/43/EEB 10 straipsnyje nurodyto „Natura 2000“ tinklo ekologinę darną arba prisidėti prie žaliosios infrastruktūros plėtros.

3. 2 dalyje nurodytos dalyvaujančių ūkininkų arba ūkininkų grupių pareigos apima sąlygą, kad greta esančios ekologiniu požiūriu svarbios vietovės turi būti sudarytos iš vienos ar daugiau vietovių, nurodytų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 2 dalies antros pastraipos a, c, d ir h punktuose.

4. Pareigą bendrai vykdantys ūkininkai sudaro rašytinį susitarimą, kuriame išsamiai nustato finansinės kompensacijos ir administracinių nuobaudų vidaus taisykles, taikytinas, jei nesilaikoma reikalavimų dėl bendros ekologiniu požiūriu svarbios vietovės.

48 straipsnis

Miško ir žemės ūkio paskirties žemės santykio nustatymas

1. Valstybės narės, nusprendusios įgyvendinti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 7 dalį, remdamosi Eurostato duomenimis, nustato, kokią bendro žemės paviršiaus ploto, nurodyto tos dalies pirmoje pastraipoje, procentinę dalį sudaro miškai. Apskaičiuojant miško duomenis, remiamasi Jungtinių Tautų Maisto ir žemės ūkio organizacijos taikoma apibrėžtimi ir neįskaičiuojama kita miškinga žemė. Į bendrą žemės paviršiaus plotą neįskaičiuojamas vidaus vandens telkinių, įskaitant upes ir ežerus, plotas.

2. Miško ir žemės ūkio paskirties žemės santykis, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 7 dalyje, apskaičiuojamas naudojant Eurostato duomenis. Jei Eurostatas neturi tinkamo mastelio duomenų apie mišku padengtą žemę ir žemės ūkio paskirties žemę, kad būtų galima apskaičiuoti miško procentinę dalį vietovės lygmeniu, atitinkančiu LAU2 lygmenį, arba aiškiai apibrėžtos vietos vieneto, apimančio vieną aiškią gretimą geografinę vietovę, kuriai būdingos panašios žemės ūkio sąlygos, lygmeniu, galima naudoti kitų šaltinių duomenis.

Valstybės narės turi įrodyti, kad jos naudojosi naujausiais ir nuosekliais mišku padengtos žemės ir žemės ūkio paskirties žemės ploto duomenimis, kuo labiau atspindinčiais faktinę padėtį.

3. 1 ir 2 dalyse nurodyti duomenys ir skaičiavimai galioja trejus metus. Pasibaigus šiam laikotarpiui, tos valstybės narės, kurios nusprendžia toliau taikyti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 46 straipsnio 7 dalyje numatytą išimtį ir atnaujinti tą trejų metų laikotarpį, naudodamos naujausius turimus duomenis perskaičiuoja santykius taip, kaip nustatyta šio straipsnio 1 ir 2 dalyse.

Jei administracinių ribų pakeitimas turi poveikio 2 dalyje nurodytam santykiui, duomenys ir skaičiavimai įvertinami iš naujo, ir jei išimties taikymo sąlygos yra pasikeitusios, apie tai pranešama Komisijai.







4 SKYRIUS

IŠMOKA JAUNIESIEMS ŪKININKAMS

49 straipsnis

Juridinių asmenų galimybės pasinaudoti išmoka jauniesiems ūkininkams

1. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 1 dalyje nurodyta metinė išmoka jauniesiems ūkininkams juridiniam asmeniui skiriama nepriklausomai nuo jo teisinės formos, jei laikomasi šių sąlygų:

a) juridinis asmuo turi teisę gauti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 III antraštinės dalies 1 skyriuje nurodytą išmoką pagal bazinės išmokos sistemą arba vienkartinės išmokos už plotus sistemą ir paprašė leisti pasinaudoti teisėmis į išmokas arba deklaravo reikalavimus atitinkančius hektarus, kaip nurodyta to reglamento 50 straipsnio 4 dalyje;

▼M2

b) jaunasis ūkininkas, apibrėžtas Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 2 dalyje, kiekvienais metais, kuriais juridinis asmuo teikia paraišką skirti išmoką pagal jaunųjų ūkininkų sistemą, veiksmingai ilgą laiką kontroliuoja juridinį asmenį – priima su valdymu, nauda ir finansine rizika susijusius sprendimus. Jei juridinio asmens kapitalą valdo arba juridiniam asmeniui vadovauja keli fiziniai asmenys, įskaitant asmenį (-is), kuris (-ie) nėra jaunasis (-ieji) ūkininkas (-ai), jaunasis ūkininkas kiekvienais metais, kuriais juridinis asmuo teikia paraišką skirti išmoką pagal jaunųjų ūkininkų sistemą, turi būti pajėgus vykdyti nurodytą veiksmingą ilgalaikę kontrolę vienas arba kartu su kitais ūkininkais pagal šio straipsnio 1a dalį;

▼B

c) bent vienas iš jaunųjų ūkininkų, atitinkančių b punkte nustatytą sąlygą, atitinka valstybių narių pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 3 dalį nustatytus atitikties reikalavimams kriterijus (jei jie buvo nustatyti), nebent valstybės narės nuspręstų, kad tie kriterijai taikomi visiems tiems jauniesiems ūkininkams.

Jei juridinį asmenį vienas arba kartu su kitais kontroliuoja kitas juridinis asmuo, pirmos pastraipos b punkte nustatyta sąlyga taikoma bet kuriam fiziniam asmeniui, kontroliuojančiam tą kitą juridinį asmenį.

▼M2

1a. Nukrypdamos nuo 1 dalies pirmos pastraipos b punkto, valstybės narės gali nuspręsti, kad nuo 2016 arba 2017 kalendorinių metų jaunasis (-ieji) ūkininkas (-ai) vykdo tik tame punkte nurodytą veiksmingą ir ilgalaikę kontrolę. Toks sprendimas priimamas prieš prasidedant paraiškų teikimo už pirmuosius tokio sprendimo taikymo metus laikotarpiui, ir jis priimamas tik vieną kartą. Tokio sprendimo negalima priimti po to, kai prasideda paraiškų teikimo už 2017 kalendorinius metus laikotarpis.

Jeigu valstybės narės pasinaudoja pirmoje pastraipoje nustatyta nukrypti leidžiančia nuostata, siekiant nustatyti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 2 dalies a punkte ir 5 dalyje nurodyto įsikūrimo datą, reikėtų atsižvelgti į laikotarpį, per kurį jaunasis ūkininkas vykdė kontrolę kartu su kitais ūkininkais pagal šio straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punktą kalendoriniais metais, einančiais prieš kalendorinius metus, nuo kurių taikoma nukrypti leidžianti nuostata.

Jei valstybės narės pasinaudoja ta nukrypti leidžiančia nuostata, jos nusprendžia, ar reikėtų reikalauti, kad jaunieji ūkininkai vieni kontroliuotų tuos juridinius asmenis arba fizinių asmenų grupes, kurie jau gavo išmokas pagal jaunųjų ūkininkų sistemą vienus (ar kelerius) metus iki tų metų, nuo kurių taikoma leidžianti nukrypti nuostata, kai jaunasis ūkininkas arba jaunieji ūkininkai vykdė kontrolę kartu su ūkininkais, kurie nebuvo jaunieji ūkininkai.

▼B

2. Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 1 dalyje nurodyta išmoka nebeskiriama, jeigu visi jaunieji ūkininkai, atitinkantys 1 dalies pirmos pastraipos b punkte ir, atitinkamais atvejais, 1 dalies pirmos pastraipos c punkte nustatytus kriterijus, liovėsi kontroliuoti juridinį asmenį.

3. Šiame straipsnyje:

a) bet kokia Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 4–10 dalyse pateikiama nuoroda į ūkininką laikoma nuoroda į šiame straipsnyje nurodytą juridinį asmenį;

b) Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 2 dalies a punkte pateikiama nuoroda į pirmąją pagal bazinės išmokos sistemą arba vienkartinės išmokos už plotus sistemą teikiamą paraišką laikoma nuoroda į juridinio asmens pirmąją paraišką skirti išmoką pagal jaunųjų ūkininkų sistemą;

c) nepažeidžiant šio straipsnio 4 dalies, Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 5 dalies antro sakinio nuoroda į įsikūrimą laikoma nuoroda į juridinį asmenį pagal šio straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punktą kontroliuojančių jaunųjų ūkininkų įsikūrimą.

▼M3

Jaunasis ūkininkas, veiksmingai ilgą laiką kontroliuojantis juridinį asmenį, kaip apibrėžta šio straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punkte, taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 2 dalies b punktą turi būti ne vyresnis nei 40 metų amžiaus tais metais, kuriais jaunojo ūkininko kontroliuojamas juridinis asmuo pirmą kartą teikia paraišką pagal bazinės išmokos sistemą arba vienkartinės išmokos už plotus sistemą.

▼B

4. Jeigu 1 dalies pirmos pastraipos b punkte nurodyti keli jaunieji ūkininkai juridinį asmenį pradėjo kontroliuoti skirtingu metu, Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 50 straipsnio 5 dalies antrame sakinyje nurodytu įsikūrimu laikomas anksčiausias kontrolės įgijimas.

50 straipsnis

Fizinių asmenų grupės galimybės pasinaudoti išmoka jauniesiems ūkininkams

49 straipsnis mutatis mutandis taikomas fizinių asmenų grupei, nurodytai Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies a punkte, kurios visi nariai atitinka šio reglamento 49 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytus reikalavimus.







5 SKYRIUS

SUSIETOJI PARAMA







1 SKIRSNIS

Savanoriška susietoji parama

51 straipsnis

Apibrėžtys

Šiame skirsnyje susietosios paramos priemonės – Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 1 dalyje nurodytos savanoriškos susietosios paramos priemonės.

52 straipsnis

Bendrieji principai

1. Valstybės narės nustato Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 3 dalyje nurodytus regionus, remdamosi objektyviais ir nediskriminaciniais kriterijais, kaip antai, agronominiais ir socialiniais bei ekonominiais ypatumais, regioniniu žemės ūkio potencialu arba institucine ar administracine struktūra. Tokie regionai gali skirtis nuo regionų, nustatytų pagal kitas Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 numatytas paramos sistemas.

2. Pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 3 dalį nustatydamos konkrečius ūkininkavimo būdus arba konkrečius žemės ūkio sektorius, valstybės narės visų pirma atsižvelgia į atitinkamas konkretaus regiono arba sektoriaus gamybos struktūras ir sąlygas.

3. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 3 dalį, konkretūs ūkininkavimo būdai arba konkretūs žemės ūkio sektoriai laikomi patiriančiais sunkumų, jei kyla rizika, kad gamyba juose gali būti nutraukta arba sumažėti dėl, inter alia, menko vykdomos veiklos pelningumo, ir jei tai daro neigiamą poveikį atitinkamo regiono arba sektoriaus ekonominei, socialinei ir aplinkosaugos pusiausvyrai.

53 straipsnis

Paramos teikimo sąlygos

1. Remdamosi Reglamente (ES) Nr. 1307/2013 nustatyta sistema ir šiame reglamente išdėstytomis sąlygomis, valstybės narės nustato atitikties susietosios paramos priemonių reikalavimams kriterijus.

2. Valstybės narės regiono arba sektoriaus lygmeniu nustato Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 6 dalyje nurodytus plotus ir derlių bei gyvulių skaičių. Nurodomas regione arba sektoriuje, kuriam teikiama parama, per bent vienus iš penkerių metų, einančių prieš to reglamento 53 straipsnio 1 dalyje nurodyto sprendimo priėmimo metus, turėtas didžiausias derlius, dirbamas plotas arba gyvulių skaičius.

▼M3

Metinė išmoka nurodoma kaip paramos už vienetą suma. Ji gali būti viena iš toliau nurodytų sumų arba, jei plotas ar gyvulių, už kuriuos gali būti skiriama parama, skaičius neviršija ploto ar gyvulių skaičiaus, nustatytų remiantis šios dalies pirma pastraipa, viena iš šių sumų:

a) sumos, nustatytos priemonei, apie kurią pranešta pagal šio reglamento I priedo 3 punkto i papunktį, finansuoti, ir ploto ar gyvulių, už kuriuos tais metais gali būti skiriama parama, skaičiaus santykis.

b) sumos, nustatytos priemonei, apie kurią pranešta pagal šio reglamento I priedo 3 punkto i papunktį, finansuoti, ir ploto ar gyvulių, nustatytų kaip nurodyta šios dalies pirmoje pastraipoje, skaičiaus santykis.

▼M2

Nepažeisdamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 5 dalies, valstybės narės gali nuspręsti šios dalies antroje pastraipoje nurodytą paramos už vienetą sumą moduliuoti pagal tam tikras ūkininkų kategorijas arba ūkių kategorijas, siekdamos atsižvelgti į masto ekonomiją, kuri susidaro dėl tiksliniame konkretaus ūkininkavimo būde arba konkrečiame žemės ūkio sektoriuje esančių gamybos struktūrų dydžio arba, jei priemonė yra taikoma regionui arba visam sektoriui, susijusiame regione arba sektoriuje. Šio reglamento 67 straipsnio 1 dalis taikoma mutatis mutandis pranešimams apie tokius sprendimus.

▼B

3. Jeigu susietosios paramos priemonė susijusi su aliejinių kultūrų sėklomis, nurodytomis pagal GATT sudaryto Europos ekonominės bendrijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų susitarimo memorandumo dėl aliejinių kultūrų sėklų priede, bendras didžiausias plotas, už kurį turi būti skiriama parama ir apie kurį pranešė valstybės narės, turi neviršyti didžiausio visos Sąjungos ploto, kad būtų užtikrinta, jog Sąjunga laikosi savo tarptautinių įsipareigojimų.

Jei viršijamas pirmoje pastraipoje nurodytas didžiausias plotas, atitinkamos valstybės narės patikslina plotą, apie kurį pranešė, taikydamos sumažinimo koeficientą, kuris apskaičiuojamas kaip didžiausio ploto ir bendro ploto, apie kurį pranešta siekiant gauti su pirmoje pastraipoje nurodytų aliejinių kultūrų sėklomis susijusią paramą, santykis.

Komisija nustato antroje pastraipoje nurodytą koeficientą įgyvendinimo aktuose, kuriuos ji priima netaikydama Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 71 straipsnio 2 arba 3 dalyje nurodytos procedūros.

4. Jeigu susietosios paramos priemonė susijusi su galvijais ir (arba) avimis ir ožkomis, valstybės narės nustato paramos skyrimo sąlygą – reikalavimą identifikuoti ir registruoti gyvulius, kaip nustatyta atitinkamai Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1760/2000 ( 10 ) arba Tarybos reglamente (EB) Nr. 21/2004 ( 11 ).

▼M1

Tačiau, nepažeidžiant kitų paramos skyrimo sąlygų, gyvulys taip pat laikomas atitinkančiu paramos skyrimo reikalavimus, jeigu pirmoje pastraipoje nurodyti identifikavimo ir registravimo reikalavimai įvykdomi iki datos, kurią turi nustatyti valstybė narė ir kuri turi būti ne vėlesnė kaip:

a) pirmoji gyvulio laikymo laikotarpio diena, jeigu taikomas gyvulio laikymo laikotarpis;

b) data, parinkta remiantis objektyviais kriterijais ir suderinta su atitinkama priemone, apie kurią pranešta pagal I priedą, jeigu gyvulio laikymo laikotarpis netaikomas.

Antroje pastraipoje nurodytas datas valstybės narės Komisijai praneša iki 2015 m. rugsėjo 15 d.

▼B

5. Valstybės narės negali teikti su plotu susijusios susietosios paramos už plotus, kurie nėra reikalavimus atitinkantys plotai, apibrėžti Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse. Jeigu valstybės narės teikia susietąją paramą už kanapes, taikoma Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 32 straipsnio 6 dalyje ir šio reglamento 9 straipsnyje nurodyta sąlyga.

▼M2

53a straipsnis

Lėšų perkėlimas tarp priemonių

1. Nepažeisdamos reikalavimų, nustatytų Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 IV antraštinės dalies I skyriuje, valstybės narės gali nuspręsti naudoti sumas, apie kurias pranešta pagal šio reglamento I priedo 3 punkto i papunktį, vienai ar kelioms kitoms paramos priemonėms pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 IV antraštinės dalies I skyrių finansuoti už tuos pačius paraiškų teikimo metus.

Lėšų perkėlimas tarp paramos priemonių neturėtų padaryti negaliojančios paramos priemonės, apie kurią pranešta Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 54 straipsnį ir šio reglamento 67 straipsnio 1 ir 2 dalis.

2. Jei plotas arba gyvulių skaičius, už kuriuos gali būti teikiama parama pagal savanoriškos susietosios paramos priemonę atitinkamais paraiškų teikimo metais, yra lygus arba viršija kiekybinį apribojimą, apie kurią pranešta pagal šio reglamento I priedo 3 punkto j papunktį, paramos priemonei negali būti naudojamos lėšos, perkeltos iš kitos (-ų) paramos priemonės (-ių).

3. Jei plotas arba gyvulių skaičius, už kuriuos gali būti teikiama parama pagal savanoriškos susietosios paramos priemonę atitinkamais paraiškų teikimo metais yra mažesnis nei kiekybinis apribojimas, apie kurį pranešta pagal šio reglamento I priedo 3 punkto j papunktį, perkeliamos lėšos už vienetą neturi būti mažesnės nei finansavimui nustatytos sumos, apie kurią pranešta pagal to priedo 3 punkto i papunktį, ir kiekybinio apribojimo santykis.

4. Kai valstybės narės teikia susietąją paramą už baltymingus augalus, pasinaudodamos Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 53 straipsnio 3 dalyje numatyta galimybe, perkėlus lėšas galima pagalba už baltymingus augalus neturi būti mažesnė nei 2 % metinės nacionalinės viršutinės ribos, nustatytos to reglamento II priede.

5. Sprendimas perkelti lėšas tarp paramos priemonių turi būti priimamas iki savanoriškos susietosios paramos pirmos išmokos arba išankstinių išmokų išmokėjimo ūkininkams datos. Vis dėlto, dėl lėšų pervedimų iš vienos priemonės į kitą, kurioms dar nebuvo atlikta jokių mokėjimų, toks sprendimas gali būti priimamas po tos dienos, bet ne vėliau kaip:

a) paskutinę mėnesio, kurį ūkininkams buvo išmokėta savanoriškos susietosios paramos pirma išmoka arba išankstinės išmokos priemonę, dieną;

b) lapkričio 30 d., kai tokia pirma išmoka arba išankstės išmokos išmokamos spalio 16–31 d. laikotarpiu.

6. Valstybės narės kompetentinga institucija, ketinanti priimti sprendimą perkelti lėšas tarp paramos priemonių, apie galimą lėšų perkėlimą turi ūkininkams pranešti prieš prasidedant paraiškų teikimo laikotarpiui.

▼B

54 straipsnis

Paramos suderinamumas ir sumavimas

1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 8 dalį, Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1308/2013 ( 12 ) nustatytos priemonės laikomos kitomis Sąjungos priemonėmis ir politikos sritimis.

2. Valstybės narės užtikrina, kad:

a) susietosios paramos priemonės būtų suderintos su kitomis Sąjungos priemonėmis ir politikos sritimis;

b) skirtingos susietosios paramos priemonės būtų suderintos tarpusavyje;

c) susietosios paramos priemonės būtų suderintos su valstybės pagalbos lėšomis finansuojamomis priemonėmis.

Valstybės narės užtikrina, kad susietosios paramos priemonės netrukdytų tinkamai taikyti pirmoje pastraipoje minimų kitų priemonių.

▼M2

3. Jeigu parama, teikiama pagal tam tikrą susietosios paramos priemonę, gali būti suteikta ir pagal kitą susietosios paramos priemonę arba pagal priemonę, įgyvendinamą pagal kitas Sąjungos priemones ir politikos sritis, valstybės narės užtikrina, kad paramą, kuria siekiama Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 52 straipsnio 5 dalyje nurodyto tikslo, atitinkamas ūkininkas gautų tik pagal vieną tokią priemonę, susijusią su kiekvienu sektoriumi, regionu, konkrečiu ūkininkavimo būdu arba konkrečiu žemės ūkio sektori