2008R0889 — LT — 01.01.2015 — 010.003

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:









▼B

KOMISIJOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 889/2008

2008 m. rugsėjo 5 d.

kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo įgyvendinimo taisyklės dėl ekologinės gamybos, ženklinimo ir kontrolės







EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 2007 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo ir panaikinantį Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 ( 1 ), ypač į jo 9 straipsnio 4 dalį, 11 straipsnio antrąją pastraipą, 12 straipsnio 3 dalį, 14 straipsnio 2 dalį, 16 straipsnio 3 dalies c punktą, 17 straipsnio 2 dalį ir 18 straipsnio 5 dalį, 19 straipsnio 3 dalies antrąjį papunktį, 21 straipsnio 2 dalį, 22 straipsnio 1 dalį, 24 straipsnio 3 dalį, 25 straipsnio 3 dalį, 26 straipsnį, 28 straipsnio 6 dalį, 29 straipsnio 3 dalį ir 38 straipsnio a, b, c bei e punktus ir 40 straipsnį, kadangi: (1) Reglamente (EB) Nr. 834/2007, visų pirma jo III, IV ir V antraštinėse dalyse, nustatyti pagrindiniai reikalavimai dėl ekologiškų produktų gamybos, ženklinimo ir kontrolės augalininkystės ir gyvulininkystės sektoriuose. Reikėtų nustatyti išsamias šių reikalavimų įgyvendinimo taisykles. (2) Naujoms išsamioms tam tikrų gyvūnų rūšių, ekologinės akvakultūros, jūros dumblių ir mielių, naudojamų kaip maistas ar pašaras, gamybos taisyklėms Bendrijos lygiu parengti reikės daugiau laiko, todėl jos turėtų būti detaliau išdėstytos vėlesnės procedūros metu. Todėl reikia pašalinti tuos produktus iš šio reglamento taikymo srities. Tačiau tam tikroms gyvūnų rūšims, akvakultūros produktams ir jūros dumbliams turėtų būti taikomos mutatis mutandis tiems produktams nustatytos Bendrijos taisyklės dėl gamybos, kontrolės ir ženklinimo pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 42 straipsnį. (3) Reikėtų nustatyti tam tikras apibrėžtis, siekiant vengti neaiškumų ir garantuoti vienodą ekologinės gamybos taisyklių taikymą. (4) Ekologinis augalų auginimas pagrįstas augalų maitinimu pirmiausia per dirvos ekosistemą. Todėl hidroponikos taikymas, kai augalai auga laikant jų šaknis inertinėje pašarinėje terpėje su tirpiaisiais mineralais ir maistingosiomis medžiagomis neturėtų būti leidžiamas. (5) Ekologinis augalų auginimas apima įvairius auginimo būdus ir ribotą trąšų bei mažo tirpumo dirvos gerinimo priemonių naudojimą, tad reikėtų smulkiai apibūdinti tokius būdus. Visų pirma reikėtų nustatyti tam tikrų nesintetinių produktų naudojimo sąlygas. (6) Pesticidų, kurie gali pakenkti aplinkai arba dėl kurių žemės ūkio produktuose gali atsirasti likučių, naudojimas turėtų būti gerokai apribotas. Reikėtų teikti pirmenybę prevencinėms kenkėjų, ligų ir piktžolių kontrolės priemonėms. Be to, reikėtų nustatyti tam tikrų augalų apsaugos produktų naudojimo sąlygas. (7) Ekologiškai ūkininkaujant, pagal Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 ( 2 ) buvo leista aiškiai apibrėžtomis sąlygomis naudoti tam tikrus augalų apsaugos produktus, trąšas, dirvos gerinimo priemones, taip pat tam tikras neekologiškas pašarines žaliavas, pašarų priedus ir pagalbines pašarų perdirbimo priemones bei tam tikrus valymui ir dezinfekcijai naudojamus produktus. Siekiant užtikrinti ekologinio ūkininkavimo tęstinumą, šiuos produktus ir medžiagas turėtų būti leidžiama toliau naudoti pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 16 straipsnio 3 dalies c punkte pateiktas nuostatas. Be to, siekiant aiškumo, šio reglamento prieduose reikia išvardyti produktus ir medžiagas, kurias leista naudoti pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91. Ateityje remiantis kitokiu teisiniu pagrindu, būtent Reglamento (EB) Nr. 834/2007 16 straipsnio 1 dalimi, šie sąrašai gali būti papildyti kitais produktais ir medžiagomis. Todėl reikia nustatyti atskirą kiekvienos produktų ir medžiagų kategorijos būklę naudojant sąraše pateiktą simbolį. (8) Taikant holistinį požiūrį į ekologinį ūkininkavimą, gyvūnų auginimas turi būti susijęs su žeme, kurioje užaugintų gyvūnų mėšlas naudojamas auginamiems augalams tręšti. Gyvulininkystė visada reiškia žemės ūkio naudmenų valdymą, todėl reikėtų numatyti nuostatą, pagal kurią būtų draudžiamas gyvūnų auginimas neturint žemės. Renkantis veisles ekologinėje gyvulininkystėje reikėtų atsižvelgti į veislių gebėjimą prisitaikyti prie vietos sąlygų, jų gyvybingumą ir atsparumą ligoms, reikėtų skatinti didelę biologinę įvairovę. (9) Tam tikromis aplinkybėmis ūkio subjektai dėl sumažėjusio genų fondo gali susidurti su sunkumais siekiant gauti ekologiškai veistų gyvūnų, o tai kliudytų sektoriaus plėtrai. Todėl reikėtų numatyti galimybę veisimo tikslais atvežti į ūkį ribotą neekologiškai užaugintų gyvūnų skaičių. (10) Verčiantis ekologine gyvulininkyste reikėtų užtikrinti, kad yra tenkinami konkretūs gyvūnų elgsenos poreikiai. Šiuo atžvilgiu patalpos, kuriose laikomi visų rūšių gyvūnai, turėtų tenkinti atitinkamų gyvūnų poreikius, susijusius su vėdinimu, apšvietimu, erdve ir patogumu, turėtų būti numatytas pakankamas plotas, kad kiekvienas gyvūnas galėtų laisvai judėti ir būtų vystoma natūrali socialinė gyvūno elgsena. Reikėtų nustatyti konkrečias laikymo patalpose sąlygas ir ūkininkavimo tvarką tam tikrų gyvūnų, įskaitant bites, atžvilgiu. Šios specialiosios laikymo patalpose sąlygos turėtų užtikrinti aukštą gyvūnų gerovės lygį, o tai yra ekologinės gyvulininkystės prioritetas, todėl gali neapsiriboti vien Bendrijos gerovės standartais, kurie taikomi ūkininkavimui apskritai. Ekologinės gyvulininkystės veikla turėtų užkirsti kelią pernelyg sparčiam naminių paukščių auginimui. Todėl reikėtų nustatyti specialiąsias nuostatas, kad būtų išvengta intensyvaus auginimo būdų taikymo. Visų pirma naminiai paukščiai turi būti auginami, kol pasieks minimalų amžių, arba turi būti auginamos lėto augimo naminių paukščių rūšys, kad bet kuriuo atveju nebūtų paskatų taikyti intensyvaus auginimo būdus. (11) Daugeliu atveju gyvūnai turėtų nuolat turėti galimybę ganytis diendaržiuose esant palankioms oro sąlygoms, ir tokios lauko aikštelės iš principo turėtų būti parengtos pagal tinkamą rotacijos sistemą. (12) Siekiant vengti gamtinių išteklių, kaip antai dirva ir vanduo, užteršimo maistingosiomis medžiagomis, reikėtų nustatyti didžiausią leistiną mėšlo naudojimo vienam hektarui ir gyvūnų skaičiaus vienam hektarui ribą. Ši riba turėtų būti susieta su azoto kiekiu mėšle. (13) Sužalojimai, keliantys stresą, žalą, ligą ar gyvūnų kančias, turėtų būti uždrausti. Tačiau ribotomis sąlygomis gali būti leidžiama atlikti konkrečius tam tikroms gamybos rūšims, gyvūnų ir žmonių saugumui svarbius veiksmus. (14) Gyvūnai turėtų būti šeriami žole ir pašarais, pagamintais pagal ekologinio ūkininkavimo taisykles, pageidautina pagamintais savo ūkyje, atsižvelgiant į gyvūnų fiziologinius poreikius. Be to, siekiant tenkinti pagrindinius gyvūnų mitybos reikalavimus, aiškiai apibrėžtomis sąlygomis gali prireikti naudoti tam tikrus mineralus, mikroelementus ir vitaminus. (15) Esami regioniniai ekologiškai auginamų atrajotojų galimybės gauti būtinus A, D ir E vitaminus su savo pašaro racionu skirtumai, kuriuos lemia klimatas ir turimi pašaro šaltiniai, kaip manoma, išliks, todėl reikėtų leisti skirti atrajotojams tokius vitaminus. (16) Gyvūnų sveikatos valdymas turėtų būti daugiausia pagrįstas ligų profilaktika. Be to, turėtų būti taikomos specialiosios valymo ir dezinfekcijos priemonės. (17) Profilaktinis chemiškai susintetintų alopatinių vaistų naudojimas ekologiškai ūkininkaujant neleistinas. Tačiau jei gyvūnui dėl ligos ar sužeidimo būtinas skubus gydymas, chemiškai susintetintų alopatinių vaistų naudojimas turėtų būti apribotas iki griežto minimumo. Be to, siekiant garantuoti vartotojams ekologinės gamybos vientisumą, turėtų būti įmanoma imtis ribojančių priemonių, kaip antai dukart padidinti išlauką po chemiškai susintetintų alopatinių vaistų naudojimo. (18) Turėtų būti nustatytos specialiosios taisyklės dėl ligų profilaktikos ir veterinarinio gydymo bitininkystėje. (19) Reikėtų numatyti nuostatą, pagal kurią pašarus ar maisto produktus gaminantys ūkio subjektai atsižvelgtų į atitinkamas procedūras, pagrįstas sistemingu svarbiausių perdirbimo etapų nustatymu siekiant užtikrinti, kad pagaminti perdirbti produktai atitinka ekologinės gamybos taisykles. (20) Norint užtikrinti tam tikrų perdirbtų ekologiškų maisto produktų ir pašarų gamybą, reikia tam tikrų neekologiškų produktų ir medžiagų. Vyno perdirbimo taisyklėms suderinti Bendrijos lygiu reikės daugiau laiko. Todėl vyno gamybai naudojami minėti produktai turėtų būti neįtraukiami, kol, taikant vėlesnę procedūrą, bus nustatytos specialiosios taisyklės. (21) Ekologiškiems maisto produktams perdirbti, pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 buvo leidžiama aiškiai apibrėžtomis sąlygomis naudoti tam tikras ne žemės ūkio kilmės sudedamąsias dalis, tam tikras pagalbines maisto perdirbimo priemones ir tam tikras žemės ūkio kilmės neekologiškas sudedamąsias dalis. Siekiant užtikrinti ekologinio ūkininkavimo tęstinumą, pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 21 straipsnio 2 dalyje pateiktas nuostatas toliau leidžiama naudoti tokius produktus ir medžiagas. Be to, siekiant aiškumo, reikia šio reglamento prieduose išvardyti produktus ir medžiagas, kuriuos leidžiama naudoti pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91. Ateityje remiantis kitokiu teisiniu pagrindu, būtent Reglamento (EB) Nr. 834/2007 21 straipsnio 2 dalimi, šie sąrašai gali būti papildyti kitais produktais ir medžiagomis. Todėl reikia nustatyti atskirą kiekvienos produktų ir medžiagų kategorijos būklę naudojant sąraše pateiktą simbolį. (22) Tam tikromis sąlygomis ekologiški ir neekologiški produktai gali būti surenkami ir vežami vienu metu. Siekiant pristatymo metu tinkamai atskirti ekologiškus produktus nuo neekologiškų ir išvengti bet kokio jų susimaišymo reikėtų nustatyti specialiąsias nuostatas. (23) Perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpiu reikalaujama tam tikru nustatytu laikotarpiu taikyti visas numatytas priemones. Atsižvelgiant į ankstesnę ūkio gamybą, reikėtų nustatyti konkrečius laikotarpius įvairiems gamybos sektoriams. (24) Pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 22 straipsnį reikėtų nustatyti specialiąsias sąlygas dėl tame straipsnyje nustatytų išimčių taikymo. Reikia nustatyti tokias sąlygas dėl ekologinių gyvūnų, pašarų, bičių vaško, sėklų ir sėklinių bulvių bei ekologiškų sudedamųjų dalių nebuvimo, taip pat dėl konkrečių problemų, susijusių su gyvūnų laikymu ir didelio masto nelaimių atvejais. (25) Geografiniai ir struktūriniai žemės ūkio skirtumai bei klimatiniai suvaržymai gali kliudyti ekologinės gamybos plėtrai tam tikruose regionuose, todėl tikslinga numatyti išimtis tam tikrai praktikai dėl gyvūnų laikymo pastatų ir įrenginių charakteristikų. Todėl ūkiuose, kurie dėl savo geografinės padėties ir struktūrinių suvaržymų, visų pirma kalnuotose teritorijose, yra mažo dydžio, turėtų būti leidžiama aiškiai apibrėžtomis sąlygomis laikyti gyvūnus pririštus, ir tik tais atvejais, kai nėra įmanoma laikyti galvijus jų elgsenos poreikius atitinkančiomis grupėmis. (26) Siekiant užtikrinti pradinės ekologinės gyvulininkystės plėtrą, Reglamente (EEB) Nr. 2092/91 buvo nustatytos kelios laikinos nukrypti leidžiančios nuostatos dėl gyvūnų rišimo, gyvūnų laikymo uždarose patalpose sąlygų ir gyvūnų tankumo. Perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpiu šios nukrypti leidžiančios nuostatos turėtų būti taikomos iki jų galiojimo termino pabaigos, kad nebūtų sutrikdytas ekologinės gyvulininkystės sektorius. (27) Atsižvelgiant į apdulkinimo svarbą ekologinės bitininkystės sektoriuje, turėtų būti galima numatyti išimtis, pagal kurias tame pačiame ūkyje būtų leidžiama paralelinė ekologinė ir neekologinė bitininkystės gamyba. (28) Tam tikromis aplinkybėmis ūkininkams gali būti sunku užtikrinti ekologiškai užaugintų gyvūnų ir ekologiškų pašarų tiekimą, todėl turėtų būti išduodamas leidimas ribotais kiekiais naudoti ribotą kiekį ūkyje neekologiškai pagamintų medžiagų. (29) Ekologinėje gamyboje dalyvaujantys gamintojai įdėjo daug pastangų, siekdami plėtoti ekologiškų sėklų ir vegetatyvinių medžiagų gamybą, kad būtų užtikrintas platus augalų rūšių, kurioms esama ekologiškų sėklų ir augalų dauginamosios medžiagos, veislių pasirinkimas. Tačiau šiuo metu daugeliui rūšių ekologiškų sėklų ir augalų dauginamosios medžiagos dar nepakanka ir tokiais atvejais turėtų būti leidžiama naudoti neekologiškas sėklas ir augalų dauginamąją medžiagą. (30) Kiekviena valstybė narė turėtų užtikrinti, kad būtų sukurta veislių, kurių ekologiškų sėklų ir sėklinių bulvių galima įsigyti rinkoje, duomenų bazė, siekiant padėti ūkio subjektams lengviau rasti ekologiškų sėklų ir sėklinių bulvių. (31) Suaugusių galvijų laikymas gali sukelti pavojų prižiūrėtojui ir kitiems gyvūnus prižiūrintiems asmenims. Todėl reikėtų numatyti nuostatą, pagal kurią paskutiniu žinduolių penėjimo etapu būtų suteikiamos išimtys, visų pirma galvijų atžvilgiu. (32) Didelio masto nelaimės arba plačiai paplitusios gyvūnų ar augalų ligos gali daryti didelę įtaką ekologinei gamybai tuose regionuose. Reikia imtis tinkamų priemonių siekiant užtikrinti, kad ūkininkavimas būtų išsaugotas arba net atkurtas. Todėl nukentėjusiose teritorijose turėtų būti leidžiama ribotą laiką tiekti neekologiškus gyvūnus arba neekologiškus pašarus. (33) Pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 24 straipsnio 3 dalį ir 25 straipsnio 3 dalį reikėtų nustatyti specialiuosius kriterijus dėl Bendrijos identifikacinio ženklo pateikimo, sandaros, dydžio ir dizaino, taip pat dėl kontrolės institucijos ar įstaigos kodo numerio ir vietos, kurioje žemės ūkio produktas buvo užaugintas, nuorodos, pateikimo ir sandaros. (34) Pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 26 straipsnį reikėtų nustatyti specialiuosius ekologiškų pašarų ženklinimo reikalavimus atsižvelgiant į pašarų rūšis ir sudėtį bei horizontalias pašarams taikytinas ženklinimo nuostatas. (35) Be kontrolės sistemos, pagrįstos 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių ( 3 ), reikėtų nustatyti specialiąsias kontrolės priemones. Visų pirma reikėtų nustatyti išsamius reikalavimus dėl visų ekologiškų produktų gamybos, paruošimo ir platinimo etapų. (36) Valstybėms narėms teikiant Komisijai informaciją, Komisija turi turėti galimybę kuo veiksmingiau naudoti tiesiogiai perduodamą informaciją statistinei informacijai ir nuorodiniams duomenims tvarkyti. Šiam tikslui pasiekti, visa valstybių narių apsikeičiama ir Komisijos teiktina arba perduotina informacija turėtų būti siunčiama elektroninėmis ryšio priemonėmis arba skaitmenine forma. (37) Keitimasis informacija ir dokumentais tarp Komisijos bei valstybių narių ir valstybių narių pranešimai ir informacija Komisijai paprastai teikiama elektroniniu būdu arba skaitmenine forma. Siekiant pagerinti tokį keitimąsi informacija pagal ekologinės gamybos taisykles ir plėsti jo naudojimą, būtina pritaikyti esamas kompiuterines sistemas arba sukurti naująsias. Reikėtų numatyti nuostatą, pagal kurią tai turėtų atlikti ir įgyvendinti Komisija, per Ekologinės gamybos komitetą pranešusi apie tai valstybėms narėms. (38) Sąlygos, kuriomis šios kompiuterinės sistemos apdoroja informaciją, bei dokumentų, kurie turi būti perduodami pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007, forma ir turinys turi būti dažnai tikslinami atsižvelgiant į taikytinų taisyklių arba valdymo reikalavimų pokyčius. Taip pat būtina, kad valstybių narių siunčiami dokumentai būtų teikiami vienodai. Siekiant įgyvendinti šiuos tikslus, supaprastinti procedūras ir užtikrinti, kad atitinkamos kompiuterinės sistemos galėtų nedelsdamos imti veikti, turėtų būti nustatyta dokumentų forma ir turinys, remiantis pavyzdžiais ir klausimynais, kuriuos, pranešusi Ekologinės gamybos komitetui, turėtų patvirtinti ir atnaujinti Komisija. (39) Tam tikroms pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 nustatytoms nuostatoms reikėtų nustatyti pereinamojo laikotarpio priemones, kad nekiltų pavojus ekologinės gamybos tęstinumui. (40) 1993 m. sausio 29 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 207/93, apibrėžiantis Reglamento (EEB) Nr. 2092/91 dėl ekologinės žemės ūkio produktų gamybos ir nuorodų apie tokią gamybą ant žemės ūkio ir maisto produktų VI priedo turinį ir nustatantis išsamias šio reglamento 5 straipsnio 4 dalies nuostatų įgyvendinimo taisykles ( 4 ), 2003 m. rugpjūčio 14 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1452/2003, kuriame pateikiama Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2092/91 6 straipsnio 3 dalies a punkte numatyta nukrypti leidžianti nuostata dėl tam tikrų sėklų rūšių ir augalų dauginamosios medžiagos bei nustatomos su šia nukrypti leidžiančia nuostata susijusios procedūrinės taisyklės ir taikymo kriterijai ( 5 ), ir 2003 m. vasario 5 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 223/2003 dėl ženklinimo etiketėmis reikalavimų, taikomų ekologiškai pagamintiems pašarams, kombinuotiesiems pašarams ir pašarinėms žaliavoms, iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 ( 6 ), turėtų būti panaikinti ir pakeisti nauju reglamentu. (41) Reglamentas (EB) Nr. 834/2007 panaikina Reglamentą (EEB) Nr. 2092/91 nuo 2009 m. sausio 1 d. Tačiau dauguma jo nuostatų, šiek tiek jas pritaikius, turėtų tebebūti taikomos, todėl turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą. Siekiant aiškumo reikia nustatyti Reglamento (EEB) Nr. 2092/91 ir šio reglamento nuostatų atitiktis. (42) Šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Ekologinės gamybos reguliavimo komiteto nuomonę, kadangi: PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:







Turinys I antraštinė dalis Įžanginės nuostatos II antraštinė dalis Ekologiškų produktų gamybos, perdirbimo, pakavimo, vežimo ir laikymo taisyklės 1 skyrius Augalininkystė 1a skyrius Jūros dumblių gamyba 2 skyrius Gyvulininkystė 1 skirsnis Gyvūnų kilmė 2 skirsnis Gyvūnų laikymas patalpose ir gyvulininkystės tvarka 3 skirsnis Pašarai 4 skirsnis Ligų profilaktika ir veterinarinis gydymas 2a skyrius Akvakultūros gyvūnų gamyba 1 skirsnis Bendrosios taisyklės 2 skirsnis Akvakultūros gyvūnų kilmė 3 skirsnis Akvakultūros gyvūnų auginimo praktika 4 skirsnis Veisimas 5 skirsnis Žuvų, vėžiagyvių ir dygiaodžių pašarai 6 skirsnis Moliuskams taikomos specialiosios taisyklės 7 skirsnis Ligų profilaktika ir veterinarinis gydymas 3 skyrius Produktų gamyba 3a skyrius Specialiosios vyno gamybos taisyklės 4 skyrius Produktų surinkimas, pakavimas, vežimas ir laikymas 5 skyrius Perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpio taisyklės 6 skyrius Išimtinės gamybos taisyklės 1 skirsnis Klimato, geografiniai arba struktūriniai suvaržymai 2 skirsnis Ekologiškų ūkyje naudojamų medžiagų nebuvimas 3 skirsnis Specifinės ekologinės gyvulininkystės valdymo problemos 3a skirsnis Išimtinės gamybos taisyklės, susijusios su specifinių produktų ir medžiagų naudojimu gamyboje pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 22 straipsnio 2 dalies e punktą 4 skirsnis Didelio masto nelaimės 7 skyrius Sėklų duomenų bazė III antraštinė dalis Ženklinimas 1 skyrius Europos Sąjungos ekologinės gamybos logotipas 2 skyrius Specialieji pašarų ženklinimo reikalavimai 3 skyrius Kiti specialieji ženklinimo reikalavimai IV antraštinė dalis Kontrolės priemonės 1 skyrius Būtiniausi kontrolės reikalavimai 2 skyrius Kontrolės reikalavimai augalams ir augalinės kilmės produktams 2a skyrius Jūros dumblių specialieji kontrolės reikalavimai 3 skyrius Kontrolės reikalavimai gyvūnams ir gyvulininkystės produktams 3a skyrius Akvakultūros gyvūnų gamybai taikomi specialieji kontrolės reikalavimai 4 skyrius Kontrolės reikalavimai gamybos vienetams, kuriuose ruošiami augalinės kilmės, jūros dumblių, gyvulininkystės ir akvakultūros gyvūnų produktai ir iš jų sudaryti maisto produktai 5 skyrius Kontrolės reikalavimai ekologiškų produktų importui iš trečiųjų šalių 6 skyrius Kontrolės reikalavimai vienetams, naudojantiems sutartis su trečiosiomis šalimis 7 skyrius Kontrolės reikalavimai pašarus ruošiantiems vienetams 8 skyrius Pažeidimai ir keitimasis informacija 9 skyrius Kompetentingų institucijų vykdoma priežiūra V antraštinė dalis Informacijos perdavimas Komisijai, pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios nuostatos 1 skyrius Informacijos perdavimas Komisijai 2 skyrius Pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios nuostatos







I ANTRAŠTINĖ DALIS

ĮŽANGINĖS NUOSTATOS

1 straipsnis

Dalykas ir taikymo sritis

1. Šiame reglamente nustatytos konkrečios Reglamento (EB) Nr. 834/2007 1 straipsnio 2 dalyje minimų produktų ekologinės gamybos, ženklinimo ir kontrolės taisyklės.

▼M2

2. Šis reglamentas netaikomas:

a) gyvūnų rūšims, išskyrus nurodytas 7 straipsnyje; ir

b) akvakultūros gyvūnams, išskyrus nurodytus 25a straipsnyje.

Tačiau II, III ir IV antraštinės dalys mutatis mutandis taikomos šiems produktams tol, kol remiantis Reglamentu (EB) Nr. 834/2007 bus nustatytos išsamios šių produktų gamybos taisyklės.

▼B

2 straipsnis

Apibrėžtys

Be terminų, apibrėžtų Reglamento (EB) Nr. 834/2007 2 straipsnyje, šiame reglamente vartojami šie terminai ir jų apibrėžtys:

a) neekologiškas – nepagamintas ir nesusijęs su gamyba pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007 ir šį reglamentą;

b) veterinariniai vaistai – vaistai, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2001/82/EB dėl Bendrijos kodekso, reglamentuojančio veterinarinius vaistus ( 7 ), 1 straipsnio 2 dalyje;

c) importuotojas – fizinis arba juridinis asmuo Bendrijoje, kuris pats arba per savo atstovą tiekia siuntą Bendrijos rinkai;

d) pirmasis gavėjas – fizinis arba juridinis asmuo, kuriam pristatoma siunta ir kuris ją gaus toliau tvarkyti ir (arba) parduoti;

e) valda – visi vieno ūkininko valdomi gamybos vienetai, skirti žemės ūkio produktams gaminti;

▼M2

f) gamybos vienetas – visas gamybos sektoriuje naudojamas turtas, kaip antai gamybinės patalpos, žemės sklypai, ganyklos, diendaržiai, gyvūnų laikymo pastatai, žuvininkystės tvenkiniai, jūros dumblių arba akvakultūros gyvūnų atskyrimo sistemos, kranto arba jūros dugno plotai, kuriuose leidžiama vykdyti akvakultūros veiklą, augalų, augalininkystės, jūros dumblių ir gyvulininkystės produktų, žaliavų ir bet kokių su šiuo konkrečiu gamybos sektoriumi susijusių pagalbinių priemonių laikymo patalpos;

▼B

g) hidroponinis auginimas – augalų auginimo būdas, kai jų šaknys įmerktos tik į mineralinį maistingąjį tirpalą arba laikomos inertinėje terpėje, kaip antai perlitas, žvyras ar mineralinė vata su maistinguoju tirpalu;

h) veterinarinis gydymas – ligos gydymas vaistais ir profilaktinis gydymas;

i) pereinamojo laikotarpio pašarai – pašarai, pagaminti perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpiu, išskyrus tuos, kurie buvo nuimti per 12 mėnesių nuo Reglamento (EB) Nr. 834/2007 17 straipsnio 1 dalies a punkte nurodyto perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpio pradžios;

▼M2

j) uždaras recirkuliacinis akvakultūros įrenginys – akvakultūros, vykdomos uždaroje aplinkoje ant žemės arba laive, įrenginys, kuriame vyksta vandens recirkuliacija, ir kuris veikia tik gaudamas nuolatinę energiją iš išorės, reikalingą akvakultūros gyvūnų aplinkai stabilizuoti;

k) atsinaujinančių išteklių energija – energija, gaunama iš atsinaujinančių neiškastinių energijos išteklių: vėjo, saulės, geoterminių reiškinių, bangų, potvynių, hidroelektrinių, sąvartynų dujų, nuotekų valymo įrenginių dujų ir biodujų;

l) inkubatorius – vieta, kur akvakultūros gyvūnai, visų pirma žuvys, moliuskai ir vėžiagyviai veisiami, išsirita ir auginami ankstyvuoju gyvenimo etapu;

m) augykla – vieta, kur taikoma po inkubavimo ir prieš užaugimą einančio tarpinio etapo auginimo sistema. Paauginimo etapas baigiasi pasibaigus pirmajam auginimo ciklo trečdaliui, išskyrus tuos atvejus, kai auginami tokių rūšių gyvūnai, kurie turi pereiti virtimo rituoliais etapą;

n) tarša – kai taikoma akvakultūros ir jūros dumblių auginimui, – tiesioginis arba netiesioginis medžiagų ar energijos patekimas į vandens aplinką, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvose 2008/56/EB ( 8 ) ir 2000/60/EB ( 9 ), vandenyse, kuriuose jos atitinkamai taikomos;

o) mišrioji žuvivaisa – kai taikoma akvakultūros ir jūros dumblių auginimui, – dviejų ar daugiau paprastai skirtingų mitybos lygmenų rūšių auginimas tame pačiame kultūros vienete;

p) auginimo ciklas – kai taikoma akvakultūros ir jūros dumblių auginimui, – akvakultūros gyvūno arba jūros dumblių gyvenimo trukmė nuo ankstyviausio gyvenimo etapo iki jų surinkimo;

q) vietoje auginamos rūšys – kai taikoma akvakultūros ir jūros dumblių auginimui – rūšys, kurios pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 708/2007 ( 10 ) nėra nei svetimos, nei nevietinės; Reglamento (EB) Nr. 708/2007 IV priede išvardytas rūšis galima laikyti vietoje auginamomis rūšimis;

r) suleidimo tankumas – kai taikoma akvakultūrai, – gyvasis gyvūnų svoris viename kubiniame metre vandens bet kuriuo auginimo etapo metu, kai taikoma plekšniažuvėms ir krevetėms – svoris viename kvadratiniame metre paviršiaus;

▼M9

s) patikrinimų byla – visa informacija ir dokumentai, kuriuos kontrolės sistemos tikslais valstybių narių kompetentingoms institucijoms arba kontrolės institucijoms ir kontrolės įstaigoms perduoda ūkio subjektas, kuriam taikoma kontrolės sistema, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 834/2007 28 straipsnyje, įskaitant visą su tuo ūkio subjektu arba to ūkio subjekto vykdoma veikla susijusią aktualią informaciją ir dokumentus, kuriuos turi kompetentingos institucijos, kontrolės institucijos ir kontrolės įstaigos, išskyrus su sistemos taikymu nesusijusią informaciją ir dokumentus.

▼B







II ANTRAŠTINĖ DALIS

EKOLOGIŠKŲ PRODUKTŲ GAMYBOS, PERDIRBIMO, PAKAVIMO, VEŽIMO IR LAIKYMO TAISYKLĖS







1 SKYRIUS

Augalininkystė

3 straipsnis

Dirvos dirbimas ir tręšimas

1. Jei Reglamento (EB) Nr. 834/2007 12 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose nurodytų priemonių nepakanka mitybiniams augalų poreikiams patenkinti, ekologinėje gamyboje gali būti naudojamos tik šio reglamento I priede nurodytos trąšos ir dirvos gerinimo priemonės ir tik tiek, kiek yra būtina. Ūkio subjektai laiko produkto naudojimo poreikį patvirtinančius dokumentus.

2. Kaip nurodyta Tarybos direktyvoje 91/676/EEB ( 11 ) dėl vandenų apsaugos nuo taršos nitratais iš žemės ūkio, žemės ūkio naudmenoms tręšti skirtame gyvūnų mėšle azoto negali būti daugiau kaip 170 kg per metus vienam hektarui. Šis tręšimo apribojimas taikomas tik gyvūnų mėšlui, sausam gyvūnų mėšlui ir dehidratuotam naminių paukščių mėšlui, gyvūnų ekskrementų kompostui, kuriame yra naminių paukščių mėšlo, bei gyvūnų mėšlo komposto ir skystų gyvūnų ekskrementų naudojimui.

3. Ekologinės gamybos ūkiai gali sudaryti rašytinius bendradarbiavimo susitarimus tik su kitais ekologinės gamybos taisyklių besilaikančiais ūkiais bei įmonėmis, kad galėtų paskleisti mėšlo perteklių, gautą ekologiškai auginant produkciją. 2 dalyje minėtas didžiausias kiekis apskaičiuojamas atsižvelgiant į visus bendradarbiaujančius ekologinės gamybos vienetus.

4. Bendrai dirvos būklei gerinti arba maisto medžiagų kiekiui dirvoje arba augaluose didinti galima naudoti tinkamus preparatus iš mikroorganizmų.

5. Kompostavimo procesui aktyvinti galima naudoti tinkamus augalinius preparatus arba preparatus iš mikroorganizmų.

4 straipsnis

Hidroponinio auginimo draudimas

Hidroponinis auginimas draudžiamas.

5 straipsnis

Kenkėjų, ligų ir piktžolių valdymas

1. Jei augalų negalima tinkamai apsaugoti nuo kenkėjų ir ligų taikant Reglamento (EB) Nr. 834/2007 12 straipsnio 1 dalies a, b, c ir g punktuose nustatytas priemones, ekologinėje gamyboje gali būti naudojami tik šio reglamento II priede nurodyti produktai. Ūkio subjektai laiko produkto naudojimo poreikį patvirtinančius dokumentus.

2. Spąstai ir (arba) gaudymo įtaisai, išskyrus gaudymo įtaisus, kuriuose naudojami feromonai, turi neleisti juose naudojamoms medžiagoms patekti į aplinką, taip pat neleisti joms liestis su auginamomis žemės ūkio kultūromis. Panaudojus spąstus, būtina juos surinkti ir saugiai sunaikinti.

6 straipsnis

Specialiosios grybų auginimo taisyklės

Grybams auginti galima naudoti substratus, jei juos sudaro tik šios sudedamosios dalys:

a) ūkio gyvūnų mėšlas ir gyvūnų ekskrementai: i) iš ūkių, ūkininkaujančių pagal ekologiškų produktų gamybos reikalavimus; ii) arba nurodyti I priede, tik jei nėra i punkte nurodyto produkto ir jei jų kiekis neviršija 25 % bendros substrato sudedamųjų dalių masės, išskyrus dengiamąją medžiagą ir vandenį, iki kompostavimo;

b) žemės ūkio kilmės produktai, išskyrus minimus a punkte, iš ūkių, ūkininkaujančių pagal ekologiškų produktų gamybos reikalavimus;

c) chemiškai neapdorotos durpės;

d) mediena, neapdorota chemijos produktais nukirtus medžius;

e) I priede minėtos mineralinės medžiagos, vanduo ir dirvožemis.

▼M2







1a

SKYRIUS

Jūros dumblių gamyba

6a straipsnis

Taikymo sritis

Šiame skyriuje nustatomos išsamios jūros dumblių rinkimo ir auginimo taisyklės. Jos taikomos mutatis mutandis visų daugialąsčių jūrų dumblių arba fitoplanktono ir vienaląsčių dumblių, kurie vėliau bus naudojami kaip akvakultūros gyvūnų pašaras, produkcijai.

6b straipsnis

Vandens terpės tinkamumas ir darnaus valdymo planas

1. Veikla vykdoma tokiose vietose, kurios nėra užterštos produktais arba medžiagomis, kurių negalima naudoti ekologinėje gamyboje, arba teršalais, kurie pakenktų produktų ekologiškumui.

2. Ekologinės ir neekologinės gamybos vienetai tinkamai atskiriami. Tokios atskyrimo priemonės taikomos atsižvelgiant į natūralią aplinką, atskiras vandens tiekimo sistemas, atstumus, potvynių sroves ir į tai, ar ekologinės gamybos vienetas yra įrengtas prieš srovę ar pasroviui. Valstybių narių institucijos gali nustatyti vietoves arba teritorijas, kurios, jų nuomone, netinkamos ekologinei akvakultūrai arba jūros dumblių rinkimui, o taip pat jos gali nustatyti mažiausius atstumus tarp ekologinės gamybos vienetų ir neekologinės gamybos vienetų.

Nustačiusios mažiausius atstumus, valstybės narės pateikia šią informaciją ūkio subjektams, kitoms valstybėms narėms ir Komisijai.

3. Reikia atlikti gamybos vieneto apimtims proporcingą visų naujos ekologinės gamybos veiklos, kurią vykdant pagaminama daugiau kaip 20 tonų akvakultūros produktų per metus, poveikio aplinkai vertinimą, kad būtų galima išsiaiškinti, kokia gamybos vieneto būklė, kokia jo artimiausia aplinka bei tikėtinas jo veiklos poveikis aplinkai. Ūkio subjektas poveikio aplinkai vertinimą pateikia kontrolės įstaigai arba kontrolės institucijai. Poveikio aplinkai vertinimo turinys turi būti grindžiamas Tarybos direktyvos 85/337/EEB ( 12 ) IV priedu. Jeigu gamybos vienete jau atliktas lygiavertis vertinimas, jį leidžiama naudoti šiuo tikslu.

4. Ūkio subjektas turi pateikti gamybos vieneto apimtims proporcingą akvakultūros ir jūros dumblių rinkimo darnaus valdymo planą.

Planas atnaujinamas kasmet, jame išsamiai apibūdinamas veiklos poveikis aplinkai bei būtinas atlikti aplinkos monitoringas ir išvardijamos priemonės, kurių reikia imtis tam, kad būtų sumažintas neigiamas poveikis vandens ir sausumos aplinkai, įskaitant, kai taikoma, per vieną auginimo ciklą arba per metus į aplinką išmetamą maistingųjų medžiagų kiekį. Plane registruojami techninės įrangos priežiūros ir taisymo atvejai.

5. Akvakultūros ir jūros dumblių gamybos verslu užsiimantys ūkio subjektai pirmenybę teikia atsinaujinančių išteklių energijai ir perdirba medžiagas, o į darnaus valdymo planą įtraukia atliekų mažinimo grafiką, kuris pradedamas taikyti pradėjus vykdyti veiklą. Kai įmanoma, liekamoji šiluma pateisinama tik jei ji gauta iš atsinaujinančių išteklių energijos.

6. Prieš pradedant rinkti jūros dumblius, reikia atlikti vienkartinį jų biomasės apskaičiavimą.

6c straipsnis

Tausus laukinių jūros dumblių rinkimas

1. Gamybos vienete arba patalpose laikomi apskaitos dokumentai, kurie leidžia ūkio subjektams nustatyti, o kontrolės institucijai arba kontrolės įstaigai patikrinti, ar asmenys, kurie surinko jūros dumblius, pristatė tik pagal Reglamentą (EB) Nr. 834/2007 išaugintus laukinius jūrų dumblius.

2. Jūros dumbliai renkami taip, kad dėl surinkto kiekio vandens aplinkai nebūtų padaryta didelė žala. Siekiant užtikrinti, kad jūros dumbliai galėtų regeneruoti, imamasi priemonių, kaip antai nustatyti jūros dumblių rinkimo metodą, mažiausią renkamų dumblių dydį, amžių, dauginimosi ciklus arba nerenkamų jūros dumblių dydį.

3. Jei jūros dumbliai surenkami bendro naudojimo arba bendrame plote, pateikiami patvirtinamieji dokumentai, kad visi surinkti jūros dumbliai atitinka šio reglamento reikalavimus.

4. Dėl 73b straipsnio 2 dalies b ir c punktų šiuose įrašuose turi būti pateikiami įrodymai apie darnų valdymą ir tai, kad plotams, kuriuose buvo renkami jūros dumbliai, nepadarytas ilgalaikis poveikis.

6d straipsnis

Jūros dumblių auginimas

1. Auginant jūros dumblius jūroje, naudojamos tik natūraliai aplinkoje esančios maistingosios medžiagos arba maistingosios medžiagos, gautos iš ekologinės akvakultūros gyvūnų gamybos, pageidautina esančios netoliese ir sudarančios mišriosios žuvivaisos sistemos dalį.

2. Sausumoje įrengtuose įrenginiuose, kuriuose naudojami išoriniai maitinimo šaltiniai, maistingųjų medžiagų kiekis nuotekose patikrinus yra toks pats arba mažesnis negu įtekančiame vandenyje. Galima naudoti tik I priede išvardytas augalinės arba mineralinės kilmės maistingąsias medžiagas.

3. Kultūrų tankumas arba veiklos intensyvumas yra registruojami; išlaikoma nepažeista vandens aplinka užtikrinant, kad neviršijamas didžiausias leistinas jūros dumblių kiekis, kurį auginant nedaromas neigiamas poveikis aplinkai.

4. Kai įmanoma, dumbliams auginti naudojamos virvės ir kita įranga naudojamos pakartotinai arba perdirbamos.

6e straipsnis

Apsaugos nuo užsiteršimo priemonės ir gamybos įrangos bei įrengimų valymas

1. Biologinės kilmės nešvarumai, kuriais gali apaugti konstrukcijos, šalinami tik fizinėmis priemonėmis arba rankomis ir, jei tinka, sugrąžinami į jūrą pakankamai toli nuo ūkio.

2. Įranga bei įrengimai valomi naudojant fizines arba mechanines priemones. Jeigu to nepakanka, galima naudoti tik VII priedo 2 skirsnyje išvardytas medžiagas.

▼B







2 SKYRIUS

Gyvulininkystė

7 straipsnis

Taikymo sritis

Šiame skyriuje nustatomos išsamios šių rūšių auginimo taisyklės: galvijų, įskaitant bubalus ir bizonų rūšis, arklinių, kiaulių, avių, ožkų, naminių paukščių (III priede nurodytos rūšys) ir bičių.







1 skirsnis

Gyvūnų kilmė

8 straipsnis

Ekologiškai auginamų gyvūnų kilmė

1. Pasirenkant veisles arba rūšis, atsižvelgiama į gyvūnų gebėjimą prisitaikyti prie vietos sąlygų, į jų gyvybingumą bei atsparumą ligoms. Be to, gyvūnų veislės arba rūšys atrenkamos ir dėl to, kad būtų išvengta su kai kuriomis intensyvaus ūkininkavimo būdu auginamomis veislėmis bei rūšimis susijusių specifinių susirgimų arba sveikatos sutrikimų, kaip antai kiaulių streso sindromas, PSE (blyškios, minkštos, vandeningos mėsos) sindromas, netikėta mirtis, savaiminis persileidimas ir sunkūs jauniklių atsivedimai, reikalaujantys Cezario pjūvio. Pirmenybė turi būti teikiama vietinėms veislėms ir rūšims.

2. Auginant bites pirmenybė suteikiama Apis mellifera ir jų vietiniams ekotipams.

9 straipsnis

Neekologiškai auginamų gyvūnų kilmė

1. Pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 14 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktį neekologiškai auginti gyvūnai gali būti atvežti į ūkį veisimui, tik jei nepakanka ekologiškai augintų gyvūnų ir laikomasi šio straipsnio 2–5 dalyse nustatytų sąlygų.

2. Neekologiškai auginti jauni žinduoliai, kai banda arba pulkas formuojamas pirmąkart, turi būti auginami pagal ekologinės gamybos taisykles iš karto po nujunkymo. Be to, gyvūnų įtraukimo į bandą dieną taikomi šie apribojimai:

a) buivolai, veršeliai ir kumeliukai turi būti ne vyresni kaip šešių mėnesių;

b) ėriukai ir ožiukai turi būti ne vyresni kaip 60 dienų;

c) paršeliai turi sverti ne daugiau kaip 35 kg.

3. Atnaujinant bandą ar pulką, neekologiškai auginti suaugę patinai ir niekada neturėjusios palikuonių, tačiau galinčios būti jau apvaisintos, patelės vėliau turi būti auginami pagal ekologinės gamybos taisykles. Be to, patelių skaičiui taikomi šie metiniai apribojimai:

a) ne daugiau kaip 10 % suaugusių arklių arba galvijų, įskaitant bubalus ir bizonų rūšių gyvūnus, patelių ir 20 % suaugusių kiaulių, avių ir ožkų patelių;

b) vienetams, kuriuose yra mažiau kaip 10 arklių ar galvijų arba mažiau kaip penkios kiaulės, avys ar ožkos, bet koks atnaujinimas, kaip paminėta pirmiau, apribojamas iki ne daugiau kaip vieno gyvūno per metus.

Ši šios dalies nuostata bus persvarstyta 2012 m., siekiant ją panaikinti.

4. Gavus išankstinį kompetentingos institucijos leidimą, 3 dalyje nurodytos procentinės dalys gali būti padidintos iki 40 % šiais ypatingais atvejais:

a) iš esmės plečiant gyvulininkystės ūkį;

b) keičiant veislę;

c) išvedant naujos paskirties galvijų rūšis;

d) kai veislėms gresia išnykimo pavojus ūkininkavimo metu, kaip nustatyta Komisijos reglamento (EB) Nr. 1974/2006 ( 13 ) IV priede, ir tuo atveju tų veislių gyvūnai nebūtinai turi būti niekada neturėję palikuonių arba neapvaisinti.

5. Bitynams atnaujinti ekologinės gamybos vienetas gali per metus pakeisti 10 % motinėlių ir spiečių neekologiškai augintomis motinėlėmis ir spiečiais, su sąlyga, kad motinėlės ir spiečiai bus apgyvendinti aviliuose su koriais arba dirbtiniais koriais iš ekologinės gamybos vienetų.







2 skirsnis

Gyvūnų laikymas patalpose ir gyvulininkystės tvarka

10 straipsnis

Taisyklės dėl laikymo patalpose sąlygų

1. Pastato izoliacija, šildymo ir vėdinimo sistemos turi užtikrinti, kad būtų palaikoma gyvūnams nekenksminga oro cirkuliacija, dulkių lygis, temperatūra, santykinė oro drėgmė ir dujų koncentracija. Į pastatą turi patekti pakankamai oro ir šviesos iš lauko.

2. Teritorijose su atitinkamomis klimato sąlygomis, leidžiančiomis gyvūnus laikyti lauke, gyvūnų laikymas patalpose nėra privalomas.

3. Pastatuose turi būti toks gyvūnų skaičius, kuris užtikrintų gyvūnams patogumą, gerovę ir rūšims būdingų poreikių tenkinimą, kuris visų pirma priklauso nuo gyvūnų rūšies, veislės ir amžiaus. Taip pat atsižvelgiama į gyvūnų reikmes, susijusias su natūraliu elgesiu, kuris ypač priklauso nuo grupės dydžio ir gyvūno lyties. Gyvūnų tankumas turi būti toks, kad būtų užtikrinta jų gerovė, suteikiant jiems pakankamą plotą natūraliai stovėti, lengvai atsigulti, apsisukti, laižytis, būti natūralioje padėtyje ir daryti visus natūralius judesius, kaip antai rąžymasis ir mojavimas sparnais.

4. Mažiausias privalomas įvairioms gyvūnų rūšims ir kategorijoms skirtų uždarų patalpų ir lauko aikštelių paviršiaus plotas bei kitos gyvūnų laikymo ypatybės nustatytos III priede.

11 straipsnis

Specialiosios žinduolių laikymo pastatuose sąlygos ir gyvulininkystės tvarka

1. Gyvūnams skirtų patalpų grindys turi būti lygios, bet neslidžios. Mažiausiai pusę uždarų patalpų ploto, kaip nurodyta III priede, turi sudaryti tvirtos grindys, tai yra ne iš lentelių arba grotelių.

2. Patalpoje turi būti įrengta pakankamo dydžio, patogi, švari ir sausa gulėjimo (poilsio) vieta, kur grindys turi būti tvirtos, o ne iš lentelių. Poilsio vieta turi būti patogi gulėti – erdvi, sausa, pabarstyta pakratais. Pakratus turi sudaryti šiaudai arba kitos tinkamos natūralios medžiagos. Pakratai gali būti pagerinti arba papildyti bet kokiu I priede išvardytu mineraliniu produktu.

3. Neatsižvelgiant į Tarybos direktyvos 91/629/EEB ( 14 ) 3 straipsnio 3 dalį, vyresnius kaip vienos savaitės amžiaus veršelius draudžiama laikyti atskiruose garduose.

4. Neatsižvelgiant į Tarybos direktyvos 91/630/EEB ( 15 ) 3 straipsnio 8 dalį, paršavedės turi būti laikomos grupėmis, išskyrus paskutinį nėštumo etapą ir žindymo laikotarpį.

5. Paršeliai neturi būti laikomi be pakratų pakloto arba paršelių narvuose.

6. Lauko aikštelėse kiaulėms turi būti sudaryta galimybė tuštintis ir knisti. Knisti gali būti naudojamas įvairus substratas.

12 straipsnis

Specialiosios naminių paukščių laikymo pastatuose sąlygos ir paukštininkystės tvarka

1. Naminiai paukščiai neturi būti laikomi narvuose.

2. Atsižvelgiant į rūšims būdingas reikmes ir laikantis gyvūnų gerovės reikalavimų, palankiomis oro ir higienos sąlygomis vandens paukščiai turi turėti priėjimą prie upelio, tvenkinio, ežero arba vandens telkinio.

3. Pastatai, kuriuose laikomi visų rūšių naminiai paukščiai, turi atitikti šiuos reikalavimus:

a) bent trečdalis grindų ploto turi būti tvirtos konstrukcijos, t. y. ne iš lentelių arba grotelių, ir padengti pakratais, kaip antai šiaudai, medžio drožlės, smėlis arba durpės;

b) dedeklėms vištoms skirtose paukštidėse turi būti vištoms prieinama pakankamai didelė grindų dalis, nuo kurios turi būti įmanoma surinkti paukščių mėšlą;

c) turi būti įrengtos laktos, kurių dydis ir skaičius atitiktų grupės ir paukščių dydį, kaip nurodyta III priede;

d) turi turėti paukščių dydį atitinkančias paukščiams prieinamas įėjimo (išėjimo) angas, kurių bendras ilgis turi būti ne mažesnis kaip 4 m 100 m2 pastato ploto;

e) kiekvienoje paukštidėje neturi būti daugiau kaip: i) 4 800 viščiukų; ii) 3 000 dedeklių vištų; iii) 5 200 perlinių vištų; iv) 4 000 muskusinių ar Pekino ančių patelių arba 3 200 muskusinių ar Pekino antinų ar kitų ančių; v) 2 500 kastruotų gaidžių, žąsų arba kalakutų;

f) bet kurio gamybos vieneto bendras naudingas mėsinių paukščių paukštidžių plotas neturi viršyti 1 600 m2;

g) paukštidės turi būti įrengtos taip, kad visi paukščiai galėtų lengvai patekti į diendaržį.

4. Natūralus apšvietimas gali būti papildomas dirbtiniu ne daugiau kaip 16 valandų per dieną, numatant mažiausiai aštuonias valandas iš eilės be dirbtinio apšvietimo naktinio poilsio metu.

5. Siekiant užkirsti kelią intensyvaus auginimo būdų taikymui, naminiai paukščiai turi būti auginami, kol pasieks minimalų amžių arba turi būti auginamos lėto augimo naminių paukščių rūšys. Jei ūkio subjektas neaugina lėto augimo naminių paukščių rūšių, minimalus skerdžiamų naminių paukščių amžius turi būti toks:

a) viščiukai – 81 dieną;

b) kastruoti gaidžiai – 150 dienų;

c) Pekino antys – 49 dienas;

d) moteriškosios giminės muskusinės antys – 70 dienų;

e) muskusiniai antinai – 84 dienas;

f) didžiosios antys – 92 dienas;

g) perlinės vištos – 94 dienas;

h) vyriškosios giminės kalakutai ir žąsys, skirtos kepti – 140 dienų; ir

i) moteriškosios giminės kalakutai – 100 dienų.

Kompetentinga institucija apibrėžia lėto augimo rūšių kriterijus arba parengia jų sąrašą ir pateikia šią informaciją ūkio subjektams, kitoms valstybėms narėms ir Komisijai.

13 straipsnis

Specialieji reikalavimai ir bičių laikymo aviliuose sąlygos bitininkystėje

1. Bitynų vieta turi būti parenkama taip, kad nektaras ir žiedadulkės būtų renkamos iš ekologiškai auginamų pasėlių ir (arba) natūralios augmenijos 3 kilometrų spinduliu nuo bityno vietos ir (arba) kultūrų, kurioms taikomos mažą poveikį aplinkai turinčios auginimo technologijos, prilygstančios apibūdintosioms Tarybos reglamento (EB) Nr. 1698/2005 ( 16 ) 36 straipsnyje arba Tarybos reglamento Nr. 1257/1999 ( 17 ) 22 straipsnyje, kurias taikant nesudaroma kliūčių laikyti bitininkystės produkciją ekologiška. Pirmiau nurodyti reikalavimai netaikomi tiems plotams, kuriuose nėra žiedų arba kai bitės miega žiemos miegu.

2. Valstybės narės gali nustatyti regionus arba plotus, kuriuose nepraktikuojama ekologinės gamybos taisykles atitinkanti bitininkystė.

3. Iš esmės aviliai turi būti padaryti iš natūralių medžiagų, nekeliančių aplinkai arba bičių produktams užteršimo pavojaus.

4. Vaškas naujiems koriams turi būti iš ekologinės gamybos vienetų.

5. Nepažeidžiant 25 straipsnio nuostatų, aviliuose gali būti naudojami tik tokie natūralūs produktai kaip pikis, vaškas ir augalinės kilmės aliejai.

6. Cheminių sintetinių repelentų naudojimas imant medų yra draudžiamas.

7. Draudžiama imti medų iš korių su perais.

14 straipsnis

Prieiga prie diendaržių

1. Diendaržiai gali būti iš dalies dengti.

2. Pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 14 straipsnio 1 dalies b punkto iii papunktį žolėdžiai turi turėti galimybę ganytis lauke, kai tai leidžia oro sąlygos.

3. Kai ganymo laikotarpiu žolėdžiams yra prieinamos ganyklos ir kai žiemos metu gyvūnai turi sąlygas laisvai judėti, galima nevykdyti reikalavimo išvesti į diendaržius žiemą.

4. Neatsižvelgiant į 2 dalies nuostatas, vyresniems kaip vienerių metų buliukams turi būti suteikta galimybė ganytis ganykloje arba diendaržyje.

5. Naminiams paukščiams diendaržiai turi būti prieinami mažiausiai trečdalį jų gyvenimo.

6. Didžioji naminiams paukščiams skirtų diendaržių ploto dalis turi būti padengta augalija bei aprūpinta apsaugos įranga ir leisti naminiams paukščiams laisvai prieiti prie pakankamo skaičiaus vandens ir lesalo lovių.

7. Jei dėl remiantis Bendrijos teisės aktais nustatytų apribojimų ar įsipareigojimų naminiai paukščiai laikomi uždarose patalpose, jiems turi būti nuolat duodama pakankamai stambiųjų pašarų ir tinkamų medžiagų, kurie patenkintų jų fiziologinius poreikius.

15 straipsnis

Gyvūnų tankumas

1. Bendras gyvūnų tankumas turi būti toks, kad nebūtų viršijamas 3 straipsnio 2 dalyje nurodytas 170 kg azoto kiekis per metus vienam hektarui žemės ūkio naudmenų ploto.

2. Kad būtų galima nustatyti tinkamą pirmiau minėtą gyvūnų tankį, kompetentinga institucija, remdamasi IV priede nustatytais skaičiais arba atitinkamomis nacionalinėmis nuostatomis, priimtomis pagal Direktyvą 91/676/EEB, nustato gyvūnų vieneto ekvivalentą pirmiau minėtam kiekiui.

16 straipsnis

Gyvūnų auginimo neturint žemės draudimas

Draudžiama gyvūnus auginti ūkio subjekto, kuris nevaldo žemės ūkio naudmenų ir (arba) nėra sudaręs rašytinio bendradarbiavimo susitarimo su kitu ūkio subjektu pagal 3 straipsnio 3 dalį, ūkyje.

17 straipsnis

Ekologiškas ir neekologiškas gyvūnų auginimas vienu metu

1. Valdoje gali būti neekologiškai auginamų gyvūnų, jei tuose vienetuose pastatai ir sklypai yra griežtai atskirti nuo vienetų, kuriuose auginama laikantis ekologinės gamybos taisyklių, ir auginami gyvūnai yra kitokių rūšių.

2. Neekologiškai auginami gyvūnai gali kasmet ribotą laikotarpį ganytis ekologinėse ganyklose, jei tokie gyvūnai yra iš 3 dalies b punkte apibrėžtos ūkininkavimo sistemos ir tuo pat metu toje ganykloje nebus ekologiškai auginamų gyvūnų.

3. Ekologiškai auginami gyvūnai gali ganytis bendroje žemėje, jei:

a) ta žemė nebuvo apdorota ekologinei gamybai neleistinais produktais mažiausiai trejus metus;

b) visi ta žeme besinaudojantys neekologiškai auginami gyvūnai yra išauginti ūkininkavimo sistemoje, prilygstančioje apibūdintosioms Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 36 straipsnyje ar Reglamento Nr. 1257/1999 22 straipsnyje;

c) bet kokie gyvulininkystės produktai, gauti iš ekologiškai augintų gyvūnų naudojantis ta žeme, nelaikomi ekologiška produkcija, nebent galima įrodyti, kad jie buvo tinkamu būdu atskirti nuo neekologiškai augintų gyvūnų.

4. Sezoninio gyvūnų pervarymo į naujas ganyklas laikotarpiu gyvūnai, pervaromi iš vienos ganyklos į kitą, gali ganytis neekologiškuose žemės plotuose. Neekologiški pašarai – žolė ir kita augmenija, kurią ėda gyvūnai – šiuo laikotarpiu neturi viršyti 10 % viso pašarų raciono per metus. Šie skaičiai apskaičiuojami kasmet ir išreiškiami žemės ūkio kilmės pašarų sausosios medžiagos procentais.

5. Ūkio subjektai laiko šiame straipsnyje minimų nuostatų naudojimą patvirtinančius dokumentus.

18 straipsnis

Gyvūnų valdymas

1. Užsiimant ekologine žemdirbyste, tokie veiksmai kaip elastinių raiščių tvirtinimas prie avių uodegų, uodegų nupjovimas iki stimburio, dantų pjovimas, snapų apipjaustymas ir ragų trumpinimas arba šalinimas neturi būti atliekami reguliariai. Tačiau kompetentinga institucija tam tikrais atvejais gali leisti atlikti kai kuriuos iš šių veiksmų dėl saugumo arba siekiant pagerinti gyvūnų sveikatą, gerovę arba higieną.

Gyvūnų kančios turi būti kuo labiau mažinamos taikant tinkamą nejautrą ir (arba) nuskausminimą ir pasirenkant tinkamiausią amžių, o veiksmus turi atlikti kvalifikuoti darbuotojai.

2. Tam, kad būtų išsaugota produktų kokybė bei tradicinė gamybos tvarka, leidžiama fizinė kastracija, bet tik tuo atveju, jei laikomasi 1 dalies antrojoje pastraipoje nurodytų sąlygų.

3. Bičių motinėlių sužalojimas, pavyzdžiui, joms nukerpant sparnus, yra draudžiamas.

4. Gyvūnai turi būti pakraunami ir iškraunami nenaudojant jokių elektrinių stimuliatorių kaip prievartos prieš gyvūnus priemonės. Tiek prieš vežimą, tiek jo metu draudžiama naudoti alopatinius trankvilizatorius.







3 skirsnis

Pašarai

▼M8

19 straipsnis

Pašarai iš nuosavos valdos ir kitų šaltinių

1. Žolėdžių atveju, išskyrus gyvūnų pervarymo į ganyklas laikotarpį kiekvienais metais pagal 17 straipsnio 4 dalį, mažiausiai 60 % viso pašaro turi būti teikiama iš ūkio vieneto arba tuo atveju, kai tai neįmanoma, jį reikėtų pagaminti bendradarbiaujant su kitais to paties regiono ekologiniais ūkiais.

2. Kiaulių ir naminių paukščių atveju mažiausiai 20 % viso pašaro turi būti teikiama iš ūkio vieneto arba tuo atveju, kai tai neįmanoma, jį reikėtų pagaminti tame pačiame regione bendradarbiaujant su kitais ekologiniais ūkiais ar pašarų verslo subjektais.

3. Bičių atveju pasibaigus sezonui aviliuose turi būti paliekama pakankamai medaus ir bičių duonelės atsargų, kad bitės išgyventų per žiemą.

Bičių šeimas leidžiama maitinti dirbtiniu būdu tik kai dėl ekstremalių klimato sąlygų kyla pavojus jų gyvybei. Maitinama ekologiškai pagamintu medumi, ekologiškai pagamintais cukraus sirupais arba ekologiškai pagamintu cukrumi.

▼B

20 straipsnis

Pašarai, tenkinantys gyvūnų mitybos reikalavimus

1. Visi jauni žinduoliai turi būti maitinami pageidautina motinos pienu, o ne natūraliu pienu; galvijai, įskaitant bubalus ir bizonus, ir kumeliukai – ne mažiau kaip tris mėnesius, avys ir ožkos – 45 dienas, o paršeliai – 40 dienų.

2. Žolėdžių auginimo sistemos turi būti pagrįstos maksimaliu ganyklų panaudojimu, atsižvelgiant į galimybes įvairiais metų laikotarpiais. Bent 60 % sausosios medžiagos, įeinančios į žolėdžių dienos racioną, turi sudaryti stambusis pašaras, žali arba džiovinti pašariniai augalai arba silosas. Pieniniams gyvūnams šią dalį leidžiama sumažinti iki 50 % ankstyvosios laktacijos metu ne daugiau kaip trims mėnesiams.

3. Kiaulių ir naminių paukščių dienos racionas turi būti papildytas stambiaisiais pašarais, žaliais arba džiovintais pašarais ar silosu.

4. Draudžiama laikyti gyvūnus tokiose sąlygose arba skirti tokią dietą, kurios gali sukelti anemiją.

5. Penėjimas leidžiamas tuo atveju, jei jį galima atšaukti bet kurioje auginimo stadijoje. Prievartinis šėrimas draudžiamas.

21 straipsnis

Perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpio pašarai

▼M1

1. Pereinamojo laikotarpio pašarai gali sudaryti vidutiniškai iki 30 % pašarų raciono. Jei pereinamojo laikotarpio pašarai yra iš to paties ūkio, kuriame jie naudojami, vieneto, ši procentinė dalis gali būti padidinta iki 100 %.

▼M2

2. Iki 20 % viso vidutinio pašarų, kuriais šeriami gyvūnai, kiekio gali sudaryti pašarai, gaunami gyvūnus ganant daugiametėse ganyklose arba šienaujant daugiamečių pašarų arba baltymingų augalų sklypuose, kurie užsėti ekologinės gamybos sąlygomis pirmaisiais perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpio metais, jeigu tie sklypai yra tos pačios valdos dalis ir per pastaruosius penkerius metus nebuvo tos valdos ekologinės gamybos vieneto dalis. Naudojant perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpio pašarus ir pirmaisiais perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpio metais užaugintus pašarus, visa abiejų pašarų procentinė dalis juos sudėjus neviršija 1 dalyje nustatytų didžiausių procentinių dalių.

▼B

3. 1 ir 2 dalyse nurodyti kiekiai apskaičiuojami kasmet kaip augalinės kilmės pašarų sausosios medžiagos procentas.

▼M8

22 straipsnis

Tam tikrų produktų ir medžiagų naudojimas pašarui

Taikant Reglamento (EB) Nr. 834/2007 14 straipsnio 1 dalies d punkto iv papunktį, ekologiškam pašarui gaminti ir ekologiškai auginamiems gyvūnams šerti galima naudoti tik šias medžiagas:

a) neekologiškas augalinės arba gyvūninės kilmės pašarines žaliavas arba kitas V priedo 2 skirsnyje išvardytas pašarines žaliavas, jei jos: i) pagamintos arba paruoštos nenaudojant cheminių tirpiklių ir ii) atitinka 43 straipsnyje arba 47 straipsnio c punkte nustatytus apribojimus;

b) neekologiškus prieskonius, žoleles ir melasą, jei jie: i) nebūna ekologiški; ii) pagaminti arba paruošti nenaudojant cheminių tirpiklių ir iii) sudaro ne daugiau kaip 1 % atitinkamos rūšies gyvūnų pašarų raciono, o jų kiekis apskaičiuojamas kasmet kaip žemės ūkio kilmės pašarų sausosios medžiagos procentas;

c) gyvūninės kilmės ekologiškas pašarines žaliavas;

d) V priedo 1 skirsnyje išvardytas mineralinės kilmės pašarines žaliavas;

e) tausios žuvininkystės produktus, jei jie: i) pagaminti arba paruošti nenaudojant cheminių tirpiklių; ii) naudojami ne žolėdžiams šerti ir jei iii) žuvų baltymų hidrolizatas naudojamas tik jauniems gyvūnams šerti;

f) druską kaip jūros druską, rupią akmens druską;

g) VI priede išvardytus pašarų priedus.

▼B







4 skirsnis

Ligų profilaktika ir veterinarinis gydymas

23 straipsnis

Ligų profilaktika

1. Chemiškai susintetintų alopatinių veterinarinių vaistų arba antibiotikų skyrimas profilaktiniam gydymui yra draudžiamas, nepažeidžiant 24 straipsnio 3 dalies.

2. Draudžiama naudoti augimą arba gamybą skatinančias medžiagas (įskaitant antibiotikus, kokcidiostatikus ir kitas dirbtines augimą skatinančias priemones) bei naudoti hormonus arba panašias medžiagas reprodukcijai kontroliuoti (pvz., rujos skatinimas arba sinchronizavimas) ar kitiems tikslams.

3. Jei gyvūnai įsigyti neekologiškuose vienetuose, atsižvelgiant į vietos sąlygas gali būti taikomos specialiosios priemonės, kaip antai kontroliniai patikrinimai ar karantino laikotarpiai.

4. Patalpos, aptvarai, įrenginiai ir indai turi būti tinkamai valomi ir dezinfekuojami, kad būtų išvengta kryžminės infekcijos ir kad nesusikauptų ligas nešiojančių organizmų. Išmatos, šlapimas ir nesuėstas arba išpiltas maistas turi būti kuo dažniau šalinamas, siekiant sumažinti kvapą ir nepritraukti vabzdžių ar graužikų.

Pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 14 straipsnio 1 dalies f punktą tik VII priede išvardyti produktai gali būti naudojami patalpoms ir įrenginiams, kuriuose laikomi gyvūnai, bei gyvūnams šerti naudojamiems indams valyti ir dezinfekuoti. Vabzdžiams bei kitiems kenkėjams, esantiems pastatuose ir kituose įrenginiuose, kur laikomi gyvūnai, išnaikinti gali būti naudojami rodenticidai (naudotini tik spąstuose) ir II priede išvardyti produktai.

5. Pastatai turi būti ištuštinti nuo gyvūnų tarp visų auginamų naminių paukščių partijų. Pastatai ir įranga per tą laiką turi būti išvalyta ir išdezinfekuota. Be to, kiekvienąsyk, pabaigus auginti naminių paukščių partiją, lauke esantys aptvarai paliekami tušti tam, kad ataugtų augalija. Valstybės narės nustato laiką, kurį aptvarai turi būti laikomi tušti. Ūkio subjektas laiko šio laikotarpio taikymą patvirtinančius dokumentus. Šie reikalavimai netaikomi, kai naminiai paukščiai neauginami partijomis, nelaikomi lauko aptvaruose, o laisvai vaikštinėja visą dieną.

24 straipsnis

Veterinarinis gydymas

1. Jei, nepaisant profilaktikos priemonių gyvūnų sveikatai apsaugoti, kaip nustatyta Reglamento (EB) Nr. 834/2007 14 straipsnio 1 dalies e punkto i papunktyje, gyvūnai suserga arba susižeidžia, juos tuoj pat būtina gydyti, jei reikia, izoliavus ir patalpinus į tinkamą patalpą.

▼M13

2. Fitoterapiniams ir homeopatiniams produktams, mikroelementams bei produktams, išvardytiems V priedo 1 skirsnyje ir VI priedo 3 skirsnyje, teikiama pirmenybė prieš chemiškai susintetintus alopatinius veterinarinius vaistus arba antibiotikus, jei jų terapinis poveikis yra veiksmingas konkrečių rūšių gyvūnams ir jie tinka vartoti esant tai būklei, dėl kurios skiriamas gydymas.

▼B

3. Jei 1 ir 2 dalyse minėtos priemonės neveiksmingos gydant konkrečią ligą ar sužeidimą, o gydymas iš esmės reikalingas tam, kad gyvūnas išvengtų kančių arba skausmo, veterinarijos gydytojo atsakomybe gali būti skiriami chemiškai susintetinti alopatiniai veterinariniai vaistai arba antibiotikai.

4. Išskyrus skiepijimą, parazitų naikinimą ir visus kitus privalomus likvidavimo planus, pagal kuriuos gyvūnui arba gyvūnų grupei per 12 mėnesių taikomi daugiau kaip trys gydymo chemiškai susintetintais alopatiniais veterinariniais vaistais arba antibiotikais kursai arba daugiau kaip vienas gydymo kursas, jei jų reprodukcijos ciklas yra trumpesnis kaip vieneri metai, tie gyvūnai arba iš jų gauti produktai negali būti parduodami kaip ekologiški produktai ir gyvūnams turi būti taikomi 38 straipsnio 1 dalyje nustatyti pereinamieji laikotarpiai.

Turi būti laikomi tokių aplinkybių patvirtinamųjų dokumentų įrašai, kad kontrolės įstaiga ar institucija galėtų juos patikrinti.

5. Išlauka, kuri prasideda paskutinį kartą paskyrus gyvūnui įprastu būdu vartojamą alopatinį veterinarinį vaistą ir baigiasi ekologiškų maisto produktų gaminimu iš tokių gyvūnų, turi būti dukart ilgesnė už teisėtą išlauką, kaip minėta Direktyvos 2001/82/EB 11 straipsnyje, arba, kai išlaukos trukmė nenurodyta – 48 valandos.

25 straipsnis

Konkrečios ligų profilaktikos ir veterinarinio gydymo taisyklės bitininkystėje

1. Rėmams, aviliams ir koriams apsaugoti, ypač nuo kenkėjų, leidžiama naudoti tik rodenticidus (naudojamus tik spąstuose) ir II priede išvardytus tinkamus produktus.

2. Bitynams dezinfekuoti galima naudoti garus ir tiesioginę liepsną.

3. Tranų perų naikinimas leidžiamas tik tuo atveju, jei tai yra būdas užkirsti kelią Varroa destructor plitimui.

4. Jei, nepaisant visų profilaktinių priemonių, bičių šeimos suserga arba apsikrečia, jos turi būti tuoj pat gydomos ir, jei reikia, perkeliamos į izoliuotus bitynus.

5. Veterinariniai vaistai gali būti naudojami ekologiškoje bitininkystėje, jei valstybė narė leidžia atitinkamai juos naudoti, vadovaudamasi atitinkamomis Bendrijos nuostatomis arba Bendrijos teisės aktams neprieštaraujančiomis nacionalinėmis nuostatomis.

6. Užsikrėtus Varroa destructor gali būti naudojama skruzdžių rūgštis, pieno rūgštis, acto rūgštis ir oksalo rūgštis, taip pat mentolas, timolas, eukaliptolas arba kamparas.

7. Jei gydoma cheminiu būdu susintetintais alopatiniais vaistais, tą laikotarpį gydomos bičių šeimos turi būti perkeltos į izoliuotus bitynus, o visas vaškas po gydymo pakeistas ekologiškai bitininkaujant gautu vašku. Paskui toms bičių šeimoms taikomas 38 straipsnio 3 dalyje nustatytas vienerių metų pereinamasis laikotarpis.

8. 7 dalyje nustatyti reikalavimai netaikomi 6 dalyje išvardytiems produktams.

▼M2







2a

SKYRIUS

Akvakultūros gyvūnų gamyba







1

skirsnis

Bendrosios taisyklės

25a straipsnis

Taikymo sritis

Šiame skyriuje nustatomos išsamios XIIIa priede išvardytų žuvų, vėžiagyvių, dygiaodžių ir moliuskų rūšių auginimo taisyklės.

Jos taikomos mutatis mutandis zooplanktonui, mikroskopiniams vėžiagyviams, žiuželiniams, kirmėlėms ir kitiems gyvūnams, kurie naudojami kaip pašaras vandenyje auginamiems gyvūnams.

25b straipsnis

Vandens terpės tinkamumas ir darnaus valdymo planas

1. Šiam skyriui taikomos 6b straipsnio 1–5 dalių nuostatos.

2. Apsaugos ir prevencinės priemonės, kurių imamasi kovojant su plėšriosiomis rūšimis pagal Tarybos direktyvą 92/43/EEB ( 18 ) ir nacionalines taisykles, įtraukiamos į darnaus valdymo planą.

3. Kaimynystėje įsikūrę ūkio subjektai, kai taikoma, tarpusavyje derina rengiamus valdymo planus ir turi būti galima patikrinti, ar jie juos derino.

4. Kai akvakultūros gyvūnai auginami žuvininkystės tvenkiniuose, vandens talpyklose arba kanaluose, ūkiuose įrengiamos natūralios filtruojamosios lysvės, nusodinimo tvenkiniai, biologiniai arba mechaniniai filtrai, kad būtų galima surinkti maistingųjų medžiagų atliekas, arba ūkiuose naudojami jūros dumbliai ir (arba) gyvūnai (dvigeldžiai moliuskai ir dumbliai), kurie padeda gerinti nuotekų kokybę. Kai taikoma, reguliariai atliekamas nuotekų monitoringas.

25c straipsnis

Paralelinė ekologiškų ir neekologiškų akvakultūros gyvūnų gamyba

1. Kompetentinga institucija gali leisti tos pačios valdos inkubatoriuose ir augyklose auginti ekologiškus ir neekologiškus jauniklius, jei šie vienetai yra aiškiai fiziškai atskirti ir yra įrengta atskira vandens tiekimo sistema.

2. Suaugusių gyvūnų gamybos atveju kompetentinga institucija gali leisti toje pačioje valdoje įrengti akvakultūros gyvūnų ekologinės ir neekologinės gamybos vienetus, jei laikomasi šio reglamento 6b straipsnio 2 dalies ir jei juose vykdomi skirtingi gamybos etapai ir skirtingi akvakultūros gyvūnų priežiūros etapai.

3. Ūkio subjektai laiko šiame straipsnyje minimų nuostatų naudojimą patvirtinančius dokumentus.







2

skirsnis

Akvakultūros gyvūnų kilmė

25d straipsnis

Ekologiškai auginamų akvakultūros gyvūnų kilmė

1. Naudojamos vietoje auginamos rūšys, o jų veisimo tikslas – geriau prie auginimo sąlygų prisitaikiusios veislės, kurios yra sveikos ir sudaro sąlygas gerai panaudoti pašarų išteklius. Patvirtinamieji dokumentai apie jų kilmę ir apdorojimą pateikiami kontrolės įstaigai arba kontrolės institucijai.

2. Pasirenkamos tos rūšys, kurios gali būti auginamos nedarant didelės žalos laukinių gyvūnų ištekliams.

25e straipsnis

Neekologiškai auginamų akvakultūros gyvūnų kilmė ir laikymas

1. Jei nepakanka ekologiškai augintų akvakultūros gyvūnų, veisimo tikslais arba siekiant pagerinti išteklių genetines savybes į valdą galima atgabenti sugautus laukinius arba neekologiškai augintus akvakultūros gyvūnus. Prieš panaudojant juos veisimui, šie gyvūnai laikomi ekologinės gamybos sąlygomis bent tris mėnesius.

2. Jei nepakanka ekologiškai augintų akvakultūros gyvūnų jauniklių, auginimo tikslais į valdą galima atgabenti neekologiškai augintų akvakultūros gyvūnų jauniklių. Bent paskutiniuosius du auginimo ciklo trečdalius gyvūnai laikomi ekologinės gamybos sąlygomis.

▼M12

3. Į ūkį pristatomų neekologiškai augintų akvakultūros gyvūnų jauniklių didžiausia procentinė dalis iki 2011 m. gruodžio 31 d. turi sumažėti iki 80 %, iki 2014 m. gruodžio 31 d. – iki 50 %, o iki 2015 m. gruodžio 31 d. – iki 0 %.

▼M15

4. Laukinių akvakultūros gyvūnų jauniklius rinkti auginimo tikslais galima tik šiais atvejais:

a) kai pildant tvenkinius į atskyrimo sistemas ir aptvarus natūraliai įplaukia žuvų ar vėžiagyvių lervų ir jauniklių;

b) galima rinkti europinius stiklinius unguriukus, jei toje vietovėje yra patvirtintas ungurių valdymo planas, o dirbtinė ungurių reprodukcija vis dar nevykdoma;

c) kai vykdant tradicinį ekstensyvųjį akvakultūros produktų auginimą šlapynėse, tokiose, kaip dambomis ir pylimais atskirti sūroko vandens telkiniai, potvynių ir atoslūgių užliejami plotai ir pakrantės lagūnos, renkamas laukinis kitų rūšių žuvų nei europinis ungurys mailius, jeigu: i) įžuvinimas atitinka atitinkamų valdžios institucijų, atsakingų už aptariamų žuvų išteklių valdymą, patvirtintas valdymo priemones, kuriomis siekiama užtikrinti atitinkamos rūšies tausų naudojimą ir ii) žuvys maitinamos tik natūraliai aplinkoje esančiu pašaru.

▼M2







3

skirsnis

Akvakultūros gyvūnų auginimo praktika

25f straipsnis

Bendrosios akvakultūros gyvūnų auginimo taisyklės

1. Aplinka auginamiems akvakultūros gyvūnams sudaroma tokia, kad, atsižvelgiant į jų rūšiai būdingus poreikius, akvakultūros gyvūnai:

a) turi pakankamai gerai savijautai būtinos vietos;

b) yra laikomi geros kokybės vandenyje, kuriame pakanka deguonies; ir

c) yra laikomi tokioje temperatūroje ir tokioje šviesoje, kurios reikalingos atsižvelgiant į tos rūšies poreikius ir į geografinę padėtį;

d) gėlavandenių žuvų auginimo aplinkos dugnas yra kuo panašesnis į dugną natūraliomis sąlygomis;

e) auginant karpius, dugnas yra natūralus gruntas.

▼M15

2. Atskirų rūšių arba rūšių grupių suleidimo tankumas ir auginimo praktika nustatyti XIIIa priede. Atsižvelgiant į suleidimo tankumo ir auginimo praktikos poveikį auginamų žuvų gerovei, stebima žuvų būklė (pvz., pelekų sužalojimai ir kiti sužeidimai, augimo tempas, elgsena ir bendra sveikatos būklė) ir vandens kokybė.

▼M2

3. Vandenyje esančios atskyrimo sistemos projektuojamos ir konstruojamos taip, kad vandens srauto greitis ir fiziniai bei cheminiai parametrai užtikrintų gyvūnų sveikatą bei gerovę ir tenkintų jų elgsenos poreikius.

4. Atskyrimo sistemos projektuojamos, įrengiamos ir veikia taip, kad būtų sumažinta gyvūnų ištrūkimo rizika.

5. Ištrūkus žuviai arba vėžiagyviui reikia imtis atitinkamų veiksmų, kad būtų sumažintas poveikis vietos ekosistemai, jei tinka, juos vėl reikia sugauti. Išlaikomi patvirtinamieji dokumentai.

25g straipsnis

Vandens atskyrimo sistemoms taikomos specialiosios taisyklės

1. Akvakultūros gyvūnams auginti draudžiama naudoti uždarus recirkuliacinius akvakultūros įrenginius, išskyrus inkubatorius ir augyklas arba, jei auginamos ekologiškam pašarui skirtos rūšys.

2. Sausumoje įrengti auginimo vienetai atitinka šiuos reikalavimus:

a) įmanoma stebėti ir kontroliuoti tekančio vandens sistemomis tekančio vandens srautą ir įtekančio bei ištekančio vandens kokybę;

b) natūrali augmenija sudaro bent penkis procentus perimetro (sausumos ir vandens lietimosi linijos ilgio).

3. Jūroje įrengtos atskyrimo sistemos:

a) įrengiamos ten, kur vandens srovė, gylis ir vandens masės pasikeitimo greitis yra pakankami, kad kuo labiau sumažintų poveikį jūros dugnui ir jas supančiam vandens telkiniui;

b) turi turėti įrengtas varžas, kurios turi būti tinkamo dizaino ir konstrukcijos, be to, jos turi būti eksploatuojamos toje aplinkoje, kur vykdoma veikla.

4. Tik inkubatoriuose ir augyklose leidžiama vandenį šildyti arba aušinti dirbtiniu būdu. Vandeniui šildyti arba aušinti visuose auginimo etapuose galima naudoti vandenį iš natūralių gręžinių.

25h straipsnis

Akvakultūros gyvūnų laikymo ir priežiūros sąlygos

1. Kad būtų išvengta su priežiūra susijusių akvakultūros gyvūnų streso ir fizinių sužalojimų, jie liečiami kuo mažiau, labai atsargiai, naudojant tinkamą įrangą ir tvarką. Veisliniai vandens gyvūnai liečiami taip, kad patirtų kuo mažiau fizinių sužalojimų ir streso, tam tikrais atvejais taikant anesteziją. Jų rūšiavimas atliekamas kuo rečiau ir laikantis žuvų gerovės reikalavimų.

2. Dirbtiniam apšvietimui taikomi šie apribojimai:

a) siekiant pailginti natūralią dienos trukmę, dirbtinis apšvietimas naudojamas ne ilgiau kaip ilgiausia leistina trukmė, kuri nustatoma atsižvelgiant į etologinius poreikius, geografines sąlygas ir bendrą auginamų gyvūnų sveikatos būklę; ši ilgiausia leistina trukmė neviršija 16 valandų per parą, išskyrus tuos atvejus, kai toks apšvietimas naudojamas reprodukcijos tikslais;

b) įjungiant ar išjungiant šviesą vengiama staigių šviesos intensyvumo pokyčių; tam naudojamos lempos, kurių ryškumą galima reguliuoti, arba foninis apšvietimas.

3. Aeracija, siekiant užtikrinti gyvūnų gerovę ir sveikatą, leidžiama su sąlyga, kad mechaniniams aeratoriams energija būtų tiekiama iš, pageidautina, atsinaujinančių šaltinių.

Visi šie atvejai turi būti registruojami akvakultūros gamybos įrašuose.

4. Deguonį leidžiama naudoti tik jei tai susiję su gyvūnų sveikatos reikalavimų užtikrinimu ir svarbiais auginimo ar gabenimo etapais šiais atvejais:

a) išskirtiniais atvejais pakilus temperatūrai, nukritus atmosferos slėgiui arba atsitiktinės taršos atveju;

b) retkarčiais vykdant išteklių laikymo ir priežiūros procedūras, pavyzdžiui, imant mėginius ir rūšiuojant;

c) tam, kad būtų užtikrinta, jog ūkyje auginami gyvūnai išgyvens.

Išlaikomi patvirtinamieji dokumentai.

5. Taikomas toks skerdimo būdas, kad žuvis iškart prarastų sąmonę ir nejaustų skausmo. Pasirenkant tinkamiausią skerdimo būdą reikia atsižvelgti į žuvų dydį, rūšis ir gamybos vietas.







4

skirsnis

Veisimas

25i straipsnis

Draudimas naudoti hormonus

Hormonus ir jų darinius naudoti draudžiama.







5

skirsnis

Žuvų, vėžiagyvių ir dygiaodžių pašarai

25j straipsnis

Pašarams taikomos bendrosios taisyklės

Šėrimo tvarka nustatoma atsižvelgiant į šiuos prioritetus:

a) gyvūnų sveikatą;

b) aukštą produkto kokybę, įskaitant jo maistinę sudėtį, taip užtikrinant aukštą galutinio valgomojo produkto kokybę;

c) nedidelį poveikį aplinkai.

25k straipsnis

Plėšriųjų akvakultūros gyvūnų pašarams taikomos specialiosios taisyklės

1. Plėšrieji akvakultūros gyvūnai šeriami pirmenybę teikiant:

a) iš akvakultūros gautiems ekologiškų pašarų produktams;

b) žuvų miltams ir žuvų taukams iš ekologinės akvakultūros likučių;

c) žuvų miltams ir žuvų taukams bei žuvų kilmės sudedamosioms dalims iš tausiai žvejojant sugautos žmonėms vartoti skirtos žuvies likučių;

▼M8

d) augalinės arba gyvūninės kilmės ekologiškoms pašarinėms žaliavoms;

▼M15

e) iš neišdorotos žuvies, sužvejotos žvejybos būdu, kuris kaip tausus buvo sertifikuotas pagal kompetentingos institucijos pripažintą schemą vadovaujantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1380/2013 ( 19 ) nustatytais principais, gautiems pašarų produktams.

▼M15 —————

▼M2

3. Ekologiški augaliniai produktai gali sudaryti ne daugiau kaip 60 % pašarų raciono.

4. Lašišų ir upėtakių racione, neviršijant kiekio, reikalingo jų fiziologiniams poreikiams tenkinti, gali būti astaksantino, gauto visų pirma iš ekologiškų šaltinių, tokių kaip ekologiškų vėžiagyvių kiautai. Jei ekologiškų šaltinių nėra, galima naudoti astaksantiną iš natūralių šaltinių, tokių kaip Phaffia mielių preparatas.

▼M15

5. Jei 1 dalyje išvardytuose pašarų šaltiniuose nėra pakankamai histidino, kad būtų patenkinti lašišinių šeimos žuvų mitybos poreikiai ir būtų išvengta kataraktos formavimosi, šių žuvų pašarų racioną galima papildyti histidinu, gautu fermentacijos būdu.

▼M2

25l straipsnis

Tam tikrų akvakultūros gyvūnų pašarams taikomos specialiosios taisyklės

1. XIIIa priedo 6, 7 ir 9 skirsniuose nurodytos akvakultūros gyvūnų rūšys šeriamos natūraliai tvenkiniuose ir ežeruose esančiais pašarais.

2. Jei 1 dalyje nurodytų natūralių pašarų išteklių nepakanka, galima naudoti ekologišką augalinės kilmės pašarą, pageidautina, išaugintą tame pačiame ūkyje. Ūkio subjektai laiko papildomų pašarų naudojimo poreikį patvirtinančius dokumentus.

▼M15

3. Jei natūralus pašaras papildomas pagal 2 dalį:

a) XIIIa priedo 9 skirsnyje minimų siamo šamų (Pangasius spp.) raciono dalį gali sudaryti ne daugiau kaip 10 % žuvų miltų arba žuvų taukų, gautų tausojančios žuvininkystės būdu;

b) XIIIa priedo 7 skirsnyje minimų krevečių raciono dalį gali sudaryti ne daugiau kaip 25 % žuvų miltų ir 10 % žuvų taukų, gautų tausojančios žuvininkystės būdu. Siekiant užtikrinti, kad būtų tenkinami kiekybiniai krevečių mitybos poreikiai, jų mitybą galima papildyti organiniu cholesteroliu; jei organinio cholesterolio neturima, galima naudoti neorganinį cholesterolį, gautą iš vilnos, jūrinių bestuburių ar kitų šaltinių.

▼M15

25la straipsnis

Ekologiškai augintų jauniklių pašarui taikomos specialiosios taisyklės

Iš lervų ekologiškai auginant jauniklius, kaip pašaras gali būti naudojami įprastinis fitoplanktonas ir zooplanktonas.

▼M2

25m straipsnis

Reglamento (EB) Nr. 834/2007 15 straipsnio 1 dalies d punkto iii papunktyje nurodyti produktai ir medžiagos

▼M8

1. Ekologinėje akvakultūroje galima naudoti tik V priedo 1 skirsnyje išvardytas mineralinės kilmės pašarines žaliavas.

▼M2

2. Pašarų priedai, tam tikri gyvūnams šerti naudojami produktai ir perdirbimo pagalbinės priemonės gali būti naudojami tik jei jie išvardyti VI priede ir laikomasi tame priede nustatytų apribojimų.







6

skirsnis

Moliuskams taikomos specialiosios taisyklės

25n straipsnis

Auginimo plotas

1. Dvigeldžius moliuskus galima auginti tame pačiame vandens plote kaip ir ekologiškas žuvis ir jūros dumblius mišriosios žuvivaisos sistemoje ir apie tai reikia įrašyti darnaus valdymo plane. Užsiimant mišriąja žuvivaisa dvigeldžius moliuskus taip pat galima auginti kartu su pilvakojais moliuskais, pavyzdžiui, krantinėmis sraigėmis.

2. Dvigeldžiai moliuskai ekologiškai auginami plotuose, kurių ribos pažymėtos poliais, plūdurais ar kitais aiškiais ženklais ir, atitinkamai, izoliuojami tinkliniais maišais, varžomis ar kitokiomis žmogaus pagamintomis priemonėmis.

3. Ekologiniai moliuskų ūkiai kuo labiau mažina saugotinoms rūšims kylantį pavojų. Jeigu apsisaugoti nuo plėšrių rūšių naudojami tinklai, jie turi būti tokie, kad nesužalotų nardančių paukščių.

25o straipsnis

Kiaušinių kilmė

1. Jeigu nedaroma didelė žala aplinkai ir jei leidžiama pagal vietos teisės aktus, galima naudoti dvigeldžių moliuskų kiaušinius ne iš gamybos vieneto, jei jie surinkti iš:

a) moliuskų kolonijų lysvių, kur jie veikiausiai neišgyventų per žiemą, arba kurių yra daugiau negu reikalaujama, arba

b) natūralių moliuskų kiaušinių kolonijų ant rinktuvų.

Laikomi įrašai apie tai, kaip, kur ir kada surinkti laukinių dvigeldžių moliuskų kiaušiniai, kad būtų galima atsekti plotą, kur jie buvo surinkti.

▼M12

Tačiau neekologiškų dvigeldžių moliuskų kiaušinius iš inkubatorių galima pristatyti į ekologinės gamybos vienetus neviršijant šių didžiausių procentinių dalių: 80 % iki 2011 m. gruodžio 31 d., 50 % iki 2014 gruodžio 31 d. ir 0 % iki 2015 gruodžio 31 d.

▼M2

2. Kad didžiosios austrės (Crassostrea gigas) natūralioje aplinkoje nerštų kuo rečiau, pirmenybė teikiama selektyviai veisiamoms austrėms.

25p straipsnis

Laikymo ir priežiūros sąlygos

1. Moliuskų suleidimo tankumas neviršija neekologiniu būdu toje vietovėje auginamų moliuskų tankumo. Pakeitimai, susiję su rūšiavimu, retinimu ir suleidimo tankumo reguliavimu, atliekami atsižvelgiant į biomasę ir siekiant užtikrinti gyvūnų gerovę ir aukštą produkto kokybę.

2. Biologinės kilmės nešvarumai, kuriais gali apaugti konstrukcijos, šalinami fizinėmis priemonėmis arba rankomis ir, jei tinka, sugrąžinami į jūrą pakankamai toli nuo moliuskų ūkių. Auginimo ciklo metu moliuskus vieną kartą galima apdoroti kalkių tirpalu tam, kad būtų galima kovoti su kartu augančiais organizmais.

25q straipsnis

Auginimo taisyklės

1. Ekologiškai auginti midijas leidžiama ant lynų, taip pat galima taikyti kitus XIIIa priedo 8 skirsnyje išvardytus metodus.

2. Moliuskus leidžiama auginti ant dugno, tik jeigu rinkimo ir auginimo plotuose nedaromas didelis poveikis aplinkai. Įrodymai apie tai, kad poveikis aplinkai nedidelis, patvirtinami tyrimu ir ataskaita apie naudojamą plotą, kuriuos ūkio subjektas turi pateikti kontrolės įstaigai ar kontrolės institucijai. Ataskaita įtraukiama į darnaus valdymo planą kaip atskiras skyrius.

25r straipsnis

Austrių auginimo specialiosios taisyklės

Leidžiama auginti maišuose ant estakadų. Šios ar kitos struktūros, kuriose laikomos austrės, įrengiamos taip, kad palei pakrantės liniją nesusiformuotų visiška užtvara. Gamybai optimizuoti austrės kruopščiai sudėliojamos į lysves pagal tai, kur teka srovė per potvynius ir atoslūgius. Auginama laikantis XIIIa priedo 8 skirsnyje išvardytų kriterijų.







7

skirsnis

Ligų profilaktika ir veterinarinis gydymas

25s straipsnis

Bendrosios taisyklės dėl ligų profilaktikos

1. Pagal Direktyvos 2006/88/EB 9 straipsnį gyvūnų sveikatos valdymo plane nurodomos biologinės saugos ir ligų prevencijos priemonės, įskaitant rašytinį susitarimą dėl konsultacijų sveikatos klausimais, kurių skaičius proporcingas gamybos vieneto apimtims, su kvalifikuota akvakultūros gyvūnų sveikatos tarnyba, kuri lankosi ūkyje bent kartą per metus, o auginant dvigeldžius moliuskus – bent kartą per dvejus metus.

2. Laikymo sistemos, įranga ir reikmenys yra tinkamai išvalomi ir dezinfekuojami. Galima naudoti tik VII priedo 2.1 ir 2.2 skirsniuose išvardytus produktus.

3. Dėl telkinių laikymo tuščių:

a) kompetentinga institucija nustato, ar vandens telkinius reikia kurį laiką laikyti tuščius ir reikiamą telkinių laikymo tuščių trukmę; telkiniai kurį laiką laikomi tušti po kiekvieno auginimo ciklo atviroje jūroje esančiose atskyrimo sistemose; telkinių laikymas tuščių registruojamas dokumentuose. Telkinius laikyti tuščius taip pat rekomenduojama taikant kitus gamybos metodus, pavyzdžiui, naudojant vandens talpyklas, žuvininkystės tvenkinius ir varžas;

b) telkinių laikyti tuščių neprivaloma auginant dvigeldžius moliuskus;

c) telkinius laikant tuščius, varža ar kokia kita konstrukcija, naudojama akvakultūros gyvūnų gamybai, ištuštinama, dezinfekuojama ir paliekama tuščia tol, kol ji vėl bus naudojama.

4. Kai taikoma, nepanaudotas pašaras žuvims, išmatos ir nugaišę gyvūnai iškart pašalinami, kad nebūtų labai pakenkta aplinkai, ypač vandens kokybei, kad būtų sumažinta ligų rizika ir kad tai nepritrauktų vabzdžių ir graužikų.

5. Ultravioletinį apšvietimą ir ozoną galima naudoti tik inkubatoriuose ir augyklose.

▼M15

6. Vykdant biologinę ektoparazitų kontrolę, pirmenybė teikiama žuvims valytojoms ir gėlam vandeniui, jūros vandeniui ir natrio chlorido tirpalui.

▼M2

25t straipsnis

Veterinarinis gydymas

1. Jeigu, nepaisant prevencinių priemonių užtikrinti gyvūnų sveikatą pagal Reglamento 834/2007 15 straipsnio 1 dalies f punkto i papunktį, kyla sveikatos problemų, galima taikyti veterinarinį gydymą tokia pirmumo seka:

a) medžiagas iš augalų, gyvūnų ar mineralų homeopatinio tirpalo pavidalu;

b) augalus ir jų ekstraktus, neturinčius anestezinio poveikio ir

c) tokias medžiagas kaip, pavyzdžiui, mikroelementus, metalus, natūralius imunostimuliatorius ar leistinus probiotikus.

2. Per metus gali būti taikomi tik du alopatinio gydymo kursai, išskyrus skiepijimus ir jei to reikia pagal privalomus likvidavimo planus. Tačiau kai auginimo ciklas trumpesnis negu metai, per metus galima taikyti tik vieną alopatinio gydymo kursą. Jei minėti alopatinio gydymo apribojimai viršijami, atitinkami akvakultūros gyvūnai negali būti parduodami kaip ekologiški produktai.

3. Parazitai naikinami ne dažniau kaip du kartus per metus arba kartą per metus, jei auginimo ciklas trumpesnis negu 18 mėnesių, išskyrus tuos atvejus, kai valstybės narės vykdo privalomus kontrolės planus.

4. Jei pagal 3 dalį taikytas alotopinis veterinarinis gydymas arba naikinami parazitai, įskaitant gydymą pagal privalomus kontrolės ir likvidavimo planus, išlauka yra dvigubai ilgesnė už Direktyvos 2001/82/EB 11 straipsnyje nurodytą išlauką, o jei išlaukos trukmė ten nenurodyta – 48 valandos.

5. Jei naudojami veterinariniai vaistai, apie tai reikia pranešti kontrolės įstaigai arba kontrolės institucijai prieš pateikiant šiuos gyvūnus į rinką kaip ekologiškus. Galima lengvai nustatyti, kurie ištekliai buvo gydyti.

▼B







3 SKYRIUS

Produktų gamyba

26 straipsnis

Pašarų ir maisto produktų gamybos taisyklės

1. Priedai, perdirbimo pagalbinės medžiagos ir kitos medžiagos bei sudedamosios dalys, naudojamos maisto produktams ar pašarams gaminti, ir bet koks taikomas perdirbimas, pavyzdžiui, rūkymas, turi atitikti gerosios gamybos praktikos principus.

2. Pašarus ar maisto produktus gaminantys ūkio subjektai nustato ir atnaujina atitinkamas procedūras, pagrįstas sistemingu svarbiausių perdirbimo etapų nustatymu.

3. 2 dalyje minimų procedūrų taikymas bet kuriuo metu užtikrina, kad pagaminti perdirbti produktai atitinka ekologinės gamybos taisykles.

4. Ūkio subjektai laikosi ir įgyvendina 2 dalyje minimas procedūras. Visų pirma ūkio subjektai:

a) imasi atsargumo priemonių, kad būtų išvengta taršos neleistinomis medžiagomis arba produktais rizikos;

b) taiko tinkamas valymo priemones, stebi jų veiksmingumą ir registruoja šiuos veiksmus;

c) užtikrina, kad neekologiški produktai nebūtų pateikiami į rinką su nuoroda į ekologinį gamybos būdą.

5. Be 2 ir 4 dalyse nustatytų nuostatų, jei atitinkamoje gamybos vietoje taip pat ruošiami ar laikomi neekologiški produktai, ūkio subjektas:

a) nenutrūkstamai ir iki pabaigos atlieka gamybinius veiksmus, susijusius su kuria nors ekologiškų produktų serija, atskirtus patalpoje arba kitu laiku nei panašius gamybinius veiksmus, atliekamus su neekologiškais produktais;

b) laiko ekologiškus produktus prieš gamybinius veiksmus ir po jų atskirtus kitoje patalpoje ar kitu laiku nei neekologiškus produktus;

c) praneša apie tai kontrolės institucijai ar įstaigai ir tvarko bei atnaujina visų gamybinių veiksmų ir perdirbtų kiekių registrą;

d) imasi būtinų priemonių, kurios užtikrintų partijų identifikavimą ir padėtų išvengti sumaišymo arba sukeitimo su neekologiškais produktais;

e) atlieka gamybinius veiksmus su ekologiškais produktais tik tinkamai išvalęs gamybos įrenginius.

27 straipsnis

Tam tikrų produktų ir medžiagų naudojimas gaminant maistą

Siekiant įgyvendinti Reglamento (EB) Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies b punktą, perdirbant ekologiškus maisto produktus, išskyrus vyno sektoriaus produktus, kuriems taikomos 3a skyriaus nuostatos, galima naudoti tik šias medžiagas:

◄

a) šio reglamento VIII priede išvardytas medžiagas;

b) mikroorganizmų ir fermentų preparatus, paprastai naudojamus gaminant maistą; ►M1 tačiau fermentai, naudotini kaip maisto priedai, turi būti įtraukti į VIII priedo A skirsnyje pateiktą sąrašą; ◄

c) medžiagas ir produktus, apibrėžtus Tarybos direktyvos 88/388/EEB ( 20 ) 1 straipsnio 2 dalies b punkto i papunktyje ir 1 straipsnio 2 dalies c punkte, ženklinamus kaip natūralios kvapiosios medžiagos arba natūralūs kvapieji preparatai pagal tos direktyvos 9 straipsnio 1 dalies d punktą ir 2 dalį;

d) dažiklius mėsai ir kiaušinių lukštams ženklinti pagal atitinkamai Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 94/36/EB ( 21 ) 2 straipsnio 8 dalį ir to straipsnio 9 dalį;

e) geriamąjį vandenį ir druską (kurios pagrindinė sudedamoji dalis yra natrio arba kalio chloridas), paprastai naudojamą gaminant maistą;

f) mineralus (įskaitant mikroelementus), vitaminus, aminorūgštis ir mikroelementus, kuriuos leista naudoti tik tiek, kiek jų naudojimas maisto produktuose, į kuriuos jie įdedami, yra būtinas pagal teisės aktus.

2. Atliekant skaičiavimą, nurodytą Reglamento (EB) Nr. 834/2007 23 straipsnio 4 dalies a punkto ii papunktyje,

a) VIII priede išvardyti ir priedo kodo skiltyje žvaigždute pažymėti maisto priedai apskaičiuojami kaip žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys;

b) šio straipsnio 1 dalies b, c, d, e ir f punktuose nurodyti preparatai ir medžiagos, taip pat papildomo kodo numerio stulpelyje esančios, bet žvaigždute nepažymėtos cheminės medžiagos neskaičiuojami kaip žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys;

▼M1

c) nuo 2013 m. gruodžio 31 d. mielės ir mielių produktai apskaičiuojami kaip žemės ūkio kilmės sudedamosios dalys.

▼B

3. Iki 2010 m. gruodžio 31 d. turi būti peržiūrėtas šių VIII priede išvardytų medžiagų naudojimas:

a) A skirsnyje minėto natrio nitrito ir kalio nitrato, siekiant atsisakyti šių priedų;

b) A skirsnyje minėto sieros dioksido ir kalio metabisulfato;

c) B skirsnyje nurodyto vandenilio chlorido, naudojamo goudos, edamo, Maasdammer, Boerenkaas, Friese ir Leidse Nagelkaas sūrių perdirbimui.

Atliekant a punkte minėtą peržiūrėjimą atsižvelgiama į valstybių narių pastangas rasti saugius nitritų (nitratų) pakaitalus ir parengti ekologiškos mėsos perdirbėjams (gamintojams) alternatyvių gamybos būdų ir higienos švietimo programas.

▼M1

4. Kompetentinga institucija gali leisti pirmiau nurodytu laikotarpiu naudoti gamtinius dažus ir gamtines padengimo medžiagas virtų kiaušinių, skirtų tiekti rinkai tam tikru metų laiku, lukštams tradiciškai dažyti puošybos tikslais. Iki 2013 m. gruodžio 31 d. gali būti leidžiama naudoti ir sintetinius geležies oksidus bei geležies hidroksidus. Apie išduotus leidimus pranešama Komisijai ir valstybėms narėms.

27a straipsnis

Taikant Reglamento (EB) Nr. 834/2007 20 straipsnio 1 dalį, gaminant mieles, mielių ruošinius ir mišinius gali būti naudojamos šios medžiagos:

a) šio reglamento VIII priedo C skirsnyje išvardytos medžiagos;

b) šio reglamento 27 straipsnio 1 dalies b ir e punktuose nurodyti produktai ir medžiagos.

▼B

28 straipsnis

Tam tikrų neekologiškų žemės ūkio kilmės sudedamųjų dalių naudojimas gaminant maistą

Pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies c punktą šio reglamento IX priede išvardytos neekologiškos žemės ūkio sudedamosios dalys gali būti naudojamos gaminant ekologišką maistą.

29 straipsnis

Valstybės narės leidimo naudoti neekologiškas žemės ūkio kilmės maisto sudedamąsias dalis išdavimas

1. Kol žemės ūkio kilmės sudedamoji dalis neįtraukta į šio reglamento IX priedą, ta sudedamoji dalis gali būti naudojama tik šiomis sąlygomis:

a) ūkio subjektas pateikė valstybės narės kompetentingai institucijai visus būtinus įrodymus, patvirtinančius, kad Bendrijoje pagal ekologinės gamybos taisykles gaminamos sudedamosios dalies kiekis nėra pakankamas arba ji negali būti įvežama iš trečiųjų šalių;

b) patikrinusi, kad ūkio subjektas pasinaudojo būtinais ryšiais su Bendrijos tiekėjais ir nerado būtinus kokybės reikalavimus atitinkančių atitinkamų sudedamųjų dalių, valstybės narės kompetentinga institucija išduoda laikiną leidimą naudoti jas ne ilgiau kaip 12 mėnesių;

c) nepriimtas sprendimas, remiantis 3 arba 4 dalies nuostatomis, kad suteiktas leidimas dėl atitinkamos sudedamosios dalies turėtų būti panaikinamas.

Valstybė narė gali pratęsti b punkte nustatyto leidimo terminą ne daugiau kaip tris kartus po 12 mėnesių.

2. Jei išduotas 1 dalyje nurodytas leidimas, valstybė narė kitoms valstybėms narėms ir Komisijai nedelsdama pateikia šią informaciją:

a) leidimo išdavimo datą, o jo pratęsimo atveju – pirmojo leidimo datą;

b) leidimo turėtojo pavardę ar pavadinimą, adresą, telefoną ir, jei įmanoma, faksimilinio ryšio ir e. pašto adresus; leidimą suteikusios institucijos pavadinimą ir adresą;

c) atitinkamos žemės ūkio kilmės sudedamosios dalies pavadinimą ir, kur būtina, tikslų jos aprašymą ir kokybės reikalavimus;

d) produktų rūšį, kuriai paruošti reikia atitinkamos sudedamosios dalies;

e) būtiną kiekį ir jo pagrįstumą;

f) numatomą stygiaus trukmę ir jo priežastis;

g) datą, kada valstybė narė siųs šį pranešimą kitoms valstybėms narėms ir Komisijai. Komisija ir (arba) valstybės narės šią informaciją gali viešai skelbti.

3. Jei iš informacijos, kurią valstybės narės pateikia Komisijai ir leidimą išdavusiai valstybei narei, paaiškėja, kad stygiaus metu atsargų yra, valstybė narė sprendžia dėl išduoto leidimo panaikinimo arba numatomo jo galiojimo laiko sutrumpinimo ir informuoja Komisiją bei kitas valstybes nares apie priemones, kurių ji ėmėsi ar imsis, ne vėliau kaip per 15 darbo dienų nuo tokios informacijos gavimo datos.

4. Valstybei narei paprašius arba Komisijos iniciatyva šis klausimas teikiamas nagrinėti Komitetui, įsteigtam pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 37 straipsnį. Laikantis to straipsnio 2 dalyje numatytos tvarkos gali būti nuspręsta panaikinti leidimą arba pakeisti jo galiojimo trukmę, arba, jei tinka, priimti sprendimą dėl šios sudedamosios dalies įtraukimo į šio reglamento IX priedą.

5. Pratęsimo atveju, kaip nurodyta 1 dalies antroje pastraipoje, taikomos 2 ir 3 dalyse nurodytos procedūros.

▼M2

29a straipsnis

Jūros dumbliams taikomos specialiosios nuostatos

1. Jeigu galutinis produktas yra švieži jūros dumbliai, ką tik nurinkti jūros dumbliai praplaunami jūros vandeniu.

Jeigu galutinis produktas yra dehidratuoti jūros dumbliai, juos praplauti galima geriamuoju vandeniu. Drėgmei pašalinti galima naudoti druską.

2. Džiovinant draudžiama naudoti tiesioginę liepsną, kuri tiesiogiai susiliečia su jūros dumbliais. Jeigu džiovinant naudojamos virvės ar kita įranga, jose nėra apsaugos nuo užsiteršimo medžiagų ir valymo arba dezinfekavimo medžiagų, išskyrus tuos atvejus, kai naudojamas tam skirtas produktas, išvardytas VII priede.

▼M7







3a SKYRIUS

Specialiosios vyno gamybos taisyklės

29b straipsnis

Taikymo sritis

1. Šiame skyriuje nustatomos specialios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 ( 22 ) 1 straipsnio 1 dalies l punkte nurodyto vyno sektoriaus produktų ekologinės gamybos taisyklės.

2. Jei šiame skyriuje aiškiai nenurodyta kitaip, taikomi Komisijos reglamentai (EB) Nr. 606/2009 ( 23 ) ir (EB) Nr. 607/2009 ( 24 ).

29c straipsnis

Tam tikrų produktų ir medžiagų naudojimas

1. Siekiant įgyvendinti Reglamento (EB) Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies a punktą, vyno sektoriaus produktai gaminami iš ekologiškos žaliavos.

2. Siekiant įgyvendinti Reglamento (EB) Nr. 834/2007 19 straipsnio 2 dalies b punktą, gaminant vyno sektoriaus produktus, be kita ko, taikant procesus bei vynininkystės metodus, galima naudoti tik šio reglamento VIIIa priede išvardytus produktus ir medžiagas, laikantis Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 ir Reglamente (EB) Nr. 606/2009, ir visų pirma to reglamento IA priede, nustatytų specialiųjų sąlygų ir apribojimų.

3. Jei įmanoma, naudojami šio reglamento VIIIa priede išvardyti ir žvaigždute pažymėti produktai bei medžiagos, gauti iš ekologiškos žaliavos.

29d straipsnis

Vynininkystės metodai ir apribojimai

1. Nepažeidžiant 29c straipsnio ir šio straipsnio 2–5 dalyse numatytų specialiųjų draudimų bei apribojimų, leidžiama taikyti tik iki 2010 m. rugpjūčio 1 d. taikytus vynininkystės metodus, procesus ir apdorojimo būdus, įskaitant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 120c bei 120d straipsniuose ir Reglamento (EB) Nr. 606/2009 3, 5–9, 11–14 straipsniuose ir jų prieduose numatytus apribojimus.

2. Draudžiama taikyti šiuos vynininkystės metodus, procesus ir apdorojimo būdus:

a) dalinį koncentravimą šaldant pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 XVa priedo B.1 skirsnio c punktą;

b) sieros dioksido šalinimą taikant fizinius procesus pagal Reglamento (EB) Nr. 606/2009 IA priedo 8 punktą;

c) apdorojimą elektrodializės būdu vyno rūgšties stabilumui vyne užtikrinti pagal Reglamento (EB) Nr. 606/2009 IA priedo 36 punktą;

d) alkoholio kiekio vynuose mažinimą pagal Reglamento (EB) Nr. 606/2009 IA priedo 40 punktą;

e) katijonų mainus vyno rūgšties stabilumui vyne užtikrinti pagal Reglamento (EB) Nr. 606/2009 IA priedo 43 punktą.

3. Toliau nurodytus vynininkystės metodus, procesus ir apdorojimo būdus taikyti leidžiama laikantis šių sąlygų:

a) taikant šiluminį apdorojimą pagal Reglamento (EB) Nr. 606/2009 IA priedo 2 punktą, temperatūra neviršija 70 °C;

b) centrifuguojant ir filtruojant su aktyvintuoju inertiniu priedu ar be jo pagal Reglamento (EB) Nr. 606/2009 IA priedo 3 punktą, poros yra ne mažesnės kaip 0,2 mikrometro.

4. Iki 2015 m. rugpjūčio 1 d. Komisija iš naujo išnagrinėja šių vynininkystės metodų, procesų ir apdorojimo būdų taikymą, kad laipsniškai panaikintų arba dar labiau apribotų tų metodų taikymą:

a) šiluminį apdorojimą, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 606/2009 IA priedo 2 punkte;

b) jonitinių dervų naudojimą, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 606/2009 IA priedo 20 punkte.

c) atvirkštinį osmosą, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 XVa priedo B.1 skirsnio b punkte.

5. Bet koks po 2010 m. rugpjūčio 1 d. priimtas pakeitimas, susijęs su Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 arba Reglamente (EB) Nr. 606/2009 numatytais vynininkystės metodais, procesais ir apdorojimo būdais, ekologiškai gaminant vyną gali būti taikomas tik priėmus priemones, būtinas Reglamento (EB) Nr. 834/2007 19 straipsnio 3 dalyje numatytoms gamybos taisyklėms įgyvendinti, ir, jei reikia, atlikus vertinimą pagal to reglamento 21 straipsnį.

▼B







4 SKYRIUS

Produktų surinkimas, pakavimas, vežimas ir laikymas

30 straipsnis

Produktų surinkimas ir vežimas į tvarkymo vienetus

Ūkio subjektai gali tuo pat metu kaupti ekologiškus ir neekologiškus produktus, tik jei imtasi atitinkamų priemonių, neleidžiančių sumaišyti arba sukeisti ekologiškus produktus su neekologiškais ir užtikrinančių ekologiškų produktų identifikavimą. Ūkio subjektas laiko ir teikia kontrolės įstaigai ar institucijai informaciją apie produktų surinkimo dienas, valandas, sistemą bei priėmimo datą ir laiką.

31 straipsnis

Produktų pakavimas ir vežimas kitiems ūkio subjektams ar į kitus vienetus

1. Ūkio subjektai užtikrina, kad ekologiški produktai vežami kitiems vienetams, įskaitant didmeninės ir mažmeninės prekybos įmones, tik atitinkamoje pakuotėje, taroje arba transporto priemonėse, uždarytose tokiu būdu, kad jų turinio nebūtų galima pakeisti nesuklastojus arba nepažeidus plombos, ir paženklinus juos etikete, kurioje, nepažeidžiant jokių kitų pagal teisės aktus privalomų nuorodų, nurodoma:

a) ūkio subjekto ir, jei skiriasi, produkto savininko arba pardavėjo pavadinimas ir adresas;

b) produkto pavadinimas arba kombinuotųjų pašarų aprašymas, prie kurio pridedama nuoroda apie ekologinį gamybos būdą;

c) kontrolės įstaigos ar institucijos, sertifikavusios ūkio subjektą, pavadinimas ir (arba) kodo numeris; ir

d) kai reikia, partijos identifikavimo žyma pagal žymėjimo sistemą, patvirtintą nacionaliniu lygiu arba suderintą su kontrolės įstaiga ar institucija, kuri leidžia susieti partiją su 66 straipsnyje nurodyta apskaita.

Informaciją, nurodytą pirmosios dalies a–d punktuose, galima pateikti ir lydimajame dokumente, jei šį dokumentą galima neginčijamai susieti su produkto pakuote, tara arba transporto priemone. Šiame lydimajame dokumente nurodoma informacija apie tiekėją ir (arba) vežėją.

2. Pakuotė, tara arba transporto priemonės neprivalo būti uždaros, jeigu:

a) vežama iš vieno ūkio subjekto tiesiai kitam ūkio subjektui ir jie abu priklauso ekologinės kontrolės sistemai, ir

b) lydimajame produktų dokumente yra nurodyta pagal 1 dalį reikalaujama informacija, ir

c) ir siunčiantysis, ir gaunantysis ūkio subjektas laiko dokumentais patvirtintus tokių vežimo veiksmų įrašus prieinamais kontrolės įstaigai ar institucijai.

32 straipsnis

Specialiosios pašarų vežimo į kitus gamybos (paruošiamuosius) vienetus arba sandėliavimo patalpas taisyklės

Be 31 straipsnio nuostatų, vežant pašarus į kitus gamybos ar paruošiamuosius vienetus arba sandėliavimo patalpas, ūkio subjektai užtikrina, kad būtų tenkinamos šios sąlygos:

a) vežant ekologiškai pagaminti pašarai, paruošti pereinant prie ekologinio ūkininkavimo pašarai bei neekologiški pašarai turi būti tinkamai atskirti fiziškai;

b) transporto priemonės ir (arba) konteineriai, kuriuose buvo pervežami neekologiški produktai, naudojami ekologiškiems produktams vežti, jeigu: i) prieš pradedant vežti ekologiškus produktus buvo taikomos tinkamos valymo priemonės, kurių veiksmingumu įsitikinta; ūkio subjektai užregistruoja šiuos veiksmus, ii) imtasi visų reikiamų priemonių atsižvelgiant į rizikos laipsnį, įvertintą pagal 88 straipsnio 3 dalį ir, jei būtina, ūkio subjektai garantuoja, kad neekologiški produktai negali patekti į rinką su nuoroda apie ekologinę gamybą, iii) ūkio subjektas laiko dokumentais pagrįstus įrašus apie tokius vežimo veiksmus ir pateikia jas kontrolės įstaigai ar institucijai;

c) paruošti vartoti ekologiški pašarai vežami atskirai nuo kitų paruoštų vartoti produktų fiziškai arba laiko atžvilgiu;

d) vežant produktus, reikia užregistruoti produktų kiekį kelionės pradžioje ir kiekvieną dalimis pristatytą produktų kiekį.

▼M2

32a straipsnis

Gyvų žuvų gabenimas

1. Gyvos žuvys gabenamos tinkamose talpyklose su švariu vandeniu, kurio temperatūra ir ištirpusio deguonies kiekis atitinka jų fiziologinius poreikius.

2. Prieš gabenant ekologiškas žuvis ir žuvų produktus, vandens talpyklos kruopščiai išvalomos, dezinfekuojamos ir išskalaujamos.

3. Imamasi atsargumo priemonių stresui sumažinti. Gabenant žuvų tankumas nesiekia lygio, kuris būtų kenksmingas atitinkamai rūšiai.

4. Išlaikomi patvirtinamieji dokumentai apie 1–3 dalyse pateiktų nuostatų taikymą.

▼B

33 straipsnis

Produktų priėmimas iš kitų vienetų ir kitų ūkio subjektų

Priimdamas ekologišką produktą, ūkio subjektas patikrina, ar jo pakuotė arba tara, kai reikalaujama, yra uždara, ir ar yra 31 straipsnyje minimos nuorodos.

Ūkio subjektas kryžminiu būdu patikrina, ar 31 straipsnyje nurodyta informacija ant etiketės sutampa su lydraščiuose pateikta informacija. Šių patikrinimų rezultatas aiškiai nurodomas 66 straipsnyje nurodytoje dokumentais pagrįstoje apskaitoje.

34 straipsnis

Specialiosios produktų iš trečiosios šalies priėmimo taisyklės

Ekologiški produktai importuojami iš trečiosios šalies atitinkamoje pakuotėje arba taroje, uždarytoje taip, kad nebūtų galima pakeisti jų turinio, ir turinčioje eksportuotojo identifikaciją bei visas kitas žymas ir numerius, padedančius atpažinti partiją, ir, atitinkamai, importo iš trečiųjų šalių kontrolės sertifikatą.

Gavęs iš trečiosios šalies importuotą ekologišką produktą, pirmasis gavėjas patikrina, ar uždaryta jo pakuotė arba tara ir, kai produktai importuoti pagal Reglamento (EB) Nr. 834/2007 33 straipsnį, patikrina, ar tame straipsnyje nurodytas patikrinimo sertifikatas apima siuntoje esančio produkto rūšį. Šio patikrinimo rezultatas aiškiai nurodomas šio reglamento 66 straipsnyje nurodytoje dokumentais pagrįstoje apskaitoje.

35 straipsnis

Produktų laikymas

1. Produktų laikymo vieta turi būti tvarkoma siekiant užtikrinti partijų identifikavimą ir išvengti bet kokio susimaišymo su produktais ir (arba) medžiagomis, kurios neatitinka ekologinės gamybos taisyklių, arba užteršimo jomis. Ekologiški produktai turi būti aiškiai identifikuojami bet kuriuo metu.

▼M2

2. Ekologiškų augalininkystės, jūros dumblių, gyvulininkystės ir akvakultūros gyvūnų produkcijos gamybos vienete draudžiama laikyti kitus produktus nei tie, kurie leidžiami pagal šį reglamentą.

3. Valdose leidžiama laikyti alopatinius veterinarinius vaistus ir antibiotikus su sąlyga, kad juos veterinarijos gydytojas skyrė gydymui, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 834/2007 14 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunktyje arba jo 15 straipsnio 1 dalies f punkto ii papunktyje, jie yra laikomi prižiūrimoje vietoje ir įtraukiami į gyvūnų apskaitos registrą, kaip nurodyta šio reglamento 76 straipsnyje arba, atitinkamai, į akvakultūros gamybos apskaitą, kaip nurodyta šio reglamento 79b straipsnyje.

▼B

4. Jei ūkio subjektai tvarko ir neekologiškus produktus, ir ekologiškus produktus, ir po to pastarieji laikomi sandėliavimo patalpose, kuriose taip pat laikomi kiti žemės ūkio produktai ar maisto produktai:

a) ekologiški produktai laikomi atskirai nuo kitų žemės ūkio produktų ir (arba) maisto produktų;

b) imamasi visų priemonių siekiant užtikrinti siuntų identifikavimą ir išvengti susimaišymo ar sukeitimo su neekologiškais produktais.

c) prieš ekologiškų produktų sandėliavimą sandėliai išvalomi taikant tinkamas valymo priemones, kurių veiksmingumas buvo patikrintas; ūkio subjektai šiuos veiksmus registruoja.







5 SKYRIUS

Perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpio taisyklės

36 straipsnis

Augalai ir augalinės kilmės produktai

1. Augalai ir augalinės kilmės produktai laikomi ekologiškais, jei gamybos taisyklės, nurodytos Reglamento (EB) Nr. 834/2007 9, 10, 11 ir 12 straipsniuose ir šio reglamento 1 skyriuje ir, kai taikoma, šio reglamento 6 skyriuje nustatytos išimtinės gamybos taisyklės, buvo taikytos sklypuose pereinamuoju laikotarpiu bent dvejus metus iki sėjos arba, pievų ar daugiamečių pašarų sklypų atveju – bent dvejus metus iki jų naudojimo pašarams iš ekologinės žemdirbystės, arba, daugiamečių kultūrų, išskyrus pašarus, atveju – bent trejus metus iki pirmojo ekologiškų produktų derliaus.

2. Kompetentinga institucija gali nuspręsti atgaline data pripažinti, kad pereinamojo laikotarpio dalimi buvo bet kuris ankstesnis laikotarpis, kurio metu:

a) žemės sklypams buvo taikytos priemonės, apibrėžtos programoje, įgyvendintoje pagal Reglamentą (EB) Nr. 1257/99, Reglamentą (EB) Nr. 1698/2005 arba kitoje oficialioje programoje, jeigu atitinkamos priemonės užtikrina, kad tuose sklypuose nebuvo naudojami ekologinei gamybai neleistini produktai, arba

b) sklypai buvo natūralūs plotai arba žemės ūkio naudmenos, netvarkyta ekologinei gamybai neleistinais produktais.

B punkte nurodytam laikotarpiui gali būti taikoma atgalinė data tik tuo atveju, jeigu kompetentingai institucijai buvo pateikta pakankamai įrodymų, leidžiančių jai įsitikinti, kad atitinkamų sąlygų buvo laikytasi bent trejus metus.

3. Tam tikrais atvejais, kai žemė buvo užteršta ekologinei gamybai neleistinais produktais, kompetentinga institucija gali nuspręsti pratęsti pereinamąjį laikotarpį ir po 1 dalyje nustatyto termino.

4. Tais atvejais, kai sklypams jau buvo pasibaigęs parėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpis arba jiems dar tęsėsi perėjimo prie ekologinės gamybos laikotarpis, ir juos