1985L0611 — LT — 20.03.2008 — 007.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:

No

▼B

TARYBOS DIREKTYVA

1985 m. gruodžio 20 d.

dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIAVPS), derinimo

(85/611/EEB)

kadangi laisva prekyba KIAVPS išleistais investiciniais vienetais, leidžianti iki 100 % jų turto investuoti į to paties subjekto išleistus perleidžiamus vertybinius popierius (valstybės, vietos valdžios ir t. t.), negali turėti tiesioginio ar netiesioginio poveikio, trukdančio kapitalo rinkos veikimui ar valstybių narių finansavimui, arba negali sukurti ekonominių situacijų, panašių į tas, kurioms pagal Sutarties 68 straipsnio 3 dalį siekiama užkirsti kelią;

I SKIRSNIS

Bendrosios nuostatos ir taikymo sritis

1 straipsnis

1. Valstybės narės šią direktyvą taiko jų teritorijoje esantiems kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektams (toliau vadinamiems KIAVPS).

2. Šioje direktyvoje ir vadovaujantis 2 straipsniu KIAVPS laikomi subjektai:

▼M5

▼B

3. Tokie subjektai gali būti steigiami remiantis teisės aktais arba pagal sutarčių teisę (kaip bendrieji investiciniai fondai, valdomi valdymo įmonių), arba pagal patikėjimo teisę (kaip patikėjimo fondai), arba pagal įstatus (kaip investicinės bendrovės).

Šioje direktyvoje „bendrieji investiciniai fondai“ taip pat apima patikėjimo fondus.

4. Tačiau ši direktyva nereglamentuoja investicinių bendrovių, kurių turtas tarpininkaujant dukterinėms įmonėms daugiausia yra investuojamas kitaip nei į perleidžiamus vertybinius popierius.

5. Valstybės narės draudžia šios direktyvos reglamentuojamiems KIAVP subjektams tapti kolektyvinio investavimo subjektais, kurių nereglamentuoja ši direktyva.

6. Vadovaujantis nuostatomis, reglamentuojančiomis kapitalo judėjimus, ir 44, 45 straipsniais bei 52 straipsnio 2 dalimi, nė viena valstybė narė toje srityje, kurią reglamentuoja ši direktyva, KIAVP subjektams, įsikūrusiems kitoje valstybėje narėje, ar investiciniams vienetams, išleistiems tokio KIAVPS, kai šis prekiauja savo investiciniais vienetais tos valstybės teritorijoje, negali taikyti jokių kitų nuostatų.

7. Nepažeisdama 6 dalies, valstybė narė gali jos teritorijoje įsikūrusiems KIAVP subjektams taikyti reikalavimus, kurie yra griežtesni nei arba papildantys šios direktyvos 4 et seq. straipsnyje pateiktus reikalavimus, jeigu jie bus bendro pobūdžio ir neprieštaraus šios direktyvos nuostatoms.

▼M5

8. Šioje direktyvoje „perleidžiami vertybiniai popieriai“ reiškia:

išskyrus 21 straipsnyje minimus metodus ir priemones.

9. Šioje direktyvoje „pinigų rinkos priemonės“ reiškia priemones, kuriomis paprastai prekiaujama pinigų rinkoje ir kurios yra likvidžios bei turi vertę, kurią bet kada galima tiksliai nustatyti.

▼M4

1a straipsnis

Šioje direktyvoje:

▼B

2 straipsnis

1. KIAVP subjektais pagal šią direktyvą nelaikomos:

2. Praėjus penkeriems metams nuo šios direktyvos įgyvendinimo Komisija pateikia Tarybai ataskaitą apie 1 dalies ir ypač apie jos ketvirtos įtraukos įgyvendinimą. Jeigu reikia, ji pasiūlo priemones, tinkamas taikymo sričiai išplėsti.

3 straipsnis

Šioje direktyvoje KIAVP subjektas laikomas įsteigtu valstybėje narėje, kurioje investicinė bendrovė ar patikėjimo fondo valdymo įmonė turi savo registruotą buveinę; valstybės narės turi reikalauti, kad pagrindinė buveinė būtų įsteigta toje pačioje valstybėje narėje kaip ir registruota buveinė.

II SKIRSNIS

KIAVP subjektų licencijavimas

4 straipsnis

1. Joks subjektas negali vykdyti KIAVP subjekto veiklos, jeigu jis nėra gavęs valstybės narės, kurioje jis įsikūręs, kompetentingų institucijų, toliau – „kompetentingos institucijos“, leidimo.

Toks leidimas galioja visoms valstybėms narėms.

2. Patikėjimo fondas gauna leidimą veikti tik jeigu kompetentingos institucijos pritaria valdymo įmonei, fondo taisyklėms ir pasirinktam depozitoriumui. Investicinė bendrovė gauna leidimą veikti tik jeigu kompetentingos institucijos pritaria ir jos steigimo dokumentams, ir pasirinktam depozitoriumui.

▼M4

3. Kompetentingos institucijos negali išduoti leidimo KIPVPS, jeigu valdymo įmonė ar investicinė bendrovė nesilaiko šios direktyvos atitinkamai III ir IV skirsniuose nustatytų reikalavimų.

Be to, kompetentingos institucijos negali išduoti leidimo KIPVPS, jeigu depozitoriumų direktoriai nėra pakankamai geros reputacijos arba neturi pakankamai patirties valdyti atitinkamų rūšių KIPVPS. Šiuo tikslu kompetentingoms institucijoms turi būti nedelsiant pateikiamos depozitoriumo direktorių ir visų jų pareigas perimančių asmenų pavardės.

Direktoriai — tai tie asmenys, kurie pagal teisės aktus ar steigimo dokumentus, atstovauja depozitoriumui arba iš esmės lemia depozitoriumo politiką.

3a. Kompetentingos institucijos neišduoda leidimo, jeigu KIPVPS teisinėmis priemonėmis (t. y. atitinkamomis nuostatomis fondo taisyklėse ar steigimo dokumentuose) neleidžiama prekiauti savo investiciniais vienetais akcijomis ar akcijomis buveinės valstybėje narėje.

▼B

4. Be kompetentingų institucijų pritarimo negali būti pakeisti nei valdymo įmonė, nei depozitoriumas, taip pat negali būti pakeistos fondo taisyklės ar investicinės bendrovės steigimo dokumentai.

▼M4

III SKIRSNIS

Įsipareigojimai dėl valdymo įmonių

A

dalis

Sąlygos imtis veiklos

5 straipsnis

1. Imtis valdymo įmonės veiklos leidžiama tik iš anksto gavus buveinės valstybės narės kompetentingų institucijų išduotą oficialų leidimą. Leidimas, išduotas valdymo įmonei pagal šią direktyvą, galioja visose valstybėse narėse.

2. Valdymo įmonė negali verstis jokia kita veikla, tik KIPVPS valdymu, kuriam leidimas išduodamas pagal šią direktyvą, išskyrus kitų kolektyvinio investavimo subjektų, kuriems netaikoma ši direktyva, papildomą valdymą, dėl kurio valdymo įmonei taikoma riziką ribojanti priežiūrą, tačiau kuriuo ji negali verstis pagal šią direktyvą kitoje valstybėje.

Patikėjimo fondų (bendrųjų investicinių fondų) ir investicinių bendrovių valdymo veikla pagal šią direktyvą apima funkcijas, nurodytas II priede, kuris nėra išsamus.

3. Nukrypstant nuo 2 dalies, be patikėjimo fondų (bendrųjų investicinių fondų) ir investicinių bendrovių valdymo, valstybės narės gali leisti valdymo įmonėms teikti šias paslaugas:

Be to, pagal šią direktyvą valdymo įmonėms jokiu būdu negali būti leidžiama teikti vien tik šioje dalyje išvardytas paslaugas arba teikti nepagrindines paslaugas, neturint oficialaus leidimo teikti a punkte nurodytas paslaugas.

▼M6

4. … Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/39/EB ( 10 ) dėl finansinių priemonių rinkų ( 11 ) 2 straipsnio 2 dalis, 12, 13 ir 19 straipsniai taikomi šio straipsnio 3 dalyje nurodytoms valdymo įmonių teikiamoms paslaugoms.

▼M4

5a straipsnis

1. Nepažeisdamos kitų nacionalinės teisės aktuose nustatytų bendrojo taikymo sąlygų, kompetentingos institucijos išduoda valdymo įmonei leidimą tik šiais atvejais:

c) prie paraiškos gauti leidimą pridedama veiklos programa, kurioje, inter alia, nurodoma valdymo įmonės organizacinė struktūra;

2. Be to, tais atvejais, kai tarp valdymo įmonės ir kitų fizinių ar juridinių asmenų yra glaudus ryšys, kompetentingos institucijos išduoda leidimus tik tada, jeigu šis ryšys neužkerta kelio veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijas.

Kompetentingos institucijos taip pat atsisako išduoti leidimus, jeigu valstybės, kuri nėra narė, įstatymai ir kiti teisės aktai, taikomi vienam ar keliems fiziniams ar juridiniams asmenims, su kuriuo (kuriais) valdymo įmonę sieja glaudus ryšys, arba šių įstatymų ir teisės aktų vykdymo užtikrinimas užkerta kelią veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijas

Kompetentingos institucijos reikalauja, kad valdymo įmonės pateiktų joms informaciją, reikalingą nuolat stebėti, ar laikomasi šioje straipsnio dalyje nustatytų sąlygų.

3. Apie tai, ar pateikusiajam paraišką bus išduotas leidimas, pranešama per šešis mėnesius nuo išsamios paraiškos pateikimo. Atsisakius išduoti leidimą, nurodomos atsisakymo priežastys.

4. Valdymo įmonė gali pradėti savo veiklą kai tik jai išduodamas leidimas.

5. Kompetentingos institucijos gali panaikinti valdymo įmonei, kuriai taikoma ši direktyva, išduotą leidimą tik tokiais atvejais:

a) valdymo įmonė nepasinaudoja leidimu per 12 mėnesių, aiškiai atsisako leidimo ar jau daugiau kaip prieš šešis mėnesius nustojo verstis šioje direktyvoje nurodyta veikla, nebent suinteresuota valstybė numatė, kad leidimas tokiais atvejais nustoja galioti;

c) valdymo įmonė nebeatitinka sąlygų, pagal kurias jai buvo išduotas leidimas;

5b straipsnis

1. Kompetentingos institucijos neišduoda valdymo įmonei leidimo pradėti veiklą tol, kol negauna informacijos apie akcininkų ar dalyvių tapatybę, tiesiogiai ar netiesiogiai, fizinius ir juridinius asmenis, turinčius pakankamus akcijų paketus ir apie šių paketų dydį.

Kompetentingos institucijos atsisako išduoti leidimą, jeigu atsižvelgiant į būtinumą užtikrinti patikimą riziką ribojantį įmonės valdymą, joms atrodo, kad anksčiau minėti akcininkai ar dalyviai yra netinkami.

2. Tais atvejais, kai valdymo įmonės filialai, kurių registruotos buveines už Europos Sąjungos ribų, pradeda savo veiklą ar verčiasi ja, valstybės narės netaiko šiems filialams palankesnių sąlygų negu tos, kurios yra taikomos valdymo įmonių, kurių registruotos buveinės yra valstybėse narėse, filialams.

3. Iš anksto pasitariama su kitos atitinkamos valstybės narės kompetentingomis institucijomis dėl leidimo išdavimo bet kuriai valdymo įmonei, kuri:

c) yra kontroliuojama tų pačių fizinių ar juridinių asmenų, kontroliuojančių kitą valdymo įmonę, investicinę įmonė, kredito įstaiga ar draudimo įmonę, kuriai leidimą išdavė kita valstybė narė.

B

dalis

Ryšiai su trečiosiomis šalimis

5c straipsnis

1. Ryšius su trečiosiomis šalimis nustato DIP 7 straipsnyje išdėstytos taisyklės.

Šioje direktyvoje sąvokos „įmonė“ („investicinė įmonė“) ir „investicinės įmonės“, vartojamos DIP 7 straipsnyje, aiškinamos kaip „valdymo įmonė“ ir „valdymo įmonės“; DIP 7 straipsnio 2 dalyje vartojami žodžiai „teikiantis investicines paslaugas“ aiškinami kaip „teikiantis paslaugas“

2. Valstybės narės praneša Komisijai apie atsiradusius bendruosius sunkumus, su kuriais susiduria KIPVPS prekiaudami savo investiciniais vienetais trečiosiose šalyse.

C

dalis

Veiklos sąlygos

5d straipsnis

1. Valdymo įmonės buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos turi reikalauti, kad valdymo įmonė, kuriai jos išdavė leidimą, visuomet atitiktų sąlygas, nustatytas šios direktyvos 5 straipsnyje, 5a straipsnio 1 ir 2 dalyse. Valdymo įmonės nuosavų lėšų suma neturi būti mažesnė, negu nurodyta 5a straipsnio 1 dalies a punkte. Jeigu nuosavų lėšų suma tampa mažesnė, esant pagrįstoms aplinkybėms kompetentingos institucijos tokioms įmonėms gali leisti per nustatytą laikotarpį ištaisyti padėtį arba nutraukti savo veiklą.

2. Už riziką ribojančios valdymo įmonės priežiūrą, nesvarbu, ar valdymo įmonė steigia savo filialą ar teikia paslaugas kitoje valstybėje narėje, atsako buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos, nepažeisdamos šios direktyvos nuostatų, kurios suteikia atsakomybę priimančiosios valstybės narės atsakingoms institucijoms.

5e straipsnis

1. Valdymo įmonių pakankamam akcijų paketui taikomos tos pačios DIP 9 straipsnyje išdėstytos taisyklės.

2. DIP 9 straipsnyje vartojamos sąvokos „įmonė“ („investicinė įmonė“) ir{?INS ID=16} „investicinės įmonės“ šioje direktyvoje aiškinamos kaip „valdymo įmonė“ ir „valdymo įmonės“.

5f straipsnis

1. Kiekviena buveinės valstybė narė nustato riziką ribojančias taisykles, kurių visada turi laikytis valdymo įmonės, kurioms pagal šią direktyvą išduoti leidimai verstis KIPVPS valdymo veikla.

Buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos, atsižvelgdamos į valdymo įmonės valdomos KIPVPS pobūdį, pirmiausia reikalauja, kad visos tokios įmonės:

b) turėtų tokią struktūrą ir organizacinius principus, kurie, atsiradus interesų prieštaravimams tarp įmonės ir jos klientų, tarp kelių jos klientų, tarp kliento ir KIPVPS ar tarp dviejų KIPVPS, sumažintų KIPVPS ar klientų interesų pažeidimo riziką. Nepaisant to, jeigu įsteigiamas filialas, organizacinės priemonės negali prieštarauti veiklos taisyklėms, nustatytoms priimančiojoje valstybėje narėje tam, kad nekiltų interesų prieštaravimai.

2. Kiekvienai valdymo įmonei, kuriai išduodami leidimai teikti portfelio valdymo, kai sprendimai priimami savo nuožiūra, paslaugas, išvardytas šios direktyvos 5 straipsnio 3 dalies a punkte:

5g straipsnis

1. Jeigu valstybės narės leidžia valdymo įmonėms, siekiančioms efektyviau vadovauti įmonių verslui, deleguoti trečiosioms šalims savo pačių vardu atlikti vieną ar daugiau tų įmonių funkcijų, turi būti laikomasi šių išankstinių sąlygų:

c) kai delegavimas susijęs su investicijų valdymu, įgaliojimai gali būti suteikti tik įmonėms, kurios turi leidimą arba įsteigtos turtui valdyti ir joms taikomi riziką ribojanti priežiūra; deleguojama atsižvelgiant į investicijų paskirstymo kriterijus, kuriuos periodiškai nustato valdymo įmonės;

g) įgaliojimai neturi trukdyti valdymo įmonės veiklą vykdantiems asmenims bet kuriuo metu duoti papildomus nurodymus įmonei, kuriai deleguotos tam tikros funkcijos, ir nedelsiant atšaukti įgaliojimus, jei to reikalauja investuotojų interesai;

2. Jokiais atvejais valdymo įmonės ir depozitoriumo atsakomybės neturi paveikti tai, kad valdymo įmonė delegavo kokias nors savo funkcijas trečiajai šaliai, ir jokiais atvejais valdymo įmonė negali deleguoti savo funkcijų tokiu mastu, kad jai liktų tik pašto dėžutės funkcijos.

5h straipsnis

Kiekviena valstybė narė nustato veiklos taisykles, kurių visada laikosi atitinkamoje valstybėje narėje leidimus turinčios valdymo įmonės. Šiuose taisyklėse turi būti nustatytos bent jau toliau esančiuose punktuose išvardyti principai, užtikrinantys, kad valdymo įmonė:

c) turi reikiamus išteklius ir procedūras, būtinas tinkamai verslo eigai, ir veiksmingai jais naudojasi;

D

dalis

Įsisteigimo teisė ir laisvė teikti paslaugas

6 straipsnis

1. Valstybės narės užtikrina, kad valdymo įmonė, gavusi kitos valstybės narės kompetentingų institucijų išduotą leidimą pagal šią direktyvą, jų teritorijose gali verstis leidime nurodyta veikla arba steigdamos filialą, arba naudodamosi laisve teikti paslaugas.

2. Valstybės narės negali reikalauti įsigyti leidimą steigti filialą ar teikti paslaugas, ar tam turėti atsarginio kapitalo ar kitų lygiaverčių priemonių.

6a straipsnis

1. Be to, kad būtina atitikti 5 ir 5a straipsniuose nustatytas sąlygas, visos valdymo įmonės, norinčios įsteigti savo filialą kitos valstybės narės teritorijoje, apie tai praneša savo buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms.

2. Teikiant1 dalyje numatytus pranešimus, valstybės narės reikalauja, kad kiekviena valdymo įmonė, norinti įsteigti savo filialą kitos valstybės narės teritorijoje, pateiktų tokią informaciją ir dokumentus:

c) adresą priimančiojoje valstybėje narėje, kur galima gauti dokumentus;

3. Jei buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos, atsižvelgdamos į numatomą veiklą, turi priežasčių abejoti valdymo įmonės administracinės struktūros tinkamumu ar finansine padėtimi, gavusios šio straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją jos per tris mėnesius turi perduoti tą informaciją priimančiosios šalies kompetentingoms institucijoms, apie tai pranešdamos valdymo įmonės administracijai. Taip pat turi būti pranešama apie kompensavimo investuotojams sistemą.

Jeigu buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos atsisako perduoti šio straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją priimančiosios šalies atsakingoms institucijoms, per du mėnesius nuo visos informacijos gavimo jos turi nurodyti suinteresuotai valdymo įmonei atsisakymo priežastis. Atsisakymas pranešti informaciją ar jos nepranešimas yra pagrindas kreiptis į teismą buveinės valstybėje narėje.

4. Iki valdymo įmonės filialo veiklos pradžios priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos, gavusios šio straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją, per du mėnesius pasirengia valdymo įmonės priežiūrai ir, jeigu būtina, nurodo sąlygas, įskaitant priimančiojoje valstybėje narėje veikiančias 44 ir 45 straipsniuose numatytas taisykles ir veiklos taisykles, kurių reikia laikytis teikiant 5 straipsnio 3 dalyje nurodytą investicijų portfelio valdymo paslaugą, taip pat konsultavimo investicijų klausimais ir saugojimo paslaugąs, kuriomis vadovaujantis tokia veikla vykdoma priimančiojoje valstybėje narėje bendram labui.

5. Filialas gali būti įsteigtas ir gali pradėti savo veiklą gavus priimančiosios valstybės narės kompetentingų institucijų pranešimą arba negavus jokio pranešimo iš šių kompetentingų institucijų, tačiau praėjus šio straipsnio 4 dalyje numatytam laikui. Nuo šio momento valdymo įmonė gali pradėti prekiauti patikėjimo fondų (bendrųjų investicinių fondų) ir valdymo įmonių, kurias ji valdo ir kurioms taikoma ši direktyva, investiciniais vienetais, nebent priimančiosios šalies kompetentingos institucijos, vadovaudamosi pagrįstu sprendimu, priimtu nepasibaigus minėtų dviejų mėnesių laikotarpiui, apie kurį praneša buveinės šalies kompetentingoms institucijoms, nustato, kad prekiavimo tokiais investiciniais vienetais tvarka neatitinka 44 straipsnio 1 dalies ir 45 straipsnio sąlygų.

6. Jeigu informacija, kuri pateikiama pagal 2 dalies b, c ar d punktus, pasikeičia, valdymo įmonė buveinės ir priimančiosios valstybių narių kompetentingoms institucijoms raštu praneša apie šiuos pakeitimus mažiausiai prieš mėnesį iki tol, kol jie padaromi, kad buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos, vadovaudamosi 3 dalies nuostatomis, galėtų priimti sprendimą dėl pakeitimų, o priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos galėtų padaryti tą patį pagal šio straipsnio 4 dalies nuostatas.

7. Jeigu informacija, kuri pateikiama pagal 3 dalies pirmąją pastraipą, buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos apie tai praneša priimančiosios valstybės narės kompetentingoms institucijoms.

6b straipsnis

1. Visos valdymo įmonės, norinčios pirmą kartą imtis veiklos kitos valstybės narės teritorijoje vadovaudamosi paslaugų teikimo laisve, savo buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms pateikia tokią informaciją:

2. Gavusios šio straipsnio 1 dalyje nurodytą informaciją, buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos per mėnesį nuo tos informacijos gavimo pateikia ją priimančiosios šalies atsakingoms institucijoms.

Taip pat turi būti pranešama apie kompensavimo investuotojams sistemą.

3. Tada, nepaisydama 46 straipsnio nuostatų, valdymo įmonė gali pradėti savo veiklą priimančiojoje valstybėje narėje.

Tam tikrais atvejais priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos, gavusios šio straipsnio 1 dalyje nurodytą informaciją, nurodo valdymo įmonei sąlygas, įskaitant veiklos taisykles, kurių reikia laikytis teikiant 5 straipsnio 3 dalyje nurodytas investicijų portfelių valdymo paslaugas, taip pat konsultavimo investicijų klausimais ir saugojimo paslaugas, kuriomis valdymo įmonė turi vadovautis priimančiojoje valstybėje narėje bendram labui.

4. Jei informacijos, kuri pateikiama pagal 1 dalies b punktą, turinys pasikeičia, valdymo įmonė buveinės valstybės narės ir priimančiosios valstybės narės atsakingoms institucijoms raštu praneša apie šiuos pakeitimus iki tol, kol jie padaromi, kad prireikus priimančiosios šalies kompetentingos institucijos galėtų informuoti valdymo įmonę apie bet kokius pagal 3 dalies reikalavimus pateiktos informacijos pakeitimus ar papildymus.

5. Jeigu valdymo įmonė įgalioja trečiąją šalį prekiauti investiciniais vienetais priimančiojoje valstybėje narėje, valdymo įmonei taip pat taikoma šiame straipsnyje nustatyta pranešimų teikimo tvarka.

6c straipsnis

1. Statistiniais tikslais priimančioji valstybė narė gali reikalauti, kad visos valdymo įmonės, turinčios savo filialus jų teritorijose, periodiškai praneštų apie savo veiklą tose priimančiosiose valstybėse narėse šių valstybių kompetentingoms institucijoms.

2. Atlikdamos savo pareigas pagal šią direktyvą, priimančiosios valstybės narės gali reikalauti, kad valdymo įmonių filialai pateiktų tą pačią informaciją, kurią šiuo tikslu teikia nacionalinės valdymo įmonės.

Priimančiosios valstybės narės gali reikalauti, kad valdymo įmonės, kurios vykdo veiklą jų teritorijose, vadovaudamosi paslaugų teikimo laisve, teiktų informaciją, būtiną stebėti, ar jos atitinka priimančiojoje valstybėje narėje taikomus standartus, kurie negali būti griežtesni negu tie, kuriuos ta priimančioji valstybė narė taiko stebėdama, kaip savo veikloje tų pačių standartų laikosi jos teritorijoje įsteigtos valdymo įmonės.

3. Jeigu priimančiosios šalies kompetentingos institucijos išaiškina, kad valdymo įmonė, kuri turi filialą ar teikia paslaugas jos teritorijoje, nesilaiko įstatymų ar kitų norminių aktų nuostatų, priimtų toje valstybėje narėje pagal šios direktyvos nuostatas, kurios suteikia įgaliojimus priimančiosios valstybės narės kompetentingoms institucijoms, šios institucijos pareikalauja, kad atitinkama valdymo įmonė ištaisytų susidariusią padėtį.

4. Jei minėta valdymo įmonė nesiima reikiamų priemonių, priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos apie tai atitinkamai praneša buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms. Pastarosios kuo greičiau imasi visų reikiamų priemonių, užtikrinančių, kad minėta valdymo įmonė ištaisytų susidariusią padėtį. Apie tokių priemonių pobūdį pranešama priimančiosios valstybės narės kompetentingoms institucijoms.

5. Jeigu, nepaisant priemonių, kurių ėmėsi buveinės valstybė narė, arba jeigu tokios priemonės pasirodė netinkamos arba jų nėra minimoje valstybėje narėje, valdymo įmonė ir toliau nesilaiko šio straipsnio 2 dalyje nurodytų įstatymų ir norminių aktų nuostatų, galiojančių priimančiojoje valstybėje narėje, pastaroji, pranešusi apie tai buveinės valstybės narės kompetentingoms institucijoms, gali imtis reikiamų priemonių, kad užkirstų kelią teisės aktų nesilaikymui ar nubaustų už įstatymų nesilaikymą ir, jeigu būtina, uždraustų valdymo įmonei vykdyti kitus sandorius šios valstybės narės teritorijoje. Valstybės narės turi užtikrinti, kad, valstybių narių teritorijose būtų įmanoma gauti dokumentus, būtinus šioms priemonėms prieš valdymo įmones imtis.

6. Pirmiau išdėstytos nuostatos neturi įtakos priimančiosios šalies galioms imtis reikiamų priemonių, siekiant išvengti bendram labui priimtų įstatymų ir teisės aktų nuostatų nesilaikymo ar už jų nesilaikymą nubausti. Tai neturi paveikti ir galimybės uždrausti nusižengiančioms valdymo įmonėms sudaryti tolesnius sandorius šių valstybių teritorijose.

7. Visos priemonės, kurių imamasi vadovaujantis šio straipsnio 4, 5 ar 6 dalimis ir pagal kurias baudžiama ar apribojama valdymo įmonės veikla, turi būti tinkamai įformintos ir apie jas turi būti pranešta atitinkamoms valdymo įmonėms. Dėl visų šių priemonių galima kreiptis į jas priėmusios valstybės narės teismą.

8. Prieš pradedant taikyti šio straipsnio 3, 4 ir 5 dalyse nustatytą tvarką, ypatingais atvejais priimančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos imasi atsargumo priemonių, būtinų apsaugoti investuotojų ir kitų asmenų, kuriems teikiamos paslaugos, interesus. Apie tai nedelsiant pranešama Komisijai ir kitos suinteresuotos valstybės narės kompetentingoms institucijoms.

Komisija, pasitarusi su suinteresuotų valstybių narių kompetentingomis institucijomis, gali nuspręsti, kad minėta valstybė narė privalo papildyti tokias priemones ar jas atšaukti.

9. Panaikinus leidimą, apie tai pranešama priimančiosios valstybės narės kompetentingoms institucijoms, kurios imasi reikiamų priemonių, kad uždraustų atitinkamai valdymo įmonei sudaryti kitus sandorius tų valstybių narių teritorijose ir apsaugotų investuotojų interesus. ►M7 Kas dveji metai Komisija pateikia ataskaitą apie tokius atvejus. ◄

10. Valstybės narės praneša Komisijai šios direktyvos 6a straipsnyje minėtų atsisakymų skaičių, jų pobūdį arba ar buvo imtasi šio straipsnio 5 dalyje numatytų priemonių. ►M7 Kas dveji metai Komisija pateikia ataskaitą apie tokius atvejus. ◄

▼M4

IIIa SKIRSNIS

Įsipareigojimai dėl depozitoriumo

▼B

7 straipsnis

1. Patikėjimo fondo turtas turi būti patikėtas saugoti depozitoriumui.

2. Depozitoriumo įsipareigojimams, minimiems 9 straipsnyje, nedaro įtakos tai, kad jis trečiajai šaliai patiki visą savo saugomą turtą arba dalį jo.

3. Be to, depozitoriumas privalo:

c) vykdyti valdymo įmonės nurodymus, jeigu šie neprieštarauja teisės aktams ar fondo taisyklėms;

d) užtikrinti, kad sandoriuose, susijusiuose su patikėjimo fondo turtu, kiekviena fondui priklausanti suma būtų jam pervedama per nustatytą laikotarpį;

8 straipsnis

1. Depozitoriumas privalo arba turėti registruotą buveinę toje pačioje valstybėje narėje kaip ir valdymo įmonė, arba būti įsteigtas toje valstybėje narėje, jeigu jo registruota buveinė yra kitoje valstybėje narėje.

2. Depozitoriumas turi būti įstaiga, kuriai taikoma valstybės kontrolė. Jis taip pat turi teikti pakankamas finansines ir profesines garantijas, kad galėtų veiksmingai užsiimti depozitoriumo veikla ir vykdyti tai veiklai būdingus įsipareigojimus.

3. Valstybės narės nustato, kurios iš 2 dalyje paminėtų įstaigų kategorijų tinka būti depozitoriumais.

9 straipsnis

Depozitoriumas pagal valstybės, kurioje yra įsikūrusi valdymo įmonės registruota buveinė, nacionalinę teisę atsako valdymo įmonei bei investicinių vienetų savininkams už visus nuostolius, jų patirtus dėl nepateisinamo savo prievolių nevykdymo ar netinkamo jų vykdymo. Atsakomybė investicinių vienetų savininkams gali būti nustatoma arba tiesiogiai arba netiesiogiai per valdymo įmonę, atsižvelgiant į santykių tarp depozitoriumo, valdymo įmonės ir investicinių vienetų savininkų teisinį pobūdį.

10 straipsnis

1. Jokia įmonė negali veikti ir kaip valdymo įmonė, ir kaip depozitoriumas.

2. Atitinkamai pagal savo vaidmenis valdymo įmonė ir depozitoriumas turi veikti nepriklausomai ir vadovaudamiesi vien investicinių vienetų savininkų interesais.

11 straipsnis

Teisės aktuose ar fondo taisyklėse pateikiamos valdymo įmonės ir depozitoriumo pakeitimo sąlygos bei taisyklės, kuriomis būtų užtikrinta investicinių vienetų savininkų apsauga tokio pakeitimo atveju.

▼M4

IV

SKIRSNIS

Įsipareigojimai dėl investicinių bendrovių

A

dalis

Sąlygos imtis veiklos

12 straipsnis

Imtis investicinės bendrovės veiklos leidžiama tik iš anksto gavus buveinės valstybės narės kompetentingų institucijų išduotą oficialų leidimą.

Valstybės narės nustato investicinėms bendrovėms teisinį statusą.

▼B

13 straipsnis

Investicinė bendrovė negali verstis jokia kita veikla, išskyrus paminėtą 1 straipsnio 2 dalyje.

▼M4

13a straipsnis

1. Nepažeisdamos kitų nacionalinės teisės aktuose nustatytų bendrojo taikymo sąlygų, kompetentingos institucijos išduoda leidimą investicinei bendrovei, kuri nėra paskyrusi valdymo įmonės, tik tuo atveju, kai investicinė bendrovė turi pakankamą ne mažesnį kaip 300 000 eurų pradinį kapitalą.

Be to, kai investicinė bendrovė nėra paskyrusi turto valdymo įmonės, kuriai išduotas leidimas pagal šią direktyvą:

— be to, tais atvejais, kai tarp investicinės bendrovės ir kitų fizinių ar juridinių asmenų yra glaudus ryšys, kompetentingos institucijos išduoda leidimus tik tada, jeigu šis ryšys neužkerta kelio veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijas.

Kompetentingos institucijos taip pat atsisako išduoti leidimus, jeigu valstybės, kuri nėra narė, įstatymai ir kiti teisės aktai, taikomi vienam ar keliems fiziniams ar juridiniams asmenims, su kuriuo (kuriais) investicinę bendrovę sieja glaudus ryšys, arba šių įstatymų ir teisės aktų vykdymo užtikrinimas užkerta kelią veiksmingai vykdyti priežiūros funkcijas.

Kompetentingos institucijos reikalauja, kad investicinės bendrovės pateiktų joms reikiamą informaciją.

2. Apie tai, ar pateikusiajam paraišką bus išduotas leidimas, pranešama per šešis mėnesius nuo išsamios paraiškos pateikimo. Atsisakius išduoti leidimą, nurodomos atsisakymo priežastys.

3. Investicinė bendrovė gali pradėti savo veiklą kai tik jai išduodamas leidimas.

4. Kompetentingos institucijos gali panaikinti investicinei bendrovei, kuriai taikoma ši direktyva, išduotą leidimą tik tais atvejaisi:

a) investicinė bendrovė nepasinaudoja leidimu per 12 mėnesių, aiškiai atsisako leidimo ar jau daugiau kaip prieš šešis mėnesius nustojo verstis šioje direktyvoje nurodyta veikla, nebent suinteresuota valstybė numatė, kad leidimas tokiais atvejais nustoja galioti;

c) investicinė bendrovė nebeatitinka sąlygų, pagal kurias jai buvo išduotas leidimas;

B

dalis

Veiklos sąlygos

13b straipsnis

Šios direktyvos 5g ir 5h straipsniai taikomi investicinėms bendrovėms, kurios neturi paskyrusios pagal šią direktyvą įgaliotos valdymo įmonės. Šiame straipsnyje sąvoka,, valdymo įmonė aiškinama kaip „investicinė bendrovė“.

Investicinės bendrovės gali valdyti tik savo investicijų portfelio turtą ir negali, nesvarbu kokiomis aplinkybėmis, gauti jokių įgaliojimų trečiosios šalies vardu valdyti turtą.

13c straipsnis

Kiekviena buveinės valstybė narė nustato riziką ribojančias taisykles, kurių visada turi laikytis investicinės bendrovės, neturinčios valdymo įmonės, kurioms leidimas išduotas pagal šią direktyvą

Pirmiausia buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos, atsižvelgdamos į investicinės bendrovės rūšį, reikalauja, kad investicinė bendrovė laikytųsi patikimų administravimo ir apskaitos procedūrų, elektroninio duomenų apdorojimo kontrolės ir apsaugos tvarkos ir taikytų tinkamus vidaus kontrolės mechanizmus, pirmiausia — taisykles, reglamentuojančias darbuotojų asmeninius sandorius arba investicijų į finansines priemones turėjimą ar valdymą siekiant investuoti pradinį kapitalą ir inter alia užtikrinant, kad visus su bendrove susijusius sandorius galima būtų atkurti pagal kilmę, šalis, pobūdį, atlikimo vietą ir laiką bei užtikrinant, kad investicinės bendrovės turtas yra investuotas pagal steigimo dokumentus ir galiojančias teisės nuostatas.

IVa SKIRSNIS

Įsipareigojimai dėl depozitoriumo

▼B

14 straipsnis

1. Investicinės bendrovės turtas turi būti patikėtas saugoti depozitoriumui.

2. Depozitoriumo įsipareigojimams, nurodytiems 16 straipsnyje, neturi įtakos tai, kad jis trečiajai šaliai patiki visą saugomą turtą arba dalį jo.

3. Be to, depozitoriumas privalo:

b) užtikrinti, kad sandoriuose, susijusiuose su bendrovės turtu, kiekviena jai priklausanti suma būtų pervedama jai per nustatytą laikotarpį;

c) užtikrinti, kad bendrovės pajamos būtų panaudojamos pagal teisės aktus ir jos steigimo dokumentus.

4. Valstybė narė gali nuspręsti, kad jos teritorijoje esančioms investicinėms bendrovėms, prekiaujančiomis savo investiciniais vienetais išimtinai per vieną ar daugiau vertybinių popierių biržų, kuriose jų investiciniai vienetai įtraukti į biržos oficialųjį prekybos sąrašą, nereikia turėti depozitoriumų pagal šią direktyvą.

34, 37 ir 38 straipsniai tokioms bendrovėms netaikomi. Tačiau tokių bendrovių turto įvertinimo taisyklės turi būti išdėstytos teisės aktuose ar jų steigimo dokumentuose.

5. Valstybė narė gali nuspręsti, kad jos teritorijoje esančioms investicinėms bendrovėms, kurios prekiauja ne mažiau kaip 80 % savo investicinių vienetų per vieną ar daugiau vertybinių popierių biržų, nurodytų jų steigimo dokumentuose, nereikia turėti depozitoriumų pagal šią direktyvą, jeigu jų investiciniai vienetai yra įtraukti į biržų oficialiuosius prekybos sąrašus tų valstybių narių, kurių teritorijose tais investiciniais vienetais prekiaujama, ir kad visi sandoriai su tokia bendrove, kurie gali įvykti už vertybinių popierių biržos ribų, yra vykdomi tik biržos kainomis. Bendrovės steigimo dokumentuose turi būti nurodyta vertybinių popierių birža prekybą vykdančioje šalyje, pagal kurios nustatytas kainas bendrovė toje šalyje vykdys visus nebiržinius sandorius.

Valstybė narė pasinaudoja ankstesnėje pastraipoje numatyta galimybe tik jeigu ji pripažįsta, kad investicinių vienetų savininkai turi apsaugą, lygiavertę KIAVP subjektų, turinčių depozitoriumus pagal šią direktyvą, teikiamai apsaugai.

Visų pirma tokios bendrovės ir bendrovės, minimos 4 dalyje, privalo:

c) nustatyti savo investicinių vienetų grynojo turto vertes, bent du kartus per savaitę pranešti jas kompetentingoms institucijoms ir du kartus per mėnesį jas viešai paskelbti.