02020R0689 — LT — 21.04.2021 — 001.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

►B KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) 2020/689 2019 m. gruodžio 17 d. kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/429 tam tikrų į sąrašą įtrauktų ir naujų ligų priežiūros, likvidavimo programų ir liga neužkrėstos teritorijos statuso taisyklės (Tekstas svarbus EEE) (OL L 174 2020.6.3, p. 211)

Iš dalies keičiamas:









▼B

KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) 2020/689

2019 m. gruodžio 17 d.

kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/429 tam tikrų į sąrašą įtrauktų ir naujų ligų priežiūros, likvidavimo programų ir liga neužkrėstos teritorijos statuso taisyklės

(Tekstas svarbus EEE)







I DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1 straipsnis

Dalykas ir taikymo sritis

1. Šiuo reglamentu papildomos Reglamente (ES) 2016/429 nustatytos taisyklės dėl tam tikrų į sąrašą įtrauktų ir naujų ligų, kuriomis serga sausumos, vandens ir kiti gyvūnai, priežiūros, likvidavimo programų ir jomis neužkrėstos teritorijos statuso.

2. Šio reglamento II dalies 1 skyriuje nustatomos taisyklės dėl ligų, nurodytų Reglamento (ES) 2016/429 9 straipsnio 1 dalyje, ir naujų ligų, kaip apibrėžta to reglamento 6 straipsnio 2 dalyje, priežiūros, susijusios su: a) priežiūros planavimu, įskaitant tikslinę gyvūnų populiaciją ir diagnostikos metodus; b) ligos patvirtinimu ir jos atvejo apibrėžtimi; c) Sąjungos priežiūros programomis.

3. Šio reglamento II dalies 2 skyriuje nustatomos taisyklės dėl sausumos gyvūnų ligų, nurodytų Reglamento (ES) 2016/429 9 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose, likvidavimo programų, susijusios su: a) ligos kontrolės strategija, atitinkama teritorija, gyvūnų populiacijomis, tikslais ir taikymo laikotarpiu; b) veiklos vykdytojų ir kompetentingų institucijų pareigomis; c) ligos kontrolės priemonėmis, taikomomis įtarus ir patvirtinus ligą.

4. Šio reglamento II dalies 3 skyriuje nustatomos taisyklės dėl vandens gyvūnų ligų, nurodytų Reglamento (ES) 2016/429 9 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose, likvidavimo programų, susijusios su: a) ligos kontrolės strategija, atitinkama teritorija, gyvūnų populiacijomis, tikslais ir taikymo laikotarpiu; b) veiklos vykdytojų ir kompetentingų institucijų pareigomis; c) ligos kontrolės priemonėmis, taikomomis įtarus ir patvirtinus ligą.

5. Šio reglamento II dalies 4 skyriuje nustatomos taisyklės dėl tam tikromis Reglamento (ES) 2016/429 9 straipsnio 1 dalyje nurodytomis sausumos ir vandens gyvūnų ligomis neužkrėstos teritorijos statuso, susijusios su: a) kriterijais, pagal kuriuos patvirtinamas valstybių narių ir zonų liga neužkrėstos teritorijos statusas; b) kriterijais, pagal kuriuos patvirtinamas akvakultūros gyvūnų laikymo vietų liga neužkrėstos teritorijos statusas; c) kriterijais, pagal kuriuos išlaikomas liga neužkrėstos teritorijos statusas; d) liga neužkrėstos teritorijos statuso sustabdymu, atšaukimu ir sugrąžinimu.

6. Šio reglamento III dalyje nustatomos pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios nuostatos dėl: a) liga neužkrėstos teritorijos statuso, suteikiamo valstybėms narėms, zonoms ir laikymo vietoms, kurios buvo pripažintos neužkrėstos ligomis pagal iki šio reglamento taikymo pradžios dienos galiojusius teisės aktus, patvirtinimo; b) valstybėms narėms, zonoms ir laikymo vietoms, turėjusioms patvirtintą likvidavimo arba priežiūros programą pagal iki šio reglamento taikymo pradžios dienos galiojusius teisės aktus, skirtų likvidavimo programų patvirtinimo.

2 straipsnis

Terminų apibrėžtys

Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:

1) E kategorijos liga – į sąrašą įtraukta liga, dėl kurios reikia vykdyti priežiūrą Sąjungoje, kaip nurodyta Reglamento (ES) 2016/429 9 straipsnio 1 dalies e punkte;

2) tikslinė gyvūnų populiacija – į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnų populiacija, apibrėžiama pagal gyvūnų rūšis ir, kai tinka, pagal kategorijas, svarbi priežiūros veiklai, likvidavimo programoms arba konkrečia liga neužkrėstos teritorijos statusui;

3) papildoma gyvūnų populiacija – laikomų arba laukinių į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnų populiacija, kuriai taikomos pasirenkamos prevencijos, priežiūros ir ligų kontrolės priemonės, reikalingos tos tikslinės gyvūnų populiacijos neužkrėtimo liga statusui pasiekti arba išlaikyti;

4) A kategorijos liga – į sąrašą įtraukta liga, kurios atvejų Sąjungoje paprastai nepasitaiko ir kurią vos tik nustačius būtina nedelsiant imtis likvidavimo priemonių, kaip nurodyta Reglamento (ES) 2016/429 9 straipsnio 1 dalies a punkte;

5) B kategorijos liga – į sąrašą įtraukta liga, kuri turi būti kontroliuojama visose valstybėse narėse, siekiant ją išnaikinti visoje Sąjungoje, kaip nurodyta Reglamento (ES) 2016/429 9 straipsnio 1 dalies b punkte;

6) C kategorijos liga – į sąrašą įtraukta liga, kuri yra aktuali kai kurioms valstybėms narėms ir dėl kurios reikia imtis priemonių, kad ji neplistų į oficialiai liga neužkrėstas Sąjungos dalis arba į tas Sąjungos dalis, kuriose įgyvendinamos atitinkamos į sąrašą įtrauktos ligos likvidavimo programos, kaip nurodyta Reglamento (ES) 2016/429 9 straipsnio 1 dalies c punkte;

7) galvijas arba galvijų rūšies gyvūnas – kanopinis gyvūnas, priklausantis Bison, Bos (įskaitant Bos, Bibos, Novibos, Poephagus pogenčius) ir Bubalus (įskaitant Anoa pogentį) gentims, ir sukryžmintų šios rūšies gyvūnų palikuonis;

8) avis (avinas) arba avių rūšies gyvūnas – kanopinis gyvūnas, priklausantis Ovis genčiai, ir sukryžmintų šios rūšies gyvūnų palikuonis;

9) ožka (ožys) arba arbaožkų pošeimio gyvūnas – kanopinis gyvūnas, priklausantis Capra genčiai, ir sukryžmintų šio pošeimio gyvūnų palikuonis;

10) keliaujantis cirkas – keliaujantis pasirodymas arba mugė, į kuriuos įtraukiami gyvūnai ir kurie ketina vykti į kitą valstybę narę;

11) pasirodymas su gyvūnais – pasirodymai, mugės ar cirko dalis, į kuriuos įtraukiami gyvūnai;

12) kiaulė (kuilys) arba kiaulių porūšio gyvūnas – Suidae šeimos, įtrauktos į Reglamento (ES) 2016/429 III priede pateiktą sąrašą, kanopinis gyvūnas;

13) transporto priemonė – kelių arba geležinkelių transporto priemonė, laivas ar orlaivis;

14) šuo – laikomas Canis lupus rūšies gyvūnas;

15) katė – laikomas Felis silvestris rūšies gyvūnas;

16) šeškas – laikomas Mustela putorius furo rūšies gyvūnas;

17) sezoniškai MLV infekcija neužkrėsta teritorija – visa valstybės narės teritorija arba jos zona, kuriai kompetentinga institucija suteikė laikiną mėlynojo liežuvio viruso (1–24 serologinių tipų) infekcija (toliau – MLV infekcija) neužkrėstos teritorijos statusą pagal 40 straipsnio 3 dalį, remiantis laikotarpiu be užkrato pernešėjų ir įrodžius, kad į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnai neužkrėsti ta liga;

18) nuo užkrato pernešėjų saugomas ūkis – nuo Culicoides genties mašalų antpuolių tinkamomis fizinėmis ir valdymo priemonėmis saugoma visa ūkio infrastruktūra arba jos dalis, kurioms pagal 44 straipsnį kompetentinga institucija suteikė nuo užkrato pernešėjų saugomo ūkio statusą;

19) skiaurinis laivas – akvakultūros pramonėje naudojamas laivas, kuriame yra talpykla arba rezervuaras gyvoms žuvims laikyti ir plukdyti vandenyje;

20) vasarinimas – ligos valdymo tikslais atliekamas veiksmas, kai iš ūkio pašalinami į sąrašą įtrauktų rūšių akvakultūros gyvūnai ir, kai įmanoma, vanduo;

21) tinkamumo laikotarpis – laikotarpis prieš tai, kai kompetentinga institucija pateikia prašymą suteikti liga neužkrėstos teritorijos statusą, arba, kai tinka, prieš tai, kai elektroninėmis priemonėmis atliekamas preliminarus liga neužkrėstos teritorijos statuso paskelbimas, nurodytas 83 straipsnio 1 dalies a punkte;

22) į sąrašą neįtraukta rūšis – gyvūnų rūšis arba gyvūnų rūšių grupė, neįtraukta į Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2018/1882 priede pateiktą sąrašą dėl konkrečios ligos;

23) paukščių pulkas – būrys vienodos sveikatos būklės naminių paukščių arba nelaisvėje laikomų paukščių, kurie laikomi tose pačiose patalpose arba aptvare ir sudaro vieną epizootinį vienetą; patalpose laikomų naminių paukščių atveju tai yra visi toje pačioje erdvėje esantys paukščiai;

24) DIVA vakcinacija (diferencinė užkrėstų ir vakcinuotų gyvūnų vakcinacija) – vakcinacija naudojant vakciną, kuri, taikant tinkamą serologinės diagnostikos metodą, leidžia nustatyti užsikrėtusius gyvūnus vakcinuotų gyvūnų populiacijoje;

25) DIVA vakcina vakcinuoti gyvūnai – gyvūnai, kurie vakcinuoti DIVA vakcina nustatyta tvarka;

26) patvirtintas genetinės medžiagos produktų ūkis – spermos surinkimo centras, embrionų surinkimo grupė, embrionų gamybos grupė, genetinės medžiagos produktų paruošimo ūkis arba genetinės medžiagos produktų saugojimo centras, patvirtintas pagal Reglamento (ES) 2016/429 97 straipsnio 1 dalį;

27) sperma – ejakuliacijos metu išsiskirianti gyvūno arba gyvūnų sėkla; ji gali būti nepakeista, paruošta arba atskiesta;

28) oocitai – ootidogenezės stadijų haploidai, įskaitant antrinius oocitus ir kiaušialąstes;

29) embrionas – pradinės vystymosi stadijos gyvūnas, kurį galima perkelti patelei recipientei;

30) laikotarpis be užkrato pernešėjų – apibrėžtoje teritorijoje pagal V priedo II dalies 1 skyriaus 5 skirsnį nustatytas Culicoides vabzdžių neaktyvumo laikotarpis;

31) naminės bitės – Apis mellifera rūšies vabzdžiai;

32) veisliniai naminiai paukščiai – ne jaunesni nei 72 valandų naminiai paukščiai, auginami periniams kiaušiniams dėti;

33) atrankinė metinė priežiūra – priežiūra, sudaryta iš vieno arba kelių tikslinės gyvūnų populiacijos tyrimų, kurie organizuojami per atitinkamus metus ir per kuriuos atrenkant vienetus tyrimui taikomi tikimybinės atrankos metodai.







II DALIS

PRIEŽIŪRA, LIKVIDAVIMO PROGRAMOS IR LIGA NEUŽKRĖSTOS TERITORIJOS STATUSAS







1 SKYRIUS

Priežiūra







1 skirsnis

Priežiūros planavimas, tikslinė gyvūnų populiacija ir diagnostikos metodai

3 straipsnis

Priežiūros planavimas

1. Kompetentinga institucija planuoja į sąrašą įtrauktų ir naujų ligų, kuriomis serga sausumos gyvūnai ir kiti gyvūnai, priežiūrą atsižvelgdama į: a) bendruosius priežiūros reikalavimus remiantis: i) pranešimu, kaip numatyta Reglamento (ES) 2016/429 18 straipsnio 1 dalyje; ii) tinkamu veterinariniu tyrimu, atliekamu dėl padidėjusio gaištamumo ir kitų sunkių ligų požymių arba dėl to, kad be aiškios priežasties labai sumažėja produktyvumo lygiai; iii) kompetentingos institucijos tyrimu, atliekamu įtariant E kategorijos ligą arba, jei tinka, naują ligą; iv) priežiūros tiksline gyvūnų populiacija, kaip numatyta 4 straipsnyje; v) oficialios kontrolės ir kitos oficialios veiklos indėliu, kaip numatyta 7 straipsnyje; b) konkrečius priežiūros reikalavimus: i) Sąjungos priežiūros programoje; ii) pagal privalomas arba pasirenkamas likvidavimo programas; iii) dėl liga neužkrėstos teritorijos statuso įrodymo ir išlaikymo; iv) pagal ligų kontrolės priemones; v) vykdant tam tikrų ūkių patvirtinimą; vi) dėl sausumos gyvūnų perkėlimo Sąjungoje arba jų įvežimo į Sąjungą.

2. Kompetentinga institucija planuoja į sąrašą įtrauktų ir naujų ligų, kuriomis serga vandens gyvūnai, priežiūrą atsižvelgdama į: a) bendruosius priežiūros reikalavimus remiantis: i) pranešimu, kaip numatyta Reglamento (ES) 2016/429 18 straipsnio 1 dalyje; ii) tinkamu veterinariniu tyrimu, atliekamu dėl padidėjusio gaištamumo ir kitų sunkių ligų požymių arba dėl to, kad be aiškios priežasties labai sumažėja produktyvumo lygiai; iii) kompetentingos institucijos tyrimu, atliekamu įtariant E kategorijos ligą arba, jei tinka, naują ligą; iv) priežiūros tiksline gyvūnų populiacija, kaip numatyta 4 straipsnyje; v) oficialios kontrolės ir kitos oficialios veiklos indėliu, kaip numatyta 7 straipsnyje; vi) ligų kontrolės priemonėmis; b) konkrečius priežiūros reikalavimus: i) pagal rizika grindžiamos priežiūros sistemą, nustatytą VI priedo I dalies 1 skyriuje, apimančią klasifikavimą pagal riziką ir reguliarius gyvūnų sveikatos patikrinimus, kaip numatyta VI priedo I dalies 2 ir 3 skyriuose; ii) pagal likvidavimo programas, numatytas VI priedo II dalies 1–6 skyriuose; iii) dėl liga neužkrėstos teritorijos statuso įrodymo ir išlaikymo; iv) siekiant pagal VI priedo III dalies 1–6 skyriuose numatytas priežiūros programas įrodyti, kad ūkiai, kurie nedalyvauja ii papunktyje nurodytoje likvidavimo programoje arba nėra įgiję iii papunktyje nurodyto liga neužkrėstos teritorijos statuso, nėra užkrėsti; v) dėl vandens gyvūnų perkėlimo Sąjungoje arba įvežimo į Sąjungą.

4 straipsnis

Tikslinė gyvūnų populiacija

1. Kompetentinga institucija nustato tikslinę gyvūnų populiaciją vykdant 3 straipsnyje nurodytą priežiūrą dėl kiekvienos į sąrašą įtrauktos ligos ir, kai tinka, dėl kiekvienos naujos ligos, ir į ją įtraukiami: a) laikomi į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnai; b) laukiniai į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnai, jeigu: i) jiems taikoma Sąjungos priežiūros programa, arba privaloma ar pasirenkama likvidavimo programa, arba priežiūra, reikalinga, kad būtų suteiktas arba išlaikytas liga neužkrėstos teritorijos statusas; ii) kompetentinga institucija mano, kad jie kelia riziką ir gali pakenkti kitų rūšių gyvūnų sveikatos būklei kurioje nors valstybėje narėje, zonoje ar laikymo vietoje, arba iii) priežiūra yra reikalinga siekiant įvertinti gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus dėl jų įvežimo į Sąjungą arba perkėlimo Sąjungoje.

2. Siekiant užtikrinti naujos ligos, kuria serga kitų, 1 dalies a punkte nenurodytų rūšių gyvūnai, ankstyvą nustatymą, kompetentinga institucija į tikslinę gyvūnų populiaciją įtraukia tų rūšių, kurios neįtrauktos į sąrašą dėl atitinkamos į sąrašą įtrauktos ligos, laikomus gyvūnus, jei taikomi šie kriterijai: a) tie gyvūnai perkeliami į kitoje valstybėje narėje, zonoje ar laikymo vietoje esančius ūkius; b) dėl gyvūnų skaičiaus ar jų perkėlimo dažnio kompetentinga institucija mano, kad tie gyvūnai kelia riziką ir gali pakenkti kitų gyvūnų, laikomų kitoje valstybėje narėje, zonoje ar laikymo vietoje, sveikatos būklei, jeigu pasireikštų tos rūšies gyvūnų liga.

5 straipsnis

Tam tikrų laikomų sausumos gyvūnų neįtraukimas į tikslinę gyvūnų populiaciją

1. Nukrypstant nuo 4 straipsnio 1 dalies a punkto, kompetentinga institucija gali apriboti ligos, kuri nėra A kategorijos liga, priežiūros tikslinę gyvūnų populiaciją, kad į ją būtų įtraukti tik tų kategorijų laikomi į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnai, kuriems dėl tos ligos taikoma: a) Sąjungos priežiūros programos; b) privalomos ar pasirenkamos likvidavimo programos arba priežiūra, reikalinga, kad būtų suteiktas ar išlaikytas liga neužkrėstos teritorijos statusas, arba c) priežiūra grindžiami gyvūnų sveikatos reikalavimai, taikomi dėl jų perkėlimo Sąjungoje arba įvežimo į Sąjungą.

2. 1 dalyje nurodytos laikomų gyvūnų kategorijos gali būti nustatomos pagal gyvūnų amžių, lytį, vietą ir gamybos rūšį.

6 straipsnis

Diagnostikos metodai

1. Kompetentinga institucija užtikrina, kad mėginių ėmimas, naudojamos technologijos, priežiūros tikslais taikomų diagnostikos metodų tinkamumo patvirtinimas ir rezultatų aiškinimas atitiktų: a) konkrečius teisės aktus, priimtus pagal Reglamentą (ES) 2016/429, ir atitinkamus Europos Sąjungos etaloninių laboratorijų ir Komisijos interneto svetainėse pateiktus duomenis ir gaires; b) kai to neapima a punkte nurodyti teisės aktai, duomenys ir gairės – mėginių ėmimą, naudojamas technologijas, diagnostikos metodų tinkamumo patvirtinimą ir rezultatų aiškinimą, kaip nustatyta Pasaulinės gyvūnų sveikatos organizacijos (OIE) Sausumos gyvūnų diagnostinių tyrimų ir vakcinų vadove ( 1 ) su pakeitimais arba OIE Vandens gyvūnų diagnostinių tyrimų vadove ( 2 ) su pakeitimais; c) kai to neapima šios dalies a ir b punktai – Reglamento (ES) 2017/625 34 straipsnio 2 dalies b punkte ir 34 straipsnio 3 dalyje nustatytus metodus.

2. Diagnostikos metodai, taikomi siekiant suteikti ir išlaikyti liga neužkrėstos teritorijos statusą, yra nustatyti: a) dėl bruceliozės (Brucella abortus, B. melitensis ir B. suis infekcijos) – III priedo 1 skirsnyje; b) dėl Mycobacterium tuberculosis komplekso (Mycobacterium bovis, M. caprae ir M. tuberculosis) infekcijos – III priedo 2 skirsnyje; c) dėl enzootinės galvijų leukozės (EGL) – III priedo 3 skirsnyje; d) dėl infekcinio galvijų rinotracheito ir (arba) infekcinio pustulinio vulvovaginito (IGR/IPV) – III priedo 4 skirsnyje; e) dėl Aujeskio ligos viruso (ALV) infekcijos – III priedo 5 skirsnyje; f) dėl galvijų virusinės diarėjos (GVD) – III priedo 6 skirsnyje; g) dėl virusinės hemoraginės septicemijos (VHS) – VI priedo II dalies 1 skyriaus 5 skirsnio 2 punkte; h) dėl infekcinės hematopoetinės nekrozės (IHN) – VI priedo II dalies 1 skyriaus 5 skirsnio 2 punkte; i) dėl infekcinės lašišų anemijos viruso, turinčio didelio polimorfiškumo srities deleciją (ILAV, turintis DPS deleciją), infekcijos – VI priedo II dalies 2 skyriaus 5 skirsnio 2 punkte; j) dėl marteiliozės (Marteilia refringens infekcijos) – VI priedo II dalies 3 skyriaus 5 skirsnio 2 punkte; k) dėl bonamiozės (Bonamia exitiosa infekcijos) – VI priedo II dalies 4 skyriaus 5 skirsnio 2 punkte; l) dėl bonamiozės (Bonamia ostreae infekcijos) – VI priedo II dalies 5 skyriaus 5 skirsnio 2 punkte; m) dėl baltmės sindromo viruso (BSV) infekcijos – VI priedo II dalies 6 skyriaus 5 skirsnio 2 punkte.

7 straipsnis

Oficialios kontrolės ir kitos oficialios veiklos indėlis į gyvūnų sveikatos priežiūrą

1. Kompetentinga institucija, jei tinka, į šio reglamento 3 straipsnyje nurodytą priežiūros planavimą įtraukia oficialios kontrolės ir kitos oficialios veiklos, apibrėžtos Reglamento (ES) 2017/625 2 straipsnyje, rezultatus. Ši oficiali kontrolė ir kita oficiali veikla apima: a) tikrinimus prieš skerdimą ir po skerdimo; b) tikrinimus pasienio kontrolės postuose; c) oficialią kontrolę ir kitą oficialią veiklą rinkose ir vykdant surinkimo operacijas; d) oficialią kontrolę ir kitą oficialią veiklą vežant gyvus gyvūnus; e) su visuomenės sveikata susijusius tikrinimus ir mėginių ėmimą ūkiuose; f) bet kokią kitą oficialią kontrolę, kurią vykdant tikrinami arba tiriami ūkiai, gyvūnai arba mėginiai.

2. Kai, vykdant 1 dalyje nurodytą oficialią kontrolę arba kitą oficialią veiklą, kompetentinga institucija įtaria į sąrašą įtrauktą ligą arba naują ligą, ji užtikrina, kad apie tai būtų informuotos visos atitinkamos institucijos. Tai daroma: a) A kategorijos ligos arba naujos ligos atveju – iškart; b) dėl kitų ligų – nedelsiant.







2 skirsnis

Ligų patvirtinimas ir jų atvejų apibrėžtys

8 straipsnis

Kriterijai, pagal kuriuos oficialiai patvirtinamos į sąrašą įtrauktos ligos, išskyrus A kategorijos ligas, ir tam tikros naujos ligos, bei vėliau patvirtinami jų protrūkiai

1. Įtariant į sąrašą įtrauktas ligas, išskyrus A kategorijos ligas, arba naują ligą, kompetentinga institucija atlieka tyrimą, kuriuo patvirtinamas arba paneigiamas atitinkamos ligos atvejis, kai: a) reikia nustatyti sveikatos būklę toje valstybėje narėje, zonoje ar laikymo vietoje, arba b) reikia rinkti būtiną informaciją apie ligos pasireiškimą bet kuriuo iš šių tikslų: i) siekiant įgyvendinti gyvūnų arba žmonių sveikatos apsaugos priemones; ii) siekiant įgyvendinti gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus dėl gyvūnų perkėlimo ar produktų vežimo, arba iii) siekiant laikytis Sąjungos priežiūros programoje nustatytų reikalavimų.

2. Kompetentinga institucija patvirtina kurios nors iš 1 dalyje nurodytų ligų protrūkį, kai laiko gyvūną arba gyvūnų grupę patvirtintu tokios ligos atveju pagal 9 straipsnio 2 dalį.

9 straipsnis

Atvejų apibrėžtys

1. Kompetentinga institucija laiko gyvūną ar gyvūnų grupę įtariamu į sąrašą įtrauktos ligos arba naujos ligos atveju, kai: a) atlikus klinikinius, post mortem arba laboratorinius tyrimus padaroma išvada, kad klinikiniai požymiai, post mortem arba histologiniai pokyčiai rodo tos ligos buvimą; b) taikant diagnostikos metodą gauti rezultatai rodo, kad ta liga gali būti nustatyta paimtame gyvūno arba gyvūnų grupės mėginyje, arba c) yra nustatytas epizootinis ryšys su patvirtintu ligos atveju.

2. Kompetentinga institucija laiko gyvūną ar gyvūnų grupę patvirtintu į sąrašą įtrauktos ligos arba naujos ligos atveju, kai: a) gyvūno arba gyvūnų grupės mėginyje yra išskirtas ligos sukėlėjas, išskyrus vakcinos padermes; b) gyvūno arba gyvūnų grupės, turinčių tai ligai būdingų klinikinių požymių arba epizootinį ryšį su įtariamu ar patvirtintu ligos atveju, mėginyje yra nustatytas specifinis tai ligai būdingas antigenas arba nukleorūgštis, susidarę ne dėl vakcinavimo, arba c) tiriant gyvūno arba gyvūnų grupės, turinčių klinikinių tai ligai būdingų požymių arba epizootinį ryšį su įtariamu ar patvirtintu ligos atveju, mėginį pagal netiesioginį diagnostikos metodą gaunamas teigiamas rezultatas ne dėl vakcinavimo.

3. Konkrečių į sąrašą įtrauktų ligų įtariamo atvejo ir patvirtinto atvejo apibrėžtys dėl sausumos gyvūnų nustatytos I priede, o dėl vandens gyvūnų – VI priedo II dalies 1–6 skyrių 5 skirsnio 3 punkte.

4. Kai nėra konkrečių ligų apibrėžčių, numatytų 3 dalyje, apibrėžiant į sąrašą įtrauktų ligų ir, jei tinka, naujų ligų įtariamą atvejį ir patvirtintą atvejį taikomi 1 ir 2 dalyse nustatyti kriterijai.







3 skirsnis

Sąjungos priežiūros programa

10 straipsnis

Sąjungos priežiūros programoms taikomi kriterijai ir jų turinys

1. Dėl E kategorijos ligos įgyvendinama Sąjungos priežiūros programa pagal Reglamento (ES) 2016/429 28 straipsnį, jei ta liga atitinka visus šiuos kriterijus: a) ji kelia ypač didelę grėsmę gyvūnų ir galbūt žmonių sveikatai visoje Sąjungos teritorijoje ir gali turėti sunkių ekonominių padarinių ūkininkų bendruomenei ir visai ekonomikai; b) gali keistis ligos pobūdis, ypač siejamas su rizika žmonių sveikatai ir gyvūnų sveikatai; c) yra ypač didelė grėsmė, kad liga į visą Sąjungos teritoriją arba jos dalį pateks per užkrėstus laukinius gyvūnus; d) ypač svarbu, vykdant priežiūrą, gauti reguliariai atnaujinamą informaciją apie ligos plitimo raidą ir jos sukėlėjo apibūdinimą, įvertinti tą riziką ir atitinkamai pritaikyti jos mažinimo priemones.

2. Kompetentinga institucija dėl atitinkamos ligos įgyvendina Sąjungos priežiūros programas pagal II priede pateiktas nuostatas.

11 straipsnis

Informacija, kurią reikia įtraukti teikiant Sąjungos priežiūros programas ir atsiskaitant už jas

1. Kompetentinga institucija, teikdama Sąjungos priežiūros programą, įtraukia bent šią informaciją: a) iki programos įgyvendinimo pradžios dienos buvusios ligos epizootinės padėties aprašymą ir ligos epizootinės raidos duomenis; b) tikslinę gyvūnų populiaciją, epizootinius vienetus ir zonas pagal tą programą; c) kompetentingos institucijos organizaciją, programos įgyvendinimo priežiūrą, oficialią kontrolę, vykdomą įgyvendinant programą, ir visų atitinkamų veiklos vykdytojų, veterinarijos specialistų, veterinarijos gydytojų, veterinarijos laboratorijų ir kitų susijusių fizinių ar juridinių asmenų vaidmenis; d) geografinių ir administracinių teritorijų, kuriose bus įgyvendinama programa, aprašymą ir nustatytas jų ribas; e) pagal programą daromos pažangos vertinimo rodiklius; f) taikomus diagnostikos metodus, tiriamų mėginių skaičių, tyrimų dažnį ir mėginių ėmimo būdus; g) rizikos veiksnius, į kuriuos reikia atsižvelgti planuojant rizika grindžiamą tikslinę priežiūrą.

2. Kompetentinga institucija, atsiskaitydama už Sąjungos priežiūros programą, į tą ataskaitą įtraukia bent šią informaciją: a) įgyvendintų priemonių ir gautų rezultatų aprašymą remiantis 1 dalies b punkte ir d–f punktuose nurodyta informacija, taip pat b) rezultatus, gautus toliau stebint ligos epizootinę raidą įtariamu arba patvirtintu jos atveju.







2 SKYRIUS

Sausumos gyvūnų B ir C kategorijų ligų likvidavimo programos







1 skirsnis

Bendrosios nuostatos

12 straipsnis

Ligos kontrolės strategija likviduojant sausumos gyvūnų B ir C kategorijų ligas

1. Kompetentinga institucija, nustatydama privalomą B kategorijos ligos likvidavimo programą arba pasirenkamą C kategorijos ligos likvidavimo programą dėl sausumos gyvūnų ligų, tas programas pagrindžia ligos kontrolės strategija, pagal kurią dėl kiekvienos ligos nustatoma: a) likvidavimo programos apimama teritorija ir gyvūnų populiacija, kaip numatyta 13 straipsnio 1 dalyje; b) likvidavimo programos trukmė, kaip numatyta 15 straipsnyje, įskaitant jos galutinius ir tarpinius tikslus, kaip numatyta 14 straipsnyje; c) konkrečiai ligai taikomi reikalavimai, nustatyti: i) 16–31 straipsniuose dėl bruceliozės (Brucella abortus, B. melitensis ir B. suis infekcijos), Mycobacterium tuberculosis komplekso infekcijos, EGL, IGR/IPV, ALV infekcijos ir GVD; ii) 32–36 straipsniuose dėl pasiutligės viruso infekcijos; iii) 37–45 straipsniuose dėl MLV infekcijos.

2. Kompetentinga institucija gali į likvidavimo programą įtraukti koordinuojamas priemones, taikomas prie jos bendrų sausumos ar pakrantės sienų su kitomis valstybėmis narėmis arba trečiosiomis šalimis, kad būtų pasiekti programos tikslai, o rezultatai bus tvarūs.

Kai tokio koordinavimo nenumatoma, kompetentinga institucija, jeigu įmanoma, į likvidavimo programą įtraukia veiksmingas rizikos mažinimo priemones, įskaitant intensyvesnę priežiūrą.

13 straipsnis

Teritorinė taikymo sritis ir gyvūnų populiacijos

1. Kompetentinga institucija nustato likvidavimo programos taikymo sritį, įskaitant: a) apimamą teritoriją; b) tikslinę gyvūnų populiaciją ir, kai būtina, papildomas gyvūnų populiacijas.

2. 1 dalies a punkte nurodyta teritorija, kurią apima likvidavimo programa, yra: a) visa valstybės narės teritorija arba b) viena ar kelios zonos, jei kiekviena zona atitinka bent 2 000 km2 dydžio administracinį (-ius) vienetą (-us) ir apima bent vieną iš regionų, nustatytų pagal Reglamento (ES) 2016/429 21 straipsnį.

3. Nukrypstant nuo 2 dalies, kompetentinga institucija gali nustatyti mažesnes negu 2 000 km2 zonas, atsižvelgdama į: a) tai, kad mažiausias teritorijos plotas nebūtų daug mažesnis nei 2 000 km2, arba b) natūralių kliūčių tai ligai, atsižvelgiant į tos ligos pobūdį, buvimą.

14 straipsnis

Galutiniai ir tarpiniai tikslai

1. Kompetentinga institucija į likvidavimo programą įtraukia kokybinius ir kiekybinius galutinius tikslus, apimančius visus 72 straipsnyje nustatytus reikalavimus dėl liga neužkrėstos teritorijos statuso suteikimo, taikomus dėl konkrečių ligų.

2. Kompetentinga institucija į likvidavimo programą įtraukia kokybinius ir kiekybinius tarpinius metinius arba daugiamečius tikslus, kad būtų atsižvelgiama į pažangą siekiant galutinių tikslų. Šie tarpiniai tikslai apima: a) visus dėl konkrečios ligos taikomus reikalavimus, nurodytus 1 dalyje, ir b) jei reikia, papildomus reikalavimus, neįtrauktus į liga neužkrėstos teritorijos statuso suteikimo kriterijus, kad būtų vertinama pažanga siekiant likviduoti ligą.

15 straipsnis

Taikymo laikotarpis

1. Kompetentinga institucija likvidavimo programoje numato jos taikymo laikotarpį atsižvelgdama į pradinę padėtį ir į tarpinius tikslus, nurodytus 14 straipsnio 2 dalyje.

2. C kategorijos ligų likvidavimo programos taikymo laikotarpis yra ne ilgesnis negu 6 metai nuo tos dienos, kai programą iš pradžių patvirtina Komisija pagal Reglamento (ES) 2016/429 31 straipsnio 3 dalį. Tinkamai pagrįstais atvejais Komisija gali valstybių narių prašymu pratęsti likvidavimo programos taikymo laikotarpį papildomam 6 metų laikotarpiui.







2 skirsnis

Likvidavimo programų, grindžiamų liga neužkrėstos teritorijos statuso suteikimu ūkių lygmeniu, reikalavimai

16 straipsnis

Ligos kontrolės strategija, grindžiama liga neužkrėstos teritorijos statusu ūkio lygmeniu

1. Kompetentinga institucija pagal likvidavimo programą parengia ligos kontrolės strategiją, skirtą tikslinei ūkiuose laikomų gyvūnų populiacijai, dėl šių sausumos gyvūnų ligų: a) bruceliozės (Brucella abortus, B. melitensis ir B. suis infekcijos); b) Mycobacterium tuberculosis komplekso infekcijos; c) EGL; d) IGR/IPV; e) ALV infekcijos; f) GVD.

2. 1 dalyje nurodytos ligų kontrolės strategijos pagal likvidavimo programas grindžiamos: a) konkrečioms ligoms skirtų priemonių, nustatytų 18–31 straipsniuose, įgyvendinimu, iki visuose atitinkamuose ūkiuose pasiekiamas liga neužkrėstos teritorijos statusas; b) kompetentingos institucijos atliekamu liga neužkrėstos teritorijos statuso suteikimu visiems atitinkamiems ūkiams, to statuso sustabdymu ir atšaukimu; c) biologinio saugumo ir kitų rizikos mažinimo priemonių įgyvendinimu; d) pasirenkamu vakcinacijos programų įgyvendinimu.

17 straipsnis

Tikslinės ir papildomos gyvūnų populiacijos pagal tam tikrų ligų likvidavimo programas

1. Kompetentinga institucija taiko privalomą likvidavimo programą šioms tikslinėms gyvūnų populiacijoms: a) dėl bruceliozės (Brucella abortus, B. melitensis ir B. suis infekcijos) – laikomiems galvijams, laikomoms avims ir laikomoms ožkoms; b) dėl Mycobacterium tuberculosis komplekso infekcijos – laikomiems galvijams.

2. Kompetentinga institucija taiko pasirenkamą likvidavimo programą šioms tikslinėms gyvūnų populiacijoms: a) dėl EGL – laikomiems galvijams; b) dėl IGR/IPV – laikomiems galvijams; c) dėl ALV infekcijos – laikomoms kiaulėms; d) dėl GVD – laikomiems galvijams.

3. Kompetentinga institucija įtraukia papildomas gyvūnų populiacijas, kai mano, kad dėl tų gyvūnų kyla didelė rizika 1 ar 2 dalyje nurodytų gyvūnų sveikatos būklei.

18 straipsnis

Veiklos vykdytojų pareigos, susijusios su tam tikrų ligų likvidavimo programomis

1. Ūkių, kuriuose laikomi 17 straipsnyje nurodytų tikslinių gyvūnų populiacijų gyvūnai, išskyrus skerdyklas, veiklos vykdytojai laikosi šių bendrųjų ir dėl konkrečių ligų taikomų reikalavimų, kad įgytų ir išlaikytų ūkių liga neužkrėstos teritorijos statusą: a) bendrųjų reikalavimų: i) tikslinių ir papildomų gyvūnų populiacijų priežiūros dėl atitinkamos ligos, kaip nurodo kompetentinga institucija pagal 3 straipsnio 1 dalį); ii) tuo atveju, kai perkeliami gyvūnai iš tikslinių gyvūnų populiacijų, – užtikrinimo, kad dėl tikslinių ar papildomų gyvūnų populiacijų gyvūnų perkėlimo arba jų produktų vežimo ar į ūkius nekiltų grėsmės sveikatos būklei tuose ūkiuose; iii) laikomų gyvūnų, priskiriamų tikslinėms gyvūnų populiacijoms, vakcinavimo nuo atitinkamos ligos; iv) ligos kontrolės priemonių tuo atveju, kai įtariama arba patvirtinama liga; v) bet kokių papildomų priemonių, kurias kompetentinga institucija laiko būtinomis ir kurios, jei reikia, gali būti gyvūnų atskyrimas fizinėmis apsaugos ir valdymo priemonėmis, priklausomai nuo jų sveikatos būklės; b) konkrečioms ligoms taikomų reikalavimų, nustatytų: i) IV priedo I dalies 1 ir 2 skyriuose dėl bruceliozės (Brucella abortus, B. melitensis ir B. suis infekcijos); ii) IV priedo II dalies 1 skyriuje dėl Mycobacterium tuberculosis komplekso infekcijos; iii) IV priedo III dalies 1 skyriuje dėl EGL; iv) IV priedo IV dalies 1 skyriuje dėl IGR/IPV; v) IV priedo V dalies 1 skyriuje dėl ALV infekcijos; vi) IV priedo VI dalies 1 skyriuje dėl GVD.

2. Skerdyklų, kuriose laikomi ir skerdžiami 17 straipsnyje nurodytų tikslinių gyvūnų populiacijų gyvūnai, veiklos vykdytojai laikosi 1 dalies a punkto i, iv ir v papunkčiuose nustatytų bendrųjų reikalavimų.

19 straipsnis

Leidžianti nukrypti nuostata dėl liga neužkrėstos teritorijos statuso suteikimo ūkiams

Nukrypstant nuo 18 straipsnio, jeigu atitinkamos tikslinės gyvūnų populiacijos atitinka 18 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytus bendruosius reikalavimus, kompetentinga institucija gali nuspręsti, kad 18 straipsnio 1 dalyje nustatytos veiklos vykdytojų pareigos liga neužkrėstos teritorijos statusui įgyti ir išlaikyti netaikomos šių ūkių veiklos vykdytojams:

a) atskirtų ūkių;

b) ūkių, kuriuose gyvūnai laikomi tik dėl surinkimo operacijų;

c) ūkių, kuriuose gyvūnai laikomi tik dėl pasirodymų su gyvūnais;

d) keliaujančių cirkų.

20 straipsnis

Kompetentingos institucijos pareiga suteikti, sustabdyti ir atšaukti liga neužkrėstos teritorijos statusą

1. Kompetentinga institucija suteikia liga neužkrėstos teritorijos statusą ūkio lygmeniu, kai ūkių veiklos vykdytojai laikosi 18 straipsnyje nustatytų reikalavimų.

2. Kompetentinga institucija sustabdo arba atšaukia liga neužkrėstos teritorijos statusą ūkio lygmeniu, kai tenkinamos jo sustabdymo arba atšaukimo sąlygos. Tos sąlygos yra nustatytos: a) IV priedo I dalies 1 ir 2 skyrių 3 ir 4 skirsniuose dėl bruceliozės (Brucella abortus, B. melitensis ir B. suis infekcijos); b) IV priedo II dalies 1 skyriaus 3 ir 4 skirsniuose dėl Mycobacterium tuberculosis komplekso infekcijos; c) IV priedo III dalies 1 skyriaus 3 ir 4 skirsniuose dėl EGL; d) IV priedo IV dalies 1 skyriaus 3 ir 4 skirsniuose dėl IGR/IPV; e) IV priedo V dalies 1 skyriaus 3 ir 4 skirsniuose dėl ALV infekcijos; f) IV priedo VI dalies 1 skyriaus 3 ir 4 skirsniuose dėl GVD.

3. Kompetentinga institucija nustato: a) išsamias nuostatas dėl tyrimų režimo, įskaitant, kai būtina, 18 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytus dėl konkrečių ligų taikomus reikalavimus, kai sustabdomas arba atšaukiamas liga neužkrėstos teritorijos statusas; b) ilgiausią laikotarpį, kuriuo gali būti sustabdytas liga neužkrėstos teritorijos statusas, kai pažeidžiamos 2 dalyje nurodytos sąlygos.

4. Kompetentinga institucija gali nustatyti tam tikrą sveikatos būklę atskiruose to paties ūkio epizootiniuose vienetuose, jeigu jo veiklos vykdytojas yra: a) pateikęs kompetentingai institucijai informaciją apie atskirus epizootinius vienetus, esančius tame ūkyje, kad būtų nustatyta tam tikra sveikatos būklė, anksčiau nei įtariama ar patvirtinama liga pagal 21 ir 24 straipsnius; b) sukūręs sistemą, prie kurios kompetentingai institucijai, jos prašymu, suteikiama prieiga ir kurioje sekamas gyvūnų perkėlimas ir genetinės medžiagos produktų vežimas į epizootinius vienetus, iš jų ir tarp jų; c) atskyręs epizootinius vienetus fizinėmis ir valdymo priemonėmis ir įgyvendinęs bet kokias rizikos valdymo priemones, kurias kompetentinga institucija reikalauja taikyti tuo tikslu.

21 straipsnis

Ligų kontrolės priemonės, taikomos įtariant tam tikras ligas

1. Kai kompetentinga institucija įtaria atitinkamos ligos atvejį, ji atlieka tyrimus, pradeda epizootologinį tyrimą ir sustabdo to ūkio, kuriame įtariamas ligos atvejis, liga neužkrėstos teritorijos statusą, iki bus užbaigti atitinkami tyrimai ir epizootologinis tyrimas.

2. Kol laukiama 1 dalyje nurodytų tyrimų ir epizootologinio tyrimo rezultatų, kompetentinga institucija: a) uždraudžia iš to ūkio perkelti atitinkamos tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnus, nebent būtų leidusi juos nedelsiant paskersti paskirtoje skerdykloje; b) kai mano, kad tai reikalinga ligos plitimo rizikai kontroliuoti: i) nurodo izoliuoti įtariamus ligos atvejus ūkyje, jei tai techniškai įmanoma; ii) apriboja atitinkamos tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų perkėlimą į ūkį; iii) apriboja atitinkamos tikslinės gyvūnų populiacijos produktų vežimą iš ūkio arba į ūkį.

3. 1 ir 2 dalyse nurodytas priemones kompetentinga institucija taiko iki tol, kol paneigiamas arba patvirtinamas atitinkamos ligos atvejis.

22 straipsnis

Platesnis ligos kontrolės priemonių taikymas, kai įtariamos tam tikros ligos

1. Kai kompetentinga institucija mano, kad tai būtina, ji 21 straipsnyje nustatytas priemones plačiau taiko: a) atitinkamoms papildomoms ūkyje laikomų gyvūnų populiacijoms; b) bet kokiam ūkiui, susijusiam epizootiniu ryšiu su tuo ūkiu, kuriame įtariamas ligos atvejis.

2. Jeigu įtariama, kad laukiniai gyvūnai užsikrėtę atitinkama liga, kompetentinga institucija 21 straipsnyje nustatytas priemones plačiau taiko tiems ūkiams, kuriuose yra užkrėtimo rizika, kai mano, kad tai būtina.

23 straipsnis

Nuostatos, leidžiančios nukrypti nuo ligos kontrolės priemonių, kai įtariamos tam tikros ligos

1. Nukrypstant nuo 21 straipsnio 1 dalies, kompetentinga institucija dėl tinkamai pagrįstų priežasčių gali nuspręsti nesustabdyti viso ūkio liga neužkrėstos teritorijos statuso, kai jame yra atskirų epizootinių vienetų, kaip nurodyta 20 straipsnio 4 dalyje.

2. Nukrypstant nuo 21 straipsnio 2 dalies a punkto, kompetentinga institucija gali leisti perkelti atitinkamos tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnus į ūkį, kuris yra jos oficialiai prižiūrimas, jeigu laikomasi šių reikalavimų: a) gyvūnai perkeliami tik tiesiogiai juos pervežant; b) paskirties ūkyje tie gyvūnai laikomi uždarose patalpose, be sąlyčio su laikomais gyvūnais, kurių sveikatos būklė geresnė, arba su laukiniais gyvūnais, kurių rūšys įtrauktos į sąrašą dėl atitinkamos ligos.

3. Nukrypstant nuo 21 straipsnio 2 dalies a punkto, C kategorijos ligos atveju kompetentinga institucija gali leisti perkelti atitinkamos tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnus su sąlyga, kad jie būtų perkeliami (jei būtina, tiesiogiai juos pervežant) į ūkį, esantį teritorijoje, kuri nėra liga neužkrėsta teritorija ir kuriai netaikoma pasirenkama likvidavimo programa.

4. Naudodamasi nukrypti leidžiančia nuostata, nustatyta 2 dalyje, kompetentinga institucija: a) panaikina liga neužkrėstos teritorijos statusą gyvūnų, kuriems taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos, paskirties ūkyje iki bus užbaigti 21 straipsnio 1 dalyje nurodyti tyrimai; b) iki 21 straipsnio 1 dalyje nurodytų tyrimų pabaigos draudžia perkelti gyvūnus iš to ūkio, nebent būtų leidusi tiesiogiai juos pervežti į paskirtą skerdyklą, kurioje jie būtų nedelsiant paskersti; c) tuo atveju, kai įtariama bruceliozė (Brucella abortus, B. melitensis ir B. suis infekcija) arba Mycobacterium tuberculosis komplekso infekcija, palieka galioti b punkte nustatytą draudimą po tyrimo pabaigos, iki tol, kol paskerdžiami visi gyvūnai, perkelti į tą ūkį pagal 2 dalyje nustatytą nukrypti leidžiančią nuostatą.

5. Kompetentinga institucija gali naudotis nukrypti leidžiančiomis nuostatomis, numatytomis 1–3 dalyse, tik jeigu kilmės ir paskirties ūkių veiklos vykdytojai ir gyvūnų, kuriems taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos, vežėjai: a) taiko tinkamas biologinio saugumo ir kitas rizikos mažinimo priemones, reikalingas, kad būtų užkirstas kelias ligai plisti; b) suteikia kompetentingai institucijai garantijas, kad buvo imtasi visų būtinų biologinio saugumo ir kitos rizikos mažinimo priemonių.

24 straipsnis

Oficialus tam tikrų ligų patvirtinimas ir ligų kontrolės priemonės

1. Jeigu patvirtinamas ligos atvejis, kompetentinga institucija: a) atšaukia užkrėsto ūkio (-ių) liga neužkrėstos teritorijos statusą; b) taiko 25–31 straipsniuose nustatytas priemones užkrėstame ūkyje ar ūkiuose.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies a punkto, kompetentinga institucija gali atšaukti liga neužkrėstos teritorijos statusą tik tuose epizootiniuose vienetuose, kuriuose yra patvirtintas ligos atvejis.

3. Jeigu patvirtinamas ligos atvejis laukinių gyvūnų populiacijoje, kompetentinga institucija, jei būtina, atlieka epizootologinį tyrimą ir tyrimus, kaip numatyta 25 straipsnyje. Jeigu ji mano, kad tai reikalinga siekiant užkirsti kelią ligai plisti, ji: a) nurodo imtis atitinkamų ligos kontrolės priemonių, kaip numatyta 21–25 straipsniuose ir 30 straipsnyje, tuose ūkiuose, kuriuose laikomi tikslinės populiacijos ir papildomų populiacijų gyvūnai; b) taiko arba nurodo taikyti kitas proporcingas ir būtinas prevencijos, priežiūros ir ligos kontrolės priemones atitinkamoje laukinių gyvūnų populiacijoje arba jos buveinėje.

25 straipsnis

Epizootologinis tyrimas ir tyrimai, atliekami, kai patvirtinamos tam tikros ligos

1. Patvirtinus ligą, kompetentinga institucija: a) atlieka epizootologinį tyrimą; b) atlieka tyrimus ir taiko 21 straipsnyje nustatytas priemones visuose epizootiškai susijusiuose ūkiuose; c) tinkamai pritaiko priežiūrą pagal nustatytus rizikos veiksnius, atsižvelgdama į epizootologinio tyrimo išvadas.

2. Kompetentinga institucija apsvarsto poreikį atlikti papildomoms gyvūnų populiacijoms priskiriamų laukinių gyvūnų tyrimą, kai epizootologinis tyrimas parodo, kad laikomi gyvūnai ir laukiniai gyvūnai yra susiję epizootiniais ryšiais.

3. Kompetentinga institucija apie padėtį kuo greičiau informuoja: a) valstybių narių, epizootiniais ryšiais susijusių su patvirtintu ligos atveju, veiklos vykdytojus ir atitinkamas valdžios institucijas, taip pat b) kitų valstybių narių arba trečiųjų šalių, kurias su užkrėstu (-ais) ūkiu (-iais) gali sieti epizootiniai ryšiai, kompetentingas institucijas.

26 straipsnis

Gyvūnų perkėlimas į užkrėstus ūkius arba iš jų

1. Kompetentinga institucija uždraudžia perkelti tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnus iš užkrėsto ūkio, nebent būtų leidusi juos nedelsiant paskersti paskirtoje skerdykloje.

2. Kai kompetentinga institucija mano, kad tai reikalinga siekiant užkirsti kelią ligai plisti, ji: a) nurodo izoliuoti įtariamus ir patvirtintus ligos atvejus ūkyje, jei tai techniškai įmanoma; b) apriboja tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų perkėlimą ūkyje; c) apriboja tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų perkėlimą į ūkį; d) apriboja iš tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų gautų produktų vežimą iš užkrėsto ūkio ir į jį.

3. Kai kompetentinga institucija mano, kad tai būtina, ji 1 ir 2 dalyse nurodytas priemones plačiau taiko papildomų gyvūnų populiacijų gyvūnams ir jų produktams, kad būtų užkirstas kelias ligai plisti.

27 straipsnis

Užkrėstų ūkių gyvūnų tyrimai ir pašalinimas iš jų

1. Po ligos patvirtinimo kompetentinga institucija nurodo, kad užkrėstuose ūkiuose per ne ilgesnį kaip jos nustatytą laikotarpį būtų atlikti šie tyrimai: a) tų gyvūnų, kuriuos, kaip manoma, būtina ištirti siekiant užbaigti epizootologinį tyrimą, tyrimai; b) tyrimai siekiant sugrąžinti liga neužkrėstos teritorijos statusą, kaip nustatyta: i) IV priedo I dalies 1 ir 2 skyrių 4 skirsnyje dėl bruceliozės (Brucella abortus, B. melitensis ir B. suis infekcijos); ii) IV priedo II dalies 1 skyriaus 4 skirsnyje dėl Mycobacterium tuberculosis komplekso infekcijos; iii) IV priedo III dalies 1 skyriaus 4 skirsnyje dėl EGL; iv) IV priedo IV dalies 1 skyriaus 4 skirsnyje dėl IGR/IPV; v) IV priedo V dalies 1 skyriaus 4 skirsnyje dėl ALV infekcijos; vi) IV priedo VI dalies 1 skyriaus 4 skirsnyje dėl GVD; c) bet kokie papildomi tyrimai, kompetentingos institucijos laikomi būtinais siekiant užtikrinti, kad būtų greitai nustatyti užkrėsti gyvūnai, galintys prisidėti prie ligos plitimo.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies b punkto, tyrimų nenurodoma atlikti tada, kai liga neužkrėstos teritorijos statusas sugrąžinamas pagal: i) IV priedo I dalies 1 ir 2 skyrių 1 skirsnio 2 punktą dėl bruceliozės (Brucella abortus, B. melitensis ir B. suis infekcijos); ii) IV priedo II dalies 1 skyriaus 1 skirsnio 2 punktą dėl Mycobacterium tuberculosis komplekso infekcijos; iii) IV priedo III dalies 1 skyriaus 1 skirsnio 2 punktą dėl EGL; iv) IV priedo IV dalies 1 skyriaus 1 skirsnio 2 punktą dėl IGR/IPV; v) IV priedo V dalies 1 skyriaus 1 skirsnio 2 punktą dėl ALV infekcijos; vi) IV priedo VI dalies 1 skyriaus 1 skirsnio 2 punktą dėl GVD.

3. Kompetentinga institucija nurodo, kad per ne ilgesnį kaip jos nustatytą laikotarpį užkrėstuose ūkiuose būtų paskersti visi gyvūnai, pripažinti patvirtintais ligos atvejais ir, jei būtina, įtariamais ligos atvejais.

4. 3 dalyje nurodytas gyvūnų skerdimas, vykdant oficialią priežiūrą, atliekamas paskirtoje skerdykloje.

5. Kompetentinga institucija gali nurodyti, užuot paskerdus kai kuriuos arba visus iš 3 dalyje nurodytų gyvūnų, juos nužudyti ir sunaikinti.

6. Šiame straipsnyje nustatytas priemones kompetentinga institucija plačiau taiko papildomų gyvūnų populiacijų gyvūnams, kai tai būtina siekiant likviduoti ligą užkrėstuose ūkiuose.

28 straipsnis

Užkrėstų ūkių produktų tvarkymas

1. Kompetentinga institucija nurodo, kad visuose brucelioze (Brucella abortus, B. melitensis ir B. suis infekcija) arba Mycobacterium tuberculosis komplekso infekcija užkrėstuose ūkiuose: a) pienu, gautu iš gyvūnų, kurie yra patvirtinti ligos atvejai, būtų šeriami tik to paties ūkio gyvūnai po to pieno perdirbimo, užtikrinant ligos sukėlėjo nukenksminimą, arba tas pienas būtų pašalintas; b) mėšlas, šiaudai, pašarai ar bet kokios kitos medžiagos, turėjusios sąlytį su patvirtintu ligos atveju arba užkrėsta medžiaga, būtų kuo greičiau surinkti ir pašalinti arba, atlikus tinkamą rizikos vertinimą, būtų saugomi ir perdirbami, kad ligos plitimo rizika sumažėtų iki priimtino lygio.

2. Bruceliozės ( Brucella abortus , B. melitensis ir B. suis infekcijos) atveju kompetentinga institucija nurodo visuose užkrėstuose ūkiuose surinkti ir pašalinti embrionus, atsivestus negyvus gyvūnus, po atsivedimo nugaišusius nuo ligos gyvūnus ir placentas.

3. C kategorijos ligos infekcijos atveju kompetentinga institucija nurodo imtis bet kokių tinkamų 1 ir 2 dalyse numatytų priemonių, kai mano, kad tai būtina.

4. Kompetentinga institucija nurodo atsekti, perdirbti arba pašalinti bet kokius produktus iš užkrėstų ūkių, galinčius kelti ligos plitimo riziką arba pakenkti žmonių sveikatai, jeigu mano, kad tai būtina.

29 straipsnis

Nuostatos, leidžiančios nukrypti nuo gyvūnų perkėlimo iš užkrėstų ūkių apribojimo

1. Nukrypstant nuo 26 straipsnio 1 dalies, kompetentinga institucija gali leisti perkelti klinikiniu požiūriu sveikus gyvūnus, išskyrus patvirtintus ligos atvejus, į ūkį, kuris yra jos oficialiai prižiūrimas, jeigu laikomasi šių reikalavimų: a) dėl to gyvūnų perkėlimo nekyla grėsmės gyvūnų sveikatos būklei paskirties ūkyje arba pakeliui į tą paskirties ūkį; b) gyvūnai perkeliami tik tiesiogiai juos pervežant; c) paskirties ūkyje tie gyvūnai laikomi uždarose patalpose, be sąlyčio su laikomais gyvūnais, kurių sveikatos būklė geresnė, arba su laukiniais gyvūnais, kurių rūšys įtrauktos į sąrašą dėl atitinkamos ligos.

2. C kategorijos ligos atveju nukrypstant nuo 26 straipsnio 1 dalies, kompetentinga institucija gali leisti perkelti klinikiniu požiūriu sveikus atitinkamos tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnus, išskyrus patvirtintus ligos atvejus, jeigu: a) jie perkeliami (jei reikia, tiesiogiai juos pervežant) į ūkį, esantį teritorijoje, kuri nėra liga neužkrėsta teritorija ir kuriai netaikoma pasirenkama likvidavimo programa; b) dėl jų perkėlimo nekyla grėsmės tikslinių ar papildomų gyvūnų populiacijų sveikatos būklei paskirties ūkyje arba pakeliui į tą paskirties ūkį.

3. Naudodamasi 1 dalyje nustatyta nukrypti leidžiančia nuostata, kompetentinga institucija atšaukia liga neužkrėstos teritorijos statusą tų gyvūnų, kuriems taikoma nukrypti leidžianti nuostata, paskirties ūkyje ir: a) nurodo perkelti tuos gyvūnus, per ne ilgesnį kaip jos nustatytą laikotarpį tiesiogiai pervežant juos iš paskirties ūkio į paskirtą skerdyklą, kurioje jie būtų nedelsiant paskersti, arba b) C kategorijos ligos atveju nurodo taikyti 26–30 straipsniuose nustatytas ligos kontrolės priemones, iki tas ūkis atgauna liga neužkrėstos teritorijos statusą.

4. Kompetentinga institucija gali naudotis 1 ir 2 dalyse numatytomis nukrypti leidžiančiomis nuostatomis tik jeigu kilmės ir paskirties ūkių veiklos vykdytojai ir gyvūnų, kuriems taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos, vežėjai: a) taiko tinkamas biologinio saugumo ir kitas rizikos mažinimo priemones, reikalingas, kad būtų užkirstas kelias ligai plisti; b) suteikia kompetentingai institucijai garantijas, kad buvo imtasi visų būtinų biologinio saugumo ir kitos rizikos mažinimo priemonių.

30 straipsnis

Valymas ir dezinfekavimas bei kitos priemonės, kuriomis užkertamas kelias infekcijai plisti

1. Kompetentinga institucija nurodo visų užkrėstų ūkių ir tų ūkių, į kuriuos priimami gyvūnai iš užkrėstų ūkių, veiklos vykdytojams išvalyti ir dezinfekuoti arba, kai tinka, saugiai pašalinti: a) visas ūkio dalis, kurios gali būti užkrėstos, po patvirtintų ir įtariamų ligos atvejų pašalinimo ir prieš gyvūnų populiacijos atkūrimą; b) bet kokius pašarus, medžiagas, gyvulininkystės, medicinos ir gamybos įrangą, kurios gali būti užkrėstos; c) bet kokius veiklos vykdytojų ir lankytojų naudojamus apsauginius drabužius ar saugos įrangą; d) visas transporto priemones, talpyklas ir įrangą po gyvūnų arba produktų išvežimo iš užkrėstų ūkių; e) gyvūnų pakrovimo zonas po kiekvieno naudojimosi jomis.

2. Kompetentinga institucija patvirtina valymo ir dezinfekavimo protokolą.

3. Kompetentinga institucija prižiūri valymą ir dezinfekavimą arba, kai tinka, saugų pašalinimą ir nesugrąžina arba pakartotinai nesuteikia liga neužkrėstos teritorijos statuso ūkiui iki įsitikina, kad valymas ir dezinfekavimas arba, kai tinka, saugus pašalinimas yra užbaigtas.

4. Kompetentinga institucija gali, remdamasi rizikos vertinimu, laikyti ganyklą užkrėsta ir drausti ją naudoti laikomiems gyvūnams, kurių sveikatos būklė geresnė negu tikslinės gyvūnų populiacijos, arba, jei tai epizootiškai tinkama, papildomų gyvūnų populiacijų, pakankamą laikotarpį, kad ligos sukėlėjo išlikimo rizika būtų laikoma nedidele.

31 straipsnis

Rizikos mažinimo priemonės siekiant išvengti pakartotinio užkrėtimo

Prieš panaikinant ligos kontrolės priemones arba po jų panaikinimo kompetentinga institucija nurodo imtis proporcingų rizikos mažinimo priemonių, kad būtų išvengta ūkio pakartotinio užkrėtimo ta liga, atsižvelgdama į atitinkamus rizikos veiksnius, kaip nustatyta remiantis epizootologinio tyrimo rezultatais. Taikant šias priemones atsižvelgiama bent į:

a) ligos sukėlėjo išlikimą aplinkoje arba laukiniuose gyvūnuose;

b) biologinio saugumo priemones, kurios pritaikomos atsižvelgiant į ūkio ypatumus.







3 skirsnis

Nuostatos dėl pasiutligės viruso infekcijos likvidavimo programų

32 straipsnis

Ligos kontrolės strategija pagal pasiutligės viruso infekcijos likvidavimo programas

1. Kompetentinga institucija, sudarydama pasiutligės viruso infekcijos likvidavimo programą, pagrindžia ją ligos kontrolės strategija, kuri apima: a) tikslinės gyvūnų populiacijos, kurią ji laiko svarbia, gyvūnų vakcinavimą; b) priemonių, kuriomis mažinama sąlyčio su užkrėstais gyvūnais rizika, įgyvendinimą; c) ligos plitimo ir patekimo į tos valstybės narės teritoriją kontrolę.

2. Kompetentinga institucija įgyvendina likvidavimo programą atsižvelgdama į tai, kad ji turi būti: a) grindžiama rizikos vertinimu ir prireikus atnaujinama atsižvelgiant į epizootinės padėties raidą; b) remiama visuomenės informavimo kampanijomis, kuriose dalyvauja visi susiję suinteresuotieji subjektai; c) jei reikia, koordinuojama su atitinkamomis valdžios institucijomis, atsakingomis už visuomenės sveikatą, laukinių gyvūnų populiacijas arba medžioklę; d) pagal teritorinį rizika grindžiamą požiūrį pritaikoma tinkamu mastu.

3. Kompetentinga institucija gali dalyvauti įgyvendinant pasiutligės viruso infekcijos likvidavimo programas trečiojoje šalyje ar teritorijoje, kad būtų išvengta pasiutligės viruso plitimo ir patekimo į tos valstybės narės teritoriją rizikos.

33 straipsnis

Gyvūnų populiacija pagal pasiutligės viruso infekcijos likvidavimo programas

1. Kompetentinga institucija taiko pasiutligės viruso infekcijos likvidavimo programą tikslinei gyvūnų populiacijai, kurią sudaro laikomi ir laukiniai Carnivora , Bovidae , Suidae , Equidae , Cervidae ir Camelidae šeimų rūšių gyvūnai.

2. Likvidavimo programoje nustatytas priemones kompetentinga institucija taiko visų pirma laukinėms lapėms, kurios yra pagrindinis pasiutligės viruso židinys.

3. Likvidavimo programoje nustatytas priemones kompetentinga institucija taiko ne tik laukinėms lapėms, bet ir kitoms tikslinėms gyvūnų populiacijoms, kai mano, kad tie gyvūnai kelia didelę riziką.

4. Kompetentinga institucija į 4 straipsnyje nurodytą priežiūros tikslinę gyvūnų populiaciją gali įtraukti Chiroptera būrio rūšių laukinius gyvūnus.

34 straipsnis

Kompetentingos institucijos pareigos pagal pasiutligės viruso infekcijos likvidavimo programas

1. Kompetentinga institucija: a) vykdo pasiutligės viruso infekcijos priežiūrą, kuria siekiama: i) anksti nustatyti infekciją; ii) stebėti užkrėstų gyvūnų skaičiaus tendencijas, be kita ko, pagal rizika grindžiamą požiūrį renkant ir tiriant rastų negyvų laukinių lapių ir kitų laukinių plėšrūnų kūnus; b) įgyvendina ligos kontrolės priemones tuo atveju, kai įtariama arba patvirtinama pasiutligės viruso infekcija, kaip nustatyta 35 ir 36 straipsniuose; c) jei būtina, taiko rizikos mažinimo priemones, kad būtų užkirstas kelias pasiutligės virusui plisti dėl šunų, kačių ir šeškų judėjimo.

2. Kai kompetentinga institucija mano, kad tai būtina, ji nurodo: a) vakcinuoti laukines lapes ir, jei tinka, kitus 33 straipsnio 3 dalyje nurodytus gyvūnus ir stebėti jų vakcinavimo veiksmingumą pagal V priedo I dalies 1 skyriaus 2 skirsnį; b) identifikuoti ir registruoti šunis, kates ir šeškus; c) riboti atitinkamų laikomų 33 straipsnio 3 dalyje nurodytų rūšių gyvūnų, kurie nėra vakcinuoti nuo pasiutligės viruso infekcijos pagal V priedo I dalies 1 skyriaus 1 skirsnį, judėjimą; d) taikyti 35 straipsnyje nustatytas priemones, kai į sąrašą įtrauktos rūšies gyvūnas be paaiškinamos priežasties sužeidžia žmogų arba gyvūną, ir tas jo elgesys prieštarauja įprastam elgesiui, arba jo elgesys nepaaiškinamai pasikeičia ir gyvūnas vėliau nugaišta per 10 dienų.

35 straipsnis

Ligos kontrolės priemonės, taikomos įtariant pasiutligės viruso infekciją

Kai įtariama pasiutligės viruso infekcija, kompetentinga institucija:

a) atlieka tolesnius tyrimus, kad būtų patvirtintas arba paneigtas šios ligos atvejis;

b) nurodo taikyti atitinkamus judėjimo apribojimus arba žudyti gyvūnus įtariamais ligos atvejais, kad žmonės ir gyvūnai būtų apsaugoti nuo užsikrėtimo rizikos, kol laukiama tyrimų rezultatų;

c) nurodo imtis bet kokių pagrįstų rizikos mažinimo priemonių, kad būtų sumažinta pasiutligės viruso tolesnio perdavimo gyvūnams arba žmonėms rizika.

36 straipsnis

Ligos kontrolės priemonės, taikomos patvirtinus pasiutligės viruso infekciją

Kai patvirtinama pasiutligės viruso infekcija, kompetentinga institucija imasi priemonių, kad būtų išvengta tolesnio ligos perdavimo gyvūnams ir žmonėms, pagal kurias:

a) ji atlieka epizootologinį tyrimą, apimantį atitinkamos pasiutligės viruso padermės nustatymą, siekdama nustatyti tikėtiną infekcijos šaltinį ir epizootinius ryšius;

b) jeigu ji mano, kad tolesni tyrimai nereikalingi, ji paneigia užsikrėtimą pasiutligės virusu per epizootinius ryšius, kai: i) baigiasi minimalus 3 mėnesių laikotarpis nuo epizootinio ryšio su patvirtintu ligos atveju, taip pat ii) tiems gyvūnams nenustatyta jokių tų klinikinių požymių;

c) ji imasi vienos arba daugiau iš 34 ir 35 straipsniuose nustatytų priemonių, kai mano, kad tai reikalinga;

d) ji užtikrina, kad užkrėstų laukinių gyvūnų kūnai patvirtintais ligos atvejais būtų pašalinti arba perdirbti pagal Reglamento (EB) Nr. 1069/2009 12 straipsnyje nustatytas taisykles.







4 skirsnis

Nuostatos dėl mėlynojo liežuvio viruso infekcijos likvidavimo programų

37 straipsnis

Ligos kontrolės strategija pagal mėlynojo liežuvio viruso infekcijos likvidavimo programas

1. Kompetentinga institucija, sudarydama pasirenkamą MLV infekcijos likvidavimo programą, pagrindžia ją ligos kontrolės strategija, kuri apima: a) MLV infekcijos priežiūrą pagal V priedo II dalies 1 skyriuje nustatytus reikalavimus; b) atitinkamos tikslinės gyvūnų populiacijos vakcinaciją siekiant likviduoti ligą reguliaraus vakcinavimo kampanijomis, kurios, kai tinka, vykdomos pagal ilgalaikę strategiją; c) tikslinės gyvūnų populiacijos perkėlimo apribojimus pagal 43 ir 45 straipsniuose nustatytus reikalavimus; d) rizikos mažinimo priemones, kuriomis kuo labiau sumažinamas MLV infekcijos perdavimas per užkrato pernešėjus.

2. Kompetentinga institucija įgyvendina likvidavimo programą atsižvelgdama į tai, kad: a) pagal ją turi būti nustatomi ir likviduojami visi 1–24 MLV serologiniai tipai, esantys teritorijoje, kuriai taikoma likvidavimo programa; b) teritorija, kuriai taikoma likvidavimo programa, turi būti: i) visa valstybės narės teritorija arba ii) zona (-os), apimanti (-čios) teritoriją bent 150 km spinduliu nuo kiekvieno užkrėsto ūkio.

3. Nukrypstant nuo 2 dalies b punkto ii papunkčio, kompetentinga institucija gali pritaikyti zoną (-as), kuriai (-ioms) taikoma likvidavimo programa, pagal: a) užkrėsto (-ų) ūkio (-ių) geografinę padėtį ir atitinkamų administracinių vienetų ribas; b) ekologines ir meteorologines sąlygas; c) užkrato pernešėjų gausą, aktyvumą ir paplitimą toje zonoje arba zonose; d) atitinkamą MLV serologinį tipą; e) 42 straipsnyje numatyto epizootologinio tyrimo rezultatus; f) priežiūros veiklos rezultatus.

38 straipsnis

Tikslinės ir papildomos gyvūnų populiacijos, kurioms taikomos mėlynojo liežuvio viruso infekcijos likvidavimo programos

1. Kompetentinga institucija taiko MLV infekcijos likvidavimo programą šioms tikslinėms gyvūnų populiacijoms, kurias sudaro laikomi Antilocapridae , Bovidae , Camelidae , Cervidae , Giraffidae , Moschidae ir Traguilidae šeimų rūšių gyvūnai.

2. Kompetentinga institucija taiko likvidavimo programą papildomoms gyvūnų populiacijoms, kurias sudaro laukiniai Antilocapridae , Bovidae , Camelidae , Cervidae , Giraffidae , Moschidae ir Traguilidae šeimų rūšių gyvūnai, kai mano, kad tai būtina.

39 straipsnis

Veiklos vykdytojų pareigos pagal mėlynojo liežuvio viruso infekcijos likvidavimo programas

1. Ūkių, išskyrus skerdyklas, kuriuose laikomi 38 straipsnio 1 dalyje nurodytos tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnai, veiklos vykdytojai: a) laikosi kompetentingos institucijos reikalavimų dėl tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų priežiūros; b) laikosi kompetentingos institucijos reikalavimų dėl entomologinės priežiūros; c) vakcinuoja tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnus pagal kompetentingos institucijos nurodymus; d) pagal kompetentingos institucijos nurodymus įgyvendina ligos kontrolės priemones tuo atveju, kai įtariama arba patvirtinama ši liga; e) pagal kompetentingos institucijos nurodymus laikosi perkėlimo reikalavimų; f) įgyvendina bet kokias papildomas priemones, kurias kompetentinga institucija laiko reikalingomis ir kurios, jei tinka, gali apimti laikomų gyvūnų apsaugą nuo užkrato pernešėjų, atsižvelgiant į gyvūnų sveikatos būklę.

2. Skerdyklų, kuriose laikomi ir skerdžiami 38 straipsnio 1 dalyje nurodytos tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnai, veiklos vykdytojai: a) laikosi kompetentingos institucijos reikalavimų dėl tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų priežiūros; b) pagal kompetentingos institucijos nurodymus įgyvendina ligos kontrolės priemones tuo atveju, kai įtariama arba patvirtinama ši liga; c) įgyvendina bet kokias papildomas priemones, kurias kompetentinga institucija laiko reikalingomis ir kurios, jei tinka, gali apimti laikomų gyvūnų apsaugą nuo užkrato pernešėjų, atsižvelgiant į gyvūnų sveikatos būklę.

40 straipsnis

Kompetentingos institucijos pareigos pagal mėlynojo liežuvio viruso infekcijos likvidavimo programą

1. Kompetentinga institucija teritorijoje, kurioje vykdoma 37 straipsnio 2 dalies b punkte nurodyta MLV infekcijos likvidavimo programa: a) apibrėžia atitinkamą teritoriją, sudarytą iš geografinių vienetų, kaip nurodyta V priedo II dalies 1 skyriaus 4 skirsnio 1 punkte; b) vykdo MLV infekcijos priežiūrą kiekviename geografiniame vienete, kaip tinka atsižvelgiant į epizootinę padėtį, pagal V priedo II dalies 1 skyriuje nustatytus reikalavimus; c) ligos įtarimo arba patvirtinimo atveju taiko 41 ir 42 straipsniuose nustatytas ligos kontrolės priemones; d) nurodo galvijų, avių ar ožkų ir, jei būtina, kitų gyvūnų tikslines populiacijas turinčių ūkių veiklos vykdytojams vakcinuoti savo gyvūnus, taip pat e) perkeliant tikslinių gyvūnų populiacijų gyvūnus taiko 43 ir 45 straipsniuose nustatytus reikalavimus.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies d punkto, kompetentinga institucija gali nuspręsti nenurodyti veiklos vykdytojams vakcinuoti gyvūnų, jei po rizikos vertinimo ji pagrįstai nusprendžia, kad kitų ligai likviduoti pakanka įgyvendinti kitas priemones.

3. Kompetentinga institucija nustato sezoniškai MLV infekcija neužkrėstą teritoriją, kaip numatyta V priedo II dalies 5 skyriuje, jei mano, kad tai būtina, ir jeigu tai yra įmanoma. Tokiu atveju kompetentinga institucija Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pateikia: a) informaciją, kuria įrodoma, kad laikomasi konkrečių kriterijų nustatant sezoną be MLV; b) to laikotarpio pradžios ir pabaigos datas; c) informaciją, kuria įrodoma, kad MLV nebeplinta toje teritorijoje, taip pat d) nustatytas tos teritorijos, kuri atitinka būtinuosius 13 straipsnyje nustatytus reikalavimus, ribas.

41 straipsnis

Ligos kontrolės priemonės, taikomos įtariant mėlynojo liežuvio viruso infekciją

1. Kai įtariama MLV infekcija, kompetentinga institucija atlieka tyrimą, kad būtų patvirtintas arba paneigtas šios ligos atvejis.

2. Kol laukiama 1 dalyje nurodyto tyrimo rezultato, kompetentinga institucija: a) apriboja tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų perkėlimą ir genetinės medžiagos produktų vežimą iš ūkio, kuriame jie laikomi, nebent tai būtų leidžiama numatant tuos gyvūnus nedelsiant paskersti; b) nurodo taikyti tinkamas rizikos mažinimo priemones, kuriomis tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnai būtų apsaugoti nuo užkrato pernešėjų arba būtų sumažintas gyvūnų sąlytis su jais, kai tai būtina ir kai tai techniškai įmanoma.

3. Kai kompetentinga institucija mano, kad tai būtina, ji 1 ir 2 dalyse numatytas priemones plačiau taiko tiems ūkiams, kuriuose tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnai patyrė panašų sąlytį su infekuotais užkrato pernešėjais, kaip ir įtariamais ligos atvejais.

4. Šiame straipsnyje numatytas priemones galima panaikinti, kai kompetentinga institucija mano, kad jos nebereikalingos ligos plitimo rizikai riboti.

42 straipsnis

Ligos kontrolės priemonės, taikomos patvirtinus mėlynojo liežuvio viruso infekciją

1. Jeigu patvirtinama MLV infekcija, kompetentinga institucija: a) patvirtina šios ligos protrūkį ir, jei reikia, nustato arba išplečia atitinkamą zoną pagal likvidavimo programą; b) jei reikia, atlieka epizootologinį tyrimą; c) apriboja tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų perkėlimą iš ūkio, kuriame jie laikomi, nebent tai būtų leidžiama numatant tuos gyvūnus nedelsiant paskersti; d) apriboja tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų genetinės medžiagos produktų vežimą iš ūkio, kuriame jie laikomi; e) nurodo taikyti tinkamas rizikos mažinimo priemones, kuriomis tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnai būtų apsaugoti nuo užkrato pernešėjų arba būtų sumažintas gyvūnų sąlytis su jais, kai kompetentinga institucija mano, kad tai būtina, ir kai tai techniškai įmanoma; f) 41 straipsnyje nustatytas ligos kontrolės priemones taiko visiems ūkiams, kurie yra epizootiniu ryšiu susiję su patvirtintu ligos atveju, įskaitant tuos ūkius, kuriuose laikomi tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnai, turėję panašų sąlytį su infekuotais užkrato pernešėjais, kaip ir patvirtintu ligos atveju.

2. Kompetentinga institucija kartu su 1 dalyje nustatytomis priemonėmis atlieka šiuos veiksmus, kai mano, kad tai būtina, ir kad būtų užkirstas kelias ligai toliau plisti: a) nurodo galvijų, avių, ožkų ir, jei būtina, kitų tikslinių gyvūnų populiacijas turinčių ūkių veiklos vykdytojams vakcinuoti savo gyvūnus nuo atitinkamo MLV serologinio tipo ar tipų infekcijos, kaip numatyta 40 straipsnio 1 dalies d punkte; b) tiria ir stebi tikslinės gyvūnų populiacijos arti to ūkio, kuriame yra patvirtintas ligos atvejis, sveikatos būklę.

3. Šiame straipsnyje numatytas priemones galima panaikinti, kai kompetentinga institucija mano, kad jos nebereikalingos ligos plitimo rizikai riboti.

43 straipsnis

Laikomų tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų perkėlimas ir jų genetinių produktų vežimas į valstybes nares ar zonas, kuriose taikomos mėlynojo liežuvio viruso infekcijos likvidavimo programos

1. Kompetentinga institucija leidžia perkelti tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnus į teritoriją, kurioje taikoma MLV infekcijos likvidavimo programa, nurodyta 37 straipsnio 2 dalies b punkte, tik jeigu jie atitinka bent vieną iš V priedo II dalies 2 skyriaus 1 skirsnio 1–4 dalyse nustatytų reikalavimų.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies, kompetentinga institucija taip pat gali leisti perkelti tikslinės populiacijos gyvūnus į teritoriją, kurioje taikoma MLV infekcijos likvidavimo programa, jeigu: a) ji įvertina jų įvežimo riziką sveikatos būklei paskirties vietoje, siejamą su užkrėtimu MLV infekcija, atsižvelgdama į galimas rizikos mažinimo priemones, kurių ji gali imtis gyvūnų paskirties vietoje; b) ji uždraudžia išvežti tuos gyvūnus į kitą valstybę narę: i) 60 dienų laikotarpiu po jų perkėlimo arba ii) iki atliekamas polimerazės grandininės reakcijos tyrimas dėl MLV 1–24 serologinių tipų ir gaunamas neigiamas rezultatas naudojant mėginius, paimtus praėjus ne mažiau kaip 14 dienų po gyvūnų perkėlimo; c) ji pritaiko priežiūrą pagal V priedo II dalies 1 skyriaus 4 skirsnio 6 punktą, jei tai reikalinga; d) gyvūnai atitinka bet kurį iš V priedo II dalies 2 skyriaus 1 skirsnio 5–8 dalyse nustatytų reikalavimų.

3. Kompetentinga institucija leidžia įvežti tikslinės gyvūnų populiacijos genetinės medžiagos produktus į teritoriją, kurioje taikoma MLV infekcijos likvidavimo programa, nurodyta 37 straipsnio 2 dalies b punkte, tik jeigu jie atitinka bent vieną iš V priedo II dalies 2 skyriaus 2 skirsnio 1–3 dalyse nustatytų reikalavimų.

4. Nukrypstant nuo 3 dalies, kompetentinga institucija taip pat gali leisti įvežti tikslinės gyvūnų populiacijos genetinės medžiagos produktus į teritoriją, kurioje taikoma MLV infekcijos likvidavimo programa, jeigu: a) ji įvertina jų įvežimo riziką sveikatos būklei paskirties vietoje, siejamą su užkrėtimu MLV infekcija, atsižvelgdama į galimas rizikos mažinimo priemones, kurių ji gali imtis gyvūnų paskirties vietoje; b) ji uždraudžia išvežti tuos genetinės medžiagos produktus į kitą valstybę narę; c) tie genetinės medžiagos produktai atitinka V priedo II dalies 2 skyriaus 2 skirsnio 4 dalyje nustatytą reikalavimą.

5. Kai gyvūnus arba genetinės medžiagos produktus priimanti kompetentinga institucija naudojasi 2 arba 4 dalyje nustatytomis nukrypti leidžiančiomis nuostatomis, ji: a) kuo greičiau apie tai praneša Komisijai; b) priima tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnus arba genetinės medžiagos produktus, atitinkančius reikalavimus pagal atitinkamą nukrypti leidžiančią nuostatą, nepriklausomai nuo to, iš kurios valstybės narės ar zonos kilę tie gyvūnai arba genetinės medžiagos produktai.

6. Kai gyvūnus arba genetinės medžiagos produktus priimanti kompetentinga institucija nebesinaudoja 2 arba 4 dalyje nustatytomis nukrypti leidžiančiomis nuostatomis, ji kuo greičiau apie tai praneša Komisijai.

44 straipsnis

Nuo užkrato pernešėjų saugomas ūkis

1. Kompetentinga institucija gali veiklos vykdytojo prašymu suteikti nuo užkrato pernešėjų saugomo ūkio statusą ūkiams arba patalpoms, atitinkantiems V priedo II dalies 3 skyriuje nustatytus kriterijus.

2. Kompetentinga institucija tinkamu dažniu ir bent privalomo apsaugos laikotarpio pradžioje, per šį laikotarpį ir jo pabaigoje tikrina įgyvendinamų priemonių veiksmingumą, ūkyje naudodama užkrato pernešėjų gaudykles.

3. Kompetentinga institucija iškart atšaukia nuo užkrato pernešėjų saugomo ūkio statusą, kai nebesilaikoma 1 dalyje nurodytų sąlygų.

45 straipsnis

Gyvūnų perkėlimas per valstybes nares ar zonas, kuriose taikomos mėlynojo liežuvio viruso infekcijos likvidavimo programos

1. Kompetentinga institucija leidžia perkelti tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnus per teritoriją, kurioje taikoma 37 straipsnio 2 dalies b punkte nurodyta MLV infekcijos likvidavimo programa, tik jeigu: a) tie tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnai atitinka bet vieną iš V priedo II dalies 2 skyriaus 1 skirsnio 1–3 dalyse nustatytų reikalavimų arba b) transporto priemonė, į kurią pakraunami gyvūnai, yra apsaugota nuo užkrato pernešėjų ir vežami gyvūnai iš jos neiškraunami ilgiau kaip 1 dienai, o jeigu jie iškraunami ilgiau kaip 1 dienai, tai daroma nuo užkrato pernešėjų saugomame ūkyje arba laikotarpiu be užkrato pernešėjų.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies, kompetentinga institucija taip pat gali leisti perkelti tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnus per teritoriją, kurioje taikoma MLV infekcijos likvidavimo programa, jeigu laikomasi 43 straipsnio 2 dalies a, c ir d punktuose nustatytų reikalavimų.







3 SKYRIUS

Vandens gyvūnų B ir C kategorijų ligų likvidavimo programos







1 skirsnis

Bendrosios nuostatos

46 straipsnis

Ligos kontrolės strategija likviduojant vandens gyvūnų B ir C kategorijų ligas

1. Kompetentinga institucija, nustatydama privalomą B kategorijos ligos likvidavimo programą arba pasirenkamą C kategorijos ligos likvidavimo programą dėl vandens gyvūnų ligų, tas programas pagrindžia ligos kontrolės strategija, pagal kurią dėl kiekvienos ligos nustatoma: a) reikiami priežiūros reikalavimai, kad būtų įvykdytos sąlygos, pagal kurias suteikiamas ir išlaikomas liga neužkrėstos teritorijos statusas, atsižvelgiant į 3 straipsnio 2 dalies b punkto ii papunktį; b) likvidavimo programos apimama teritorija ir gyvūnų populiacija, kaip numatyta 47 ir 51 straipsniuose; c) likvidavimo programos trukmė, numatyta 49 straipsnyje, įskaitant jos galutinius ir tarpinius tikslus, kaip numatyta 48 straipsnyje; d) konkrečios ligos prevencijos ir kontrolės priemonės, nustatytos 55–65 straipsniuose.

2. Kompetentinga institucija gali į likvidavimo programą įtraukti koordinuojamas priemones, taikomas prie jos bendrų sausumos ar pakrantės sienų su kitomis valstybėmis narėmis arba trečiosiomis šalimis, kad būtų užtikrintas programos tikslo pasiekimas ir tvarumas.

Kai tokio koordinavimo nenumatoma, kompetentinga institucija, jeigu įmanoma, į likvidavimo programą įtraukia veiksmingas rizikos mažinimo priemones, įskaitant intensyvesnę priežiūrą.

47 straipsnis

Teritorinė taikymo sritis ir gyvūnų populiacija

1. Kompetentinga institucija nustato likvidavimo programos taikymo sritį, įskaitant: a) apimamą teritoriją; b) tikslinę gyvūnų populiaciją ir, jei būtina, papildomas gyvūnų populiacijas.

2. 1 dalies a punkte nurodyta teritorija, kurią apima likvidavimo programa, gali būti: a) visa valstybės narės teritorija; b) viena ar kelios zonos arba c) vieną ar kelias laikymo vietas sudarančių ūkių geografinė buvimo vieta.

3. Į likvidavimo programą įtraukiami visi ūkiai, esantys valstybėje narėje, zonoje arba laikymo vietoje, kuriai taikoma likvidavimo programa.

4. Nukrypstant nuo 3 dalies, kompetentinga institucija gali į likvidavimo programą neįtraukti tų akvakultūros ūkių, kurie nekelia didelės rizikos sėkmingam programos įgyvendinimui ir kurie yra atleisti nuo pareigos teikti patvirtinimo paraišką.

48 straipsnis

Galutiniai ir tarpiniai tikslai

1. Kompetentinga institucija į likvidavimo programą įtraukia kokybinius ir kiekybinius galutinius tikslus, apimančius visus konkrečiai ligai taikomus reikalavimus, nustatytus 72 straipsnyje dėl liga neužkrėstos teritorijos statuso suteikimo.

2. Kai techniškai įmanoma, kompetentinga institucija, įgyvendinanti likvidavimo programą, į tą programą taip pat įtraukia kokybinius ir kiekybinius galutinius tikslus, nustatytus pagal laukinių gyvūnų populiacijų, dėl kurių kyla grėsmė nepasiekti liga neužkrėstos teritorijos statuso, sveikatos būklę.

3. Kompetentinga institucija į likvidavimo programą įtraukia kokybinius ir kiekybinius tarpinius metinius arba daugiamečius tikslus, kad būtų atsižvelgiama į pažangą siekiant galutinių tikslų. Šie tarpiniai tikslai apima: a) visus 1 dalyje nurodytus reikalavimus dėl konkrečios ligos ir 2 dalyje numatytus tikslus; b) jei reikia, papildomus reikalavimus, neįtrauktus į reikalavimus dėl liga neužkrėstos teritorijos statuso suteikimo, kad būtų vertinama pažanga siekiant likviduoti ligą.

49 straipsnis

Taikymo laikotarpis

1. Į sąrašą įtrauktų vandens gyvūnų ligų likvidavimo programų taikymo laikotarpis yra nustatytas VI priedo II dalyje, konkrečiai 2 ir 3 skirsniuose, esančiuose: a) 1 skyriuje dėl VHS ir IHN; b) 2 skyriuje dėl ILAV, turinčio DPS deleciją, infekcijos; c) 3 skyriuje dėl marteiliozės (Marteilia refringens infekcijos); d) 4 skyriuje dėl bonamiozės (Bonamia exitiosa infekcijos); e) 5 skyriuje dėl bonamiozės (Bonamia ostreae infekcijos); f) 6 skyriuje dėl BSV infekcijos.

2. C kategorijos ligų likvidavimo programos taikymo laikotarpis yra ne ilgesnis negu 6 metai nuo tos dienos, kai programą iš pradžių patvirtina Komisija pagal Reglamento (ES) 2016/429 31 straipsnio 3 dalį. Tinkamai pagrįstais atvejais Komisija gali valstybių narių prašymu pratęsti likvidavimo programos taikymo laikotarpį papildomam 6 metų laikotarpiui.







2 skirsnis

Ligų likvidavimo programų reikalavimai

50 straipsnis

Būtiniausi likvidavimo programos reikalavimai

Kompetentinga institucija valstybėje narėje, zonoje ar laikymo vietoje taikomą konkrečios B ar C kategorijos ligos likvidavimo programą grindžia:

a) nustatyta sveikatos būkle toje valstybėje narėje, zonoje arba laikymo vietoje, patvirtinant visų ūkių, kuriuose laikomi į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnai, sveikatos būklę;

b) ligų kontrolės priemonių įgyvendinimu visuose ūkiuose, kuriuose nustatyti įtariami ir patvirtinti ligų atvejai;

c) biologinio saugumo ir kitų rizikos mažinimo priemonių įgyvendinimu siekiant mažinti ūkyje laikomų į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnų užsikrėtimo riziką;

d) tam tikrais atvejais – vakcinavimu pagal likvidavimo programą.

51 straipsnis

Į B ir C kategorijų ligų likvidavimo programas įtraukiama gyvūnų populiacija

1. Kompetentinga institucija taiko likvidavimo programą į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnams, laikomiems atitinkamos valstybės narės, zonos arba laikymo vietos teritorijoje esančiuose ūkiuose.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies, kompetentinga institucija gali, remdamasi rizikos vertinimu, nuspręsti neįtraukti į likvidavimo programą ūkių, kuriuose laikomi tik Įgyvendinimo reglamento (ES) 2018/1882 priedo lentelėje nurodytų užkrato pernešėjų rūšių gyvūnai.

3. Kai techniškai įmanoma, kompetentinga institucija į likvidavimo programą įtraukia papildomas gyvūnų populiacijas, kai tie gyvūnai: a) kelia didelę riziką 1 dalyje nurodytų gyvūnų sveikatos būklei; b) dėl mažo akvakultūros ūkių skaičiaus įtraukiami į likvidavimo programą ir kai juos būtina įtraukti, kad būtų pasiekta pakankama tos valstybės narės, zonos arba laikymo vietos epizootinė aprėptis.

52 straipsnis

Priemonės, taikomos valstybėse narėse, zonose arba laikymo vietose, kurias apima likvidavimo programos

1. Siekdama stebėti likvidavimo programų įgyvendinimo pažangą, kompetentinga institucija klasifikuoja visų ūkių, kuriuose laikomi į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnai, sveikatos būklę pagal: a) sveikatos būklę kiekviename ūkyje, žinomą tada, kai pradedama likvidavimo programa; b) tai, kaip laikomasi į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnų perkėlimo į ūkį sąlygų; c) tai, kaip veiklos vykdytojas atlieka pareigą pranešti kompetentingai institucijai apie bet kokį ligos įtarimą arba nustatymą; d) tai, kaip įgyvendinamos ligos kontrolės priemonės, taikytinos įtarus arba patvirtinus ligą; e) vakcinavimo režimus, kurie gali būti taikomi ūkyje laikomiems į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnams; f) bet kokias papildomas priemones, kurias kompetentinga institucija laiko reikalingomis.

2. Kompetentinga institucija: a) pradeda, tęsia arba atšaukia likvidavimo programą, priklausomai nuo to, kaip ūkiai laikosi arba nesilaiko 1 dalyje nustatytų reikalavimų; b) informuoja atitinkamų ūkių veiklos vykdytojus apie sveikatos būklės raidą ir apie priemones, reikalingas siekiant suteikti liga neužkrėstos teritorijos statusą.

3. Veiklos vykdytojai laikosi 1 dalies b–f punktuose nustatytų reikalavimų, kad būtų galima įgyvendinti likvidavimo programą iki jos sėkmingo užbaigimo arba atšaukimo.

53 straipsnis

Nuo atskirtų ūkių sveikatos būklės klasifikavimo nukrypti leidžianti nuostata

Nukrypstant nuo 52 straipsnio 1 dalies, kompetentinga institucija gali nuspręsti neklasifikuoti atskirtų ūkių sveikatos būklės, jei tuose atskirtuose ūkiuose laikomų gyvūnų populiacijai taikomos tinkamos rizikos mažinimo priemonės ir ligų kontrolės priemonės, kad būtų užtikrinta, jog ji nekelia ligos plitimo rizikos.

54 straipsnis

Vakcinacija

Kompetentinga institucija, vykdydama oficialią priežiūrą, gali į likvidavimo programas įtraukti:

a) į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnų vakcinavimą;

b) laikomų papildomos gyvūnų populiacijos gyvūnų vakcinavimą;

c) laukinių papildomos gyvūnų populiacijos gyvūnų vakcinavimą.

55 straipsnis

Ligų kontrolės priemonės, taikomos įtariant tam tikras ligas

1. Kai kompetentinga institucija įtaria atitinkamos ligos atvejį ūkyje, ji atlieka reikiamą tyrimą.

2. Kol laukiama 1 dalyje nurodyto tyrimo rezultato, kompetentinga institucija: a) uždraudžia perkelti į ūkį gyvūnus arba įvežti gyvūninius produktus; b) nurodo izoliuoti ūkio vienetus, kuriuose laikomi įtariami užkrėsti gyvūnai, kai tai techniškai įmanoma; c) uždraudžia iš to ūkio perkelti gyvūnus ir išvežti gyvūninius produktus, nebent kompetentinga institucija leistų tai daryti, numatant tuos gyvūnus nedelsiant paskersti arba perdirbti maisto iš vandens gyvūnų ir ligų kontrolės ūkyje arba, jei tai yra moliuskai ar vėžiagyviai, kurie parduodami gyvi tuo tikslu, – tiesiogiai juos tiekti žmonėms vartoti; d) uždraudžia iš to ūkio išvežti įrangą, pašarus ir šalutinius gyvūninius produktus, nebent kompetentinga institucija būtų leidusi tai daryti.

3. 1 ir 2 dalyse nurodytas priemones kompetentinga institucija taiko iki tol, kol paneigiamas arba patvirtinamas atitinkamos ligos atvejis.

56 straipsnis

Platesnis ligos kontrolės priemonių taikymas, kai įtariamos tam tikros ligos

1. Kai kompetentinga institucija mano, kad tai būtina, ji 55 straipsnyje nustatytas priemones plačiau taiko: a) bet kuriame ūkyje, kuriame dėl hidrodinaminių sąlygų yra didesnė užsikrėtimo liga iš įtariamo užkrėsto ūkio rizika; b) bet kuriame ūkyje, kuris yra tiesioginiu epizootiniu ryšiu susijęs su įtariamu užkrėstu ūkiu.

2. Jeigu įtariama, kad laukiniai vandens gyvūnai užsikrėtę liga, kompetentinga institucija 55 straipsnyje nustatytas priemones plačiau taiko atitinkamiems ūkiams, kai mano, kad tai būtina.

57 straipsnis

Nuostata, leidžianti nukrypti nuo ligos kontrolės priemonių, kai įtariamos tam tikros ligos

1. Nukrypstant nuo 55 straipsnio 2 dalies c punkto, kompetentinga institucija gali leisti perkelti akvakultūros gyvūnus į ūkį, kuris yra jos oficialiai prižiūrimas, jeigu laikomasi šių reikalavimų: a) perkeliami tik tie gyvūnai, kuriems nėra pasireiškę ligos simptomų; b) jų perkėlimas nekelia grėsmės akvakultūros gyvūnų, esančių paskirties ūkyje, arba vandens gyvūnų, esančių pakeliui į tą ūkį, sveikatos būklei; c) paskirties ūkyje jie neturi sąlyčio su akvakultūros gyvūnais, kurių sveikatos būklė atitinkamos ligos atžvilgiu yra geresnė; d) tie gyvūnai paskirties ūkyje laikomi ne ilgesnį nei kompetentingos institucijos nustatytą laikotarpį.

2. Naudodamasi 1 dalyje nustatyta nukrypti leidžiančia nuostata, kompetentinga institucija: a) jei reikia, iki 55 straipsnio 1 dalyje nurodytų tyrimų pabaigos perklasifikuoja paskirties ūkio sveikatos būklę pagal 52 straipsnio 1 dalyje nustatytus kriterijus; b) uždraudžia iki tyrimų pabaigos perkelti gyvūnus iš paskirties ūkio, nebent būtų leidusi juos išvežti į maisto iš vandens gyvūnų ir ligų kontrolės ūkį, kuriame jie būtų nedelsiant paskersti ar perdirbti arba, jei tai yra moliuskai ar vėžiagyviai, kurie parduodami gyvi tuo tikslu, – jie būtų tiesiogiai tiekiami žmonėms vartoti.

3. Kompetentinga institucija gali naudotis 1 dalyje numatyta nukrypti leidžiančia nuostata tik jeigu kilmės ir paskirties ūkių veiklos vykdytojai ir gyvūnų, kuriems taikoma ta nukrypti leidžianti nuostata, vežėjai: a) taiko tinkamas biologinio saugumo ir kitas rizikos mažinimo priemones, reikalingas, kad būtų užkirstas kelias ligai plisti; b) suteikia kompetentingai institucijai garantijas, kad buvo imtasi visų būtinų biologinio saugumo ir kitos rizikos mažinimo priemonių, taip pat c) suteikia kompetentingai institucijai garantijas, kad šalutiniai gyvūniniai produktai, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1069/2009 3 straipsnio 1 punkte, gauti iš šio straipsnio 1 dalies c punkte nurodytų vandens gyvūnų, bus perdirbti arba pašalinti kaip 1 arba 2 kategorijos medžiaga pagal to reglamento 12 arba 13 straipsnius.

58 straipsnis

Oficialus tam tikrų ligų patvirtinimas ir ligų kontrolės priemonės

1. Jeigu patvirtinamas ligos atvejis, kompetentinga institucija: a) paskelbia tą ūkį arba ūkius užkrėstu (-ais) ūkiu (-iais); b) perklasifikuoja sveikatos būklę užkrėstame (-uose) ūkyje (-iuose); c) nustato tinkamo dydžio apribojimų taikymo zoną; d) užkrėstame (-uose) ūkyje (-iuose) taiko 59–65 straipsniuose nustatytas priemones.

2. Būtiniausi reikalavimai, taikomi apribojimų taikymo zonoje esančiam (-tiems) ūkiui (-iams), nustatyti VI priedo II dalyje, konkrečiai: a) 1 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto a papunktyje dėl VHS ir IHN; b) 2 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto a papunktyje dėl ILAV, turinčio DPS deleciją, infekcijos; c) 3 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto a papunktyje dėl marteiliozės; d) 4 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto a papunktyje dėl bonamiozės (Bonamia exitiosa infekcijos); e) 5 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto a papunktyje dėl bonamiozės (Bonamia ostreae infekcijos); f) 6 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto a papunktyje dėl BSV infekcijos.

3. Nukrypstant nuo 1 dalies c punkto, kompetentinga institucija gali nuspręsti nenustatyti apribojimų taikymo zonos: a) kai iš užkrėsto ūkio neišleidžiamos nevalytos nuotekos į aplinkinius vandenis; b) kai ūkyje taikomos biologinio saugumo priemonės atitinka standartą, kuriuo užtikrinamas visiškas infekcijos sustabdymas jame.

4. Kompetentinga institucija gali imtis rizikos mažinimo priemonių dėl šios apribojimų taikymo zonoje vykdomos veiklos: a) skiaurinių laivų judėjimo per apribojimų taikymo zoną; b) žvejybos veiklos; c) kitos veiklos, dėl kurios gali kilti ligos plitimo rizika.

5. Jeigu patvirtinama, kad atitinkama liga yra užsikrėtę laukiniai vandens gyvūnai, kompetentinga institucija gali: a) parengti ir įgyvendinti prevencijos, priežiūros ir ligos kontrolės priemones, kurios yra būtinos, kad būtų užkirstas kelias ligai plisti ir ją perduoti laikomiems į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnams arba papildomoms gyvūnų populiacijoms; b) taikyti sustiprintą laukinių vandens gyvūnų populiacijų stebėseną, taip pat sustiprintą stebėseną ūkiuose, kurie yra tiesioginiu epizootiniu ryšiu susiję su patvirtintu ligos atveju; c) kai įmanoma, imtis priemonių, kad liga būtų likviduota atitinkamoje laukinių vandens gyvūnų populiacijoje.

59 straipsnis

Epizootologinis tyrimas ir tyrimai, atliekami, kai patvirtinamos tam tikros ligos

1. Patvirtinus ligą, kompetentinga institucija: a) atlieka epizootologinį tyrimą; b) atlieka tyrimus ir taiko 55 straipsnio 2 dalyje nustatytas priemones visuose epizootiškai susijusiuose ūkiuose; c) tinkamai pritaiko priežiūrą pagal nustatytus rizikos veiksnius, atsižvelgdama į epizootologinio tyrimo išvadas.

2. Kompetentinga institucija apsvarsto poreikį atlikti laukinių gyvūnų tyrimą, kai iš epizootologinio tyrimo žinoma, kad laikomi gyvūnai ir laukiniai gyvūnai yra susiję epizootiniais ryšiais.

3. Kompetentinga institucija kuo greičiau informuoja: a) valstybės narės, epizootiniais ryšiais susijusios su patvirtintu ligos atveju, veiklos vykdytojus ir atitinkamas valdžios institucijas; b) kitų valstybių narių arba trečiųjų šalių, kurias su užkrėstu (-ais) ūkiu (-iais) gali sieti epizootiniai ryšiai, kompetentingas institucijas.

60 straipsnis

Perkėlimas ir vežimas iš užkrėstų ūkių ir bet kurio kito apribojimų taikymo zonoje esančio ūkio

1. Kompetentinga institucija visuose užkrėstuose ūkiuose ir bet kuriame kitame apribojimų taikymo zonoje esančiame ūkyje ar ūkiuose: a) nurodo izoliuoti įtariamus ir patvirtintus ligos atvejus, kai tai techniškai įmanoma; b) uždraudžia iš to ūkio ar ūkių perkelti į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnus arba išvežti jų gyvūninius produktus, nebent kompetentinga institucija leistų tai daryti, numatant juos nedelsiant paskersti ar perdirbti maisto iš vandens gyvūnų ir ligų kontrolės ūkyje arba, jei tai yra moliuskai ar vėžiagyviai, kurie parduodami gyvi tuo tikslu, – tiesiogiai juos tiekti žmonėms vartoti; c) uždraudžia perkelti į sąrašą dėl atitinkamos ligos įtrauktų rūšių gyvūnus į tą ūkį arba ūkius, nebent kompetentinga institucija leistų tai daryti dėl tinkamai pagrįstų priežasčių; d) uždraudžia iš to ūkio ar ūkių išvežti įrangą, pašarus ir šalutinius gyvūninius produktus, nebent kompetentinga institucija būtų leidusi tai daryti.

2. 1 dalies a–c punktuose nurodytas priemones kompetentinga institucija plačiau taiko laikomiems papildomų gyvūnų populiacijų gyvūnams, jei dėl jų kyla ligos plitimo rizika.

61 straipsnis

Nuostatos, leidžiančios nukrypti nuo gyvūnų perkėlimo ir gyvūninių produktų išvežimo iš užkrėstų ūkių apribojimo

1. Nukrypstant nuo 60 straipsnio 1 dalies b punkto, kompetentinga institucija gali leisti perkelti akvakultūros gyvūnus į toje pačioje apribojimų taikymo zonoje esantį ūkį, kuris yra jos oficialiai prižiūrimas, jeigu: a) perkeliami tik tie gyvūnai, kuriems nėra pasireiškę ligos simptomų; b) jų perkėlimas nekelia grėsmės akvakultūros gyvūnų, esančių paskirties ūkyje, arba vandens gyvūnų, esančių pakeliui į tą ūkį, sveikatos būklei; c) paskirties ūkyje jie neturi sąlyčio su akvakultūros gyvūnais, kurių sveikatos būklė atitinkamos ligos atžvilgiu yra geresnė; d) tie gyvūnai paskirties ūkyje laikomi ne ilgesnį nei kompetentingos institucijos nustatytą laikotarpį.

2. Naudodamasi 1 dalyje nustatyta nukrypti leidžiančia nuostata, kompetentinga institucija: a) jei reikia, perklasifikuoja paskirties ūkio sveikatos būklę pagal 52 straipsnio 1 dalyje nustatytus kriterijus; b) uždraudžia perkelti gyvūnus iš paskirties ūkio, nebent būtų leidusi juos išvežti į maisto iš vandens gyvūnų ir ligų kontrolės ūkį, kuriame jie būtų nedelsiant paskersti ar perdirbti arba, jei tai yra moliuskai ar vėžiagyviai, kurie parduodami gyvi tuo tikslu, – jie būtų tiesiogiai tiekiami žmonėms vartoti. Šalutiniai gyvūniniai produktai, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1069/2009 3 straipsnio 1 punkte, yra visais atvejais perdirbami arba pašalinami kaip 1 arba 2 kategorijos medžiaga pagal to reglamento 12 arba 13 straipsnį; c) oficialiai prižiūri paskirties ūkį iki tol, kol užbaigiamas valymas, dezinfekavimas ir tinkamo vasarinimo laikotarpis tame ūkyje.

3. Nukrypstant nuo 60 straipsnio 1 dalies b punkto, kompetentinga institucija gali leisti perkelti akvakultūros gyvūnus į kitus užkrėstus ūkius, kuriuose neįgyvendinama tos konkrečios ligos likvidavimo programa, jeigu: a) perkeliami tik tie gyvūnai, kuriems nėra pasireiškę ligos simptomų; b) jų perkėlimas nekelia grėsmės akvakultūros gyvūnų, esančių paskirties ūkyje, arba vandens gyvūnų, esančių pakeliui į tą ūkį, sveikatos būklei; c) jie perkeliami laikantis Reglamento (ES) 2016/429 208 straipsnio 2 dalyje nustatytų sertifikavimo reikalavimų.

4. Nukrypstant nuo 60 straipsnio 1 dalies b punkto, kompetentinga institucija gali leisti perkelti akvakultūros gyvūnus ir išvežti gyvūninius produktus į skerdimo ir perdirbimo patalpas, esančias ne maisto iš vandens gyvūnų ir ligų kontrolės ūkiuose, jeigu: a) perkeliami tik tie gyvūnai, kuriems nėra pasireiškę ligos simptomų; b) skerdimo ir perdirbimo patalpos nėra toje valstybėje narėje, zonoje ar laikymo vietoje, kurioje įgyvendinama tos konkrečios ligos likvidavimo programa arba kuri yra paskelbta liga neužkrėsta teritorija; c) perkėlimas nekelia grėsmės vandens gyvūnų, esančių pakeliui į skerdyklą ar perdirbimo patalpas arba arti jų, sveikatos būklei; d) jie perkeliami laikantis Reglamento (ES) 2016/429 208 straipsnio 2 dalyje nustatytų sertifikavimo reikalavimų.

5. Nukrypstant nuo 60 straipsnio 1 dalies b punkto, kompetentinga institucija gali leisti perkelti papildomų gyvūnų populiacijų gyvūnus ir išvežti jų gyvūninius produktus iš užkrėsto (-ų) ūkio (-ų) į kitus ūkius be papildomų apribojimų, jeigu: a) yra atliktas rizikos vertinimas; b) kai būtina, įgyvendinamos rizikos mažinimo priemonės siekiant užtikrinti, kad nekiltų grėsmės vandens gyvūnų, esančių paskirties ūkyje arba pakeliui į tą paskirties ūkį, sveikatos būklei; taip pat c) jie perkeliami arba vežami laikantis Reglamento (ES) 2016/429 208 straipsnio 2 dalyje nustatytų sertifikavimo reikalavimų.

62 straipsnis

Užkrėstų gyvūnų pašalinimas

1. Po ligos patvirtinimo kompetentinga institucija nurodo visuose užkrėstuose ūkiuose per ne ilgesnį negu kompetentingos institucijos nustatytą laikotarpį dėl atitinkamos ligos imtis šių priemonių, taikomų į sąrašą įtrauktų rūšių vandens gyvūnams: a) pašalinti visus negyvus gyvūnus; b) pašalinti ir nužudyti visus gaištančius gyvūnus; c) pašalinti ir nužudyti visus gyvūnus, kuriems pasireiškia ligos simptomai; d) paskersti žmonėms vartoti arba, jei tai yra moliuskai ar vėžiagyviai, kurie parduodami gyvi, išimti gyvūnus, kurie, baigus taikyti a–c punktuose nurodytas priemones, lieka ūkyje (-iuose), iš vandens.

2. Kompetentinga institucija gali nurodyti dėl tinkamai pagrįstų priežasčių paskersti žmonėms vartoti arba, moliuskų ar vėžiagyvių, kurie parduodami gyvi, atveju, išimti iš vandens: a) visus dėl atitinkamos ligos į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnus užkrėstame (-uose) ūkyje (-iuose), neatliekant tų gyvūnų tyrimų; b) įtariamus užkrėstus gyvūnus, kuriuos su patvirtintu ligos atveju sieja epizootinis ryšys.

3. 1 dalyje nurodytų gyvūnų skerdimas žmonėms vartoti arba išėmimas iš vandens, vykdant oficialią priežiūrą, atliekamas užkrėstame (-uose) ūkyje (-iuose), vėliau juos išvežant perdirbti į maisto iš vandens gyvūnų ir ligų kontrolės ūkį, arba, kai tinka, maisto iš vandens gyvūnų ir ligų kontrolės ūkyje.

4. Šiame straipsnyje nustatytas priemones kompetentinga institucija plačiau taiko papildomų gyvūnų populiacijų akvakultūros gyvūnams, kai tai yra reikalinga ligos kontrolei.

5. Kompetentinga institucija gali nurodyti nužudyti ir sunaikinti kai kuriuos arba visus 1 dalyje nurodytus gyvūnus ir neįtrauktų į sąrašą rūšių gyvūnus užkrėstame (-uose) ūkyje (-iuose), užuot juos skerdus žmonėms vartoti.

6. Visi pagal šį straipsnį paskerstų arba nužudytų gyvūnų šalutiniai gyvūniniai produktai perdirbami arba pašalinami kaip 1 arba 2 kategorijos medžiaga pagal Reglamento (EB) Nr. 1069/2009 12 arba 13 straipsnį.

63 straipsnis

Valymas ir dezinfekavimas

1. Kompetentinga institucija nurodo, prieš atkuriant gyvūnų populiaciją visuose užkrėstuose ūkiuose, išvalyti ir dezinfekuoti šias sistemas ir objektus: a) ūkius, kiek tai techniškai įmanoma, pašalinus 62 straipsnio 1 dalyje nurodytus gyvūnus ir visą pašarą, kuris gali būti užkrėstas; b) bet kokią su gyvūnų auginimu susijusią įrangą, įskaitant, be kita ko, šėrimo, rūšiavimo, gydymo ir vakcinavimo įrangą ir darbinius laivus; c) bet kokią su gamyba susijusią įrangą, įskaitant, be kita ko, varžas, apsauginius tinklus, pastolius, tinklinius maišus ir ūdas; d) bet kokius veiklos vykdytojų ir lankytojų naudojamus apsauginius drabužius ar saugos įrangą; e) visas transporto priemones, įskaitant rezervuarus ir kitą įrangą, naudojamų užkrėstiems gyvūnams arba darbuotojams, turėjusiems sąlytį su užkrėstais gyvūnais, vežti.

2. Kompetentinga institucija patvirtina valymo ir dezinfekavimo protokolą.

3. Kompetentinga institucija prižiūri valymą ir dezinfekavimą ir nesugrąžina arba pakartotinai nesuteikia liga neužkrėstos teritorijos statuso ūkiams iki įsitikina, kad valymas ir dezinfekavimas yra užbaigtas.

64 straipsnis

Vasarinimas

1. Kompetentinga institucija nurodo visus užkrėstus ūkius palikti vasarinimui. Jie paliekami vasarinimui po to, kai baigiamas 63 straipsnyje nustatytas valymo ir dezinfekavimo procesas.

2. Vasarinimo trukmė turi būti tinkama, atsižvelgiant į konkretų patogeną ir į užkrėstuose ūkiuose naudojamos gamybos sistemos rūšį. Tam tikri vasarinimo laikotarpiai yra nustatyti VI priedo II dalyje, konkrečiai: a) 1 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto c papunktyje dėl VHS ir IHN; b) 2 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto c papunktyje dėl ILAV, turinčio DPS deleciją, infekcijos; c) 3 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto c papunktyje dėl marteiliozės (Marteilia refringens infekcijos); d) 4 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto c papunktyje dėl bonamiozės (Bonamia exitiosa infekcijos); e) 5 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto c papunktyje dėl bonamiozės (Bonamia ostreae infekcijos); f) 6 skyriaus 3 skirsnio 1 punkto c papunktyje dėl BSV infekcijos.

3. Kompetentinga institucija nurodo palikti vienalaikiam vasarinimui užkrėstus ūkius apsaugos zonoje arba, jeigu apsaugos zona nenustatyta, apribojimų taikymo zonoje. Remiantis rizikos vertinimu, vienalaikiam vasarinimui galima palikti ir kitus ūkius. Vienalaikio vasarinimo trukmė ir tokio vasarinimo ploto dydis yra nustatyti VI priedo II dalyje, konkrečiai: a) 1 skyriaus 3 skirsnio 1 punkte dėl VHS ir IHN; b) 2 skyriaus 3 skirsnio 1 punkte dėl ILAV, turinčio DPS deleciją, infekcijos; c) 3 skyriaus 3 skirsnio 1 punkte dėl marteiliozės (Marteilia refringens infekcijos); d) 4 skyriaus 3 skirsnio 1 punkte dėl bonamiozės (Bonamia exitiosa infekcijos); e) 5 skyriaus 3 skirsnio 1 punkte dėl bonamiozės (Bonamia ostreae infekcijos); f) 6 skyriaus 3 skirsnio 1 punkte dėl BSV infekcijos.

65 straipsnis

Rizikos mažinimo priemonės siekiant išvengti pakartotinio užkrėtimo

Prieš panaikinant ligos kontrolės priemones arba po jų panaikinimo, kompetentinga institucija nurodo imtis proporcingų rizikos mažinimo priemonių, kad būtų išvengta ūkio pakartotinio užkrėtimo ta liga, atsižvelgdama į atitinkamus rizikos veiksnius, kaip nustatyta remiantis epizootologinio tyrimo rezultatais. Taikant šias priemones atsižvelgiama bent į:

a) ligos išlikimą aplinkoje arba laukiniuose gyvūnuose;

b) biologinio saugumo priemones, kurios pritaikomos atsižvelgiant į ūkio ypatumus.







4 SKYRIUS

Liga neužkrėstos teritorijos statusas







1 skirsnis

Valstybių narių ir zonų liga neužkrėstos teritorijos statuso patvirtinimas

66 straipsnis

Liga neužkrėstos teritorijos statuso suteikimo kriterijai

Liga neužkrėstos teritorijos statusas valstybėms narėms arba jų zonoms gali būti suteikiamas tik kai laikomasi šių bendrųjų ir konkrečių kriterijų:

a) bendrųjų kriterijų, kurie yra tokie: i) teritorinė taikymo sritis atitinka 13 arba 47 straipsniuose nustatytus atitinkamus reikalavimus; ii) ligos priežiūra atitinka 3 straipsnio 1 arba 2 dalyje nustatytus atitinkamus reikalavimus; iii) veiklos vykdytojai vykdo pareigas dėl biologinio saugumo priemonių, kaip nustatyta Reglamento (ES) 2016/429 10 straipsnyje; iv) atitinkamos ligos kontrolės priemonės, taikomos įtarus arba patvirtinus ligą, atitinka reikalavimus, nustatytus dėl: — bruceliozės ( Brucella abortus , B. melitensis ir B. suis infekcijos), Mycobacterium tuberculosis komplekso infekcijos, EGL, IGR/IPV infekcijos, ALV ir GVD infekcijos – 21–31 straipsniuose, — pasiutligės viruso infekcijos – 35 ir 36 straipsniuose, — mėlynojo liežuvio viruso infekcijos – 41 ir 42 straipsniuose, — VHS, IHN, ILAV, turinčio DPS deleciją, infekcijos, marteiliozės ( Marteilia refringens infekcijos), bonamiozės ( Bonamia exitiosa infekcijos ir Bonamia ostreae infekcijos) ir BSV infekcijos – 55–65 straipsniuose; v) ūkiai yra registruoti arba patvirtinti pagal atitinkamą ūkio rūšį; vi) užtikrintas tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnų nustatymas ir genetinės medžiagos produktų atsekamumas pagal atitinkamą gyvūnų tipą; vii) perkeliami tikslinės gyvūnų populiacijos gyvūnai arba vežami jų produktai atitinka gyvūnų sveikatos reikalavimus, taikomus tų gyvūnų perkėlimui ir produktų vežimui Sąjungoje ir jų įvežimui į Sąjungą;

b) konkrečių kriterijų dėl liga neužkrėstos teritorijos statuso suteikimo pagal 67–71 straipsnius.

67 straipsnis

Liga neužkrėstos teritorijos statusas, grindžiamas į sąrašą įtrauktų rūšių nebuvimu

1. Valstybės narės arba zonos liga neužkrėstos teritorijos statuso pripažinimo remiantis tuo, kad joje nėra į sąrašą dėl tos ligos įtrauktų rūšių gyvūnų, kriterijai yra tokie: a) bent 5 metų tinkamumo laikotarpiu tenkinami bendrieji kriterijai, nustatyti 66 straipsnio a punkto i ir ii papunkčiuose, ir liga nenustatyta, taip pat b) į sąrašą dėl atitinkamos ligos įtrauktų rūšių gyvūnų nebuvimas laikomų ir laukinių gyvūnų populiacijose.

2. Valstybė narė pateikia dokumentinius įrodymus, kad laikomasi 1 dalyje nurodytų kriterijų. Tais dokumentiniais įrodymais patvirtinamas liga neužkrėstos teritorijos statuso tvarumas, atsižvelgiant į tai, kad: a) įvertinta į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnų buvimo tos valstybės narės teritorijoje arba jos zonoje tikimybė ir nustatyta, kad ji yra nedidelė; b) nustatyta, kad į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnų patekimo į tos valstybės narės teritoriją arba jos zoną tikimybė yra nedidelė.

68 straipsnis

Liga neužkrėstos teritorijos statusas, grindžiamas ligos sukėlėjo nesugebėjimu išgyventi

1. Valstybės narės arba zonos liga neužkrėstos teritorijos statuso pripažinimo remiantis tuo, kad ligos sukėlėjas nesugeba išgyventi, kriterijai yra tokie: a) bent 5 metų tinkamumo laikotarpiu tenkinami bendrieji kriterijai, nustatyti 66 straipsnio a punkto i ir ii papunkčiuose, ir liga nenustatyta; b) apie tą ligą niekada nepranešta, o jeigu buvo pranešta, tai įrodyta, kad ligos sukėlėjas neišgyveno; c) yra pasiekta bent vieno esminio aplinkos parametro vertė, kuriai esant sąlygos yra nepalankios tos ligos sukėlėjui išgyventi; d) ligos sukėlėjas patiria to esminio aplinkos parametro poveikį pakankamai ilgai, kad būtų sunaikintas.

2. Valstybė narė pateikia šiuos įrodymus, kad laikomasi 1 dalyje nurodytų kriterijų: a) dokumentinius įrodymus, kad laikomasi 1 dalies a ir b punktuose nustatytų kriterijų; b) mokslinius įrodymus, kad laikomasi 1 dalies c ir d punktuose nustatytų kriterijų.

69 straipsnis

Sausumos gyvūnų ligomis neužkrėstos teritorijos statusas, grindžiamas į sąrašą įtrauktų sausumos gyvūnų ligų į sąrašą įtrauktų užkrato pernešėjų nesugebėjimu išgyventi

1. Valstybės narės arba zonos liga neužkrėstos teritorijos statuso pripažinimo remiantis tuo, kad tos į sąrašą įtrauktos ligos į sąrašą įtraukti užkrato pernešėjai nesugeba išgyventi, kriterijai yra tokie: a) bent 5 metų tinkamumo laikotarpiu tenkinami bendrieji kriterijai, nustatyti 66 straipsnio a punkto i ir ii papunkčiuose, ir liga nenustatyta; b) apie tą ligą niekada nepranešta, o jeigu pranešta, tai įrodyta, kad ligos sukėlėjas nebuvo perduotas; c) ligos sukėlėjo perdavimas visiškai priklauso nuo į sąrašą įtrauktų užkrato pernešėjų buvimo ir nėra jokių kitų žinomų natūralaus jos perdavimo būdų; d) toje valstybėje narėje arba jos zonose natūraliai nėra į sąrašą įtrauktų užkrato pernešėjų; e) į sąrašą įtrauktų užkrato pernešėjų tyčinis arba netyčinis patekimas praeityje ar ateityje nėra tikėtinas; f) yra pasiekta bent vieno esminio aplinkos parametro vertė, kuriai esant sąlygos yra nepalankios į sąrašą įtrauktiems užkrato pernešėjams išgyventi; g) į sąrašą įtraukti užkrato pernešėjai patiria to esminio aplinkos parametro poveikį pakankamai ilgai, kad būtų sunaikinti.

2. Valstybė narė pateikia šiuos įrodymus, kad laikomasi 1 dalyje nurodytų kriterijų: a) dokumentinius įrodymus, kad laikomasi 1 dalies a ir b punktuose nustatytų kriterijų; b) mokslinius įrodymus, kad laikomasi 1 dalies c–g punktuose nustatytų kriterijų.

Jeigu pasireiškia liga, valstybė narė pateikia dokumentinius įrodymus, kad, vykdant priežiūrą, esant 95 % patikimumo lygiui, nustatytas ligos paplitimas yra mažesnis nei 1 %.

70 straipsnis

Liga neužkrėstos teritorijos statusas, grindžiamas istoriniais ir priežiūros duomenimis

1. Valstybės narės arba jos zonos liga neužkrėstos teritorijos statuso pripažinimo remiantis istoriniais ir priežiūros duomenimis kriterijai yra tokie: a) apie tą ligą toje valstybėje narėje ar jos zonoje niekada nepranešta arba liga likviduota toje valstybėje narėje ar jos zonoje ir pranešimų apie ją negauta per bent 25 metus; b) per praėjusius 25 metus apie tą ligą toje valstybėje narėje arba jos zonoje buvo pranešta, ji buvo likviduota ir laikomasi konkrečių 72 straipsnyje nurodytų reikalavimų.

2. Valstybė narė, norinti, kad būtų patvirtintas visos jos teritorijos ar tam tikros jos zonos liga neužkrėstos teritorijos statusas pagal 1 dalies a punkto nuostatas, per bent 10 metų tinkamumo laikotarpį įgyvendina šias priemones: a) laikomų į sąrašą įtrauktų rūšių gyvūnų l