02009A0731(01) — LT — 15.03.2021 — 002.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

Iš dalies keičiamas:





Pataisytas:









▼B

Europos Bendrijos ir Šveicarijos konfederacijos

SUSITARIMAS

dėl tikrinimų ir formalumų gabenant prekes supaprastinimo ir dėl muitinės įgyvendinamų saugumo priemonių







EUROPOS BENDRIJA ir ŠVEICARIJOS KONFEDERACIJA (toliau atitinkamai – Bendrija, Šveicarija ir, kartu – susitariančiosios šalys), ATSIŽVELGDAMOS į 1990 m. lapkričio 21 d. Europos ekonominės bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl tikrinimų ir formalumų gabenant prekes supaprastinimo (toliau – 1990 m. susitarimas); MANYDAMOS, kad 1990 m. susitarimo taikymo sritį reikia išplėsti muitinės įgyvendinamomis saugumo priemonėmis, papildant susitarimą atitinkamu nauju skyriumi; ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad aiškumo ir didesnio teisinio patikimumo sumetimais 1990 m. susitarimo turinys yra perkeltas į šį susitarimą, pakeisiantį 1990 m. susitarimą; ATSIŽVELGDAMOS į 1972 m. liepos 22 d. sudarytą Europos ekonominės bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos laisvosios prekybos susitarimą; ATSIŽVELGDAMOS į 1984 m. balandžio 9 d. Liuksemburge Europos laisvosios prekybos asociacijos (ELPA) šalių ministrų, Bendrijos valstybių narių ir Europos Bendrijų Komisijos priimtą Bendrąją deklaraciją bei į 1988 m. vasario 2 d. Briuselyje ELPA šalių ministrų ir Bendrijos valstybių narių ministrų priimtą pareiškimą, kuriuose nurodytas siekis sukurti dinamišką Europos ekonominę erdvę, naudingą jos šalims; ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad susitariančiosios šalys ratifikavo Tarptautinę prekių pasienio kontrolės derinimo konvenciją; ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad būtina išlaikyti dabartinį tikrinimų ir formalumų gabenant prekes per Bendrijos ir Šveicarijos sienas supaprastinimo lygį ir taip sudaryti sąlygas sklandžiai prekybai tarp dviejų šalių; ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad tokius supaprastinimus būtina laipsniškai plėtoti; ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad veterinarinių ir fitosanitarinių tikrinimų tvarką šiuo metu reglamentuoja 1999 m. birželio 21 d. Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas dėl prekybos žemės ūkio produktais; PRIPAŽINDAMOS, kad tikrinimų ir formalumų atlikimo sąlygos gali būti plačiu mastu suderintos, nepakenkiant jų tikslingumui, tinkamam įgyvendinimui ir veiksmingumui; ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad jokios šio susitarimo nuostatos negali būti aiškinamos kaip atleidžiančios susitariančiąsias šalis nuo pagal kitus tarptautinius susitarimus prisiimtų įsipareigojimų; ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad susitariančiosios šalys įsipareigoja savo teritorijose užtikrinti lygiavertį saugumo lygį, taikydamos Bendrijoje galiojančių teisės aktų nustatytas priemones; LAIKYDAMOS pageidautinu, kad su Šveicarija būtų konsultuojamasi tobulinant Bendrijos taisykles, reglamentuojančias muitinės įgyvendinamų saugumo priemonių taikymo tvarką, kad ji dalyvautų su tuo susijusioje Muitinės kodekso komiteto, įsteigto 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, 247a straipsniu, veikloje ir kad ji būtų informuojama apie tų taisyklių įgyvendinimą; ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad susitariančiosios šalys yra pasiryžusios, netrikdydamos prekių srautų, stiprinti prekybos prekėmis saugumą, kai prekės įvežamos į jų teritoriją arba išvežamos iš jos; ATSIŽVELGDAMOS į susitariančiųjų šalių interesus taikyti lygiavertes muitinės įgyvendinamas saugumo priemones iš trečiųjų šalių arba į jas gabenamoms prekėms; ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad šios muitinės įgyvendinamos saugumo priemonės yra susijusios su saugumo duomenimis apie prekes, deklaruojamais prieš prekių įvežimą ir išvežimą, saugumo rizikos valdymu ir su tuo susijusiais muitinės tikrinimais, taip pat su abipusiai pripažįstamo įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso saugumo srityje suteikimu; ATSIŽVELGDAMOS į Šveicarijos taikomos asmens duomenų apsaugos lygio tinkamumą; ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad taikant muitinės įgyvendinamas saugumo priemones naudinga yra numatyti atitinkamas kompensuojamąsias priemones, įskaitant atitinkamų nuostatų taikymo sustabdymą, kurios būtų taikomos tais atvejais, kai neužtikrinamas muitinės įgyvendinamų saugumo priemonių lygiavertiškumas, NUSPRENDĖ SUDARYTI ŠĮ SUSITARIMĄ:







I

SKYRIUS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1 straipsnis

Apibrėžtys

Šiame susitarime:

a) tikrinimai – visi muitinių arba bet kurių kitų tikrinimą atliekančių institucijų atliekami fizinio ar vizualinio transporto priemonių arba pačių prekių tikrinimo veiksmai, kuriais siekiama įsitikinti, ar prekių pobūdis, kilmė, būklė, kiekis ir vertė atitinka pateiktų dokumentų duomenis;

b) formalumai – visi institucijų verslininkams taikomi formalumai, apimantys dokumentų, prekių lydimųjų sertifikatų ir kitų duomenų, susijusių su prekėmis arba transporto priemonėmis, pateikimą ar tikrinimą, nepriklausomai nuo to, kokie būdai ar priemonės tam naudojami;

c) rizika – tikėtinumas, kad gali įvykti įvykis, susijęs su prekių, gabenamų tarp vienos iš susitariančiųjų šalių muitų teritorijos ir trečiųjų šalių, įvežimu, išvežimu, tranzitu, perkėlimu ir galutiniu vartojimu bei prekių, nesančių laisvoje apyvartoje kurios nors iš susitariančiųjų šalių teritorijoje, laikymu, kuris kelia grėsmę Bendrijos, jos valstybių narių arba Šveicarijos saugumui ir saugai, visuomenės sveikatai, aplinkai arba vartotojams;

d) rizikos valdymas – sistemingas rizikos identifikavimas ir visų priemonių, būtinų rizikos kilimui apriboti, įgyvendinimas. Rizikos valdymui priskirtina veikla apima duomenų ir informacijos rinkimą, rizikos analizę ir vertinimą, veiksmų parinkimą ir įgyvendinimą, taip pat reguliarią proceso ir jo rezultatų stebėseną bei peržiūrą, remiantis Bendrijos, jos valstybių narių ir Šveicarijos arba tarptautiniais šaltiniais bei strategijomis.

2 straipsnis

Taikymo sritis

1. Nepažeidžiant galiojančių specialių nuostatų, taikomų pagal Bendrijos ir Šveicarijos sudarytus tarpusavio susitarimus, šis susitarimas taikomas tikrinimams ir formalumams, susijusiems su prekių gabenimu per Šveicarijos ir Bendrijos sieną, ir muitinės įgyvendinamoms saugumo priemonėms, taikytinoms gabenant prekes iš trečiųjų šalių arba į jas.

2. Šis susitarimas netaikomas tikrinimams ir formalumams, atliekamiems, kai laivai ir orlaiviai naudojami kaip transporto priemonės, tačiau jis taikomas kelių transporto priemonėms ir šiomis transporto priemonėmis gabenamoms prekėms.

3 straipsnis

Taikymo teritorijos

1. Šis susitarimas taikomas Bendrijos muitų teritorijoje ir Šveicarijos muitų teritorijoje bei jos muitų anklavuose.

2. Šis susitarimas taip pat taikomas Lichtenšteino Kunigaikštystėje tol, kol ši Kunigaikštystė su Šveicarija yra susieta muitų sąjungos sutartimi.







II

SKYRIUS

PROCEDŪROS

4 straipsnis

Atrankiniai tikrinimai ir formalumai, išskyrus saugumo muitinį tikrinimą, nurodytą III skyriuje

1. Išskyrus atvejus, kai šiame susitarime tiesiogiai nustatyta kitaip, susitariančiosios šalys imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad: — įvairūs 2 straipsnio 1 dalyje numatyti tikrinimai ir formalumai būtų atliekami kuo greičiau ir, kiek tai įmanoma, vienoje vietoje, — tikrinimai būtų atliekami atsitiktinės atrankos būdu, išskyrus atvejus, kai susidaro kitokį tikrinimą deramai pagrindžiančios aplinkybės.

2. Įgyvendinant 1 dalies antrąją įtrauką, atrankiniai tikrinimai atliekami atsižvelgiant į bendrą prekių siuntų skaičių, gabenamą per sienos perėjimo punktą ir pateikiamą muitinės įstaigai ar kitai tikrinimą atliekančiai institucijai per nustatytą laikotarpį, o ne į bendrą kiekvieną prekių siuntą sudarančių prekių kiekį.

3. Susitariančiosios šalys sudaro galimybes prekių eksporto, tranzito ir importo atvejais prekių išsiuntimo ir paskirties vietose taikyti supaprastintas procedūras ir naudoti duomenų apdorojimo ir duomenų perdavimo priemones.

4. Susitariančiosios šalys siekia taip išdėstyti savo muitinės įstaigas, įskaitant veikiančias jų teritorijos viduje, kad būtų kuo geriau patenkinti verslo subjektų poreikiai.

5 straipsnis

Įgaliojimų suteikimas

Susitariančiosios šalys pasirūpina, kad kompetentingoms institucijoms tiesiogiai suteikus įgaliojimus, jų vardu veikianti viena iš kitų atstovaujamų institucijų (pageidautina, kad tai būtų muitinė) galėtų atlikti tikrinimus, už kuriuos tos institucijos yra atsakingos, ir, kiek šie tikrinimai yra susiję su reikalavimais pateikti reikalingus dokumentus, patikrintų jų galiojimą ir tikrumą bei tokiuose dokumentuose deklaruotų prekių tapatumą. Tokiu atveju atitinkamos institucijos užtikrina, kad būtų sudarytos sąlygos naudotis tikrinimams atlikti reikalingomis priemonėmis.

6 straipsnis

Tikrinimų ir dokumentų pripažinimas

Įgyvendindamos šį susitarimą ir neribodamos galimybės atlikti atrankinius tikrinimus, kai prekės importuojamos arba įvežamos gabenant tranzitu, susitariančiosios šalys pripažįsta kitos susitariančiosios šalies kompetentingų institucijų atliktus tikrinimus ir įformintus dokumentus, liudijančius, kad prekės atitinka šalies importuotojos teisės aktų reikalavimus arba lygiaverčius šalies eksportuotojos reikalavimus.

7 straipsnis

Sienos perėjimo punktų darbo laikas

1. Atsižvelgdamos į transporto srautus, susitariančiosios šalys užtikrina, kad: a) išskyrus atvejus, kai eismas draudžiamas, sienos perėjimo punktai veiktų taip, kad: — per sieną būtų galima vykti visą parą ir būtų atliekami atitinkami prekių, kurioms įforminta muitinio tranzito procedūra, jas vežančių transporto priemonių ir nepakrautų transporto priemonių tikrinimai ir įforminimas, išskyrus atvejus, kai pasienyje atliekami tikrinimai būtini ligų plitimui išvengti ar gyvūnams apsaugoti, — tikrinimai ir formalumai, susiję su transporto priemonių judėjimu ir prekių, kurioms nėra įforminta muitinio tranzito procedūra, gabenimu, galėtų būti atliekami nuo pirmadienio iki penktadienio ne trumpesnį kaip dešimties valandų, o šeštadienį - ne trumpesnį kaip šešių valandų nepertraukiamą laikotarpį, išskyrus atvejus, kai tos dienos yra valstybinės šventės; b) transporto priemones ir prekes vežant oro transportu a punkto antrojoje įtraukoje nurodytų laikotarpių trukmė pritaikoma atsižvelgiant į konkrečius poreikius ir prireikus suskaidomi arba pailginami.

2. Kai toje pačioje pasienio zonoje veikia keli gretimi sienos perėjimo punktai, susitariančiosios šalys gali tarpusavyje susitarti, kad kai kurie iš šių punktų veiktų nesilaikant 1 dalies nuostatų, jei kiti tos zonos punktai gali atlikti prekių ir transporto priemonių muitinį įforminimą, kaip numatyta toje dalyje.

3. Susitariančiųjų šalių kompetentingos institucijos, gavusios jų darbo metu pateiktą konkretų ir pagrįstą prašymą, leidžia 1 dalyje nurodytiems sienos perėjimo punktams ir muitinės įstaigoms bei tarnyboms išimties tvarka atlikti tikrinimus ir formalumus ne jų darbo metu, susitariančiųjų šalių nustatytomis sąlygomis, atitinkamais atvejais apmokant už suteiktas paslaugas.

8 straipsnis

Skubaus tikrinimo juostos

Susitariančiosios šalys siekia, kai tai techniškai įmanoma ir reikalinga dėl transporto srautų, įrengti sienos perėjimo punktuose skubaus tikrinimo juostas, skirtas tik prekėms, kurioms įforminta muitinio tranzito procedūra, šias prekes vežančioms transporto priemonėms, nepakrautoms transporto priemonėms ir visoms prekėms, kurioms taikytinų tikrinimų ir formalumų apimtys neviršija taikomų prekėms, kurioms įforminta tranzito procedūra.







III

SKYRIUS

MUITINĖS ĮGYVENDINAMOS SAUGUMO PRIEMONĖS

▼M2

9 straipsnis

Bendrosios nuostatos, susijusios su saugumu ir sauga

1. Susitariančiosios šalys įsipareigoja parengti ir taikyti šiame skyriuje nustatytas muitinės įgyvendinamas saugumo priemones iš trečiųjų šalių ir į trečiąsias šalis vežamoms prekėms ir taip užtikrinti lygiavertį saugumo ir saugos lygį prie savo išorės sienų.

2. Šiame skyriuje nustatytų muitinės įgyvendinamų saugumo priemonių susitariančiosios šalys netaiko prekių vežimui tarp jų muitų teritorijų.

3. Susitariančiosios šalys tarpusavyje konsultuojasi prieš sudarydamos bet kokį susitarimą su trečiąja šalimi tose srityse, kurias apima šio skyriaus nuostatos, siekdamos užtikrinti suderinamumą su šiuo susitarimu, ypač jei siūlomame sudaryti susitarime yra nuostatų, kuriomis nukrypstama nuo šiame skyriuje nustatytų muitinės įgyvendinamų saugumo priemonių.

10 straipsnis

Išankstinės prekių įvežimo ir išvežimo deklaracijos

1. Į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas iš trečiųjų šalių įvežamos prekės, išskyrus prekes, vežamas transporto priemonėmis, kurios tik vyksta per jų muitų teritorijoms priklausančius teritorinius vandenis ar oro erdvę be sustojimo tose teritorijose, saugumo ir saugos užtikrinimo tikslais turi būti deklaruotos įvežimo bendrojoje deklaracijoje.

2. Iš susitariančiųjų šalių muitų teritorijų į trečiąsias šalis išvežamos prekės, išskyrus prekes, vežamas transporto priemonėmis, kurios tik vyksta per jų muitų teritorijoms priklausančius teritorinius vandenis ar oro erdvę be sustojimo tose teritorijose, saugumo ir saugos užtikrinimo tikslais turi būti deklaruotos išvežimo bendrojoje deklaracijoje.

3. Įvežimo arba išvežimo bendroji deklaracija pateikiama prieš įvežant prekes į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas arba prieš išvežant prekes iš jų muitų teritorijų.

4. Kai dėl prekių, įvežamų į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas arba išvežamų iš jų muitų teritorijų, yra privaloma pateikti įvežimo arba išvežimo bendrąją deklaraciją, tačiau ši deklaracija nėra pateikta, vienas iš 5 ar 6 dalyje nurodytų asmenų nedelsdamas pateikia tokią deklaraciją arba, jeigu leidžia muitinė, vietoj jos pateikia muitinės deklaraciją arba laikinojo saugojimo deklaraciją, kurioje pateikiami bent tie duomenys, kuriuos privaloma pateikti įvežimo arba išvežimo bendrojoje deklaracijoje. Tokiomis aplinkybėmis muitinė tų prekių rizikos analizę saugumo ir saugos užtikrinimo tikslais atlieka remdamasi muitinės deklaracija arba laikinojo saugojimo deklaracija.

5. Kiekviena susitariančioji šalis nustato už išvežimo bendrųjų deklaracijų pateikimą atsakingus asmenis, taip pat nurodo institucijas, kompetentingas priimti tas deklaracijas.

6. Įvežimo bendrąją deklaraciją pateikia vežėjas. Nepaisant vežėjo pareigų, įvežimo bendrąją deklaraciją vietoj jo gali pateikti vienas iš šių asmenų: a) importuotojas ar prekių gavėjas arba kitas asmuo, kurio vardu arba kurio interesais veikia vežėjas; b) bet kuris asmuo, kuris pirmajai įvežimo muitinės įstaigai gali pateikti atitinkamas prekes arba užtikrinti, kad jos būtų jai pateiktos. Konkrečiais atvejais, kai iš pirmoje pastraipoje nurodytų asmenų neįmanoma gauti visų įvežimo bendrosios deklaracijos duomenų, būtinų rizikos analizei atlikti saugumo ir saugos užtikrinimo tikslais, gali būti reikalaujama, kad juos pateiktų kiti asmenys, kurie turi tuos duomenis ir atitinkamas teises juos pateikti. Kiekvienas įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis pateikiantis asmuo yra atsakingas už duomenis, kuriuos jis pateikė.

7. Nukrypstant nuo šio straipsnio 6 dalies, iki I priedo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos įdiegimo datų kiekviena susitariančioji šalis nustato asmenis, kurie privalo pateikti įvežimo bendrąją deklaraciją, ir jos pateikimo, su ja susijusios informacijos mainų bei prašymo ją pakeisti ir (arba) pripažinti negaliojančia priemones.

8. Susitariančiųjų šalių muitinės gali apibrėžti atvejus, kuriais muitinės deklaracija arba laikinojo saugojimo deklaracija gali būti naudojama kaip įvežimo ar išvežimo bendroji deklaracija, jeigu: a) muitinės deklaracijoje arba laikinojo saugojimo deklaracijoje yra pateikti visi įvežimo ar išvežimo bendrojoje deklaracijoje privalomi pateikti duomenys ir b) pakaitinė deklaracija pateikiama iki termino, per kurį kompetentingai muitinės įstaigai reikia pateikti įvežimo ar išvežimo bendrąją deklaraciją, pabaigos.

9. I priede nustatyta: — su įvežimo bendrąja deklaracija susijusi elektroninė sistema, — įvežimo ir išvežimo bendrųjų deklaracijų forma ir duomenys, — išimtys, kurias taikant atleidžiama nuo pareigos pateikti įvežimo ar išvežimo bendrąją deklaraciją, — įvežimo ar išvežimo bendrosios deklaracijos pateikimo vieta, — įvežimo ar išvežimo bendrosios deklaracijos pateikimo terminai, — techninės nuostatos dėl elektroninių sistemų, kuriomis naudojamasi teikiant įvežimo bendrąją deklaraciją, — finansavimo nuostatos, susijusios su atsakomybe, įsipareigojimais ir lūkesčiais dėl „Importo kontrolės sistemos 2“ įdiegimo ir veikimo, — bet kurios kitos šio straipsnio taikymui užtikrinti būtinos nuostatos.

11 straipsnis

Įgaliotasis ekonominės veiklos vykdytojas

1. Susitariančioji šalis saugumo tikslais pagal II priede nustatytus kriterijus suteikia įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusą bet kuriam ekonominės veiklos vykdytojui, įsisteigusiam jos muitų teritorijoje, o Šveicarijos atveju – jos muitų teritorijos Zamnauno ir Sampvoiro eksklavuose.

Įgaliotieji ekonominės veiklos vykdytojai naudojasi palankesnėmis sąlygomis su saugumu susijusio muitinio tikrinimo atžvilgiu.

Vienos susitariančiosios šalies suteiktas įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusas yra pripažįstamas kitos susitariančiosios šalies laikantis 2 dalyje nustatytų taisyklių bei sąlygų ir nedarant poveikio muitiniams tikrinimams, visų pirma, kai įgyvendinami susitarimai su trečiosiomis šalimis, kuriuose numatyta įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statuso abipusio pripažinimo tvarka.

2. II priede nustatyta: — įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statuso suteikimo taisyklės ir visų pirma šio statuso suteikimo kriterijai ir jų taikymo sąlygos, — palankesnių sąlygų, kuriomis leidžiama naudotis, pobūdis, — įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statuso galiojimo sustabdymo, pripažinimo negaliojančiu ir atšaukimo taisyklės, — informacijos apie įgaliotuosius ekonominės veiklos vykdytojus mainų tarp susitariančiųjų šalių tvarka, — bet kurios kitos šiam straipsniui taikyti būtinos priemonės.

12 straipsnis

Su saugumu ir sauga susijęs muitinis tikrinimas ir su saugumu ir sauga susijęs rizikos valdymas

1. Su saugumu ir sauga susijęs muitinis tikrinimas, išskyrus atsitiktinės atrankos būdu atliekamus tikrinimus, visų pirma grindžiamas rizikos analize, kuri atliekama naudojantis elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis, siekiant nustatyti bei įvertinti riziką ir parengti būtinas priemones jai neutralizuoti, remiantis susitariančiųjų šalių nustatytais kriterijais.

2. Su saugumu ir sauga susijęs muitinis tikrinimas atliekamas pagal bendrą rizikos valdymo schemą, grindžiamą su rizika susijusios informacijos ir rizikos analizės rezultatų mainais tarp susitariančiųjų šalių muitinių. Šveicarijos muitinė savo dalyvavimu 23 straipsnyje nurodyto Muitinės kodekso komiteto darbe prisideda prie bendrų rizikos kriterijų ir standartų, tikrinimo priemonių ir prioritetinių tikrinimo sričių, susijusių su įvežimo ir išvežimo bendrųjų deklaracijų duomenimis, nustatymo. Tikrinimas remiantis tokia informacija ir kriterijais yra atliekamas nedarant poveikio kitam muitiniam tikrinimui.

3. Susitariančiosios šalys naudojasi bendra rizikos valdymo sistema su rizika susijusios informacijos, informacijos apie bendrų rizikos kriterijų ir standartų, bendrų prioritetinių tikrinimo sričių ir muitinio krizių valdymo įgyvendinimą, taip pat apie rizikos analizės rezultatus ir tikrinimų rezultatus mainams vykdyti.

4. Susitariančiosios šalys pripažįsta viena kitos su saugumu ir sauga susijusių rizikos valdymo sistemų lygiavertiškumą.

5. Jungtinis komitetas tvirtina bet kurias kitas šiam straipsniui taikyti būtinas priemones.

13 straipsnis

Muitinės įgyvendinamų saugumo priemonių stebėsena

1. Jungtinis komitetas nustato, kaip susitariančiosios šalys turi stebėti šio skyriaus įgyvendinimą ir tikrinti, kaip laikomasi jo ir šio susitarimo priedų nuostatų.

2. 1 dalyje nurodyta stebėsena gali būti vykdoma: — reguliariai vertinant šio skyriaus įgyvendinimą ir visų pirma muitinės įgyvendinamų saugumo priemonių lygiavertiškumą, — atliekant peržiūrą, kuria siekiama nustatyti, kaip būtų galima pagerinti šio skyriaus taikymą arba iš dalies pakeisti jo nuostatas, kad būtų geriau pasiekti jo tikslai, — organizuojant abiejų susitariančiųjų šalių specialistų teminius posėdžius ir administracinių procedūrų auditus, įskaitant tikrinamuosius vizitus vietoje.

3. Jungtinis komitetas užtikrina, kad priemonėmis, kurių imamasi pagal šį straipsnį, nebūtų pažeistos ekonominės veiklos vykdytojų teisės.

14 straipsnis

Profesinės paslapties ir asmens duomenų apsauga

Informacijai, kurios mainus susitariančiosios šalys vykdo taikydamos šiame skyriuje numatytas priemones, taikoma profesinės paslapties ir asmens duomenų apsauga, kaip apibrėžta atitinkamuose gaunančios susitariančiosios šalies teritorijoje taikomuose teisės aktuose. Asmens duomenys perduodami laikantis perduodančios susitariančiosios šalies taikomų duomenų apsaugos teisės aktų reikalavimų.

Visų pirma ši informacija negali būti toliau perduodama kitiems asmenims nei gaunančios susitariančiosios šalies kompetentingos institucijos, o tos institucijos negali tos informacijos naudoti kitais nei šiame susitarime numatytais tikslais.

▼B







IV

SKYRIUS

BENDRADARBIAVIMAS

15 straipsnis

Institucijų bendradarbiavimas

1. Siekdamos supaprastinti vykimą per sienas, susitariančiosios šalys imasi priemonių plėtoti už tikrinimų organizavimą atsakingų institucijų bei įvairių abipus sienų tikrinimus ir formalumus atliekančių įstaigų bendradarbiavimą nacionaliniu, regioniniu ar vietos lygiu.

2. Kiekviena susitariančioji šalis iš savo pusės pasirūpina, kad verslu, kuriam taikomas šis susitarimas, užsiimantys asmenys galėtų greitai pranešti kompetentingoms institucijoms apie visas problemas, kylančias jiems vykstant per sienas.

3. 1 dalyje nurodytas bendradarbiavimas visų pirma apima: a) sienos perėjimo punktų įrengimą atsižvelgiant į transporto srautus; b) kai įmanoma, pasienio įstaigų pertvarkymą į jungtinio tikrinimo įstaigas; c) abipus sienos veikiančių sienos perėjimo punktų ir įstaigų kompetencijos suderinimą; d) tinkamų visų problemų, apie kurias pranešta, sprendimų paiešką.

4. Susitariančiosios šalys bendradarbiauja siekdamos suderinti įvairių abipus sienos veikiančių ir tikrinimus bei formalumus atliekančių įstaigų darbo laiką.

16 straipsnis

Informavimas apie naujus tikrinimus ir formalumus, išskyrus III skyriuje nurodytas muitinės įgyvendinamas saugumo priemones

Susitariančioji šalis, ketindama įvesti naujus tikrinimus ar formalumus, nepriskirtinus III skyriaus reguliavimo sričiai, apie tai informuoja kitą susitariančiąją šalį.

Suinteresuota susitariančioji šalis užtikrina, kad priemonės, kurių imtasi siekiant supaprastinti vykimą per sienas, neprarastų veiksmingumo dėl minėtų naujų tikrinimų ar formalumų taikymo.

17 straipsnis

Transporto srautų judėjimas

1. Susitariančiosios šalys imasi reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, jog įvairiems tikrinimams ir formalumams nebūtų sugaištama daugiau laiko, nei reikia jiems tinkamai atlikti. To siekdamos jos taip nustato tikrinimus ir formalumus atliekančių įstaigų darbo laiką, darbuotojų skaičių ir praktines prekių tikrinimo bei su tikrinimais ir formalumais susijusių dokumentų apdorojimo procedūras, kad būtų kiek įmanoma sutrumpintos transporto prastovos.

2. Šalių teritorijoje atsiradus reikšmingų prekių gabenimo sutrikimų, galinčių kliudyti siekiant vykimo per sienas procedūrų supaprastinimo ir pagreitinimo tikslų, tų šalių kompetentingos institucijos nedelsdamos praneša apie tai kitų šalių, kurioms tokie sutrikimai turėtų įtakos, kompetentingoms institucijoms.

3. Kiekvienos tokį poveikį patyrusios šalies kompetentingos institucijos nedelsdamos imasi atitinkamų priemonių, kad, kiek tai įmanoma, užtikrintų sklandų transporto srautų judėjimą. Apie šias priemones pranešama Jungtiniam komitetui, kuris prireikus kurios nors susitariančiosios šalies prašymu skubiai surengia posėdį šioms priemonėms aptarti.

18 straipsnis

Administracinė pagalba

1. Siekiant, kkad prekyba tarp susitariančiųjų šalių vyktų sklandžiai ir būtų sudarytos geros sąlygos visiems nusižengimams ar pažeidimams išaiškinti, suinteresuotųjų šalių muitinės, paprašytos arba savo iniciatyva, jei mano, kad tuo būtų suinteresuota kita susitariančioji šalis, teikia viena kitai visą turimą informaciją (įskaitant administracinių tyrimų išvadas ir ataskaitas), siekdamos, kad šis susitarimas būtų tinkamai įgyvendinamas.

2. Prašymą gavusi šalis gali visai ar iš dalies sustabdyti pagalbos teikimą arba atsisakyti ją teikti, jeigu mano, kad pagalbos teikimas pakenktų jos saugumui, viešajai tvarkai ar kitiems esminiams interesams arba atskleistų pramoninę, komercinę ar profesinę paslaptį.

3. Jei pagalbos teikimas sustabdomas arba atsisakoma ją teikti, apie tokį sprendimą ir jo priežastis būtina nedelsiant pranešti prašančiajai šaliai.

4. Jei kurios nors šalies muitinė prašo pagalbos, kurios ji pati, gavusi tokį prašymą, negalėtų suteikti, ji savo prašyme nurodo šį faktą. Toks prašymas tenkinamas jį gavusios muitinės nuožiūra.

5. Vadovaujantis 1 dalimi gauta informacija gali būti naudojama tik šio susitarimo tikslams ir ją gaunanti šalis šiai informacijai taiko tokią pačią apsaugą, kokia taikoma tokio paties pobūdžio informacijai pagal šios šalies nacionalinius įstatymus. Tokia informacija naudojama kitiems tikslams tik gavus ją pateikusios muitinės rašytinį sutikimą ir laikantis visų jos nustatytų apribojimų.







V

SKYRIUS

ADMINISTRACINĖS INSTITUCIJOS

19 straipsnis

Jungtinis komitetas

1. Įsteigiamas Jungtinis komitetas, kuriame atstovaujama susitariančiosioms šalims.

2. Jungtinis komitetas veikia bendru sutarimu.

3. Jungtinio komiteto posėdžiai šaukiami, kuomet ir jeigu tai būtina, bet ne rečiau kaip kartą per metus. Kiekviena susitariančioji šalis gali prašyti, kad būtų sušauktas komiteto posėdis.

4. Jungtinis komitetas tvirtina savo darbo tvarkos taisykles, kuriose inter alia turi būti nuostatos, reglamentuojančios posėdžių šaukimo ir pirmininko skyrimo tvarką bei apibrėžiančios jo kadencijos trukmę.

5. Jungtinio komiteto sprendimu gali būti sudaromi pakomitečiai ar darbo grupės, padedantys jam vykdyti patikėtas užduotis.

20 straipsnis

Konsultacijų grupės

1. Suinteresuotųjų šalių kompetentingos institucijos gali sudaryti konsultacijų grupes, atsakingas už praktinių, techninių ar organizacinių klausimų sprendimą regionų ar vietos lygiu.

2. 1 dalyje minėtos konsultacijų grupės posėdžiauja prireikus, kai to paprašo kurios nors šalies kompetentingos institucijos. Už konsultacines grupes atsakingos susitariančiosios šalys reguliariai informuoja Jungtinį komitetą apie tų grupių veiklą.

21 straipsnis

Jungtinio komiteto įgaliojimai

1. Jungtinis komitetas yra atsakingas už šio susitarimo administravimą ir tinkamą jo įgyvendinimą. Vykdydamas šią užduotį jis teikia rekomendacijas ir priima sprendimus.

2. Jungtinis komitetas savo sprendimais gali keisti III skyrių ir priedus.

3. Be šiame susitarime tiesiogiai numatytų dalykų, Jungtinis komitetas savo sprendimais nustato techninio ir administracinio pobūdžio įgyvendinimo priemones, reikalingas tikrinimams ir formalumams supaprastinti.

4. Susitariančiosios šalys įgyvendina Komiteto sprendimus vadovaudamosi savo taisyklėmis.

5. Siekdamos tinkamai įgyvendinti šį susitarimą, susitariančiosios šalys reguliariai informuoja Jungtinį komitetą apie šio susitarimo įgyvendinimo patirtį ir kurios nors susitariančiosios šalies prašymu tarpusavyje konsultuojasi Jungtiniame komitete.

22 straipsnis

Teisės vystymas

1. Bendrija, parengusi naują teisės aktą, priskirtiną III skyriaus reguliavimo sričiai, prašo Šveicarijos specialistų, taip pat, kaip valstybių narių specialistų, neoficialiai pareikšti dėl jo savo nuomonę.

2. Europos Komisija, teikdama pasiūlymą valstybėms narėms arba Europos Sąjungos Tarybai, jo kopiją išsiunčia Šveicarijai.

Vienos iš susitariančiųjų šalių prašymu preliminariai nuomonėmis gali būti apsikeičiama Jungtiniame komitete.

3. Prieš priimant Bendrijos teisės aktą susitariančiosios šalys vienos iš jų prašymu toliau dėl jo konsultuojasi Jungtiniame komitete nuolat keisdamosi informacija ir rengdamos konsultacijas.

4. Sprendimai dėl III skyriaus pakeitimų, būtinų siekiant atsižvelgti į Bendrijos teisės aktų vystymą, susijusį su šio skyriaus reguliavimo sričiai priskirtinais dalykais, priimami kuo anksčiau, kad juos, laikantis susitariančiųjų šalių vidaus procedūrų, būtų galima pradėti taikyti tuo pačiu metu, kaip ir Bendrijos teisės aktų pakeitimus.

Jeigu neįmanoma priimti sprendimo, kurį būtų įmanoma pradėti taikyti tuo pačiu metu, susitariančiosioms šalims tvirtinti pateiktame sprendimo projekte numatyti pakeitimai, kai tai įmanoma, taikomi laikinai, laikantis susitariančiųjų šalių vidaus procedūrų.

5. Susitariančiosios šalys bendradarbiauja keitimosi informacija ir konsultavimosi metu, kad šias procedūras užbaigus būtų paprasčiau priimti Jungtinio komiteto sprendimą.

23 straipsnis

Dalyvavimas Muitinės kodekso komitete

Bendrija sudaro sąlygas Šveicarijos specialistams dalyvauti stebėtojų teisėmis nagrinėjant jiems aktualius klausimus, kai juos savo posėdžiuose svarsto Muitinės kodekso komitetas, padedantis Europos Komisijai naudotis jai suteiktais įgaliojimais sprendžiant klausimus, priskirtinus III skyriaus reguliavimo sričiai.

24 straipsnis

Ginčų sprendimas

Nepažeidžiant 29 straipsnio nuostatų, visi susitariančiųjų šalių ginčai, susiję su šio susitarimo aiškinimu ar taikymu, perduodami Jungtiniam komitetui, kuris siekia, kad jie būtų konstruktyviai išspręsti.

25 straipsnis

Susitarimai su trečiosiomis šalimis

Susitariančiosios šalys susitaria, kad kurios nors iš jų sudaryti susitarimai su trečiąja šalimi dėl III skyriaus reguliavimo sričiai priskirtinų dalykų nesukuria prievolių kitai susitariančiajai šaliai, išskyrus atvejus, kai Jungtinis komitetas nusprendžia kitaip.







VI

SKYRIUS

ĮVAIRIOS IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

26 straipsnis

Mokėjimo būdai

Susitariančiosios šalys pasirūpina, kad bet kurias mokėtinas pinigų sumas, susijusias su vykdant prekybą atliekamais tikrinimais ir formalumais, būtų galima sumokėti laiduotais ar patvirtintais tarptautiniais banko čekiais, išrašytais tos šalies, kurioje reikia mokėti, valiuta.

27 straipsnis

Susitarimo įgyvendinimas

Kiekviena susitariančioji šalis imasi atitinkamų priemonių veiksmingam ir darniam šio susitarimo nuostatų taikymui užtikrinti, atsižvelgdama į poreikius palengvinti prekių vežimą per sienas bei rasti abiem pusėms priimtinus sprendimus, kai taikant nurodytas nuostatas iškyla sunkumų.

28 straipsnis

Peržiūra

Susitariančioji šalis, pageidaujanti, kad šis susitarimas būtų peržiūrėtas, pateikia atitinkamą pasiūlymą kitai susitariančiajai šaliai. Peržiūrėtas susitarimas įsigalioja atlikus atitinkamas šalių vidaus procedūras.

29 straipsnis

Kompensuojamosios priemonės

1. Susitariančioji šalis, pasikonsultavusi Jungtiniame komitete, gali imtis atitinkamų kompensuojamųjų priemonių, įskaitant šio susitarimo III skyriaus nuostatų taikymo sustabdymą, jeigu ji mano, kad kita susitariančioji šalis nesilaiko jame nustatytų reikalavimų arba kad neužtikrinamas susitariančiųjų šalių muitinės įgyvendinamų saugumo priemonių lygiavertiškumas.

Kai dėl uždelsimo kyla grėsmė muitinės įgyvendinamų saugumo priemonių veiksmingumui, laikinų apsaugos priemonių gali būti imamasi be išankstinių konsultacijų, su sąlyga, kad konsultacijos bus pradėtos tuoj pat po šių priemonių patvirtinimo.

2. Jeigu susitariančiųjų šalių muitinės įgyvendinamų saugumo priemonių lygiavertiškumas neužtikrinamas dėl to, kad nebuvo priimtas sprendimas dėl 22 straipsnio 4 dalyje numatytų pakeitimų, susitariančioji šalis gali sustabdyti III skyriaus nuostatų taikymą nuo atitinkamo Bendrijos teisės akto taikymo pradžios, išskyrus atvejus, kai Jungtinis komitetas, išnagrinėjęs tolesnio jų taikymo galimybes, nusprendžia kitaip.

3. Nustatant tokių priemonių taikymo apimtį ir trukmę apsiribojama tuo, kas būtina padėčiai ištaisyti ir tinkamai šiuo susitarimu nustatytų teisių ir įsipareigojimų pusiausvyrai užtikrinti. Susitariančioji šalis gali prašyti Jungtinio komiteto surengti konsultacijas dėl šių priemonių proporcingumo ir prireikus nuspręsti, kad ginčas šiuo klausimu perduodamas spręsti arbitražui, laikantis III priede nustatytos tvarkos. Joks klausimas, susijęs su šio susitarimo nuostatų, tapačių atitinkamoms Bendrijos teisės aktų nuostatoms, aiškinimu, negali būti sprendžiamas tokiu būdu.

30 straipsnis

Prekių importo, eksporto arba tranzito draudimai arba apribojimai

Šios susitarimo nuostatos nekliudo taikyti susitariančiųjų šalių arba Bendrijos valstybių narių įvestų prekių importo, eksporto arba tranzito draudimų arba apribojimų, jei jie pagrįsti visuomenės dorovės, viešosios tvarkos, visuomenės saugumo, žmonių, gyvūnų ar augalų sveikatos bei gyvybės, aplinkos apsaugos, nacionalinių meno, istorijos ar archeologijos vertybių apsaugos, pramoninės ir komercinės nuosavybės apsaugos sumetimais.

31 straipsnis

Denonsavimas

Bet kuri susitariančioji šalis gali denonsuoti šį susitarimą apie tai pranešdama kitai susitariančiajai šaliai. Susitarimas nustoja galios praėjus dvylikai mėnesių nuo tokio pranešimo datos.

32 straipsnis

Priedai

Šio susitarimo priedai sudaro neatskiriamą jo dalį.

33 straipsnis

Ratifikavimas

1. Susitariančiosios šalys patvirtina šį susitarimą taikydamos savo vidaus procedūras. Jis įsigalioja 2009 m. liepos 1 d., jei iki šios datos susitariančiosios šalys praneša viena kitai apie tam reikalingų procedūrų užbaigimą.

2. Jei šis susitarimas neįsigalioja 2009 m. liepos 1 d., jis įsigalioja kitą dieną po to, kai susitariančiosios šalys praneša viena kitai apie tam reikalingų procedūrų užbaigimą.

3. Kol neužbaigtos 1 ir 2 dalyse nurodytos procedūros, susitariančiosios šalys laikinai taiko šį susitarimą nuo 2009 m. liepos 1 d. arba nuo vėlesnės jų tarpusavio susitarimu nustatytos datos.

4. Šis susitarimas nuo jo įsigaliojimo dienos pakeičia 1990 m. lapkričio 21 d. Europos ekonominės bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimą dėl tikrinimų ir formalumų gabenant prekes supaprastinimo.

34 straipsnis

Kalbos

Šis susitarimas sudarytas dviem egzemplioriais anglų, bulgarų, čekų, danų, estų, graikų, ispanų, italų, latvių, lenkų, lietuvių, maltiečių, olandų, portugalų, prancūzų, rumunų, slovakų, slovėnų, suomių, švedų, vengrų ir vokiečių kalbomis; visi tekstai yra vienodai autentiški.

Съставено в Брюксел на двадесет и пети юни две хиляди и девета година.

Hecho en Bruselas, el veinticinco de junio de dos mil nueve.

V Bruselu dne dvacátého pátého června dva tisíce devět.

Udfærdiget i Bruxelles den femogtyvende juni to tusind og ni.

Geschehen zu Brüssel am fünfundzwanzigsten Juni zweitausendneun.

Kahe tuhande üheksanda aasta juunikuu kahekünne viiendal päeval Brüsselis.

Έγινε στις Βρυξέλλες, στις είκοσι πέντε Ιουνίου δύο χιλιάδες εννιά.

Done at Brussels on the twenty-fifth day of June in the year two thousand and nine.

Fait à Bruxelles, le vingt-cinq juin deux mille neuf.

Fatto a Bruxelles, addì venticinque giugnio duemilanove.

Briselē, divtūkstoš devītā gada divdesmit piektajā junijā

Priimta du tūkstančiai devintų metų birželio dvidešimt penktą dieną Briuselyje.

Kelt Brüsszelben, a kétezer-kilencedik év június havának huszonötödik napján.

Magħmul fi Brussell, fil-ħamsa u għoxrin jum ta’ Ġunju tas-sena elfejn u disgħa.

Gedaan te Brussel, de vijfentwintigste juni tweeduizend negen.

Sporządzono w Brukseli dnia dwudziestego piątego czerwca roku tysiące dziewiątego.

Feito em Bruxelas, em vinte e cinco de Junho de dois mil e nove.

Încheiat la Bruxelles, la douăzeci și cinci iunie două mii nouă.

V Bruseli dňa dvadsiateho piateho júna dvetisícdeväť.

V Bruslju, dne petindvajsetega junija leta dva tisoč devet.

Tehty Brysselissä kahdentenakymmenentenäviidentenä päivänä kesäkuuta vuonna kaksituhattayhdeksän.

Som skedde i Bryssel den tjugofemte juni tjugohundranio.

За Европейската общност

Por la Comunidad Europea

Za Evropské společenství

For Det Europæiske Fællesskab

Für die Europäische Gemeinschaft

Euroopa Ühenduse nimel

Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα

For the European Community

Pour la Communauté européenne

Per la Comunità europea

Eiropas Kopienas vārdā

Europos Bendrijos vardu

Az Európai Közösség részéről

Għall-Komunità Ewropea

Voor de Europese Gemeenschap

W imieniu Wspólnoty Europejskiej

Pela Comunidade Europeia

Pentru Comunitatea Europeană

Za Európske spoločenstvo

Za Evropsko skupnost

Euroopan yhteisön puolesta

På Europeiska gemenskapens vägnar

За Конфедерация Швейцария

Por la Confederación Suiza

Za Švýcarskou konfederací

For Det Schweiziske Forbund

Für die Schweizerische Eidgenossenschaft

Šveitsi Konföderatsiooni nimel

Για την Ελβετική Συνομοσπονδία

For the Swiss Confederation

Pour la Confédération Suisse

Per la Confederazione svizzera

Šveices Konfederācijas vārdā

Šveicarijos Konfederacijos vardu

A Svájci Államszövetség részéről

Għall-Konfederazzjoni Żvizzera

Voor de Zwitserse Bondsstaat

W imieniu Konfederacji Szwajcarskiej

Pela Confederação Suíça

Pentru Confederația Elvețiană

Za Švajčiarskou konfederáciu

Za Švicarsko konfederacijo

Sveitsin valaliiton puolesta

På Schweiziska edsförbundets vägnar

▼M2

I PRIEDAS

ĮVEŽIMO IR IŠVEŽIMO BENDROSIOS DEKLARACIJOS

I ANTRAŠTINĖ DALIS

ĮVEŽIMO BENDROJI DEKLARACIJA

1 straipsnis

Su įvežimo bendrosiomis deklaracijomis susijusi elektroninė sistema

1. Elektroninė „Importo kontrolės sistema 2“ (ICS2) naudojama: a) įvežimo bendrųjų deklaracijų duomenims ir kitai informacijai, susijusiai su tomis deklaracijomis, su rizikos analize, muitinės atliekama saugumo ir saugos užtikrinimo tikslais (be kita ko, padedančia užtikrinti aviacijos saugumą), ir su priemonėmis, kurių turi būti imamasi remiantis tos analizės rezultatais, teikti, apdoroti ir saugoti; b) informacijos, susijusios su įvežimo bendrosios deklaracijos duomenimis ir įvežimo bendrųjų deklaracijų rizikos analizės rezultatais, su kita tai rizikos analizei atlikti reikalinga informacija ir su informacija apie priemones, kurių imamasi remiantis rizikos analize, įskaitant rekomendacijas dėl tikrinimo vietų ir tų tikrinimų rezultatus, mainams vykdyti; c) informacijos mainams, kurių tikslas – stebėti ir vertinti bendrų saugumo ir saugos rizikos kriterijų bei standartų ir tikrinimo priemonių bei prioritetinių tikrinimo sričių įgyvendinimą, vykdyti.

2. Šiame priede nurodytos elektroninės sistemos pakopinio diegimo versijų kūrimo ir įdiegimo datos yra datos, nustatytos Komisijos įgyvendinimo sprendimo (ES) 2019/2151 ( 1 ) priede nustatytame „Sąjungos muitinės kodekso importo kontrolės sistemos 2“ (ICS2) projekte.

Susitariančiosios šalys turėtų būti tuo pačiu metu pasirengusios pradėti taikyti kiekvieną sistemos versiją jos diegimo laikotarpio pradžioje. Be to, manydamos esant tikslinga, susitariančiosios šalys ekonominės veiklos vykdytojams gali leisti prisijungti prie sistemos palaipsniui, iki nustatyto kiekvienos versijos diegimo laikotarpio pabaigos. Susitariančiosios šalys savo interneto svetainėse skelbia galutinius terminus ir nurodymus ekonominės veiklos vykdytojams.

3. Ekonominės veiklos vykdytojai naudoja susitariančiųjų šalių bendru sutarimu sukurtą darniąją verslininko sąsają įvežimo bendrųjų deklaracijų duomenims teikti, apdoroti ir saugoti ir prašymams tuos duomenis iš dalies keisti ar pripažinti negaliojančiais teikti, taip pat susijusios informacijos mainams su muitine vykdyti.

4. Susitariančiųjų šalių muitinės gali leisti naudoti komercines, uostų ar transporto informacines sistemas įvežimo bendrosios deklaracijos duomenims pateikti, jeigu tose sistemose pateikiami būtini duomenys ir tie duomenys yra prieinami per 7 straipsnyje nurodytus terminus.

2 straipsnis

Įvežimo bendrosios deklaracijos forma ir turinys

1. Įvežimo bendrojoje deklaracijoje ir pranešime apie jūrų laivo ar orlaivio atvykimą pateikiami šiose Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 ( 2 ) B priedo skiltyse nurodyti duomenys: a) F10–F16; b) F20–F33; c) F40–F45; d) F50 ir F51; e) G2. Įvežimo bendrosios deklaracijos duomenys turi atitikti Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/2447 ( 3 ) B priede nustatytus atitinkamus formatus, kodus ir pasikartojimų skaičių ir turi būti rengiami atsižvelgiant į tuose prieduose pateiktas pastabas.

2. Įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis gali pateikti daugiau nei vienas asmuo daugiau nei vienu duomenų rinkiniu.

3. Prašymai iš dalies pakeisti ar pripažinti negaliojančia įvežimo bendrąją deklaraciją arba jos duomenis teikiami naudojantis 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta elektronine sistema.

Jei iš dalies pakeisti ar pripažinti negaliojančiais įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis prašo daugiau nei vienas asmuo, kiekvienam iš tų asmenų leidžiama teikti prašymus tik dėl jo pateiktų duomenų dalinio keitimo ar pripažinimo negaliojančiais.

4. Įvežimo bendrąją deklaraciją įregistravusi susitariančiosios šalies muitinė nedelsdama praneša prašymą iš dalies pakeisti ar pripažinti negaliojančiais duomenis pateikusiam asmeniui apie savo sprendimą prašymą įregistruoti arba atmesti.

Jei prašymą iš dalies pakeisti ar pripažinti negaliojančiais įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis pateikia ne vežėjas, o kitas asmuo, muitinė apie minėtą sprendimą informuoja ir vežėją, jeigu jis paprašė būti apie tai informuojamas ir turi prieigą prie 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos.

5. Pagal Susitarimo 10 straipsnio 8 dalį, iki šio priedo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos sistemos 3 versijos įdiegimo datos susitariančiosios šalys gali atlikti su saugumu ir sauga susijusią rizikos analizę remdamosi tranzito deklaracija, pateikta Naujojoje kompiuterizuotoje tranzito sistemoje (NCTS) pagal Konvenciją dėl bendrosios tranzito procedūros ( 4 ), įskaitant su rizikos analize susijusios informacijos mainus tarp dalyvaujančių susitariančiųjų šalių, dėl jūrų, vidaus vandenų, kelių ir geležinkelių transportu vežamų prekių.

NCTS yra elektroninė sistema, sudaranti sąlygas susitariančiosioms šalims, taip pat susitariančiosioms šalims ir ekonominės veiklos vykdytojams palaikyti tarpusavio ryšį siekiant pateikti muitinės tranzito deklaraciją, įskaitant visus įvežimo ar išvežimo bendrojoje deklaracijoje privalomus pateikti duomenis ir su tomis prekėmis susijusius pranešimus.

Prieš šio priedo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos sistemos 3 versijos įdiegimą susitariančiosios šalys įvertina, ar muitinės po tos datos gali toliau atlikti rizikos analizę remdamosi NCTS ( 5 ) pateikta tranzito deklaracija, kurioje pateikti įvežimo bendrosios deklaracijos duomenys, ir, jeigu būtina, atitinkamai pakeičia Susitarimą.

3 straipsnis

Atleidimas nuo pareigos pateikti įvežimo bendrąją deklaraciją

1. Nereikalaujama pateikti šių prekių įvežimo bendrosios deklaracijos: a) elektros energijos; b) vamzdynais įvežamų prekių; c) korespondencijos siuntų, t. y. laiškų, atvirukų, Brailio raštu parašytų laiškų ir spaudinių, neapmokestinamų importo ar eksporto muitu; d) prekių, gabenamų pašto siuntose pagal Pasaulinės pašto sąjungos taisykles: 1) kai pašto siuntos vežamos oro transportu ir galutinė jų paskirties vieta yra susitariančiojoje šalyje – iki 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 1 versijos įdiegimo datos; 2) kai pašto siuntos vežamos oro transportu ir galutinė jų paskirties vieta yra trečiojoje šalyje arba trečiojoje teritorijoje – iki 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 2 versijos įdiegimo datos; 3) kai pašto siuntos vežamos jūrų, vidaus vandenų, kelių arba geležinkelių transportu – iki 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 3 versijos įdiegimo datos; e) prekių, dėl kurių pagal susitariančiųjų šalių nustatytas taisykles leidžiama pateikti žodinę muitinės deklaraciją arba kurias leidžiama deklaruoti paprasčiausiai kertant sieną, jeigu jos nėra vežamos pagal vežimo sutartį; f) keleivių asmeniniame bagaže vežamų prekių; g) prekių, vežamų su ATA ar CPD knygelėmis, jeigu jos nėra vežamos pagal vežimo sutartį; h) prekių, kurioms taikomas atleidimas nuo muitų pagal 1961 m. balandžio 18 d. Vienos konvenciją dėl diplomatinių santykių, 1963 m. balandžio 24 d. Vienos konvenciją dėl konsulinių santykių ar kitas konvencijas dėl konsulinių funkcijų arba 1969 m. gruodžio 16 d. Niujorko konvenciją dėl specialiųjų misijų; i) ginklų ir karinės įrangos, kuriuos į vienos iš susitariančiųjų šalių muitų teritoriją įveža už jos teritorijos karinę gynybą atsakingos institucijos kariniu transportu arba tik kariuomenės institucijų naudojamu transportu; j) toliau nurodytų prekių, į vienos iš susitariančiųjų šalių muitų teritoriją įvežamų tiesiai iš jūrinių įrenginių, kuriuos eksploatuoja vienos iš susitariančiųjų šalių muitų teritorijoje įsisteigęs asmuo: 1) prekių, kurios tuose jūriniuose įrenginiuose sumontuotos juos statant, remontuojant, atliekant jų techninę priežiūrą ar rekonstrukciją; 2) prekių, panaudotų tiems jūriniams įrenginiams įrengti; 3) kitų minėtuose jūriniuose įrenginiuose naudojamų ar vartojamų prekių atsargų; 4) nepavojingų atliekų iš minėtų jūrinių įrenginių; k) siuntose esančių prekių, kurių tikroji vertė neviršija 22 EUR, jeigu muitinė, susitarusi su ekonominės veiklos vykdytoju, sutinka atlikti rizikos analizę remdamasi ekonominės veiklos vykdytojo naudojamoje sistemoje esama arba jos teikiama informacija, tokia tvarka: 1) kai prekės yra siuntose, kurias siunčia arba už kurias atsako veiklos vykdytojas, teikiantis kompleksines paslaugas, kurias sudaro greitas ir (arba) per nustatytą laiką atliekamas siuntinių surinkimas, vežimas, muitinis įforminimas ir pristatymas, kai visą šių paslaugų teikimo laiką sekama, kurioje vietoje yra siuntos, ir vykdoma jų priežiūra (toliau – skubios siuntos), ir kurios vežamos oro transportu, – iki 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 1 versijos įdiegimo datos; 2) kai prekės vežamos oro transportu kitose nei pašto ar skubiose siuntose – iki 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 2 versijos įdiegimo datos; 3) kai prekės vežamos jūrų, vidaus vandenų, kelių ar geležinkelių transportu – iki 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 3 versijos įdiegimo datos; l) prekių, gabenamų su NATO 302-ąja forma, nustatyta 1951 m. birželio 19 d. Londone pasirašytame Šiaurės Atlanto sutarties Šalių susitarime dėl jų karinių pajėgų statuso, arba su ES 302-ąja forma, numatyta Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 1 straipsnio 51 punkte; m) prekių, įvežamų į vieną iš susitariančiųjų šalių iš Seutos ir Meliljos, Helgolando, San Marino Respublikos, Vatikano Miesto Valstybės, Livinjo savivaldybės ir Šveicarijos muitų teritorijos Zamnauno ir Sampvoiro eksklavų; n) šių laivuose ir orlaiviuose esančių prekių: 1) prekių, kurios tiekiamos ketinant jas sumontuoti kaip tų laivų ir orlaivių dalis ar reikmenis; 2) prekių, kurios būtinos tų laivų ar orlaivių variklių, mechanizmų ir kitos įrangos veikimui užtikrinti; 3) laivuose ir orlaiviuose vartoti ar parduoti skirtų maisto produktų ir kitų prekių; o) jūrų žvejybos ir kitų produktų, sužvejotų jūroje susitariančiųjų šalių žvejybos laivais už jų muitų teritorijų; p) laivų, įplaukiančių į vienos iš susitariančiųjų šalių teritorinius vandenis, kurių vienintelis tikslas yra pasikrauti atsargas neprisijungiant prie uosto įrenginių, ir juose vežamų prekių; q) namų apyvokos daiktų, kaip apibrėžta atitinkamų susitariančiųjų šalių teisės aktuose, jeigu jie nėra vežami pagal vežimo sutartį.

2. Įvežimo bendrosios deklaracijos nereikalaujama pateikti tais atvejais, kurie numatyti susitariančiosios šalies ir trečiosios šalies sudarytame tarptautiniame susitarime dėl saugumo, laikantis Susitarimo 9 straipsnio 3 dalyje nustatytos tvarkos.

3. Įvežimo bendrosios deklaracijos nereikalaujama pateikti tais atvejais, kai prekės laikinai išvežamos iš susitariančiųjų šalių muitų teritorijų jas vežant iš vienos tose muitų teritorijose esančios vietos į kitą jūrų ar oro transportu ir nesustojant jokioje trečiojoje šalyje.

4 straipsnis

Įvežimo bendrosios deklaracijos pateikimo vieta

1. Įvežimo bendroji deklaracija pateikiama muitinės įstaigai, kompetentingai atlikti muitinės priežiūrą vienos iš susitariančiųjų šalių muitų teritorijoje esančioje prekes vežančios transporto priemonės atvykimo arba, kai taikoma, numatomo atvykimo iš trečiosios šalies ar trečiosios teritorijos vietoje (toliau – pirmoji įvežimo muitinės įstaiga).

2. Kai teikiant įvežimo bendrąją deklaraciją pateikiamas daugiau kaip vienas duomenų rinkinys arba pateikiamas minimalus duomenų rinkinys, asmuo, teikiantis dalinį ar minimalų duomenų rinkinį, pateikia jį tai muitinės įstaigai, kuri, jo žiniomis, turėtų būti pirmoji įvežimo muitinės įstaiga. Jeigu tas asmuo nežino, į kurią susitariančiųjų šalių muitų teritorijų vietą prekes vežanti transporto priemonė turėtų atvykti pirmiausia, pirmoji įvežimo muitinės įstaiga gali būti nustatoma pagal vietą, į kurią tos prekės siunčiamos.

3. Susitariančiųjų šalių muitinės gali leisti, kad įvežimo bendroji deklaracija būtų pateikta kitai muitinės įstaigai, jeigu pastaroji nedelsdama perduoda būtinus duomenis arba užtikrina, kad tie duomenys būtų elektroniniu būdu prieinami pirmajai įvežimo muitinės įstaigai.

5 straipsnis

Įvežimo bendrosios deklaracijos registracija

1. Muitinė gautus jai pateiktus įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis kiekvieną kartą užregistruoja, nedelsdama praneša deklarantui ar jo atstovui apie registraciją ir tam asmeniui praneša pateiktų duomenų pagrindinį registracijos numerį (angl. Master Reference Number ) ir registracijos datą.

2. Nuo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 2 versijos įdiegimo datos, kai įvežimo bendrąją deklaraciją pateikia kitas asmuo nei vežėjas, muitinė apie registraciją nedelsdama informuoja vežėją, jei jis paprašė būti apie tai informuojamas ir turi prieigą prie tos elektroninės sistemos.

6 straipsnis

Įvežimo bendrosios deklaracijos pateikimas

Jeigu netaikomas joks atleidimas nuo pareigos pateikti įvežimo bendrąją deklaraciją pagal Susitarimo 10 straipsnį ir šio priedo 3 straipsnį, įvežimo bendrosios deklaracijos duomenys pateikiami tokia tvarka:

a) dėl oro transportu vežamų prekių: 1) skubių siuntų vežėjai dėl visų siuntų teikia minimalų duomenų rinkinį nuo šio priedo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 1 versijos įdiegimo datos; 2) pašto paslaugų teikėjai dėl visų siuntų, kurių galutinė paskirties vieta yra susitariančioji šalis, teikia minimalų duomenų rinkinį nuo šio priedo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 1 versijos įdiegimo datos; 3) vienas ar daugiau duomenų rinkinių pateikiami naudojantis šio priedo 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta elektronine sistema nuo tos sistemos 2 versijos įdiegimo datos;

b) dėl jūrų, vidaus vandenų, kelių ir geležinkelių transportu vežamų prekių vienas ar daugiau duomenų rinkinių pateikiami naudojantis šio priedo 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta elektronine sistema nuo tos sistemos 3 versijos įdiegimo datos.

7 straipsnis

Įvežimo bendrosios deklaracijos pateikimo terminai

1. Kai prekės į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas įvežamos jūrų transportu, įvežimo bendroji deklaracija pateikiama laikantis šių terminų: a) gabenant krovinius konteineriais, išskyrus atvejus, kai taikomas c ar d punktas, – likus ne mažiau kaip 24 valandoms iki prekių pakrovimo į laivą, kuriuo jos bus įvežtos į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas; b) gabenant birius ar palaidus krovinius, išskyrus atvejus, kai taikomas c ar d punktas, – likus ne mažiau kaip keturioms valandoms iki laivo atvykimo į pirmąjį įvežimo į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas uostą; c) likus ne mažiau kaip dviem valandoms iki laivo atvykimo į pirmąjį įvežimo į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas uostą, jeigu prekės įvežamos iš: 1) Grenlandijos; 2) Farerų Salų; 3) Islandijos; 4) Baltijos jūros, Šiaurės jūros, Juodosios jūros ir Viduržemio jūros uostų; 5) visų Maroko uostų; d) gabenant prekes tarp teritorijos, nepriklausančios susitariančiųjų šalių muitų teritorijoms, ir Prancūzijos užjūrio departamentų, Azorų salų, Madeiros ar Kanarų salų, kai kelionė trunka trumpiau nei 24 valandas, išskyrus atvejus, kai taikomas c punktas, – likus ne mažiau kaip dviem valandoms iki atvykimo į pirmąjį įvežimo į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas uostą.

2. Kai prekės į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas įvežamos oro transportu, visi įvežimo bendrosios deklaracijos duomenys pateikiami kuo greičiau ir bet kuriuo atveju laikantis šių terminų: a) skrydžių, kurie trunka mažiau negu keturias valandas, atveju – iki faktinio orlaivio išvykimo; b) kitų skrydžių atveju – likus ne mažiau kaip keturioms valandoms iki orlaivio atvykimo į pirmąjį susitariančiųjų šalių muitų teritorijose esantį oro uostą.

3. Nuo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 1 versijos įdiegimo datos pašto paslaugų teikėjai ir skubių siuntų vežėjai kuo greičiau ir ne vėliau kaip prieš pat prekių pakrovimą į orlaivį, kuriuo jos bus įvežtos į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas, pateikia bent minimalų įvežimo bendrosios deklaracijos duomenų rinkinį.

4. Nuo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 2 versijos įdiegimo datos ekonominės veiklos vykdytojai, išskyrus pašto paslaugų teikėjus ir skubių siuntų vežėjus, kuo greičiau ir ne vėliau kaip prieš pat prekių pakrovimą į orlaivį, kuriuo jos bus įvežtos į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas, pateikia bent minimalų įvežimo bendrosios deklaracijos duomenų rinkinį.

5. Nuo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 2 versijos įdiegimo datos, jeigu iki šio straipsnio 3 ir 4 dalyse nurodytų terminų pateikiamas tik minimalus įvežimo bendrosios deklaracijos duomenų rinkinys, kiti duomenys pateikiami laikantis šio straipsnio 2 dalyje nurodytų terminų.

6. Iki 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 2 versijos įdiegimo datos minimalus įvežimo bendrosios deklaracijos duomenų rinkinys, pateiktas pagal šio straipsnio 3 dalį, laikomas išsamia įvežimo bendrąja deklaracija, kai prekės įvežamos pašto siuntose, kurių galutinė paskirties vieta yra susitariančiojoje šalyje, ir kai įvežamos skubios siuntos su prekėmis, kurių tikroji vertė neviršija 22 EUR.

7. Kai prekės į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas įvežamos geležinkelių transportu, įvežimo bendroji deklaracija pateikiama laikantis šių terminų: a) jei traukinio reisas nuo paskutinės trečiojoje šalyje esančios traukinio formavimo stoties iki pirmosios įvežimo muitinės įstaigos trunka mažiau nei dvi valandas – likus ne mažiau kaip vienai valandai iki prekių atvežimo į vietą, kurios priežiūra priklauso tos muitinės įstaigos kompetencijai; b) visais kitais atvejais – likus ne mažiau kaip dviem valandoms iki prekių atvežimo į vietą, kurios priežiūra priklauso pirmosios įvežimo muitinės įstaigos kompetencijai.

8. Kai prekės į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas įvežamos kelių transportu, įvežimo bendroji deklaracija pateikiama likus ne mažiau kaip valandai iki prekių atvežimo į vietą, kurios priežiūra priklauso pirmosios įvežimo muitinės įstaigos kompetencijai.

9. Kai prekės į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas įvežamos vidaus vandenų transportu, įvežimo bendroji deklaracija pateikiama likus ne mažiau kaip dviem valandoms iki prekių atvežimo į vietą, kurios priežiūra priklauso pirmosios įvežimo muitinės įstaigos kompetencijai.

10. Kai prekės į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas įvežamos transporto priemone, kuri pati vežama aktyviąja transporto priemone, įvežimo bendrosios deklaracijos pateikimo terminas yra aktyviajai transporto priemonei taikomas terminas.

11. 1–10 dalyse nurodyti terminai netaikomi force majeure atveju.

12. Laikantis Susitarimo 9 straipsnio 3 dalyje nurodytos tvarkos, šio straipsnio 1–10 dalyse nurodyti terminai netaikomi, jeigu susitariančiosios šalies ir trečiųjų šalių tarptautiniuose susitarimuose dėl saugumo yra nustatyta kitaip.

8 straipsnis

Su saugumu ir sauga susijusi rizikos analizė ir su saugumu ir sauga susijęs muitinis tikrinimas, susiję su įvežimo bendrosiomis deklaracijomis

1. Rizikos analizė turi būti atlikta iki prekių atvežimo į pirmąją įvežimo muitinės įstaigą su sąlyga, kad įvežimo bendroji deklaracija buvo pateikta laikantis 7 straipsnyje nustatytų terminų, nebent nustatyta kokia nors rizika arba reikia atlikti papildomą rizikos analizę.

Nedarant poveikio šios dalies pirmos pastraipos taikymui, kai prekės į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas įvežamos oro transportu, pirmoji rizikos analizė atliekama kuo greičiau, kai tik gaunamas minimalus įvežimo bendrosios deklaracijos duomenų rinkinys, nurodytas 7 straipsnio 3 ir 4 dalyse.

2. Pirmoji įvežimo muitinės įstaiga atlieka rizikos analizę saugumo ir saugos užtikrinimo tikslais po to, kai naudojantis 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta elektronine sistema apsikeičiama šia informacija: a) iškart po registracijos pirmoji įvežimo muitinės įstaiga užtikrina, kad įvežimo bendrosios deklaracijos duomenys būtų prieinami juose nurodytoms susitariančiųjų šalių muitinėms, taip pat toms susitariančiųjų šalių muitinėms, kurios elektroninėje sistemoje yra užregistravusios su saugumo ir saugos rizika susijusią informaciją, atitinkančią tos įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis; b) laikydamosi 7 straipsnyje nustatytų terminų, šios dalies a punkte nurodytos susitariančiųjų šalių muitinės atlieka rizikos analizę saugumo ir saugos užtikrinimo tikslais ir, jeigu jos nustato riziką, užtikrina analizės rezultatų prieinamumą pirmajai įvežimo muitinės įstaigai; c) pirmoji įvežimo muitinės įstaiga atsižvelgia į a punkte nurodytų susitariančiųjų šalių muitinių pateiktą informaciją apie rizikos analizės rezultatus siekdama pabaigti rizikos analizę; d) pirmoji įvežimo muitinės įstaiga užtikrina baigtos atlikti rizikos analizės rezultatų prieinamumą susitariančiųjų šalių muitinėms, prisidėjusioms prie rizikos analizės atlikimo, ir muitinėms, kurios yra potencialiai susijusios su atitinkamų prekių gabenimu; e) pirmoji įvežimo muitinės įstaiga apie baigtą atlikti rizikos analizę praneša toliau nurodytiems asmenims, jeigu jie paprašė būti apie tai informuojami ir turi prieigą prie 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos: — deklarantui ar jo atstovui, — vežėjui, jeigu jis nėra deklarantas ar deklaranto atstovas.

3. Jeigu pirmajai įvežimo muitinės įstaigai reikia daugiau informacijos apie įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis rizikos analizei atlikti, ta analizė baigiama atlikti po to, kai pateikiama ta informacija.

Tuo tikslu pirmoji įvežimo muitinės įstaiga paprašo tos informacijos iš įvežimo bendrąją deklaraciją pateikusio asmens arba atitinkamais atvejais iš įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis pateikusio asmens. Kai tas asmuo nėra vežėjas, pirmoji įvežimo muitinės įstaiga informuoja vežėją, jeigu jis paprašė būti apie tai informuojamas ir turi prieigą prie 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos.

4. Jei pirmoji įvežimo muitinės įstaiga turi pagrįstų priežasčių įtarti, kad oro transportu įvežamos prekės gali kelti didelį pavojų aviacijos saugumui, ji pareikalauja, kad siunta prieš pakraunant į orlaivį, skrendantį į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas, būtų patikrinta kaip didelės rizikos krovinys ir paštas pagal Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl oro transporto ( 6 ), kuriuo nustatomos išsamios bendrųjų pagrindinių aviacijos saugumo standartų įgyvendinimo priemonės, priedo 4 punktą. Pirmoji įvežimo muitinės įstaiga apie tai praneša toliau nurodytiems asmenims, jeigu jie turi prieigą prie 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos: — deklarantui ar jo atstovui, — vežėjui, jeigu jis nėra deklarantas ar deklaranto atstovas. Gavęs pranešimą, įvežimo bendrąją deklaraciją pateikęs asmuo arba atitinkamais atvejais įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis pateikęs asmuo pateikia pirmajai įvežimo muitinės įstaigai to tikrinimo rezultatus ir visą kitą susijusią aktualią informaciją. Rizikos analizė baigiama atlikti tik gavus tą informaciją.

5. Jei pirmoji įvežimo muitinės įstaiga turi pagrįstų priežasčių manyti, kad oro transportu vežamos prekės arba jūrų transportu konteineriais gabenami kroviniai, kaip nurodyta 7 straipsnio 1 dalies a punkte, gali kelti tokį didelį pavojų saugumui ir saugai, kad reikėtų nedelsiant imtis veiksmų, ji nurodo nekrauti tų prekių į atitinkamą transporto priemonę. Pirmoji įvežimo muitinės įstaiga apie tai praneša toliau nurodytiems asmenims, jeigu jie turi prieigą prie 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos: — deklarantui ar jo atstovui, — vežėjui, jeigu jis nėra deklarantas ar deklaranto atstovas. Pranešimas pateikiamas iškart, kai tik nustatoma atitinkama rizika, o jūrų transportu konteineriais gabenamų krovinių, kaip nurodyta 7 straipsnio 1 dalies a punkte, atveju – ne vėliau kaip per 24 valandas nuo tada, kai vežėjas gauna įvežimo bendrąją deklaraciją arba atitinkamais atvejais įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis. Pirmoji įvežimo muitinės įstaiga apie tą pranešimą taip pat nedelsdama informuoja susitariančiųjų šalių muitines ir užtikrina joms prieigą prie atitinkamų įvežimo bendrosios deklaracijos duomenų.

6. Jei nustatoma, kad siunta kelia tokį pavojų, kad atvykus ją vežančiai transporto priemonei reikėtų imtis neatidėliotinų veiksmų, pirmoji įvežimo muitinės įstaiga imasi tų veiksmų, kai prekės atvežamos.

7. Baigusi atlikti rizikos analizę, pirmoji įvežimo muitinės įstaiga, naudodamasi 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta elektronine sistema, gali rekomenduoti tikrinimui atlikti tinkamiausią vietą ir priemones.

Muitinės įstaiga, kurios kompetencijai priklauso vietos, kuri rekomenduota kaip tinkamiausia tikrinimui atlikti, priežiūra, ne vėliau kaip prekių pateikimo pirmajai įvežimo muitinės įstaigai momentu priima sprendimą dėl tikrinimo ir užtikrina to sprendimo rezultatų prieinamumą visoms susitariančiųjų šalių muitinės įstaigoms, kurios yra potencialiai susijusios su atitinkamų prekių gabenimu, naudodamasi 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta elektronine sistema.

8. Muitinės įstaigos užtikrina savo atlikto su saugumu ir sauga susijusio muitinio tikrinimo rezultatų prieinamumą kitoms susitariančiųjų šalių muitinėms, naudodamosi 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta sistema, jeigu: a) muitinės vertinimu, rizika yra didelė ir dėl to būtinas muitinis tikrinimas, o jo rezultatai parodo, kad įvyko riziką keliantis įvykis, arba b) tikrinimo rezultatai nerodo, kad įvyko riziką keliantis įvykis, tačiau, atitinkamos muitinės nuomone, kitoje susitariančiųjų šalių muitų teritorijų vietoje kyla grėsmė, susijusi su didele rizika, arba c) būtina vienodai taikyti Susitarimu nustatytas taisykles. Susitariančiosios šalys, naudodamosi Susitarimo 12 straipsnio 3 dalyje nurodyta sistema, vykdo informacijos apie šios dalies a ir b punktuose nurodytą riziką mainus.

9. Kai prekės, dėl kurių pagal 3 straipsnio 1 dalies c–f, h–m, o ir q punktus atleidžiama nuo pareigos pateikti įvežimo bendrąją deklaraciją, įvežamos į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas, rizikos analizė atliekama pateikus prekes.

10. Muitinei pateiktos prekės gali būti išleidžiamos iškart, kai tik baigiama atlikti rizikos analizė ir kai tai įmanoma remiantis rizikos analizės rezultatais bei, kai būtina, taikomomis priemonėmis.

11. Rizikos analizė taip pat atliekama tuomet, kai pagal 2 straipsnio 3 ir 4 dalis iš dalies pakeičiami įvežimo bendrosios deklaracijos duomenys. Tokiu atveju, nedarant poveikio šio straipsnio 5 dalies trečioje pastraipoje jūrų transportu konteineriais gabenamiems kroviniams nustatyto termino taikymui, rizikos analizė baigiama atlikti iškart, kai tik gaunami tie duomenys, nebent nustatoma rizika arba reikia atlikti papildomą rizikos analizę.

9 straipsnis

Įvežimo bendrosios deklaracijos duomenų pateikimas per kitus asmenis

1. Nuo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 2 versijos įdiegimo datos, kai tos pačios prekės vežamos oro transportu pagal vieną ar daugiau vežimo sutarčių, sudarytų vieno ar daugiau asmenų, kurie nėra vežėjai, su vienu ar keliais orlaivio važtaraščiais, taikomos šios taisyklės: a) orlaivio važtaraštį surašantis asmuo informuoja asmenį, su juo sudariusį vežimo sutartį, apie to orlaivio važtaraščio surašymą; b) jei yra sudarytas susitarimas dėl bendro prekių pakrovimo, orlaivio važtaraštį surašantis asmuo informuoja asmenį, su kuriuo tą susitarimą sudarė, apie to orlaivio važtaraščio surašymą; c) vežėjas ir bet kuris iš orlaivio važtaraštį surašančių asmenų, teikdami įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis, pateikia visų asmenų, nepateikusių jiems įvežimo bendrajai deklaracijai surašyti būtinų duomenų, tapatybės duomenis; d) jeigu orlaivio važtaraštį surašantis asmuo nepateikia įvežimo bendrajai deklaracijai surašyti reikalingų duomenų savo kontrahentui, kuris surašo orlaivio važtaraštį, skirtą jam ar jo kontrahentui, su kuriuo jis sudarė susitarimą dėl bendro prekių pakrovimo, reikiamų duomenų nepateikęs asmuo juos pateikia pirmajai įvežimo muitinės įstaigai.

2. Nuo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 2 versijos įdiegimo datos, jei pašto paslaugų teikėjas nepateikia bendrajai deklaracijai surašyti būtinų duomenų apie pašto siuntas vežėjui, kuris privalo per tą sistemą pateikti likusius deklaracijos duomenis, taikomos šios taisyklės: a) paskirties vietos pašto paslaugų teikėjas (jeigu prekės siunčiamos į susitariančiąsias šalis) arba pirmosios įvežimo į susitariančiąsias šalis vietos pašto paslaugų teikėjas (jeigu prekės tranzitu gabenamos per susitariančiųjų šalių teritorijas) pateikia tuos duomenis pirmajai įvežimo muitinės įstaigai ir b) vežėjas, teikdamas įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis, pateikia pašto paslaugų teikėjo, nepateikusio jam įvežimo bendrajai deklaracijai surašyti būtinų duomenų, tapatybės duomenis.

3. Nuo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 2 versijos įdiegimo datos, jei skubių siuntų vežėjas nepateikia įvežimo bendrajai deklaracijai surašyti būtinų duomenų apie oro transportu vežamas skubias siuntas vežėjui, taikomos šios taisyklės: a) skubių siuntų vežėjas tuos duomenis pateikia pirmajai įvežimo muitinės įstaigai ir b) vežėjas, teikdamas įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis, pateikia skubių siuntų vežėjo, nepateikusio jam įvežimo bendrajai deklaracijai surašyti būtinų duomenų, tapatybės duomenis.

4. Nuo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 3 versijos įdiegimo datos, kai tos pačios prekės vežamos jūrų ar vidaus vandenų transportu pagal vieną ar daugiau papildomų vežimo sutarčių, sudarytų vieno ar daugiau asmenų, kurie nėra vežėjai, su vienu ar keliais konosamentais, taikomos šios taisyklės: a) konosamentą surašantis asmuo informuoja asmenį, sudariusį su juo vežimo sutartį, apie to konosamento surašymą; b) jeigu yra sudarytas susitarimas dėl bendro prekių pakrovimo, konosamentą surašantis asmuo informuoja asmenį, su kuriuo sudarė tą susitarimą, apie to konosamento surašymą; c) vežėjas ir bet kuris iš konosamentą surašančių asmenų, teikdamas įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis, pateikia visų asmenų, sudariusių su jais vežimo sutartį ir nepateikusių jiems įvežimo bendrajai deklaracijai surašyti būtinų duomenų, tapatybės duomenis; d) konosamentą surašantis asmuo, teikdamas įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis, pateikia prekių gavėjo, kuris konosamente nurodytas kaip neturintis dalinių konosamentų ir kuris jam nepateikė įvežimo bendrajai deklaracijai surašyti būtinų duomenų, tapatybės duomenis; e) jeigu konosamentą surašantis asmuo nepateikia įvežimo bendrajai deklaracijai surašyti būtinų duomenų savo kontrahentui, kuris surašo konosamentą, skirtą jam ar jo kontrahentui, su kuriuo jis sudarė susitarimą dėl bendro prekių pakrovimo, reikiamų duomenų nepateikęs asmuo juos pateikia pirmajai įvežimo muitinės įstaigai; f) jei konosamente nurodytas prekių gavėjas, neturintis dalinių konosamentų, nepateikia tą konosamentą surašančiam asmeniui įvežimo bendrajai deklaracijai surašyti būtinų duomenų, jis tuos duomenis pateikia pirmajai įvežimo muitinės įstaigai.

10 straipsnis

Į susitariančiųjų šalių muitų teritoriją atvykstančio jūrų laivo ar orlaivio nukreipimas kitu maršrutu

1. Nuo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 2 versijos diegimo laikotarpio nustatytos datos, jei orlaivis nukreipiamas kitu maršrutu ir pirma atvyksta į šalies, kuri įvežimo bendrojoje deklaracijoje nenurodyta kaip šalis, per kurios teritoriją vežamos prekės, muitinės įstaigą, faktinė pirmoji įvežimo muitinės įstaiga, naudodamasi ta sistema, susiranda įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis, rizikos analizės rezultatus ir tikrinimo rekomendacijas, kurias pateikė numatyta pirmoji įvežimo muitinės įstaiga.

2. Nuo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytos elektroninės sistemos 3 versijos diegimo laikotarpio nustatytos datos, jei jūrų laivas nukreipiamas kitu maršrutu ir pirma atvyksta į šalies, kuri įvežimo bendrojoje deklaracijoje nenurodyta kaip šalis, per kurios teritoriją vežamos prekės, muitinės įstaigą, faktinė pirmoji įvežimo muitinės įstaiga, naudodamasi ta sistema, susiranda įvežimo bendrosios deklaracijos duomenis, rizikos analizės rezultatus ir tikrinimo rekomendacijas, kurias pateikė numatyta pirmoji įvežimo muitinės įstaiga.

II ANTRAŠTINĖ DALIS

„IMPORTO KONTROLĖS SISTEMOS 2“ TECHNINĖS NUOSTATOS

11 straipsnis

„Importo kontrolės sistema 2“

1. ICS2 padeda palaikyti ryšius tarp ekonominės veiklos vykdytojų ir susitariančiųjų šalių dėl įvežimo bendrųjų deklaracijų reikalavimų vykdymo, saugumo ir saugos užtikrinimo tikslais susitariančiųjų šalių muitinių atliekamos rizikos analizės ir muitinės priemonių, kurios yra skirtos tai rizikai mažinti, įskaitant su saugumu ir sauga susijusius muitinius tikrinimus, ir padeda palaikyti susitariančiųjų šalių tarpusavio ryšius siekiant, kad būtų įvykdyti įvežimo bendrųjų deklaracijų reikalavimai.

2. ICS2 sudaro šie Sąjungos lygmeniu kuriami bendrieji komponentai: a) bendrai naudojama verslininko sąsaja; b) bendroji saugykla.

3. Šveicarija sukuria nacionalinę įvežimo informacijos sistemą kaip nacionalinį komponentą, naudojamą Šveicarijoje.

4. Šveicarija gali sukurti nacionalinę verslininko sąsają kaip nacionalinį komponentą, naudojamą Šveicarijoje.

5. ICS2 naudojama šiais tikslais: a) įvežimo bendrųjų deklaracijų ir prašymų jas iš dalies pakeisti ar pripažinti negaliojančiomis duomenims pagal Susitarimo 10 straipsnį ir šį priedą teikti, apdoroti ir saugoti; b) iš Susitarimo 10 straipsnyje ir šiame priede nurodytų deklaracijų gaunamiems įvežimo bendrųjų deklaracijų duomenims gauti, apdoroti ir saugoti; c) informacijai apie atvykimą ir pranešimams apie jūrų laivo ar orlaivio atvykimą pagal Susitarimo 10 straipsnį ir šį priedą teikti, apdoroti ir saugoti; d) informacijai apie prekių pateikimą susitariančiųjų šalių muitinėms pagal Susitarimo 10 straipsnį ir šį priedą gauti, apdoroti ir saugoti; e) informacijai apie prašymus atlikti rizikos analizę ir jos rezultatus, tikrinimo rekomendacijas, sprendimus dėl tikrinimų ir tikrinimų rezultatus pagal Susitarimo 10 ir 12 straipsnius ir šį priedą gauti, apdoroti ir saugoti; f) iš ekonominės veiklos vykdytojų gaunamiems ir jų teikiamiems pranešimams ir informacijai pagal Susitarimo 10 ir 12 straipsnius ir šį priedą gauti, apdoroti, saugoti ir teikti; g) susitariančiųjų šalių muitinių prašomai ekonominės veiklos vykdytojų informacijai pagal Susitarimo 10 ir 12 straipsnius ir šį priedą teikti, apdoroti ir saugoti.

6. ICS2 naudojama siekiant padėti susitariančiosioms šalims stebėti ir vertinti, kaip įgyvendinami bendri saugumo ir saugos rizikos kriterijai bei standartai, taip pat tikrinimo priemonės ir prioritetinės tikrinimo sritys, nurodytos Susitarimo 12 straipsnyje.

7. Ekonominės veiklos vykdytojų tapatybės nustatymas ir prieigos kontrolė suteikiant prieigą prie ICS2 bendrųjų komponentų atliekami naudojantis 13 straipsnyje nurodyta Vienodo vartotojų valdymo ir skaitmeninio parašo (angl. Uniform User Management and Digital Signature , toliau – UUM&DS) platforma.

8. Susitariančiųjų šalių pareigūnų tapatybės nustatymas ir prieigos kontrolė suteikiant prieigą prie ICS2 bendrųjų komponentų atliekami naudojantis Sąjungos teikiamomis tinklo paslaugomis.

9. Darniąja verslininko sąsaja ekonominės veiklos vykdytojai naudojasi kaip prieiga prie ICS2 pagal 1 straipsnį.

10. Darnioji verslininko sąsaja yra sąveiki su 12–14 dalyse nurodyta ICS2 bendrąja saugykla.

11. Darniąja verslininko sąsaja naudojamasi įvežimo bendrųjų deklaracijų duomenims teikti, apdoroti ir saugoti ir prašymams tuos duomenis iš dalies keisti ar pripažinti negaliojančiais teikti, pranešimams apie atvykimą teikti, taip pat informacijos mainams tarp susitariančiųjų šalių ir ekonominės veiklos vykdytojų vykdyti.

12. ICS2 bendroji saugykla yra susitariančiųjų šalių naudojama įvežimo bendrųjų deklaracijų duomenims, prašymams juos iš dalies keisti ar pripažinti negaliojančiais, pranešimams apie atvykimą, informacijai apie prekių pateikimą, informacijai apie prašymus atlikti rizikos analizę ir tos analizės rezultatus, tikrinimo rekomendacijas, tikrinimo sprendimus, taip pat tikrinimų rezultatus ir informacijai, kuria keičiamasi su ekonominės veiklos vykdytojais, tvarkyti.

13. ICS2 bendroji saugykla yra susitariančiųjų šalių naudojama statistikos ir vertinimo tikslais, taip pat su įvežimo bendrosiomis deklaracijomis susijusios informacijos mainams tarp susitariančiųjų šalių.

14. ICS2 bendroji saugykla yra sąveiki su darniąja verslininko sąsaja, nacionalinėmis verslininkų sąsajomis, jei jas sukuria susitariančiosios šalys, ir nacionalinėmis įvežimo informacijos sistemomis.

15. Prieš baigdama atlikti rizikos analizę saugumo ir saugos užtikrinimo tikslais susitariančiosios šalies muitinė naudoja bendrąją saugyklą konsultacijoms su kitos susitariančiosios šalies muitine pagal Susitarimo 10 ir 12 straipsnius ir šį priedą. Susitariančiosios šalies muitinė taip pat naudoja bendrąją saugyklą konsultacijoms su kita susitariančiąja šalimi dėl rekomenduojamų tikrinimų, sprendimų, priimamų dėl rekomenduojamų tikrinimų, ir su saugumu ir sauga susijusių muitinių tikrinimų rezultatų pagal Susitarimo 10 ir 12 straipsnius ir šį priedą.

16. Nacionalinėmis verslininkų sąsajomis, jei jas sukuria susitariančiosios šalys, ekonominės veiklos vykdytojai naudojasi kaip prieiga prie ICS2 pagal 1 straipsnį, kai jų teikiami dokumentai yra skirti susitariančiajai šaliai, valdančiai nacionalinę verslininko sąsają.

17. Įvežimo bendrųjų deklaracijų duomenų teikimo, dalinio keitimo, pripažinimo negaliojančiais, apdorojimo ir saugojimo, pranešimų apie atvykimą teikimo, taip pat informacijos mainų tarp susitariančiųjų šalių ir ekonominės veiklos vykdytojų tikslais ekonominės veiklos vykdytojai gali rinktis naudoti nacionalinę verslininko sąsają, jei ji yra sukurta, arba darniąją verslininko sąsają.

18. Nacionalinė verslininko sąsaja, jei ji yra sukurta, turi būti sąveiki su ICS2 bendrąja saugykla.

19. Kai Šveicarija sukuria nacionalinę verslininko sąsają, ji apie tai informuoja Sąjungą.

20. Susitariančiųjų šalių muitinės naudoja nacionalinę įvežimo informacijos sistemą įvežimo bendrųjų deklaracijų duomenų, gautų iš Susitarimo 10 straipsnyje nurodytų deklaracijų, mainams vykdyti, taip pat informacijos ir pranešimų apie jūrų laivo ar orlaivio atvykimą arba informacijos apie prekių pateikimą mainams su bendrąja saugykla vykdyti, prašymams dėl rizikos analizės tvarkyti, informacijos apie rizikos analizės rezultatus, tikrinimo rekomendacijas, tikrinimo sprendimus ir tikrinimų rezultatus mainams vykdyti ir jiems apdoroti.

21. Nacionalinė įvežimo informacijos sistema naudojama ir tais atvejais, kai susitariančiosios šalies muitinė paprašo ekonominės veiklos vykdytojų pateikti papildomos informacijos ir tą informaciją iš jų gauna.

22. Nacionalinė įvežimo informacijos sistema yra sąveiki su bendrąja saugykla.

23. Nacionalinė įvežimo informacijos sistema yra sąveiki su sistemomis, sukurtomis nacionaliniu lygmeniu siekiant gauti 20 dalyje nurodytą informaciją.

12 straipsnis

„Importo kontrolės sistemos 2“ veikimas ir mokymas ja naudotis

1. Sistemos bendruosius komponentus kuria, testuoja, diegia ir valdo Sąjunga. Nacionalinius komponentus kuria, testuoja, diegia ir valdo Šveicarija.

2. Šveicarija užtikrina, kad nacionaliniai komponentai būtų sąveikūs su bendraisiais komponentais.

3. Sąjunga atlieka bendrųjų komponentų techninę priežiūrą, o Šveicarija atlieka savo nacionalinių komponentų techninę priežiūrą.

4. Susitariančiosios šalys užtikrina nenutrūkstamą elektroninių sistemų veikimą.

5. Sąjunga gali keisti elektroninių sistemų bendruosius komponentus siekdama pašalinti triktis, pridėti naujų funkcijų arba pakeisti esamas funkcijas.

6. Sąjunga informuoja Šveicariją apie bendrųjų komponentų pakeitimus ir atnaujinimus.

7. Šveicarija informuoja Sąjungą apie nacionalinių komponentų pakeitimus ir atnaujinimus, galinčius turėti įtakos bendrųjų komponentų veikimui.

8. Susitariančiosios šalys viešai skelbia informaciją apie elektroninių sistemų pakeitimus ir atnaujinimus pagal 6 ir 7 dalis.

9. Tuo atveju, jei laikinai sutrinka ICS2 veikimas, taikomas susitariančiųjų šalių nustatytas veiklos tęstinumo planas.

10. Susitariančiosios šalys viena kitą informuoja apie elektroninių sistemų neprieinamumą dėl laikino jų veikimo sutrikimo.

11. Sąjunga, siekdama teikti pagalbą Šveicarijai elektroninių sistemų bendrųjų komponentų naudojimo ir veikimo klausimais, parūpina tinkamos mokymo medžiagos.

13 straipsnis

Vienodo vartotojų valdymo ir skaitmeninio parašo platforma

1. Vienodo vartotojų valdymo ir skaitmeninio parašo arba UUM&DS platforma sudaro sąlygas palaikyti ryšį tarp susitariančiųjų šalių tapatybės ir prieigos valdymo sistemų, nurodytų 6 dalyje, kad susitariančiųjų šalių pareigūnams ir ekonominės veiklos vykdytojams būtų suteikiama saugi leidžiama prieiga prie elektroninių sistemų.

2. UUM&DS platformą sudaro šie bendrieji komponentai: a) prieigos valdymo sistema; b) administravimo valdymo sistema.

3. UUM&DS platforma naudojama šių asmenų tapatybės nustatymui ir prieigos kontrolei užtikrinti: a) ekonominės veiklos vykdytojų, kad jie turėtų prieigą prie ICS2; b) susitariančiųjų šalių pareigūnų, kad jie turėtų prieigą prie ICS2 bendrųjų komponentų ir galėtų atlikti UUM&DS platformos techninę priežiūrą ir ją valdyti.

4. Susitariančiosios šalys sukuria prieigos valdymo sistemą, kurią naudojant tenkinami ekonominės veiklos vykdytojų pateikti prašymai dėl prieigos per UUM&DS platformą, palaikant sąveiką su susitariančiųjų šalių tapatybės ir prieigos valdymo sistemomis, nurodytomis 6 dalyje.

5. Susitariančiosios šalys sukuria administravimo valdymo sistemą, kurioje taikant tapatybės nustatymo ir leidimų suteikimo taisykles patvirtinami ekonominės veiklos vykdytojų tapatybės duomenys, kad jie turėtų prieigą prie elektroninių sistemų.

6. Susitariančiosios šalys sukuria tapatybės ir prieigos valdymo sistemą, siekdamos užtikrinti: a) ekonominės veiklos vykdytojų tapatybės duomenų saugų registravimą ir saugojimą; b) saugius pasirašytų ir šifruotų ekonominės veiklos vykdytojų tapatybės duomenų mainus.

14 straipsnis

Duomenų valdymas ir nuosavybė bei saugumas

1. Susitariančiosios šalys užtikrina, kad nacionaliniu lygmeniu užregistruoti duomenys atitiktų bendruosiuose komponentuose užregistruotus duomenis ir būtų nuolat atnaujinami.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies, susitariančiosios šalys užtikrina, kad toliau nurodyti duomenys atitiktų ICS2 bendrojoje saugykloje turimus duomenis ir būtų pagal juos atnaujinami: a) nacionaliniu lygmeniu užregistruoti ir iš nacionalinės įvežimo informacijos sistemos į bendrąją saugyklą perduodami duomenys; b) nacionalinėje įvežimo informacijos sistemoje iš bendrosios saugyklos gauti duomenys.

3. ICS2 bendrųjų komponentų duomenys, kuriuos per bendrai naudojamą verslininko sąsają pateikė ar joje užregistravo ekonominės veiklos vykdytojas, gali būti prieinami tam ekonominės veiklos vykdytojui arba jo apdorojami.

4. ICS2 bendruosiuose komponentuose turimų duomenų atveju: a) duomenys, ekonominės veiklos vykdytojo pateikti susitariančiajai šaliai per darniąją verslininko sąsają į bendrąją saugyklą, gali būti prieinami tai susitariančiajai šaliai ir jos apdorojami bendrojoje saugykloje. Kai reikia, tai susitariančiajai šaliai gali būti prieinama ir ši darniojoje verslininko sąsajoje užregistruota informacija; b) į bendrąją saugyklą susitariančiosios šalies perduoti ar joje užregistruoti duomenys gali būti prieinami tai susitariančiajai šaliai arba jos apdorojami; c) šios dalies a ir b punktuose nurodyti duomenys taip pat gali būti prieinami kitai susitariančiajai šaliai ir jos apdorojami, kai ta šalis dalyvauja atliekant rizikos analizę ir (arba) tikrinimo procesus, su kuriais susiję tie duomenys, pagal Susitarimo 10 ir 12 straipsnius ir šį priedą; d) duomenys gali būti Komisijos apdorojami bendradarbiaujant su susitariančiosiomis šalimis 1 straipsnio 1 dalies c punkte ir 11 straipsnio 6 dalyje nurodytais tikslais. Tokio duomenų apdorojimo rezultatai yra prieinami Komisijai ir susitariančiosioms šalims.

5. Susitariančiosioms šalims gali būti prieinami ICS2 bendrojo komponento duomenys, užregistruoti Sąjungos bendrojoje saugykloje. Sąjunga gali apdoroti šiuos duomenis.

6. Sąjunga yra bendrųjų komponentų sistemos savininkė.

7. Šveicarija yra savo nacionalinių komponentų sistemos savininkė.

8. Sąjunga užtikrina bendrųjų komponentų saugumą, o Šveicarija užtikrina savo nacionalinių komponentų saugumą.

9. Tais tikslais susitariančiosios šalys imasi bent tokių priemonių, kurios būtinos siekiant: a) neleisti jokiam leidimo neturinčiam asmeniui gauti prieigos prie duomenų apdorojimo įrangos; b) neleisti leidimo neturintiems asmenims įvesti duomenų arba su jais susipažinti, jų keisti ar ištrinti; c) aptikti bet kuriuos a ir b punktuose nurodytus veiksmus.

10. Susitariančiosios šalys viena kitą informuoja apie bet kuriuos veiksmus, kurie gali būti elektroninių sistemų saugumo faktinio ar įtariamo pažeidimo priežastis.

11. Susitariančiosios šalys parengia visų sistemų saugumo planus.

12. ICS2 komponentuose užregistruoti duomenys saugomi ne trumpiau kaip trejus metus po jų registracijos. Susitariančiosios šalys gali saugoti duomenis ir ilgiau, kai to reikalaujama atitinkamais nacionalinės teisės aktais.

15 straipsnis

Asmens duomenų tvarkymas

ICS2 ir UUM&DS platformoje tvarkant asmens duomenis:

a) Šveicarija ir Sąjungos valstybės narės veikia kaip duomenų valdytojos laikydamosi Susitarimo 14 straipsnio nuostatos;

b) Komisija veikia kaip duomenų tvarkytoja ir atlieka su tuo susijusias savo pareigas pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) 2018/1725 ( 7 ), tačiau, kai duomenys tvarkomi bendrų saugumo ir saugos rizikos kriterijų bei standartų, taip pat tikrinimo priemonių ir prioritetinių tikrinimo sričių įgyvendinimo stebėsenos ir vertinimo tikslais, Komisija veikia kaip bendra duomenų valdytoja.

16 straipsnis

Dalyvavimas ICS2 kūrime, techninėje priežiūroje ir valdyme

Sąjunga sudaro sąlygas Šveicarijos ekspertams stebėtojų teisėmis dalyvauti svarstant su ICS2 kūrimu, technine priežiūra ir valdymu susijusius klausimus Muitinės ekspertų grupės ir atitinkamų darbo grupių posėdžiuose. Sąjunga kiekvienu atskiru atveju sprendžia dėl Šveicarijos ekspertų dalyvavimo darbo grupių, kuriose atstovaujama tik kai kurioms iš Sąjungos valstybių narių ir kurios atsiskaito Muitinės ekspertų grupei, posėdžiuose.

III ANTRAŠTINĖ DALIS

17 straipsnis

Finansavimo nuostatos, susijusios su atsakomybe, įsipareigojimais ir lūkesčiais dėl ICS2 įdiegimo ir veikimo

Dėl ICS2 naudojimo išplėtimo įtraukiant Šveicariją ir atsižvelgiant į III skyrių ir šį priedą, šiomis finansavimo nuostatomis nustatomi su ICS2 susiję susitariančiųjų šalių bendradarbiavimo aspektai:

a) Komisija kurs, testuos, diegs, valdys ir eksploatuos ICS2 centrinius komponentus, kuriuos sudaro bendrai naudojama verslininko sąsaja ir bendroji saugykla (toliau – ICS2 centriniai komponentai), įskaitant jų veikimui ir sujungimui su IT sistemomis Šveicarijoje užtikrinti reikalingas taikomąsias programas ir paslaugas, kaip antai TAPAS, UUM&DS ir CCN2ng tarpinę programinę įrangą, ir įsipareigoja užtikrinti, kad jos būtų prieinamos Šveicarijai;

b) Šveicarija kurs, testuos, diegs, valdys ir naudos ICS2 nacionalinius komponentus;

c) Šveicarija ir Komisija susitaria pasidalyti ICS2 centrinių komponentų kūrimo ir susijusias vienkartines sąnaudas, taip pat ICS2 centrinių komponentų ir susijusių jų veikimui bei sujungimui užtikrinti reikalingų taikomųjų programų ir paslaugų sąnaudas tokia tvarka: 1) dėl ICS2 centrinių komponentų kūrimo sąnaudų dalies padengimo Komisija pateiks sąskaitą Šveicarijai pagal d ir e punktus. Kūrimo sąnaudos apima centrinių komponentų programinės įrangos kūrimo ir susijusios infrastruktūros (aparatinės įrangos, programinės įrangos, prieglobos, licencijų ir kt.) įsigijimo ir diegimo sąnaudas. Pagal paskirstymo formulę dengiama 4 % visų minėtų paslaugų sąnaudų; 2) kiekvienos sistemos versijos kūrimo sąnaudų viršutinė riba yra 550 000 EUR (penki šimtai penkiasdešimt tūkstančių eurų); 3) dėl ICS2 ir TAPAS veikimo sąnaudų dalies padengimo Komisija pateiks sąskaitą Šveicarijai pagal f, g ir h punktus. Veikimo sąnaudos apima atitikties testus ir infrastruktūros (aparatinės įrangos, programinės įrangos, prieglobos, licencijų ir kt.), ICS2 centrinių komponentų ir jų veikimui bei sujungimui užtikrinti reikalingų taikomųjų programų ir paslaugų (tokių kaip kokybės užtikrinimas, pagalbos tarnyba ir IT paslaugų valdymas) techninę priežiūrą. Pagal paskirstymo formulę dengiama 4 % visų minėtų paslaugų sąnaudų; 4) su ICS2 naudojimu Šveicarijoje susijusios veiklos sąnaudos neviršija didžiausios 450 000 EUR (keturių šimtų penkiasdešimties tūkstančių eurų) sumos per metus; 5) visas nacionalinio komponento ar komponentų kūrimo ir veikimo sąnaudas padengs Šveicarija; 6) Šveicarija informuojama apie planuojamus sąnaudų pokyčius, taip pat apie pagrindinius ICS2 plėtros elementus, galinčius turėti įtakos šioms sąnaudoms;

d) Šveicarija sutinka padengti dalį ICS2 centrinių komponentų kūrimo ir atitikties testų sąnaudų, patirtų prieš įgyvendinant Susitarimą. Šiuo tikslu: 1) Komisija informuos Šveicariją apie apskaičiuotą jos būtino įnašo už ankstesnius metus iki Susitarimo įgyvendinimo sumą; 2) kiekvienais metais iki gegužės 15 d., pradedant nuo 2021 m. gegužės 15 d., Komisija paprašys Šveicarijos sumokėti savo įnašą, kuriuo dengiamos tos ankstesnės sąnaudos, lygiomis dalimis per pirmus ketverius naudojimosi ICS2 metus;

e) Šveicarija sutinka padengti dalį ICS2 centrinių komponentų kūrimo sąnaudų. Šiuo tikslu: 1) Šveicarija sutinka sumokėti jai skirtą ICS2 1 versijos, 2 versijos ir 3 versijos kūrimo sąnaudų dalį; 2) kiekvienais metais iki gegužės 15 d., pradedant nuo 2021 m. gegužės 15 d., Komisija paprašys Šveicarijos sumokėti savo įnašą, kuriuo padengiamos naujausios sistemos versijos kūrimo sąnaudos pagal Komisijos išduotą tinkamai dokumentais pagrįstą debetinį dokumentą;

f) Šveicarija sutinka padengti dalį ICS2 centrinių komponentų veikimo sąnaudų. Šiuo tikslu: 1) kiekvienais metais iki liepos 31 d., pradedant nuo 2021 m. liepos 31 d., Komisija informuos Šveicariją apie apskaičiuotas ateinančių metų veiklos sąnaudas ir raštu pateiks Šveicarijai apskaičiuotą reikiamo jos įnašo už ateinančius metus sumą. Šveicarija bus informuojama tuo pačiu būdu ir tuo pačiu metu kaip ir kiekviena kita Komisijos informuojama ICS2 narė, ji taip pat bus informuojama apie pagrindinius ICS2 plėtros aspektus; 2) vieną kartą iki 2021 m. gegužės 15 d. Komisija paprašys Šveicarijos sumokėti metinį įnašą, kuriuo padengiamos 2020 m. veiklos sąnaudos ir kurio dydis yra 110 000 EUR, kartu su apskaičiuotu metiniu įnašu už 2021 m., kurio suma yra 280 000 EUR. Kiekvienais metais iki gegužės 15 d., pradedant nuo 2022 m. gegužės 15 d., Komisija prašys Šveicarijos sumokėti savo metinį įnašą už tuos metus, prie kurio pridėtas (teigiamas arba neigiamas) praėjusių metų likutis, pagal Komisijos išduotą tinkamai dokumentais pagrįstą debetinį dokumentą; 3) kiekvienais metais iki sausio 31 d., pradedant nuo 2022 m. sausio 31 d., Komisija: — patvirtins apmokėtas sąskaitas dėl ICS2 ir TAPAS veikimo ankstesnių metinių sąnaudų remdamasi Šveicarijos jau sumokėta suma, palyginti su faktinėmis Komisijos patirtomis sąnaudomis, ir pateiks Šveicarijai sąskaitos išrašą su sąnaudų sąmata, kurioje atskirai nurodytos įvairių paslaugų ir programinės įrangos tiekimo sąnaudos, ir — pateiks Šveicarijai faktinių metinių sąnaudų, t. y. realių veiklos sąnaudų, sumą už praėjusius metus. Komisija apskaičiuos faktines ir įvertintas sąnaudas remdamasi savo sutartimis su rangovais, sudarytomis pagal galiojančias sutarčių skyrimo procedūras. Likutis (neigiamas arba teigiamas), t. y. faktinių sąnaudų ir įvertintos praėjusių metų sąnaudų sumos skirtumas, bus apskaičiuotas ir apie jį bus pranešta Šveicarijai Komisijos sąskaitos išraše. Į šį sąskaitos išrašą bus įtraukta apskaičiuotoji metinė Šveicarijos įnašo suma, prie kurios pridėjus likučio (neigiamo arba teigiamo) sumą gauta grynoji suma, kurios sąskaitą Komisija pateiks Šveicarijai kasmet teikiamame debetiniame dokumente;

g) Šveicarija atliks mokėjimą po debetinio dokumento išdavimo dienos. Visi mokėjimai turi būti per 60 dienų atlikti į debetiniame dokumente nurodytą Komisijos banko sąskaitą;

h) jeigu c punkte nurodytas sumas Šveicarija sumoka po g punkte nurodytos datos, Komisija gali skaičiuoti delspinigius (pagal Europos Centrinio Banko operacijų eurais palūkanų normą, paskelbtą Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (C serijoje), taikomą tą dieną, kurią baigiasi sumokėjimo terminas, pridėjus 1,5 punkto). Ta pati norma bus taikoma ir Sąjungos atliekamiems mokėjimams;

i) jeigu Šveicarija prašo atlikti konkrečius ICS2 centriniams komponentams, taikomosioms programoms ar paslaugoms naudojamų IT priemonių korekcijas arba naudoti naujas IT priemones, tų pakeitimų pradėjimo ir atlikimo tikslu sudaromas atskiras abipusis susitarimas dėl reikiamų išteklių ir kūrimo sąnaudų;

j) visa susitariančiųjų šalių parengta ir turima mokymo medžiaga nemokamai elektroninėmis priemonėmis dalijamasi su visomis šalimis. Šveicarija gali kopijuoti, platinti, rodyti, naudoti susijusius kūrinius ir kurti išvestinius kūrinius remdamasi bendrąja mokymo medžiaga: 1) tik jeigu tinkamai nurodo autorių taip, kaip nustatyta toje bendrojoje mokymo medžiagoje; 2) tik nekomerciniais tikslais.

k) susitariančiosios šalys susitaria pripažinti ir atlikti savo atitinkamas pareigas, susijusias su ICS2 centrinių komponentų naudojimu, kaip apibūdinta šiame priede.

l) Kilus rimtų abejonių dėl šio priedo ar ICS2 tinkamo veikimo, bet kuri susitariančioji šalis gali laikinai sustabdyti šių finansinių nuostatų taikymą su sąlyga, kad kitai susitariančiajai šaliai apie tai bus pranešta raštu prieš tris mėnesius.

IV ANTRAŠTINĖ DALIS

IŠVEŽIMO BENDROJI DEKLARACIJA

18 straipsnis

Išvežimo bendrosios deklaracijos forma ir turinys

1. Išvežimo bendroji deklaracija pateikiama naudojantis duomenų apdorojimo techninėmis priemonėmis. Šiuo tikslu gali būti naudojami komerciniai, uosto ar transporto dokumentai, jeigu juose yra pateikti reikiami duomenys.

2. Išvežimo bendrojoje deklaracijoje pateikiami Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 B priedo 3 skyriaus A1 ir A2 skiltyse nustatyti tokios deklaracijos duomenys ir ji turi atitikti Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/2447 B priede nustatytus atitinkamus tų duomenų formatus, kodus ir pasikartojimų skaičių. Ji pildoma atsižvelgiant į tuose prieduose pateiktas pastabas. Išvežimo bendrąją deklaraciją patvirtina ją parengęs asmuo.

3. Muitinė leidžia pateikti popieriuje surašytą išvežimo bendrąją deklaraciją arba ją pateikti bet kuriais kitais būdais, dėl kurių susitarė muitinės, tik kuriomis nors iš šių aplinkybių: a) kai neveikia kompiuterizuota muitinės sistema; b) kai neveikia išvežimo bendrąją deklaraciją teikiančio asmens naudojama elektroninė priemonė, su sąlyga, kad muitinė taiko tokio paties lygio rizikos valdymą, koks taikomas išvežimo bendrosioms deklaracijoms, teikiamoms duomenų apdorojimo techninėmis priemonėmis. Popieriuje surašytą išvežimo bendrąją deklaraciją pasirašo ją parengęs asmuo. Kartu su tokiomis popieriuje surašytomis išvežimo bendrosiomis deklaracijomis, kai būtina, pateikiami krovinių aprašai ar kiti atitinkami sąrašai ir jose pateikiami 2 dalyje nurodyti duomenys.

4. Kiekviena susitariančioji šalis nustato sąlygas ir procedūras, pagal kurias išvežimo bendrąją deklaraciją teikiantis asmuo, pateikęs deklaraciją, gali pakeisti vieną ar daugiau jos duomenų.

19 straipsnis

Atleidimas nuo pareigos pateikti išvežimo bendrąją deklaraciją

1. Nereikalaujama pateikti šių prekių išvežimo bendrosios deklaracijos: a) elektros energijos; b) vamzdynais išgabenamų prekių; c) korespondencijos siuntų, t. y. laiškų, atvirukų, Brailio raštu parašytų laiškų ir spaudinių, neapmokestinamų importo ar eksporto muitu; d) prekių, gabenamų pašto siuntose pagal Pasaulinės pašto sąjungos taisykles; e) prekių, dėl kurių pagal susitariančiųjų šalių teisės aktus leidžiama pateikti žodinę muitinės deklaraciją arba kurias leidžiama deklaruoti paprasčiausiai kertant sieną, išskyrus padėklus, konteinerius, transporto priemones, taip pat tokių prekių atsargines dalis, reikmenis ir įrangą, jeigu jos yra vežamos pagal vežimo sutartį; f) keleivių asmeniniame bagaže vežamų prekių; g) su ATA ir CPD knygelėmis vežamų prekių; h) prekių, kurioms taikomas atleidimas nuo muitų pagal 1961 m. balandžio 18 d. Vienos konvenciją dėl diplomatinių santykių, 1963 m. balandžio 24 d. Vienos konvenciją dėl konsulinių santykių ar kitas konvencijas dėl konsulinių funkcijų arba 1969 m. gruodžio 16 d. Niujorko konvenciją dėl specialiųjų misijų; i) ginklų ir karinės įrangos, kuriuos iš susitariančiosios šalies muitų teritorijos išveža už susitariančiųjų šalių karinę gynybą atsakingos institucijos kariniu transportu arba tik kariuomenės institucijų naudojamu transportu; j) toliau nurodytų prekių, iš susitariančiosios šalies muitų teritorijos išvežamų tiesiai į jūrinius įrenginius, kuriuos eksploatuoja susitariančiųjų šalių muitų teritorijoje įsisteigęs asmuo: 1) prekių, skirtų naudoti jūrinių įrenginių statybai, remontui, techninei priežiūrai ar rekonstrukcijai; 2) prekių, skirtų naudoti jūriniams įrenginiams įrengti; 3) jūriniuose įrenginiuose naudoti ar vartoti skirtų prekių atsargų; k) prekių, gabenamų su NATO 302-ąja forma, nustatyta 1951 m. birželio 19 d. Londone pasirašytame Šiaurės Atlanto sutarties Šalių susitarime dėl jų karinių pajėgų statuso, arba su ES 302-ąja forma, numatyta Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2015/2446 1 straipsnio 51 punkte; l) prekių, kurios tiekiamos montuoti į laivus ar orlaivius kaip jų dalys ar pagalbiniai reikmenys, prekių, kurios būtinos, kad veiktų laivų ar orlaivių varikliai, mechanizmai ir kita įranga, taip pat maisto produktų ir kitų prekių, skirtų vartoti ar parduoti laivuose ar orlaiviuose; m) namų apyvokos daiktų, kaip apibrėžta atitinkamų susitariančiųjų šalių teisės aktuose, jeigu jie nėra vežami pagal vežimo sutartį; n) prekių, išsiunčiamų iš susitariančiųjų šalių muitų teritorijų į Seutą ir Melilją, Helgolandą, San Marino Respubliką, Vatikano Miesto Valstybę, Livinjo savivaldybę ir Šveicarijos muitų teritorijos Zamnauno ir Sampvoiro eksklavus; o) prekių, vežamų laivais tarp susitariančiųjų šalių uostų, pakeliui neįplaukiant į jokį ne susitariančiųjų šalių muitų teritorijose esantį uostą; p) prekių, vežamų orlaiviais tarp susitariančiųjų šalių oro uostų, pakeliui nenusileidžiant jokiame ne susitariančiųjų šalių muitų teritorijose esančiame oro uoste.

2. Išvežimo bendrosios deklaracijos nereikalaujama pateikti tais atvejais, kurie numatyti susitariančiosios šalies ir trečiosios šalies tarptautiniame susitarime dėl saugumo, laikantis Susitarimo 9 straipsnio 3 dalyje nustatytos tvarkos.

3. Susitariančiosios šalys prekių išvežimo bendrosios deklaracijos nereikalauja pateikti šiais atvejais: a) kai prekes iš vieno susitariančiųjų šalių uosto į kitą vežantis laivas turi pakeliui įplaukti į ne susitariančiųjų šalių muitų teritorijose esantį uostą, o prekės turi likti pakrautos laive, kol jis stovi ne susitariančiųjų šalių muitų teritorijose esančiame uoste; b) kai prekes iš vieno susitariančiųjų šalių oro uosto į kitą vežantis orlaivis turi pakeliui nusileisti ne susitariančiųjų šalių muitų teritorijose esančiame oro uoste, o prekės turi likti pakrautos orlaivyje, kol jis stovi ne susitariančiųjų šalių muitų teritorijose esančiame oro uoste; c) kai uoste ar oro uoste prekės neiškraunamos iš transporto priemonių, įvežusių jas į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas ir išvešiančių iš tų teritorijų; d) kai prekės buvo pakrautos ankstesniame susitariančiųjų šalių muitų teritorijose esančiame uoste ar oro uoste, kuriame buvo pateikta išvežimo bendroji deklaracija arba taikytas atleidimas nuo pareigos pateikti išankstinę išvežimo deklaraciją, ir lieka toje pačioje transporto priemonėje, išvešiančioje jas iš susitariančiųjų šalių muitų teritorijų; e) kai laikinai saugomos prekės ar prekės, kurioms įforminta laisvosios zonos procedūra, prižiūrint tai pačiai muitinės įstaigai perkraunamos iš jas į tą laikinojo saugojimo sandėlį ar laisvąją zoną atvežusios transporto priemonės į laivą, orlaivį ar geležinkelių transporto priemonę, išvešiančius prekes iš susitariančiųjų šalių muitų teritorijų, jeigu tenkinamos šios sąlygos: 1) prekės perkraunamos per 14 dienų nuo jų pateikimo pagal atitinkamos susitariančiosios šalies teisės aktus arba, išimtinėmis aplinkybėmis, kai leidžia muitinė, per ilgesnį laikotarpį, jei 14 dienų laikotarpis tokiomis aplinkybėmis yra nepakankamas; 2) informacija apie prekes yra prieinama muitinei; 3) vežėjo žiniomis, prekių paskirties vieta ir gavėjas lieka tie patys; f) kai prekės buvo įvežtos į susitariančiųjų šalių muitų teritorijas, tačiau jų nepriėmė kompetentinga muitinė ir jos buvo nedelsiant grąžintos į šalį eksportuotoją.

20 straipsnis

Išvežimo bendrosios deklaracijos pateikimo vieta

1. Išvežimo bendroji deklaracija pateikiama susitariančiosios šalies, kurios muitų teritorijoje atliekami prekių išvežimo į trečiąsias šalis formalumai, kompetentingai muitinės įstaigai. Tačiau muitinės eksporto deklaracija, kuri naudojama kaip išvežimo bendroji deklaracija, pateikiama susitariančiosios šalies, kurios muitų teritorijoje atliekami eksporto į trečiąją šalį formalumai, kompetentingai institucijai. Bet kuriuo atveju kompetentinga įstaiga atlieka su saugumu ir sauga susijusią rizikos analizę remdamasi deklaracijoje pateiktais duomenimis, taip pat saugumo ir saugos muitinius tikrinimus, kurie laikomi būtinais.

2. Kai prekės iš susitariančiosios šalies muitų teritorijos išvežamos į trečiąją šalį per kitos susitariančiosios šalies muitų teritoriją, o po eksporto formalumų atliekama tranzito procedūra pagal Konvenciją dėl bendrosios tranzito procedūros, 18 straipsnio 2 dalyje nurodytiems duomenims perduoti antrosios susitariančiosios šalies kompetentingoms institucijoms naudojama NCTS sistema. Šiuo atveju pirmosios susitariančiosios šalies muitinės įstaiga užtikrina, kad jos su saugumu ir sauga susijusio muitinio tikrinimo rezultatai būtų prieinami antrosios susitariančiosios šalies muitinei, jeigu: a) muitinės vertinimu, rizika yra didelė ir dėl to būtinas muitinis tikrinimas, o tikrinimo rezultatai parodo, kad įvyko riziką keliantis įvykis, arba b) tikrinimo rezultatai nerodo, kad įvyko riziką keliantis įvykis, tačiau, atitinkamos muitinės nuomone, kitoje susitariančiųjų šalių muitų teritorijų vietoje kyla grėsmė, susijusi su didele rizika, arba c) būtina vienodai taikyti Susitarimu nustatytas taisykles. Susitariančiosios šalys, naudodamosi Susitarimo 12 straipsnio 3 dalyje nurodyta sistema, vykdo informacijos apie šios dalies a ir b punktuose nu