2002A3430 — LT — 01.01.2014 — 002.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:









▼B

SUSITARIMAS

tarp Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos dėl krovinių ir keleivių vežimo geležinkeliu ir keliais







ŠVEICARIJOS KONFEDERACIJA (toliau – Šveicarija), EUROPOS BENDRIJA (toliau – Bendrija), toliau – Susitariančiosios Šalys, ŽINODAMOS, kad abi yra suinteresuotos skatinti bendradarbiavimą ir prekybą, ypač atverdamos viena kitai transporto rinką, kaip numatyta 1992 m. gegužės 2 d. Europos ekonominės bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl krovinių vežimo geležinkeliu ir keliais (toliau – 1992 m. Susitarimas) 13 straipsnyje, NORĖDAMOS plėtoti suderintą transporto politiką, kurios tikslas – skatinti naudoti labiau aplinką tausojančias keleivių ir krovinių vežimo priemones, ir taip derinti aplinkos apsaugą su transporto sistemų efektyvumu, ypač Alpių regione, NORĖDAMOS užtikrinti įvairių transporto rūšių sveiką konkurenciją įvertinant tai, kad šios transporto rūšys turėtų padengti su jomis susijusias išlaidas, ŽINODAMOS, jog būtina užtikrinti, kad Šveicarijos transporto politika atitiks bendruosius Bendrijos transporto politikos principus, ypač įgyvendinant suderintą įstatymų leidybos ir reguliavimo sistemą, SUSITARĖ:







I

ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS

1 straipsnis

Bendrieji principai ir tikslai

1. Šio Bendrijos ir Šveicarijos Susitarimo tikslas yra, viena vertus, taip liberalizuoti Susitariančiųjų Šalių patekimą į viena kitos keleivių ir krovinių vežimo keliais ir geležinkeliu rinką, kad būtų užtikrintas efektyvesnis eismo valdymas, naudojant maršrutus, kurie technologiniu, geografiniu ir ekonominiu požiūriu yra tinkamiausi visoms Susitarime aptariamoms transporto rūšims; kita vertus, sukurti suderintos transporto politikos pagrindą.

2. Susitarimo nuostatos ir jų taikymas grindžiami abipusiškumo ir neribojamo transporto rūšies pasirinkimo principais.

3. Susitariančiosios Šalys įsipareigoja taikydamos šį Susitarimą nesiimti diskriminuojančių priemonių.

2 straipsnis

Taikymo sritis

1. Šis Susitarimas taikomas krovinių ir keleivių vežimui keliais iš vienos Susitariančiosios Šalies į kitą ir atgal, Šalių teritorijos kirtimui tranzitu, nepažeidžiant 1992 m. Susitarimo ir laikantis 7 straipsnio 3 dalies, keleivių ir krovinių vežimui keliais trišaliu pagrindu ir Šveicarijos vidaus prekybai.

2. Šis Susitarimas taikomas tarptautiniam keleivių ir krovinių vežimui geležinkeliu ir kombinuotam tarptautiniam transportui. Jis netaikomas geležinkelio įmonėms, kurių veikla apima tik miesto, priemiesčio arba regiono operacijas.

3. Šis Susitarimas taikomas transporto operacijoms, kurias atlieka kelių transporto įmonės arba geležinkelio įmonės, įsisteigusios vienoje iš Susitariančiųjų Šalių.

3 straipsnis

Sąvokos

1. Kelių transportas

Šiame Susitarime: — „vežėjo kelių transporto verslas“ – tai bet kurios įmonės, vežančios krovinius motorine transporto priemone arba transporto priemonių junginiu samdos pagrindais ar už atlygį, veikla, — „keleivinio kelių transporto operatoriaus verslas“ – tai bet kurios įmonės, vykdančios tarptautinį keleivių vežimą tolimojo susisiekimo autobusais arba miesto autobusais samdos pagrindais ar už atlygį, veikla, — „įmonė“ – tai bet kuris siekiantis arba nesiekiantis pelno fizinis asmuo, juridinis asmuo arba juridinio asmens statuso neturintis, siekiantis arba nesiekiantis pelno asmenų susivienijimas ar grupė, arba bet kuri oficiali įstaiga, kuri turi juridinio asmens statusą arba yra pavaldi institucijai, turinčiai tokį statusą, — „transporto priemonė“ – tai kurios nors Susitariančiosios Šalies teritorijoje įregistruota motorinė transporto priemonė arba transporto priemonių junginys, kuriame bent motorinė priemonė yra įregistruota kurios nors Susitariančiosios Šalies teritorijoje, ir kuri yra skirta tik kroviniams vežti, arba bet kuri motorinė transporto priemonė, kurios konstrukcija ir įranga įgalina vežti daugiau kaip devynis asmenis, įskaitant vairuotoją, ir kuri tam tikslui yra skirta, — „tarptautinis vežimas“ – tai transporto priemonės reisas, kai išvykimo vieta yra vienos Susitariančiosios Šalies teritorijoje, o paskirties vieta – kitos Susitariančiosios Šalies arba trečiosios šalies teritorijoje, arba atvirkščiai, ir tuščios transporto priemonės, atliekančios pirmiau minėtą reisą, judėjimas; jeigu išvykimo vieta arba reiso paskirties vieta yra trečiojoje šalyje, turi būti vežama transporto priemone, registruota Susitariančiojoje Šalyje, kurioje yra išvykimo vieta arba reiso paskirties vieta, — „tranzitas“ – tai krovinių arba keleivių vežimas (be pakrovimo ar iškrovimo) ir tuščių transporto priemonių judėjimas per Susitariančiosios Šalies teritoriją, — „Šveicarijos vidaus prekyba“ – tai krovinių vežimas samdos pagrindais ar už atlygį Šveicarijoje įregistruota transporto priemone iš vienos Bendrijos valstybės narės į kitą valstybę narę, kai transporto priemonė to paties reiso metu įprastiniu maršrutu kerta Šveicariją arba ne, — „trišalio transporto operacijos su trečiosiomis šalimis“ – tai bet koks keleivių arba krovinių vežimas iš vienos Susitariančiosios Šalies teritorijos į trečiąją šalį, ir atvirkščiai, kitoje Susitariančiojoje Šalyje įregistruota transporto priemone, kai ji to paties reiso metu įprastiniu maršrutu kerta valstybę, kurioje yra įregistruota, arba ne, — „leidimas“ – tai leidimas, licencija arba nuolaida, nustatyta Susitariančiosios Šalies teisės aktuose.

2. Geležinkelių transportas

Šiame Susitarime: — „geležinkelio įmonė“ – tai bet kokia privati arba valstybinė įmonė, kurios pagrindinė veikla yra teikti geležinkelių transporto paslaugas – vežti krovinius ir (arba) keleivius, ir kuriai galioja reikalavimas užtikrinti trauką; tokiai traukai užtikrinti gali būti naudojami riedmenys, kurie nėra tos geležinkelio įmonės nuosavybė, ir personalas, kurio ta geležinkelio įmonė nėra tiesiogiai nusamdžiusi, — „tarptautinė įmonių grupė“ – tai bet koks bent dviejų geležinkelio įmonių, kurios yra įsisteigusios skirtingose Bendrijos valstybėse narėse arba viena jų įsisteigusi Šveicarijoje, susivienijimas, siekiantis teikti tarptautinio transporto paslaugas tarp Bendrijos ir Šveicarijos, — „infrastruktūros valdytojas“ – tai bet kokia valstybinė įstaiga arba įmonė, atsakinga visų pirma už geležinkelio infrastruktūros sukūrimą ir priežiūrą, taip pat už kontrolės ir saugos sistemų eksploatavimą, — „licencija“ – tai kurios nors Susitariančiosios Šalies kompetentingos institucijos įmonei išduotas leidimas, liudijantis, kad ji turi geležinkelio įmonės statusą. Tas statusas gali apsiriboti tam tikrų transporto paslaugų rūšių teikimu, — „licencijas išduodanti institucija“ – tai įstaiga, kuriai abi Susitariančiosios Šalys yra suteikusios teisę išduoti licencijas, — „traukinio linija“ – infrastruktūros pajėgumai, reikalingi tam, kad tam tikru laiku traukinys galėtų važiuoti tarp dviejų vietovių, — „paskirstymas“ – geležinkelių infrastruktūros pajėgumų paskirstymas, kurį atlieka paskirstymo įstaiga, — „paskirstymo įstaiga“ – tai institucija ir (arba) infrastruktūros valdytojas, kuriuos viena iš Susitariančiųjų Šalių yra paskyrusi infrastruktūros pajėgumams paskirstyti, — „mieste ir priemiesčiuose teikiamos paslaugos“ – tai transporto paslaugos, teikiamos, kad būtų patenkinti miesto centro arba aglomeracijos transporto poreikiai, taip pat transporto poreikiai tarp tokio centro arba aglomeracijos ir juos supančių rajonų, — „regioninės paslaugos“ – tai transporto paslaugos, teikiamos regiono transporto poreikiams patenkinti, — „kombinuotas transportas“ – tai krovinių vežimas sunkiasvorėmis transporto priemonėmis arba krovimo priemonėmis, kurios dalį reiso atlieka geležinkeliu, taip pat reisą pradeda ir (arba) baigia keliais, — „konkurencingos geležinkelių transporto kainos“: geležinkelių transporto kainos laikomos konkurencingomis, jei vidutinės geležinkelių transporto kainos Šveicarijoje neviršija 9 priede nustatytų panašaus maršruto kelių transporto sąnaudų.

4 straipsnis

1992 m. Susitarime nustatyta išlyga

Pagal šiame Susitarime nustatytas leidžiančias nukrypti nuostatas šio Susitarimo nuostatos neturi įtakos Susitariančiųjų Šalių teisėms ir įsipareigojimams, nustatytiems 1992 m. Susitarime.







II

ANTRAŠTINĖ DALIS

TARPTAUTINIS KELIŲ TRANSPORTAS







A.

BENROSIOS NUOSTATOS

5 straipsnis

Leidimas verstis verslu

1. Įmonės, kurios nori verstis profesionalių kelių vežėjų veikla, turi atitikti šiuos tris reikalavimus:

a) turėti gerą reputaciją;

b) būti tinkamos finansinės būklės;

c) turėti profesinės kompetencijos.

2. Šioje srityje taikomos nuostatos yra išdėstytos 1 priedo 1 skirsnyje.

6 straipsnis

Socialiniai standartai

Šioje srityje taikomos socialinės nuostatos išdėstytos 1 priedo 2 skirsnyje.

7 straipsnis

Techniniai standartai

1. Pagal šio straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatas Šveicarija, praėjus ne daugiau kaip šešiems mėnesiams nuo šio Susitarimo pasirašymo, priima susitarimus, lygiaverčius Bendrijos teisės aktams dėl kelių transportą reglamentuojančių techninių sąlygų, išdėstytiems 1 priedo 3 skirsnyje.

2. Šveicarija turi dvejų metų pereinamąjį laikotarpį, prasidedantį šio Susitarimo įsigaliojimo dieną, kad suvienodintų savo teisės aktus, reglamentuojančius transporto priemonių techninę kontrolę, su Bendrijos teise.

3. Nuo 2001 m. sausio 1 d. faktinės bendrosios masės riba, kurią Šveicarija taiko sujungtoms transporto priemonėms ir autotraukiniams, visoms transporto rūšims yra 34 tonos.

Nuo 2005 m. sausio 1 d. Šveicarija savo teisės aktus dėl didžiausių leistinų svorio ribų šioms transporto priemonėms, dalyvaujančioms tarptautinio vežimo veikloje, suvienodina su tos pačios srities teisės aktais, galiojančiais Bendrijoje Susitarimo pasirašymo dieną.

4. Įvedant 40 straipsnyje nustatytus kelių naudojimo mokesčius pamažu didinama šio straipsnio 3 dalyje numatyta svorio riba.

5. Abi Susitariančiosios Šalys įsipareigoja viena kitos teritorijoje netaikyti pavirtintoms transporto priemonėms sąlygų, griežtesnių už galiojančias savoje teritorijoje.

8 straipsnis

Transporto priemonių svorį reglamentuojantys pereinamojo laikotarpio susitarimai

1. Siekiant pamažu pradėti taikyti galutinius, 7 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje apibrėžtus susitarimus dėl krovinių vežimo transporto priemone, kurios faktinė bendroji masė didesnė kaip 28 t (iki 2000 m. gruodžio 31 d.) arba 34 t (nuo 2001 m. sausio 1 d. iki 2004 m. gruodžio 31 d.), bet neviršija 40 t, iš išvykimo vietos Bendrijoje iki paskirties vietos, kuri yra už Šveicarijos zonos prie pasienio, kaip apibrėžta 6 priede (ir atvirkščiai), arba tranzitu kertant Šveicariją taikoma kvota, kuria galima naudotis sumokėjus papildomą mokestį už naudojimąsi infrastruktūra, remiantis šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse nustatytomis procedūromis. Jeigu transporto priemonės įregistruotos Šveicarijoje, ši kvota taip pat gali būti taikoma transporto operacijoms Šveicarijoje.

2. 2000 m. Bendrija gauna 250 000 leidimų kvotą. 2000 m. Šveicarija gauna 250 000 leidimų kvotą. Jeigu Susitarimas neįsigalios iki 2000 m. sausio 1 d., leidimų skaičius 2000 m. bus proporcingai sumažintas.

3. 2001 ir 2002 m. Bendrija gaus 300 000 leidimų kvotą. 2001 ir 2002 m. Šveicarija gaus 300 000 leidimų kvotą.

4. 2003 ir 2004 m. Bendrija gaus 400 000 leidimų kvotą. 2003 ir 2004 m. Šveicarija gaus 400 000 leidimų kvotą.

5. Šveicarijos arba Bendrijos operatoriai šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse numatytais leidimais gali naudotis, sumokėję mokestį už naudojimąsi Šveicarijos infrastruktūra, apskaičiuotą ir nustatytą 2 priede nustatyta tvarka.

6. Nuo 2005 m. sausio 1 d. transporto priemonėms, kurios atitinka 7 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje nustatytus techninius standartus, pagal 32 straipsnį netaikomos jokios kvotos ar leidimai.







B.

TARPTAUTINIS KROVINIŲ VEŽIMAS KELIAIS

9 straipsnis

Krovinių vežimas tarp Susitariančiųjų Šalių teritorijų

1. Tarptautiniam krovinių vežimui keliais samdos pagrindais ar už atlygį, taip pat reisams be krovinio iš vienos Susitariančiosios Šalies teritorijos į kitą Bendrijos vežėjai turi turėti Reglamente (EEB) Nr. 881/92 nustatytą Bendrijos leidimą, kurio pavyzdys pateiktas 3 priede, o Šveicarijos vežėjai turi turėti panašų Šveicarijos leidimą.

2. Jeigu transporto operacijos patenka į šio Susitarimo taikymo sritį, šie leidimai pakeičia dvišalius leidimus, kuriais Bendrijos valstybės narės ir Šveicarija buvo pasikeitusios ir kurie buvo reikalingi iki šio Susitarimo įsigaliojimo.

3. 4 priede nurodytoms transporto operacijoms netaikomas joks vežimo leidimas ir jokia licencijų sistema.

4. Procedūroms, reglamentuojančioms leidimų išdavimą, pratęsimą ir panaikinimą, bei procedūroms, reglamentuojančioms savitarpio pagalbą, taikomos Reglamento (EEB) Nr. 881/92 nuostatos Bendrijos vežėjams ir analogiškos Šveicarijos nuostatos.

10 straipsnis

Krovinių vežimas tranzitu per Susitariančiųjų Šalių teritoriją

1. Tarptautinis krovinių vežimas samdos pagrindais ar už atlygį, taip pat tuščių transporto priemonių važiavimas tranzitu per Susitariančiųjų Šalių teritoriją yra liberalizuojamas. Šioms transporto operacijoms atlikti reikia 9 straipsnyje nurodytų licencijų.

2. Taikomos 9 straipsnio 2, 3 ir 4 dalys.

11 straipsnis

Tranzitas per Austriją

Per Austrijos teritoriją tranzitu važiuojantiems Šveicarijos operatoriams taikoma ekologinių taškų sistema, analogiška sistemai, numatytai Austrijos stojimo į Europos Sąjungą akto 9 protokolo 11 straipsnyje; ji taikoma neperžengiant šio protokolo galiojimo ribų. Ekologinių taškų skaičiavimo metodas ir išsamios jų administravimo ir kontrolės taisyklės bei procedūros nustatomos administraciniame susitarime, kuris šio Susitarimo sudarymo metu turi būti parengtas bendru Susitariančiųjų Šalių sutarimu; jis atitinka mutatis mutandis pirmiau minėto 9 protokolo nuostatas.

12 straipsnis

Šveicarijos vidaus prekyba

1. Nuo 2001 m. Šveicarijos vidaus prekyba vyksta pagal šias sąlygas:

— tokioms transporto operacijoms atlikti reikia 9 straipsnio 1 dalyje nurodyto Šveicarijos leidimo,

— nuvežus krovinius tarp Šveicarijos ir kurios nors Bendrijos valstybės narės, grįžtant atgal gali būti atliekama tik viena transporto operacija.

2. Tačiau iki tos datos leidžiama naudotis esamomis teisėmis, kurios nustatytos galiojančiuose dvišaliuose susitarimuose. Šios teisės išvardytos šio Susitarimo 5 priede.

3. Nuo 2005 m. Šveicarijos vidaus prekyba bus visiškai liberalizuota. Transporto operacijoms atlikti reikia 9 straipsnio 1 dalyje nurodytos Šveicarijos licencijos.

13 straipsnis

Trišalio transporto operacijos su trečiosiomis šalimis

1. Trečiąsias šalis apimantį trišalį vežimą reglamentuojantys susitarimai apibrėžti bendru sutarimu sudarant būtiną susitarimą tarp Bendrijos ir tos trečiosios šalies bei Šveicarijos ir tos trečiosios šalies. Šiais susitarimais siekiama užtikrinti vienodą režimą Bendrijos ir Šveicarijos operatoriams trišalio transporto srityje.

2. Kol bus sudaryti Bendrijos ir atitinkamų trečiųjų šalių susitarimai, šis Susitarimas neturi įtakos su trišaliu transportu susijusioms nuostatoms, kurios išdėstytos dvišaliuose Bendrijos valstybių narių ir Šveicarijos susitarimuose dėl trečiąsias šalis apimančio vežimo. Šios teisės išvardytos šio Susitarimo 5 priede.

3. Apibrėžus šio straipsnio 1 dalyje minimus susitarimus Šveicarija, kiek būtina, sudaro arba pritaiko dvišalius susitarimus su šiomis trečiosiomis šalimis.

14 straipsnis

Vežimas tarp dviejų punktų kurioje nors Bendrijos valstybėje narėje arba tarp dviejų punktų Šveicarijos teritorijoje

Pagal šį Susitarimą draudžiamas vežimas tarp dviejų punktų kurios nors Bendrijos valstybės narės teritorijoje Šveicarijoje įregistruota transporto priemone ir vežimas tarp dviejų punktų Šveicarijos teritorijoje kurioje nors Bendrijos valstybėje narėje įregistruota transporto priemone.

15 straipsnis

Draudimas vairuoti naktį ir sekmadieniais bei svorio ribos netaikymas

1. Draudimas vairuoti naktį Šveicarijos teritorijoje taikomas tik nuo 22.00 iki 05.00.

2. Svorio ribos ir draudimo vairuoti naktį ir sekmadieniais netaikymo sąlygos išdėstytos 6 priede.

3. Nuo draudimo vairuoti naktį atleidžiama netaikant diskriminavimo principo; tą gali padaryti viena įstaiga. Nuo draudimo atleidžiama sumokėjus mokestį administracinėms sąnaudoms padengti.

16 straipsnis

Tam tikrų svorio ribos netaikymo išlygų panaikinimas

1992 m. Susitarimo 6 priedo II dalies 3 ir 4 punktų nuostatos nebetaikomos nuo šio Susitarimo įsigaliojimo.







C.

TARPTAUTINIS KELEIVIŲ VEŽIMAS TOLIMOJO SUSISIEKIMO AUTOBUSAIS IR MIESTO AUTOBUSAIS

17 straipsnis

Vežėjams taikomos sąlygos

1. Vežėjai, kurie vykdo savo veiklą samdos pagrindais ar už atlygį, gali teikti 7 priedo 1 straipsnyje apibrėžtas transporto paslaugas nediskriminuojant dėl pilietybės arba įsisteigimo vietos, jei tie vežėjai:

— turi leidimą Bendrijos valstybėje narėje, kurioje jie yra įsisteigę, arba Šveicarijoje verstis vežimu tolimojo susisiekimo autobusais ir miesto autobusais ir teikti reguliarias paslaugas, tarp jų specialiąsias arba vienkartines paslaugas,

— vairuotojams ir transporto priemonėms taikomų standartų srityje atitinka teisinius kelių eismo saugos reikalavimus.

2. Vežėjai savo sąskaita gali teikti 7 priedo 1 straipsnio 3 dalyje apibrėžtas transporto paslaugas nediskriminuojant dėl pilietybės arba įsisteigimo vietos, jei tie vežėjai:

— turi leidimą Bendrijos valstybėje narėje, kurioje yra įsisteigę, arba Šveicarijoje verstis vežimu tolimojo susisiekimo autobusais ir miesto autobusais laikydamiesi patekimo į rinką sąlygų, kurios nustatytos nacionaliniuose teisės aktuose,

— vairuotojams ir transporto priemonėms taikomų standartų srityje atitinka teisinius kelių eismo saugos reikalavimus.

3. Vežėjai, atitinkantys šio straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas, gali atlikti tarptautinio keleivinio transporto operacijas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais su sąlyga, kad Bendrijos vežėjai turi Bendrijos licenciją, o Šveicarijos vežėjai turi analogišką Šveicarijos licenciją.

Tokių licencijų pavyzdys ir jų gavimo, naudojimo ir pratęsimo procedūros nustatytos Reglamente (EEB) Nr. 684/92, iš dalies pakeistame Reglamentu (EB) Nr. 11/98, Bendrijos vežėjams, ir analogiškuose Šveicarijos teisės aktuose.

18 straipsnis

Patekimas į rinką

1. Teikti vienkartines paslaugas, nurodytas 7 priedo 1 straipsnio 2.1 punkte, leidimo nereikia.

2. Teikti specialias reguliarias paslaugas, apibrėžtas 7 priedo 1 straipsnio 1.2 punkte, leidimo nereikia, jeigu Bendrijos teritorijoje organizatorius ir vežėjas yra sudarę dėl jų sutartį.

3. Reisams be krovinio, kuriuos transporto priemonės atlieka dėl šio straipsnio 1 ir 2 dalyse minimų transporto operacijų, taip pat leidimo nereikia.

4. Pagal 7 priedo 2 ir kt. straipsnius reikia leidimo teikti reguliarias paslaugas

5. Pagal 7 priedo 2 ir kt. straipsnius reikia leidimo teikti specialias reguliarias paslaugas, dėl kurių Bendrijos teritorijoje organizatorius ir vežėjas nesudarė sutarties.

Šveicarijoje leidimo tokias paslaugas teikti nereikia.

6. Vežimo savo sąskaita keliais veiklos, kuri apibrėžta 7 priedo 1 straipsnio 3 dalyje, leidimo nereikia, bet Bendrijos teritorijoje jai taikoma sertifikatų sistema.

19 straipsnis

Trišalio transporto operacijos su trečiosiomis šalimis

1. Trečiąsias šalis apimantį trišalį vežimą reglamentuojantys susitarimai apibrėžiami bendru sutarimu, sudarant būtiną susitarimą tarp Bendrijos ir tos trečiosios šalies bei Šveicarijos ir tos trečiosios šalies. Šiais susitarimais siekiama užtikrinti vienodą režimą Bendrijos ir Šveicarijos operatoriams trišalio transporto srityje.

2. Kol bus sudaryti Bendrijos ir atitinkamų trečiųjų šalių susitarimai, šis Susitarimas neturi įtakos su transportu, minimu šio straipsnio 1 dalyje, susijusioms nuostatoms, kurios išdėstytos dvišaliuose Bendrijos valstybių narių ir Šveicarijos susitarimuose dėl trečiąsias šalis apimančio vežimo. Šios teisės išvardytos šio Susitarimo 8 priede.

3. Apibrėžus šio straipsnio 1 dalyje nurodytus susitarimus, Šveicarija, kiek būtina, sudaro arba pritaiko dvišalius susitarimus su šiomis trečiosiomis šalimis.

20 straipsnis

Vežimas tarp dviejų punktų tos pačios Susitariančiosios Šalies teritorijoje

1. Pagal šį Susitarimą draudžiamas vežimas tarp dviejų punktų tos pačios Susitariančiosios Šalies teritorijoje vežėjams, kurie įsisteigę kitos Susitariančiosios Šalies teritorijoje.

2. Tačiau leidžiama ir toliau naudotis esamomis teisėmis, nustatytomis galiojančiuose dvišaliuose Bendrijos valstybių narių ir Šveicarijos susitarimuose, jei Bendrijos vežėjai nediskriminuojami ir neiškraipoma konkurencija. Šios teisės išvardytos šio Susitarimo 8 priede.

21 straipsnis

Procedūros

Procedūros, reglamentuojančios leidimų išdavimą, naudojimą, pratęsimą ir galiojimo pabaigą, ir procedūros, reglamentuojančios savitarpio pagalbą, aprašytos šio Susitarimo 7 priede.

22 straipsnis

Pereinamojo laikotarpio nuostata

Leidimai teikti paslaugas, kurios jau teikiamos šio Susitarimo įsigaliojimo metu, galioja iki galiojimo termino pabaigos, jei ir toliau reikia leidimo tas paslaugas teikti.







III

ANTRAŠTINĖ DALIS

TARPTAUTINIS GELEŽINKELIŲ TRANSPORTAS

23 straipsnis

Valdymo nepriklausomumas

Susitariančiosios Šalys įsipareigoja:

— garantuoti geležinkelio įmonių valdymo nepriklausomumą, daugiausia suteikiant joms nepriklausomą statusą, ir taip sudaryti joms galimybes pritaikyti savo veiklą prie rinkos ir tvarkyti savo reikalus prižiūrimoms valdymo organų,

— atskirti geležinkelių infrastruktūros valdymą nuo geležinkelių transporto paslaugų teikimo, bent jau apskaitos srityje; parama, skiriama vienai iš šių dviejų veiklos sričių, negali būti perduota kitai.

24 straipsnis

Prieigos prie geležinkelių infrastruktūros ir tranzito teisės

1. Geležinkelio įmonės ir tarptautinės įmonių grupės turi prieigos ir (arba) tranzito teises, nustatytas 1 priedo 4 skirsnyje minimuose Bendrijos teisės aktuose.

2. Geležinkelio įmonėms, įsisteigusioms vienos Susitariančiosios Šalies teritorijoje, suteikiama teisė naudotis infrastruktūra kitos Susitariančiosios Šalies teritorijoje tarptautinio kombinuoto transporto paslaugoms teikti.

3. Geležinkelio įmonės ir tarptautinės įmonių grupės, kurios naudojasi savo prieigos arba tranzito teisėmis, sudaro būtinus administracinius, techninius ir finansinius susitarimus su geležinkelių infrastruktūros, naudojamos sprendžiant eismo reguliavimo ir saugumo klausimus, susijusius su tarptautinio transporto paslaugomis, nurodytomis šio straipsnio 1 ir 2 dalyse, valdytojais.

25 straipsnis

Geležinkelio licencijos

1. Norint pateikti prieigos arba tranzito prašymą, susijusį su geležinkelių infrastruktūra, taigi kartu gauti ir teisę teikti transporto paslaugas, reikia turėti atitinkamą geležinkelių paslaugos rūšies licenciją. Tačiau tokia licencija savaime nesuteikia teisės naudotis geležinkelių infrastruktūra.

2. Geležinkelio įmonė turi teisę pateikti prašymą gauti licenciją Šveicarijoje arba Bendrijos valstybėje narėje, kurioje ji yra įsisteigusi. Susitariančiosios Šalys neišduoda licencijų arba nepratęsia jų galiojimo, jei nėra įvykdyti šiame Susitarime nustatyti reikalavimai.

3. Susitariančiosios Šalys atsako už tai, kad institucija, atsakinga už licencijas, išduotų licencijas, specialiai skirtas veikiančioms ir naujoms įmonėms.

4. Licencijos pripažįstamos Bendrijoje arba Šveicarijoje abipusiškumo pagrindu.

5. Joms taikomi Susitariančiųjų Šalių nustatyti reikalavimai, susiję su gera reputacija, gera finansine būkle, profesine kompetencija ir civiline atsakomybe visą galiojimo laikotarpį. Šioje srityje taikomos nuostatos išdėstytos 1 priedo 4 skirsnyje.

6. Licencija galioja tiek laiko, kiek geležinkelio įmonė vykdo savo įsipareigojimus pagal pirmiau minėtas nuostatas. Tačiau atsakinga institucija gali reikalauti, kad licencijos būtų reguliariai persvarstomos.

7. Licencijos tikrinimo, pakeitimo, sustabdymo arba panaikinimo procedūras reglamentuoja pirmiau minėtos teisinės nuostatos.

26 straipsnis

Saugumo sertifikato išdavimas

1. Susitariančiosios Šalys, norėdamos užtikrinti, kad aptariamuose maršrutuose bus teikiamos saugios paslaugos, taip pat iš geležinkelio įmonių reikalauja saugumo sertifikato su išdėstytais joms taikomais saugumo reikalavimais.

2. Geležinkelio įmonė taip pat gali pateikti prašymą gauti saugumo sertifikatą Susitariančiosios Šalies, kurios teritorijoje veikia geležinkelio įstaigos naudojama infrastruktūra, paskirtai įstaigai.

3. Kad gautų saugumo sertifikatą, geležinkelio įmonė turi atitikti Šveicarijos teisės aktų reikalavimus, taikomus tai maršruto daliai, kuri yra Šveicarijoje, ir Bendrijos teisės aktų reikalavimus, taikomus tai maršruto daliai, kuri yra Bendrijos teritorijoje.

27 straipsnis

Traukinio linijų paskirstymas

1. Abi Susitariančiosios Šalys paskiria įstaigą, atsakingą už pajėgumų paskirstymą; tai gali būti tam tikra institucija arba infrastruktūros valdytojas. Visų pirma paskirstymo įstaiga, kuri informuojama apie visas turimas traukinio linijas užtikrina, kad:

— geležinkelių infrastruktūros pajėgumai bus paskirstyti teisingai ir netaikant diskriminacijos ir kad

— pagal šio straipsnio 3 ir 4 dalis paskirstymo procedūra leis optimaliai veiksmingai naudotis infrastruktūra.

2. Geležinkelio įmonė arba tarptautinė įmonių grupė, kuri kreipiasi dėl vienos ar kelių traukinio linijų, pateikia savo prašymą Susitariančiosios Šalies, kurios teritorijoje yra išvykimo punktas, susijęs su tam tikra paslauga, paskirstymo įstaigai arba įstaigoms. Paskirstymo įstaiga, kuriai buvo pateiktas prašymas dėl infrastruktūros pajėgumų, nedelsdama informuoja apie šį prašymą atitinkamas panašias įstaigas. Šios priima sprendimą ne vėliau kaip praėjus mėnesiui nuo reikiamos informacijos gavimo; kiekviena paskirstymo įstaiga turi teisę prašymo nepatenkinti. Paskirstymo įstaiga, kuriai buvo pateiktas prašymas, kartu su atitinkamomis panašiomis įstaigomis priima sprendimą dėl prašymo ne vėliau kaip praėjus dviem mėnesiams nuo būtinos informacijos pateikimo. Prašymų dėl infrastruktūros pajėgumų tvarkymo procedūras reglamentuoja 1 priedo 4 skirsnyje išdėstytos nuostatos.

3. Bendrija ir Šveicarija gali imtis būtinų priemonių, kad užtikrintų, jog skirstant geležinkelių infrastruktūros pajėgumus pirmenybė bus teikiama šioms geležinkelio paslaugoms:

a) paslaugoms, kurios teikiamos visuomenės interesais;

b) paslaugoms, kurias teikiant visiškai arba iš dalies naudojamasi infrastruktūra, kuri buvo sukonstruota arba sukurta šioms paslaugoms (pavyzdžiui, specialios greitosios arba specializuotos krovinių pervežimo geležinkelio linijos) teikti.

4. Bendrija ir Šveicarija gali pavesti paskirstymo įstaigai nediskriminuojant suteikti specialias teises, susijusias su infrastruktūros pajėgumų paskirstymu, geležinkelio įmonėms, teikiančioms tam tikrų rūšių paslaugas arba teikiančioms tokias paslaugas tam tikrose srityse, jei šios teisės yra būtinos norint užtikrinti tinkamas viešąsias paslaugas arba efektyvų infrastruktūros pajėgumų naudojimą, arba norinti sudaryti sąlygas naujai infrastruktūrai finansuoti.

5. Susitariančiosios Šalys gali numatyti galimybę, kad pateikiant prašymus dėl naudojimosi infrastruktūra bus paliekamas užstatas arba kita panaši garantija.

6. Bendrija ir Šveicarija parengia ir paskelbia geležinkelių infrastruktūros pajėgumų paskirstymo procedūras. Atitinkamai jos informuoja Jungtinį komitetą, įsteigtą pagal šio Susitarimo 51 straipsnį.

28 straipsnis

Sąskaitos ir naudotojų mokesčiai

1. Infrastruktūros valdytojo sąskaitose per tinkamą laikotarpį turi būti subalansuotos bent tos pajamos, kurios gautos iš šių mokesčių ir kitų galimų valstybių įnašų, bei infrastruktūros išlaidos.

2. Infrastruktūros valdytojas taiko geležinkelių infrastruktūros naudojimo mokestį, už kurio administravimą jis atsako ir kurį turi mokėti geležinkelio įmonės arba tarptautinės įmonių grupės, naudojančios šią infrastruktūrą.

3. Infrastruktūros naudotojo mokesčiai paprastai nustatomi pagal paslaugos rūšį, paslaugos teikimo trukmę, rinkos būklę bei infrastruktūros nusidėvėjimo pobūdį ir laipsnį.

4. Mokesčiai mokami infrastruktūros valdytojui (-ams).

5. Abi Susitariančios Šalys, pasikonsultavusios su infrastruktūros valdytoju, nustato mokesčių nustatymo procedūras. Mokesčiai, nustatyti už analogiško pobūdžio paslaugas toje pačioje rinkoje, imami diskriminuojant.

6. Infrastruktūros valdytojas tinkamu laiku praneša geležinkelio įmonėms arba tarptautinėms įmonių grupėms, kurios naudojasi šia infrastruktūra 24 straipsnyje nurodytoms paslaugoms teikti, apie visus didelius tos infrastruktūros kokybės ar pajėgumų pokyčius.

29 straipsnis

Apeliacijos

1. Susitariančiosios Šalys imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad bus sudaryta galimybė apskųsti sprendimus dėl infrastruktūros pajėgumų paskirstymo arba mokesčių rinkimo nepriklausomam organui. Šis organas priima sprendimą per du mėnesius nuo visos būtinos informacijos gavimo.

2. Susitariančiosios Šalys imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad sprendimus, priimtus pagal šio straipsnio 1 dalį ir 25 straipsnio 3 dalį, bus galima peržiūrėti teisme.







IV

ANTRAŠTINĖ DALIS

SUDERINTA TRANSPORTO POLITIKA







A.

BENDROSIOS NUOSTATOS

30 straipsnis

Tikslai

1. Susitariančiosios Šalys susitarė prireikus plėtoti suderintą, keleivių ir krovinių vežimą apimančią transporto politiką. Šios politikos tikslas – suderinti transporto sistemų efektyvumą su aplinkos apsauga ir taip užtikrinti darnųjį mobilumą.

2. Susitariančiosios Šalys imasi visų veiksmų, kad sukurtų didelio palyginamumo transporto sąlygas, įskaitant mokesčių tvarką, savo atitinkamose teritorijose, ypač siekia išvengti eismo nukreipimo į Alpių regionus ir užtikrinti geresnį eismo paskirstymą tose srityse.

31 straipsnis

Priemonės

1. Šiuo tikslu Susitariančiosios Šalys imasi priemonių, kurios turi užtikrinti sveiką įvairių transporto rūšių konkurenciją ir sudaryti palankias sąlygas naudotis labiau aplinką tausojančiais keleivių ir krovinių vežimo būdais.

2. Be II ir III antraštinėse dalyse išdėstytų nuostatų, šios priemonės būtų:

— geležinkelių infrastruktūros Alpių zonoje kūrimas ir sąlygų sudarymas teikti geležinkelių transporto paslaugas ir kombinuoto transporto paslaugas, konkurencingas kainos ir kokybės atžvilgiu,

— tinkamų kelių transporto apmokestinimo sistemų įvedimas,

— pagalbinės priemonės.

3. Priemonės, kurių Susitariančiosios Šalys imasi pagal šį Susitarimą, įgyvendinamos pamažu ir, kiek įmanoma, derinant veiksmus.

32 straipsnis

Principai

Pagal 47 straipsnio nuostatas 31 straipsnyje išdėstytos priemonės atitinka šiuos principus:

— netaikoma tiesioginė arba netiesioginė diskriminacija dėl vežėjo pilietybės, transporto priemonės registravimo vietos arba transporto operacijos kilmės ir (arba) paskirties vietos,

— transporto rūšis pasirenkama laisvai,

— netaikomi vienašaliai kiekybiniai apribojimai,

— paisoma teritoriškumo principo,

— paisoma proporcingumo principo, taikomo įvedant mokesčius, susijusius su transporto sąnaudomis, taip pat taikomo su transporto priemonės rūšimi susijusiems kriterijams,

— skaidrumas,

— palyginamos skirtingų Alpių zonos maršrutų naudojimo sąlygos,

— vengiama eismo srautų iškraipymo Alpių regionuose,

— abipusiškumas.







B.

GELEŽINKELIŲ IR KOMBINUOTAS TRANSPORTAS

33 straipsnis

Tikslai

1. Susitariančiosios Šalys susitaria, kad jų tikslas – sukurti geležinkelių ir kombinuoto transporto galimybes, kurios būtų priimtinos pajėgumo atžvilgiu ir tiek ekonominiu, tiek paslaugos kokybės atžvilgiu būtų konkurencingos kelių transportui Alpių regione, ir kartu atitiktų 32 straipsnyje išdėstytus principus bei užtikrintų ne tik laisvą rinkos jėgų dalyvavimą, ypač suteikiant galimybę naudotis geležinkelių infrastruktūra, kaip numatyta III antraštinėje dalyje, bet ir geležinkelio įmonių nepriklausomumą.

2. Šiuo tikslu Susitariančiosios Šalys:

— pagal savo kompetenciją imasi būtinų infrastruktūros ir operatyvinių priemonių Šveicarijos ir Bendrijos teritorijoje, kad užtikrintų ilgalaikį Šveicarijos galimybių perspektyvumą, sanglaudą ir integraciją tolimojo susisiekimo geležinkelių sistemoje,

— taip pat įsipareigoja plėtoti savo geležinkelių ir kombinuoto transporto tinklų jungimą ir sąveiką. Šiuo tikslu jos taip pat užtikrina būtiną bendradarbiavimą su suinteresuotomis tarptautinėmis organizacijomis ir institucijomis bei nurodo Jungtiniam komitetui kontroliuoti šiuos aspektus.

3. Susitariančiosios Šalys, pamažu įvesdamos kelių mokesčių sistemą, nurodytą 40 straipsnyje, įsipareigoja taip pat imtis veiksmų laiduojant naudotojams geležinkelių ir kombinuoto transporto galimybes, kurios pajėgumo, kainos ir kokybės atžvilgiu užtikrins tinkamą eismo paskirstymą įvairiais Alpių zonos maršrutais.

34 straipsnis

Geležinkelių pajėgumas

1. Susitariančiosios Šalys patvirtina savo atitinkamus įsipareigojimus, išdėstytus 1992 m. Susitarimo, kuriame numatyta, kad Šveicarija nuties naują geležinkelio liniją per Alpes (NGLA), o Bendrija padidins šiaurinės ir pietinės prieigos prie NGLA maršrutų pajėgumą, 5 ir 6 straipsniuose. Be to, jos susitarė, kad ši nauja geležinkelių infrastruktūra bus sukurta pagal IUR C pakrovos gabaritą.

2. Bendrijos atžvilgiu infrastruktūros priemonės, nurodytos šio straipsnio 1 dalyje, sudaro dalį priemonių, kurių imamasi pagal Europos Parlamento ir Tarybos sprendimą Nr. 1692/96/EB, pateikiantį Bendrijos gaires dėl transeuropinio transporto tinklo plėtros, ir pagal jame nustatytas sąlygas, įskaitant geležinkelio ir kombinuoto transporto ašis per Alpes ir ypač prieigos maršrutus prie Šveicarijos geležinkelių infrastruktūros ir kombinuoto transporto įrengimų.

3. Abi Susitariančiosios Šalys veikia kartu, kad savo atitinkamoms kompetentingoms institucijoms sudarytų sąlygas koordinuotai planuoti ir įgyvendinti infrastruktūros, geležinkelių ir kombinuoto transporto priemones, kurios būtinos šio straipsnio 1 ir 2 dalyje nurodytiems įsipareigojimams įgyvendinti, ir suderinti darbo grafiką pagal reikiamus pajėgumus. Šiuo tikslu jos siekia investicijų grąžos ir imasi visų tinkamų priemonių Jungtiniame komitete.

4. Jungtinis komitetas gali įsteigti pakomitetį, kuris atsakytų už infrastruktūros projektų Alpių regione koordinavimo priežiūrą. Pakomitetį sudaro Šveicarijos, Bendrijos ir Bendrijos valstybių narių, esančių Alpių regione, atstovai.

35 straipsnis

Ekonominiai parametrai

1. Susitariančiosios Šalys imasi visų būtinų veiksmų, kad pasiektų 33 straipsnyje nustatytą tikslą. Šiuo tikslu jos imasi veiksmų užtikrinti, kad krovinių vežimas per Šveicariją geležinkelių ir kombinuotu transportu, įskaitant lydimąjį kombinuotą transportą, kainos ir paslaugos kokybės atžvilgiu sudarytų konkurenciją kelių transportui tais pačiais maršrutais, ir kartu būtų išlaikytos garantijos, susijusios su geležinkelio įmonių savarankiškumu.

2. Norėdamos sukurti tinkamas geležinkelių ir kombinuoto transporto galimybes Susitariančiosios Šalys gali teikti finansinę pagalbą investuojant į geležinkelių infrastruktūrą, stacionarinę arba mobilią įrangą, reikalingą kroviniams perkrauti iš vienos sausumos transporto rūšies į kitą, transporto įrangą, specialiai pritaikytą kombinuotam transportui ir naudojamą jo reikmėms, taip pat, jei leidžia atitinkami įstatymai, finansuoti kombinuoto transporto paslaugų teikimo kertant Šveicarijos teritoriją veiklos sąnaudas, jei šios priemonės padeda gerinti kokybę ir didinti konkurencingumą geležinkelių bei kombinuoto transporto galimybių kainos atžvilgiu ir neproporcingai neiškraipo operatorių konkurencijos. Už geležinkelių transporto įkainių nustatymą ir toliau atsako kompetentingos institucijos arba subjektai.

3. Kad garantuotų tinkamas geležinkelių transporto paslaugas, Susitariančiosios Šalys taip pat gali su geležinkelio įmonėmis sudaryti visuomenės aptarnavimo sutartis, ypač atsižvelgdamos į socialinius ir aplinkosaugos veiksnius.

4. Abi Susitariančiosios Šalys pagal savo kompetenciją imasi veiksmų užtikrinti, kad vienos Susitariančiosios Šalies suteiktos oficialios pagalbos poveikis rinkai nesumažės dėl kitos Susitariančiosios Šalies ar subjekto, įsisteigusio jos arba kitos Susitariančiosios Šalies teritorijoje, elgesio.

5. Jungtinis komitetas kontroliuoja, kaip Susitariančiosios Šalys taiko šį straipsnį.

36 straipsnis

Kokybės parametrai

1. Susitariančiosios Šalys susitaria imtis visų būtinų veiksmų, kad pasiektų 33 straipsnyje nustatytą tikslą. Šiuo tikslu jos įsipareigoja skatinti kombinuotą transportą.

2. 8 straipsnyje nurodyto pereinamojo etapo metu Šveicarija taip pat įsipareigoja pagal 1992 m. Susitarimo II antraštinę dalį sukurti lydimojo kombinuoto transporto („visiškai sukomplektuotų sunkvežimių vežimas traukiniu“) galimybes, kurios kokybės ir kainos atžvilgiu sudarytų konkurenciją kelių transportui.

3. Susitariančiosios Šalys imasi visų būtinų veiksmų kombinuotam transportui skatinti. Visų pirma jos imasi veiksmų užtikrinti, kad bus laikomasi tokių nuostatų:

— turi būti laikomasi teisės aktų, reglamentuojančių kelių transporto techninius ir socialinius standartus, ypač standartus, susijusius su vairavimo ir poilsio trukme, greičio apribojimais ir didžiausiu svoriu bei matmenimis,

— turi būti sumažinta geležinkelių transporto pasienio kontrolė ir pagal 1987 m. gegužės 20 d. Bendrijos ir Šveicarijos bei ELPA šalių konvenciją dėl bendros tranzito procedūros ji turi būti perduota įlaipinimo arba išlaipinimo punktams,

— turi būti sudarytos palankios sąlygos kombinuoto transporto tinklui organizuoti supaprastinant reguliavimo ir administracines sąlygas, saistančias abi Susitariančiąsias Šalis,

— turi būti teikiamos iniciatyvos kombinuoto transporto operatoriams ir geležinkelių operatoriams, kaip pagerinti jų paslaugų kokybę.

Geležinkelio parametrų sąrašas pateiktas 9 priede. Į šiuos parametrus atsižvelgiama taikant 46 straipsnį.

4. Susitariančiosios Šalys pagal savo įgaliojimus užtikrina, kad bus imamasi atitinkamų priemonių, kurios leistų greitai sukurti geležinkelių transporto koridorius. Jos nuolatos informuoja viena kitą apie visas savo siūlomas priemones dėl šių geležinkelių koridorių.

5. Jungtinis komitetas kas dvejus metus parengia šiame straipsnyje nurodytų priemonių įgyvendinimo ataskaitą.







C.

KELIŲ TRANSPORTO APMOKESTINIMO SISTEMOS

37 straipsnis

Tikslai

Pagal savo įgaliojimus, atitinkamas savo procedūras bei 1992 m. Susitarimo III antraštinės dalies tikslus Šalys siekia palaipsniui pradėti taikyti apmokestinimo sistemas, skirtas apmokestinti kelių transporto priemones bei kitas transporto rūšis mokesčiais, kurie padengtų dėl jų atsiradusias išlaidas.

38 straipsnis

Principai

1. Apmokestinimo sistemos grindžiamos 32 straipsnyje išdėstytais principais, ypač nediskriminavimo, proporcingumo ir skaidrumo principais.

2. Į mokesčius įeina mokesčiai už transporto priemones, kurą ir naudojimąsi kelių tinklu.

3. Siekiant 37 straipsnyje minimų tikslų pirmenybė teikiama priemonėms, dėl kurių eismas nenukreipiamas nuo techniniu, ekonominiu ir geografiniu požiūriu tinkamiausio maršruto tarp transporto operacijos išvykimo vietos ir galutinės paskirties vietos.

4. Taikant priemones negali būti sukliudyta prekėms arba paslaugoms laisvai judėti tarp Susitariančiųjų Šalių, ypač turimas omeny rinkliavų arba mokesčių už naudojimąsi keliais administravimas ir rinkimas, kontrolės arba sistemingo tikrinimo Susitariančiųjų Šalių pasienyje nebuvimas ir nereikalingų formalumų nebuvimas. Kad šiuo atžvilgiu išvengtų sunkumų, Šveicarija stengiasi taikyti šioje srityje galiojančias Bendrijos taisykles.

5. Šio skyriaus nuostatos taikomos transporto priemonėms, kurių didžiausia leistina masė (DLM), nurodyta jų registravimo dokumente, yra 12 tonų arba daugiau. Tačiau šis Susitarimas nedraudžia kuriai nors Susitariančiajai Šaliai priimti savo teritorijoje priemones, kurios būtų taikomos transporto priemonėms, kurių DLM mažesnė negu 12 tonų.

6. Susitariančiosios Šalys neskiria firmoms, įskaitant transporto įmones, jokios tiesioginės arba netiesioginės valstybės pagalbos, kuri palengvintų jų transporto mokesčių, nustatytų pagal šiame Susitarime numatytas apmokestinimo sistemas, naštą.

39 straipsnis

Priemonių sąveika

Susitariančiosios Šalys surengia konsultacijas Jungtiniame komitete, kad pasiektų tinkamą elektroninių sistemų, skirtų kelių naudojimo mokesčiams surinkti, sąveikos lygį.

40 straipsnis

Šveicarijos priemonės

1. Siekdama 37 straipsnyje išdėstytų tikslų ir atsižvelgdama į svorio ribos padidinimą, nustatytą 7 straipsnio 3 dalyje, Šveicarija netaikydama diskriminacijos įveda transporto priemonėms mokestį dviem etapais, kurie prasideda 2001 m. sausio 1 d. ir atitinkamai 2005 m. sausio 1 d. Visų pirma mokestis turi būti skaičiuojamas remiantis 38 straipsnio 1 dalyje nurodytais principais ir 10 priede išdėstytomis procedūromis.

2. Mokesčiai išskirstomi pagal tris emisijos standartų (EURO) kategorijas. Pagal mokesčių sistemą, taikomą nuo 2005 m. sausio 1 d., vienos kategorijos mokestis turi kuo labiau skirtis nuo kitos kategorijos mokesčio, bet tas skirtumas neturi viršyti 15 % nuo šio straipsnio 4 dalyje nurodytų mokesčių svertinio vidurkio.

3.

a) Pagal mokesčių sistemą, taikomą nuo 2001 m. sausio 1 d., kai transporto priemonės faktinė bendroji masė yra ne didesnė kaip 34 t ir ji važiuoja 300 km atstumą per Alpes, maksimalios sumos negali viršyti 205 Šveicarijos frankų, jei transporto priemonė atitinka EURO standartus, 172 Šveicarijos frankų, jei transporto priemonė atitinka EURO I standartą, ir 145 Šveicarijos frankų, jei transporto priemonė atitinka EURO II standartą.

b) Nukrypstant nuo a punkto, Bendrija nuo 2001 m. sausio 1 d. iki 2004 m. gruodžio 31 d. gauna metinę kvotą tuščioms transporto priemonėms arba transporto priemonėms, gabenančioms lengvus produktus, atlikti 220 000 vienkartinių reisų tranzitu per Šveicarijos Alpes, sumokėjus mokestį už naudojimąsi infrastruktūra, jei faktinė bendroji transporto priemonės masė neviršija 28 tonų. 2001 m. šis mokestis sudarė 50 Šveicarijos frankų, 2002 m. – 60 Šveicarijos frankų, 2003 m. – 70 Šveicarijos frankų, o 2004 m. – 80 Šveicarijos frankų. Šveicarija taip pat gauna kvotą tomis pačiomis sąlygomis. Šiems reisams taikoma įprastinė kontrolės procedūra.

4. Pagal mokesčių sistemą, taikomą nuo 2005 m. sausio 1 d., svertinis mokesčių vidurkis neviršija 325 Šveicarijos frankų transporto priemonėms, kurių faktinė bendroji masė yra ne didesnė kaip 40 t ir kurios važiuoja 300 km atstumą per Alpes. Mokestis labiausiai teršiančiai kategorijai neviršija 380 Šveicarijos frankų.

5. Dalį mokesčių, nurodytų šio straipsnio 3 ir 4 dalyse, gali sudaryti mokesčiai už naudojimąsi specializuota Alpių infrastruktūra. Ši dalis turi sudaryti ne daugiau kaip 15 % šio straipsnio 3 ir 4 dalyse nurodytų mokesčių.

6. Šio straipsnio 4 dalyje nurodyti vidurkiai skaičiuojami pagal EURO standarto kategorijos transporto priemonių, veikiančių Šveicarijoje, skaičių. Transporto priemonių skaičius kiekvienoje kategorijoje nustatomas pagal surašymus, kuriuos nagrinėja Jungtinis komitetas. Jungtinis komitetas, siekdamas atsižvelgti į Šveicarijoje veikiančio transporto parko tendencijas ir EURO standartų pokyčius, nustato vidurkius per svarstymus, kurių pirmas numatytas 2004 m. liepos 1 d. ir kurie vyksta kas dvejus metus.

41 straipsnis

Bendrijos priemonės

Bendrija ir toliau plėtoja apmokestinimo sistemas, taikomas jos teritorijoje, kurios atspindėtų išlaidas, atsiradusias dėl infrastruktūros naudojimo. Šios sistemos grindžiamos principu „moka naudotojas“.

42 straipsnis

Mokesčių lygio persvarstymas

1. 2007 m. sausio 1 d., o vėliau – kas dvejus metus, didžiausios mokesčių sumos, nustatytos 40 straipsnio 4 dalyje, tikslinamos atsižvelgiant į infliacijos lygį Šveicarijoje per dvejus praėjusius metus. Šiuo tikslu Šveicarija vėliausiai iki rugsėjo 30 d., likus metams iki tikslinimo, nusiunčia Jungtiniam komitetui būtinus statistinius duomenis, kuriais bus grindžiamas aptariamas tikslinimas. Bendrijai paprašius Jungtinis komitetas susirenka posėdžio per 30 dienų nuo šios informacijos gavimo, kad surengtų konsultacijas dėl aptariamo tikslinimo.

Jeigu nuo šio Susitarimo pasirašymo iki 2004 m. gruodžio 31 d. vidutinis metinis infliacijos lygis Šveicarijoje viršija 2 %, maksimalios mokesčių sumos, nustatytos 40 straipsnio 4 dalyje, tikslinamos įvertinus tik infliaciją, kuri viršija 2 % metinį lygį. Taikoma pirmesnėje pastraipoje nustatyta tvarka.

2. Nuo 2007 m. sausio 1 d. Jungtinis komitetas kurios nors Šalies prašymu gali persvarstyti maksimalias mokesčių sumas, nustatytas 40 straipsnio 4 dalyje, ir patikslinti jas bendru sutarimu. Persvarstoma remiantis šiais kriterijais:

— abiejose Susitariančiosiose Šalyse taikomų mokesčių lygiu ir struktūra, ypač atsižvelgiant į panašius maršrutus Alpių zonoje,

— eismo pasiskirstymu tarp panašių maršrutų Alpių zonoje,

— transporto rūšių pasiskirstymo tendencijomis Alpių regione,

— Alpių zonos geležinkelių infrastruktūros plėtra.







D.

PAGALBINĖS PRIEMONĖS

43 straipsnis

Palankių pasienio kontrolės sąlygų sudarymas

1. Susitariančiosios Šalys įsipareigoja sumažinti formalumų skaičių ir supaprastinti formalumus, susijusius su transporto operacijomis, ypač muitinės srityje.

2. Pagrindą Susitariančiosioms Šalims imtis priemonių pagal šio straipsnio 1 dalį sudaro 1990 m. lapkričio 21 d. Europos ekonominės bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimas dėl patikrinimų ir formalumų, susijusių su prekių vežimu, supaprastinimo, 1987 m. gegužės 20 d. konvencija dėl bendros tranzito procedūros, o geležinkelių transporto srityje – geležinkelio bendrovių susitarimas dėl techninių patikrinimų, skirtų krovinių vagonams priskirti prie tarptautinių transporto operacijų.

44 straipsnis

Komercinėms transporto priemonėms taikomi ekologiniai standartai

1. Siekdamos užtikrinti geresnę aplinkos apsaugą ir nepažeisdamos 7 straipsnyje nustatytų įsipareigojimų, Susitariančiosios Šalys pirmiausia siekia įvesti ekologinius standartus, kurie užtikrintų aukšto lygio apsaugą ir taip sumažintų sunkiasvorių krovinių transporto priemonių išmetamų dujų bei dalelių kiekį ir skleidžiamą triukšmą.

2. Rengdamos šiuos standartus Susitariančiosios Šalys reguliariai konsultuojasi.

3. Jeigu sunkiasvorių krovinių transporto priemonių EURO emisijos kategorija (apibrėžta Bendrijos teisės aktuose) nėra nurodyta transporto priemonės registravimo dokumente, ji turi būti nustatyta pagal tame dokumente nurodytą datą, kada transporto priemonė buvo pradėta eksploatuoti arba atitinkamais atvejais – remiantis papildomu specialiu dokumentu, kurį išdavė kompetentingos išdavusios valstybės valdžios institucijos.

45 straipsnis

Eismo stebėjimo punktas

1. Tik įsigaliojus šiam Susitarimui įsteigiamas nuolatinis stebėjimo punktas kelių, geležinkelių ir kombinuotam eismui Alpių regione stebėti. Jis kiekvienais metais teikia Jungtiniam komitetui, įsteigtam pagal šio Susitarimo 51 straipsnį, eismo tendencijų ataskaitas. Jungtinis komitetas taip pat gali paprašyti, kad stebėjimo punktas parengtų specialią ataskaitą, ypač tais atvejais, kai yra taikytinos šio Susitarimo 46 ir 47 straipsnių nuostatos.

2. Stebėjimo punkto darbą finansuoja Susitariančiosios Šalys; finansavimo santykį nustato Jungtinis komitetas.

3. Susitariančiosios Šalys nustato stebėjimo punkto darbą reglamentuojančias administracines procedūras Jungtinio komiteto sprendimu, kuris priimamas pirmojo posėdžio metu.







E.

KOREKCINĖS PRIEMONĖS

46 straipsnis

Vienašalės apsaugos priemonės

1. Jeigu, nepaisant konkurencingų geležinkelio kainų ir 36 straipsnyje numatytų priemonių, susijusių su kokybės parametrais, tinkamo taikymo po 2005 m. sausio 1 d., atsiranda sunkumų dėl Šveicarijos kelių eismo srautų Alpių zonoje ir jeigu per 10 savaičių vidutinis geležinkelių pajėgumų panaudojimo lygis Šveicarijoje (lydimojo ir nelydimojo kombinuoto transporto) nepasiekia 66 %, Šveicarija, nukrypdama nuo 40 straipsnio 4 ir 5 dalių nuostatų, gali padidinti 40 straipsnio 4 dalyje numatytus mokesčius ne daugiau kaip 12,5 %. Visos pajamos, gautos padidinus mokesčius, naudojamos geležinkelių ir kombinuoto transporto konkurencingumui kelių transporto atžvilgiu didinti.

2. Jeigu šio straipsnio 1 dalyje nurodytos aplinkybės susiklosto Bendrijos teritorijoje, ji gali panašiomis sąlygomis imtis analogiškų korekcinių priemonių.

3.

a) Pirmiau minėtos priemonės taikymo sritis ir trukmė yra tik tokios, kokių tikrai reikia padėčiai ištaisyti. Priemonės taikymo trukmė negali viršyti šešių mėnesių, tačiau gali būti pratęsta dar vienam šešių mėnesių laikotarpiui. Dėl tolesnio pratęsimo sprendimą gali priimti Jungtinis komitetas.

b) Jeigu viena Susitariančioji Šalis šio straipsnio 1 arba 2 dalyje nurodytas priemones yra taikiusi anksčiau, dar kartą šias priemones ta Susitariančioji šalis gali taikyti tokiomis sąlygomis: — jei ankstesnių priemonių taikymo trukmė neviršijo šešių mėnesių, tolesnių priemonių galima imtis tik praėjus 12 mėnesių nuo ankstesnių priemonių galiojimo pabaigos dienos, — jei ankstesnių priemonių taikymo trukmė viršijo šešis mėnesius, tolesnių priemonių galima imtis tik praėjus 18 mėnesių nuo ankstesnių priemonių galiojimo pabaigos dienos, — apsaugos priemonės jokiu būdu negali būti įvestos daugiau kaip du kartus per penkerius metus nuo dienos, kai tos priemonės buvo įvestos pirmą kartą.

Konkrečiais atvejais Jungtinis komitetas gali bendru sutarimu nuspręsti nukrypti nuo šių sąlygų.

4. Prieš imdamasi ankstesnėse dalyse numatytų priemonių suinteresuota Susitariančioji Šalis apie savo ketinimą informuoja Jungtinį komitetą. Jungtinis komitetas susirenka posėdžio šiam klausimui apsvarstyti. Jeigu Jungtinis komitetas nusprendžia kitaip, suinteresuotoji Susitariančioji Šalis gali imtis tos priemonės praėjus 30 dienų nuo dienos, kai Jungtiniam komitetui buvo pranešta apie priemonę.

47 straipsnis

Konsensuso pagrindu priimtos apsaugos priemonės

1. Gerokai sutrikus eismo srautams Alpių zonoje ir dėl to atsiradus kliūtims siekti šio Susitarimo 30 straipsnyje išdėstytų tikslų, vienos iš Susitariančiųjų Šalių parašymu Jungtinis komitetas susirenka posėdžio ir priima sprendimą dėl tinkamų priemonių padėčiai ištaisyti. Prašanti Susitariančioji Šalis nedelsdama informuoja eismo stebėjimo punktą, o ji per 14 dienų pateikia ataskaitą apie padėtį ir priemones, kurių turi būti imamasi.

2. Jungtinis komitetas susirenka posėdžio per 15 dienų nuo prašymo pateikimo. Jis apsvarsto padėtį tinkamai atsižvelgdamas į eismo stebėjimo punkto ataskaitą. Per 60 dienų nuo pirmojo savo posėdžio, kuriame buvo svarstomas šis klausimas, Jungtinis komitetas priima sprendimą dėl priemonių, kurių turi būti imamasi. Šis laikotarpis bendru sutarimu gali būti pratęstas.

3. Šių apsaugos priemonių taikymo sritis ir trukmė yra tik tokios, kokios tikrai būtinos padėčiai ištaisyti. Pirmenybė teikiama tokioms galimybėms, kurios kuo mažiau kliudo Susitarimui funkcionuoti.

48 straipsnis

Nepaprastosios priemonės

Jeigu dėl force majeure priežasčių, pavyzdžiui, stichinės nelaimės, eismo srautai Alpių zonoje nutrūksta, Susitariančiosios Šalys savo teritorijose imasi visų įmanomų suderintų veiksmų, kad atkurtų eismo srautą ir užtikrintų jo judėjimą. Pirmenybė teikiama jautriems kroviniams, kaip antai greitai gendančioms prekėms.







V

ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDROSIOS IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

49 straipsnis

Susitarimo įgyvendinimas

1. Susitariančiosios Šalys imasi visų tinkamų bendro pobūdžio ir konkrečių priemonių, kad užtikrintų šiame Susitarime nustatytų įsipareigojimų įgyvendinimą.

2. Jos netaiko jokių priemonių, kurios galėtų sukliudyti siekti šio Susitarimo tikslų.

3. Šio Susitarimo nuostatos, susijusios su sujungtų transporto priemonių ir autotraukinių didžiausios leistinos masės apribojimais ir su transporto apmokestinimo sistemomis, įgyvendinamos taikant dviejų etapų procedūrą: nuo 2001 m. sausio 1 d. iki 2004 m. gruodžio 31 d. ir nuo 2005 m. sausio 1 d.

50 straipsnis

Taisomosios priemonės

Jeigu viena Susitariančioji Šalis nustato, kad kita Susitariančioji Šalis neįvykdė savo įsipareigojimų, nustatytų šiame Susitarime, arba Jungtinio komiteto sprendimo, nukentėjusi Susitariančioji Šalis, pasikonsultavusi su Jungtiniu komitetu, gali imtis atitinkamų priemonių šio Susitarimo įgyvendinimo pusiausvyrai išlaikyti. Susitariančiosios Šalys pateikia Jungtiniam komitetui visą būtiną informaciją, kad jis galėtų iš esmės įvertinti padėtį.

51 straipsnis

Jungtinis komitetas

1. Įsteigiamas Jungtinis komitetas, vadinamas Bendrijos (Šveicarijos) vidaus transporto komitetu; jį sudaro Susitariančiųjų Šalių atstovai ir jis atsako už šio Susitarimo administravimą ir tinkamą taikymą. Tam tikslui jis rengia rekomendacijas. Jis priima sprendimus šiame Susitarime numatytais klausimais; Susitariančiosios Šalys vykdo juos pagal savo vidaus taisykles. Jungtinis komitetas priima sprendimus bendru sutarimu.

2. Pirmiausia Jungtinis komitetas atsako už šio Susitarimo nuostatų, ypač 27 straipsnio 6 dalies, 33, 34, 35, 36, 39, 40, 42, 45, 46, 47 ir 54 straipsnių nuostatų kontrolę ir taikymą. Jis įgyvendina 52 ir 55 straipsniuose nurodytus pritaikymo ir taisymo straipsnius.

3. Siekdamos užtikrinti tinkamą šio Susitarimo įgyvendinimą Susitariančiosios Šalys reguliariai keičiasi informacija ir, kuriai nors paprašius, rengia konsultacijas Jungtiniame komitete. Susitariančiosios Šalys keičiasi informacija, kurią teikia už šio Susitarimo taikymą atsakingos valdžios institucijos, ypač valdžios institucijos, atsakingos už leidimų išdavimą ir patikrinimus. Šios valdžios institucijos tiesiogiai keičiasi korespondencija.

4. Jungtinis komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles, kuriose, be kitų nuostatų, yra numatytos posėdžių šaukimo, pirmininko skyrimo ir jo kompetencijos nustatymo procedūros.

5. Jungtinis komitetas susirenka posėdžio visais atvejais, kai to reikia, mažiausiai kartą per metus. Bet kuri Susitariančioji Šalis gali paprašyti sušaukti posėdį.

6. Jungtinis komitetas gali nuspręsti suformuoti darbo grupes arba ekspertų grupes, jei, jo manymu, jos galėtų padėti vykdyti jo uždavinius.

7. Šis komitetas taip pat atlieka pareigas, kurias anksčiau atliko pagal 1992 m. Susitarimo 18 straipsnį įsteigtas Jungtinis komitetas, vadinamas Bendrijos (Šveicarijos) vidaus transporto komitetu.

52 straipsnis

Teisės aktų kūrimas

1. Pagal nediskriminavimo principą ir šio Susitarimo nuostatas šis Susitarimas nepažeidžia bet kurios Susitariančiosios Šalies teisės vienašališkai keisti savo vidaus teisės aktus šiame Susitarime nurodytose srityse.

2. Iš karto po to, kai viena Susitariančioji Šalis parengia naujus teisės aktus šiame Susitarime nurodytoje srityje, ji oficialiai paprašo kitos Susitariančiosios Šalies ekspertų nuomonės. Kol bus oficialiai priimti šie nauji teisės aktai, Susitariančiosios Šalys informuoja viena kitą ir konsultuojasi visais atvejais, kai to reikia. Vienos iš Susitariančiųjų Šalių prašymu Jungtiniame komitete iš anksto keičiamasi nuomonėmis, ypač nuomonėmis apie šio pakeitimo poveikį Susitarimo funkcionavimui.

3. Pakeistų teisės aktų priėmimo metu ir praėjus daugiausiai aštuonioms dienoms po jų paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje arba Oficialiajame federalinių įstatymų ir dekretų rinkinyje suinteresuotoji Susitariančioji Šalis praneša kitai Susitariančiajai Šaliai šių naujų nuostatų tekstą. Vienos iš Susitariančiųjų Šalių prašymu, praėjus ne daugiau kaip dviems mėnesiams nuo to prašymo pateikimo dienos, Jungtiniame komitete keičiamasi nuomonėmis apie pakeitimo poveikį šio Susitarimo funkcionavimui.

4. Jungtinis komitetas arba:

— priima sprendimą persvarstyti 1, 3, 4 ir 7 priedus, arba, jei reikia, siūlo persvarstyti šio Susitarimo nuostatas, kad visais atvejais, kai reikia, abipusiškumo pagrindu būtų įtraukti į jas tie teisės aktų pakeitimai, arba

— priima sprendimą, pagal kurį tų teisės aktų pakeitimai laikomi atitinkančiais šį Susitarimą, arba

— priima sprendimą dėl bet kurios kitos priemonės, skirtos apsaugoti tinkamą šio Susitarimo funkcionavimą.

5. Jungtinis komitetas priima sprendimą dėl procedūrų, skirtų pritaikyti šį Susitarimą prie ateityje įsigaliosiančių Bendrijos arba Šveicarijos ir trečiųjų šalių, nurodytų 13 ir 19 straipsniuose, susitarimų.

6. Siekdamos šiame Susitarime nustatytų tikslų, Susitariančiosios Šalys pagal 49 straipsnyje nustatytus terminus imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad jų santykių plėtojimo metu teisės ir pareigos, analogiškos nustatytoms 1 priede išvardytuose Bendrijos teisiniuose dokumentuose, būtų aktyviai taikomos.

53 straipsnis

Konfidencialumas

Susitariančiųjų Šalių atstovai, ekspertai ir kiti įgaliotiniai net pasibaigus jų paskyrimo laikui neturi teisės atskleisti informacijos, kurią gavo taikant šį Susitarimą ir kuri savo pobūdžiu prilygsta profesinei paslapčiai.

54 straipsnis

Ginčų sprendimas

Abi Susitariančiosios Šalys gali perduoti ginčytiną klausimą, susijusį su šio Susitarimo aiškinimu ar taikymu, Jungtiniam komitetui, kuris stengiasi išspręsti ginčą. Jungtiniam komitetui suteikiama visa reikalinga informacija, kad jis galėtų iš esmės įvertinti padėtį ir rasti tinkamą sprendimą. Tuo tikslu Jungtinis komitetas turi apsvarstyti visas galimybes, kaip užtikrinti tinkamą šio Susitarimo funkcionavimą.

55 straipsnis

Susitarimo persvarstymas

1. Jeigu viena iš Susitariančiųjų Šalių nori, kad šio Susitarimo nuostatos būtų persvarstytos, ji praneša apie tai Jungtiniam komitetui. Pagal šio straipsnio 2 ir 3 dalis pakeista šio Susitarimo redakcija įsigalioja atlikus atitinkamas vidaus procedūras.

2. 1, 3, 4 ir 7 priedai gali būti pakeisti Jungtinio komiteto sprendimu pagal 51 straipsnio 1 dalį, kad būtų atsižvelgta į Bendrijos teisės aktų pokyčius šioje srityje.

3. 5, 6, 8 ir 9 priedai gali būti pakeisti Jungtinio komiteto sprendimu pagal 51 straipsnio 1 dalį.

56 straipsnis

Priedai

1–10 priedai yra neatskiriama šio Susitarimo dalis.

57 straipsnis

Taikymas teritorijoms

Šis Susitarimas taikomas teritorijose, kuriose taikoma Europos bendrijos steigimo sutartis, laikantis toje sutartyje nustatytų sąlygų, ir Šveicarijos teritorijoje.

58 straipsnis

Baigiamosios nuostatos

1. Susitariančiosios Šalys ratifikuoja arba patvirtina šį Susitarimą pagal savo procedūras. Jis įsigalioja pirmąją antro mėnesio dieną nuo galutinio pranešimo apie visų septynių, toliau išvardytų, susitarimų ratifikavimo ar patvirtinimo dokumentų deponavimą:

— Susitarimas dėl krovinių ir keleivių vežimo geležinkeliu ir keliais,

— Susitarimas dėl laisvo asmenų judėjimo,

— Susitarimas dėl oro transporto,

— Susitarimas dėl prekybos žemės ūkio produktais,

— Susitarimas dėl abipusio atitikties įvertinimo pripažinimo,

— Susitarimas dėl Vyriausybės vykdomų viešųjų pirkimų tam tikrų aspektų,

— Susitarimas dėl bendradarbiavimo mokslo ir technologijų srityje.

2. Šis Susitarimas sudaromas septynerių metų pradiniam laikotarpiui. Jis pratęsiamas neribotam laikui, jeigu iki pradinio laikotarpio pabaigos Bendrija arba Šveicarija nepraneša kitai Susitariančiajai Šaliai, kad nenori jo pratęsti. Jeigu praneša, taikoma šio straipsnio 4 dalis.

3. Bendrija arba Šveicarija gali nutraukti šį Susitarimą, pranešdama apie savo sprendimą kitai Susitariančiajai Šaliai. Jeigu praneša, taikoma šio straipsnio 4 dalis.

4. Šio straipsnio 1 dalyje nurodyti septyni susitarimai tampa nebetaikytinais praėjus šešiems mėnesiams nuo pranešimo apie Susitarimo nepratęsimą, kuris nurodytas šio straipsnio 2 dalyje, arba pranešimo apie Susitarimo nutraukimą, kuris nurodytas šio straipsnio 3 dalyje, gavimo.

Hecho en Luxemburgo, el veintiuno de junio de mil novecientos noventa y nueve, en doble ejemplar en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico.

Udfærdiget i Luxembourg, den enogtyvende juni nitten hundrede og nioghalvfems, i to eksemplarer på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.

Geschehen zu Luxemburg am einundzwanzigsten Juni neunzehnhundertneunundneunzig in zwei Urschriften in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, spanischer und schwedischer Sprache, wobei jeder dieser Wortlaute gleichermaßen verbindlich ist.

Έγινε στο Λουξεμβούργο, στις είκοσι μία Ιουνίου χίλια εννιακόσια ενενήντα εννέα, εις διπλούν στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ισπανική, ιταλική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική, και φινλανδική γλώσσα, κάθε κείμενο από τα οποία είναι αυθεντικό.

Done at Luxembourg on the twenty-first day of June in the year one thousand and ninety-nine, and drawn up in duplicate in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, each text being equally authentic.

Fait à Luxembourg, le vingt-et-un juin mil neuf cent quatre-vingt dix-neuf, en double exemplaire en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, chacun de ces textes faisant également foi.

Fatto a Lussemburgo, addì ventuno giugno millenovecentonovantanove, in duplice copia, in lingua danese, finlandese, francese, greca, inglese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, ciascun testo facente ugualmente fede.

Gedaan te Luxemburg, de eenentwintigste juni negentienhonderd negenennegentig, in twee exemplaren in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek.

Feito em Luxemburgo, em vinte e um de Junho de mil novecentos e noventa e nove, em duplo exemplar nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, fazendo fé qualquer dos textos.

Tehty Luxemburgissa kahdentenakymmenentenäensimmäusenä päivänä kesäkuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäyhdeksän kahtena kappaleena englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä, ja kaikki teksti ovat yhtä todistusvoimaiset.

Utfärdat i Luxemburg den tjugoförsta juni nittonhundranittionio i två exemplar på det danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska språket, vilka samtliga texter är lika giltiga.

Por la Comunidad Europea

For Det Europæiske Fællesskab

Für die Europäische Gemeinschaft

Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα

For the European Community

Pour la Communauté européenne

Per la Comunità europea

Voor de Europese Gemeenschap

Pela Comunidade Europeia

Euroopan yhteisön puolesta

På Europeiska gemenskapens vägnar

Por la Confederación Suiza

For Det Schweiziske Edsforbund

Für der Schweizerischen Eidgenossenschaft

Για την Ελβετική Συνομοσπονδία

For the Swiss Confederation

Pour la Confédération suisse

Per la Confederazione svizzera

Voor de Zwitserse Bondsstaat

Pela Confederação Suíça

Sveitsin valaliiton puolesta

På Schweiziska Edsförbundets vägnar

PRIEDŲ SĄRAŠAS







1 priedas: 5 straipsnio 2 dalis, 6 straipsnis, 7 straipsnio 1 dalis, 24 straipsnio 1 dalis, 25 straipsnio 5 dalis ir 27 straipsnio 2 dalis: taikytinos nuostatos 2 priedas: 8 straipsnio 5 dalis: 8 straipsnyje numatytų mokesčių taikymo taisyklės 3 priedas: 9 straipsnio 1 dalis: tarptautinio krovinių vežimo keliais leidimo pavyzdys 4 priedas: 9 straipsnio 3 dalis: vežimo rūšių, kurioms netaikoma nei licencijų sistema, nei leidimai, sąrašas 5 priedas: 12 ir 13 straipsniai: turimų teisių, nustatytų galiojančiuose dvišaliuose susitarimuose, sąrašas 6 priedas: 15 straipsnio 2 dalis: svorio ribos ir draudimo vairuoti naktį ir sekmadieniais netaikymas 7 priedas: 17, 18 ir 21 straipsniai: tarptautinis keleivių vežimas tolimojo susisiekimo ir miesto autobusais bei leidimo procedūros 8 priedas: 19 ir 20 straipsniai: turimų teisių, nustatytų galiojančiuose dvišaliuose susitarimuose, sąrašas 9 priedas: 36 straipsnis: geležinkelių ir kombinuoto transporto paslaugų kokybės parametrai 10 priedas: 40 straipsnio 1 dalis: 40 straipsnyje numatytų mokesčių taikymo taisyklės

▼M4

1 PRIEDAS

TAIKOMOS NUOSTATOS

Pagal šio Susitarimo 52 straipsnio 6 dalį Šveicarija taiko toliau pateiktoms teisinėms nuostatoms lygiavertes teisines nuostatas:

Atitinkamos Sąjungos teisės aktų nuostatos

1 SKYRIUS. LEIDIMAS VERSTIS VERSLU

— 1996 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyva 96/26/EB dėl leidimo verstis krovinių ir keleivių vežėjo kelių transportu verslu ir diplomų, pažymėjimų bei kitų oficialių profesinę kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų tarpusavio pripažinimo, skirto palengvinti šiems vežėjams naudojimąsi įsisteigimo laisve nacionalinio ir tarptautinio vežimo srityje (OL L 124, 1996 5 23, p. 1), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1998 m. spalio 1 d. Tarybos direktyva 98/76/EB (OL L 277, 1998 10 14, p. 17).

2 SKYRIUS. SOCIALINIAI STANDARTAI

— 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3821/85 dėl kelių transporto priemonėse naudojamų tachografų (OL L 370, 1985 12 31, p. 8) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2009 m. gruodžio 16 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 1266/2009 (OL L 339, 2009 12 22, p. 3).

— 2002 m. kovo 1 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 484/2002, iš dalies keičiantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 881/92 ir (EEB) Nr. 3118/93 dėl vairuotojo liudijimo nustatymo (OL L 76, 2002 3 19, p. 1). — Įgyvendinant šį susitarimą: — a) taikomas tik Reglamento (EB) Nr. 484/2002 1 straipsnis; b) Europos bendrija ir Šveicarijos Konfederacija visus Šveicarijos Konfederacijos, Europos bendrijos valstybių narių ir Europos ekonominės erdvės valstybių narių piliečius atleidžia nuo prievolės su savimi turėti vairuotojo liudijimą; c) Šveicarijos Konfederacija kitų valstybių, išskyrus tų, kurios išvardytos b punkte, piliečius nuo prievolės su savimi turėti vairuotojo liudijimą gali atleisti tik iš anksto pasitarusi su Europos bendrija ir gavusi jos sutikimą.

— 2002 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/15/EB dėl asmenų, kurie verčiasi mobiliąja kelių transporto veikla, darbo laiko organizavimo (OL L 80, 2002 3 23, p. 35).

— 2003 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/59/EB dėl tam tikrų kelių transporto priemonių kroviniams ir keleiviams vežti vairuotojų pradinės kvalifikacijos ir periodinio mokymo, iš dalies keičianti Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3820/85 ir Tarybos direktyvą 91/439/EEB bei panaikinanti Tarybos direktyvą 76/914/EEB (OL L 226, 2003 9 10, p. 4).

— 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 561/2006 dėl tam tikrų su kelių transportu susijusių socialinių teisės aktų suderinimo ir iš dalies keičiantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 3821/85 ir (EB) Nr. 2135/98 bei panaikinantis Reglamentą (EEB) Nr. 3820/85 (OL L 102, 2006 4 11, p. 1).

— 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/22/EB dėl būtiniausių sąlygų Tarybos reglamentams (EEB) Nr. 3820/85 ir (EEB) Nr. 3821/85 dėl su kelių transporto veikla susijusių socialinių teisės aktų įgyvendinti ir panaikinanti Direktyvą 88/599/EEB (OL L 102, 2006 4 11, p. 35) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2009 m. sausio 30 d. Komisijos direktyva 2009/5/EB (OL L 29, 2009 1 31, p. 45).

— 2010 m. liepos 1 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 581/2010 dėl ilgiausių leistinų laikotarpių, per kuriuos turi būti perkelti susiję duomenys iš transporto priemonių ir vairuotojų kortelių (OL L 168, 2010 7 2, p. 16).

3 SKYRIUS. TECHNINĖS NORMOS

Variklinės transporto priemonės

— 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyva 70/157/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių leistiną motorinių transporto priemonių garso lygį ir dujų išmetimo sistemas, suderinimo (OL L 42, 1970 2 23, p. 16) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2007 m. birželio 14 d. Komisijos direktyva 2007/34/EB (OL L 155, 2007 6 15, p. 49).

— 1987 m. gruodžio 3 d. Tarybos direktyva 88/77/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių priemones, kurių būtina imtis mažinant transporto priemonėse naudojamų uždegimo suspaudimu variklių išmetamuosius dujinius bei kietųjų dalelių teršalus ir transporto priemonėse naudojamų kibirkštinio uždegimo variklių, degalams kaip kurą naudojančių gamtines dujas ir suskystintas naftos dujas, išmetamuosius dujinius teršalus, suderinimo (OL L 36, 1988 2 9, p. 33) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2001 m. balandžio 10 d. Komisijos direktyva 2001/27/EB (OL L 107, 2001 4 18, p. 10).

— 1991 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyva 91/671/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių privalomą saugos diržų naudojimą mažiau nei 3,5 t sveriančiose transporto priemonėse, suderinimo (OL L 373, 1991 12 31, p. 26) su pakeitimais, padarytais 2003 m. balandžio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/20/EB (OL L 115, 2003 5 9, p. 63).

— 1992 m. vasario 10 d. Tarybos direktyva 92/6/EEB dėl greičio ribotuvų įrengimo ir naudojimo kai kurių kategorijų transporto priemonėse Bendrijoje (OL L 57, 1992 3 2, p. 27) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/85/EB (OL L 327, 2002 12 4, p. 8).

— 1992 m. kovo 31 d. Tarybos direktyva 92/24/EEB dėl greičio ribotuvų ar panašių greičio ribojimo sistemų įrengimo kai kurių kategorijų motorinėse transporto priemonėse (OL L 129, 1992 5 14, p. 154) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/11/EB (OL L 44, 2004 2 14, p. 19).

— 1996 m. liepos 25 d. Tarybos direktyva 96/53/EB, nustatanti tam tikrų Bendrijoje nacionaliniam ir tarptautiniam vežimui naudojamų kelių transporto priemonių didžiausius leistinus matmenis ir tarptautiniam vežimui naudojamų kelių transporto priemonių didžiausią leistiną masę (OL L 235, 1996 9 17, p. 59) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2002 m. vasario 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/7/EB (OL L 67, 2002 3 9, p. 47).

— 1998 m. lapkričio 3 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2411/98 dėl valstybių narių, kuriose yra registruotos transporto priemonės ir jų priekabos, skiriamųjų ženklų pripažinimo vykstant Bendrijos vidaus eismui (OL L 299, 1998 11 10, p. 1).

— 2000 m. birželio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/30/EB dėl Bendrijoje važinėjančių komercinių transporto priemonių techninio patikrinimo keliuose (OL L 203, 2000 8 10, p. 1) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2010 m. liepos 5 d. Komisijos direktyva 2010/47/EB (OL L 173, 2010 7 8, p. 33).

— 2005 m. rugsėjo 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/55/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių priemones, kurių būtina imtis mažinant transporto priemonėse naudojamų uždegimo suspaudimu variklių išmetamuosius dujinius bei kietųjų dalelių teršalus ir transporto priemonėse naudojamų priverstinio uždegimo variklių, degalams naudojančių gamtines dujas ir suskystintas naftos dujas, išmetamuosius dujinius teršalus, suderinimo (OL L 275, 2005 10 20, p. 1) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2008 m. liepos 18 d. Komisijos direktyva 2008/74/EB (OL L 192, 2008 7 19, p. 51).

— 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/40/EB dėl motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninės apžiūros (nauja redakcija) (OL L 141, 2009 6 6, p. 12).

— 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 595/2009 dėl motorinių transporto priemonių ir variklių tipo patvirtinimo atsižvelgiant į sunkiųjų transporto priemonių išmetamų teršalų kiekį (euro VI) ir dėl galimybės naudotis transporto priemonių remonto ir priežiūros informacija, iš dalies keičiantis Reglamentą (EB) Nr. 715/2007 ir Direktyvą 2007/46/EB, bei panaikinantis Direktyvas 80/1269/EEB, 2005/55/EB ir 2005/78/EB (OL L 188, 2009 7 18, p. 1), su pakeitimais, padarytais 2011 m. gegužės 25 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 582/2011 (OL L 167, 2011 6 25, p. 1).

— 2011 m. gegužės 25 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 582/2011, kuriuo įgyvendinamos ir iš dalies keičiamos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 595/2009 nuostatos, susijusios su sunkiųjų transporto priemonių išmetamų teršalų kiekiu (Euro VI), bei iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/46/EB I ir III priedai (OL L 167, 2011 6 25, p. 1), su pakeitimais, padarytais 2012 m. sausio 23 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 64/2012 (OL L 28, 2012 1 31, p. 1).

Pavojingųjų krovinių vežimas

— 1995 m. spalio 6 d. Tarybos direktyva 95/50/EB dėl pavojingų krovinių vežimo keliais vienodų tikrinimo procedūrų (OL L 249, 1995 10 17, p. 35) su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/54/EB (OL L 162, 2008 6 21, p. 11).

— 2008 m. rugsėjo 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/68/EB dėl pavojingų krovinių vežimo vidaus keliais (OL L 260, 2008 9 30, p. 13), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2012 m. gruodžio 3 d. Komisijos direktyva 2012/45/ES (OL L 332, 2012 12 4, p. 18). — Įgyvendinant šį susitarimą Šveicarijai taikomos šios nuo Direktyvos 2008/68/EB nukrypti leidžiančios nuostatos: — 1. Kelių transportas Pagal 2008 m. rugsėjo 24 d. Direktyvos 2008/68/EB dėl pavojingų krovinių vežimo vidaus keliais 6 straipsnio 2 dalies a punktą Šveicarijai taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos. Objektas – dyzelinių degalų ir krosnių kuro (UN Nr. 1202) vežimas cisternose. Nuoroda į šios direktyvos I priedo I.1 skirsnį – 1.1.3.6 ir 6.8 Direktyvos priedo turinys – išimtys, susijusios su kiekiu, vežamu vienu transporto vienetu, ir talpyklų konstrukcijos taisyklėmis. Nacionalinės teisės akto turinys – dyzeliniams degalams ir krosnių kurui (UN Nr. 1202) vežti naudojamoms ne didesnės kaip 1 210 l talpos cisternoms, kurių konstrukcija neatitinka 6.8 punkto reikalavimų, tačiau atitinka nacionalinius aktus, gali būti taikoma ADR 1.1.3.6 išimtis. Pradinė nuoroda į nacionalinės teisės aktą – Įsako dėl pavojingų krovinių vežimo keliais 1 priedėlio 1.1.3.6.3 punkto b papunktis ir 6.14 punktas (SDR; RS 741.621). Galioja iki 2017 m. sausio 1 d. Objektas – leidimas netaikyti reikalavimo turėti vežimo dokumentą, kai vežamas 1.1.3.6 punkte nustatytas tam tikras pavojingų medžiagų kiekis. Nuoroda į šios direktyvos I priedo I.1 skirsnį – 1.1.3.6 ir 5.4.1. Direktyvos priedo turinys – įpareigojimas turėti vežimo dokumentą. Nacionalinės teisės akto turinys – 5.4.1 punkto įpareigojimas turėti vežimo dokumentą netaikomas, jei vežamas neišvalytų tuščių 4 transporto kategorijos talpyklų arba tuščių dujų balionų, naudojamų su gelbėjimo tarnybų kvėpavimo aparatais arba nardymo įranga, skaičius ne didesnis nei nurodyta 1.1.3.6 punkte. Pradinė nuoroda į nacionalinės teisės aktą – Įsako dėl pavojingų krovinių vežimo keliais 1 priedėlio 1.1.3.6.3 punkto c papunktis (SDR; RS 741.621). Galioja iki 2017 m. sausio 1 d. Objektas – vandeniui pavojingų skysčių saugyklas prižiūrinčių bendrovių vežamos neišvalytos tuščios talpyklos. Nuoroda į šios direktyvos I priedo I.1 skirsnį – 6.5, 6.8, 8.2 ir 9. Direktyvos priedo turinys – talpyklų ir transporto priemonių konstrukcija, įranga ir tikrinimas, vairuotojų mokymas. Nacionalinės teisės akto turinys – neišvalytoms tuščioms talpykloms (konteineriams), kurias vandeniui pavojingų skysčių saugyklas prižiūrinčios bendrovės naudoja skysčiui laikyti, kol atliekamas stacionarių talpyklų priežiūros darbas, netaikomos konstrukcijos, įrangos ir tikrinimo taisyklės arba ADR numatytos žymėjimo ir ženklinimo oranžinės spalvos plokštele taisyklės. Joms taikomos specialios žymėjimo ir ženklinimo taisyklės, o transporto priemonės vairuotojas neprivalo praeiti 8.2 punkte aprašytų mokymų. Pradinė nuoroda į nacionalinės teisės aktą – Įsako dėl pavojingų krovinių vežimo keliais 1 priedėlio 1.1.3.6.3.10 punktas (SDR; RS 741.621). Galioja iki 2017 m. sausio 1 d. Pagal 2008 m. rugsėjo 24 d. Direktyvos 2008/68/EB dėl pavojingų krovinių vežimo vidaus keliais 6 straipsnio 2 dalies b punkto i papunktį Šveicarijai taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos. Objektas – buitinių atliekų, kuriose yra pavojingų daiktų, vežimas į atliekų šalinimo įrenginius. Nuoroda į šios direktyvos I priedo I.1 skirsnį – 2, 4.1.10, 5.2 ir 5.4. Direktyvos priedo turinys – klasifikavimas, bendras pakavimas, žymėjimas ir ženklinimas, dokumentai. Nacionalinės teisės akto turinys – taisyklėse yra nuostatų, susijusių su paprastesne buitinių atliekų, kuriose yra (buitinių) pavojingų daiktų, klasifikacija, kurią atlieka kompetentingos institucijos pripažintas specialistas, taip pat su tinkamų talpyklų naudojimu ir vairuotojų mokymu. Jei specialistas negali suklasifikuoti buitinių atliekų, nedidelių jų kiekiai, kurie identifikuojami pagal pakuotes ir transporto vienetą, gali būti vežami į apdorojimo centrus. Pradinė nuoroda į nacionalinės teisės aktą – Įsako dėl pavojingų krovinių vežimo keliais 1 priedėlio 1.1.3.7 punktas (SDR; RS 741.621). Pastabos. Šios taisyklės gali būti taikomos tik kai buitinės atliekos, kuriose yra pavojingų daiktų, vežamos iš viešųjų apdorojimo objektų į atliekų šalinimo įrenginius. Galioja iki 2017 m. sausio 1 d. Objektas – fejerverkų grąžinimo transportas. Nuoroda į šios direktyvos I priedo I.1 skirsnį – 2.1.2, 5.4. Direktyvos priedo turinys – klasifikavimas ir dokumentai. Nacionalinės teisės akto turinys – siekiant nustatyti paprastesnę fejerverkų (UN Nr. 0335, 0336 ir 0337) grąžinimo iš mažmeninių pardavėjų tiekėjams tvarką, numatomas reikalavimų transporto dokumentuose nurodyti grynąją masę ir gaminio klasę išimties taikymas. Pradinė nuoroda į nacionalinės teisės aktą – Įsako dėl pavojingų krovinių vežimo keliais 1 priedėlio 1.1.3.8 punktas (SDR; RS 741.621). Pastabos. Jei gaminiai skirti mažmeninei prekybai, praktiškai neįmanoma nuodugniai patikrinti, koks tiksliai kiekvienos neparduotų gaminių pakuotės turinys. Galioja iki 2017 m. sausio 1 d. Objektas – ADR mokymo pažymėjimas būtinas, jei reiso tikslas – pervežti sugedusias transporto priemones, atlikti remontą, atlikti autocisternų (talpyklų) patikrą, taip pat reisų, kuriuos autocisternomis atlieka už tokių transporto priemonių patikrą atsakingi specialistai, atveju. Nuoroda į šios direktyvos I priedo I.1 skirsnį – 8.2.1. Direktyvos priedo turinys – transporto priemonių vairuotojai privalo išklausyti mokymo kursus. Nacionalinės teisės akto turinys – ADR mokymas ir mokymo pažymėjimas nebūtini, jei reiso tikslas – pervežti sugedusias transporto priemones arba atlikti su remontu susijusį bandomąjį važiavimą, atlikti autocisternų (talpyklų) patikrą, taip pat reisų, kuriuos autocisternomis atlieka už tokių transporto priemonių patikrą atsakingi specialistai, atveju. Pradinė nuoroda į nacionalinės teisės aktą – 2008 m. rugsėjo 30 d. Federalinio aplinkos, transporto, energetikos ir susisiekimo departamento (DETEC) pavojingų krovinių vežimo keliais taisyklės. Pastabos. Sugedusiose arba remontuojamose transporto priemonėse arba techninei patikrai rengiamose arba tikrinamose autocisternose patikros metu kartais gali būti pavojingo krovinio. 1.3 ir 8.2.3 dalyse nustatyti reikalavimai vis dar taikomi. Galioja iki 2017 m. sausio 1 d. 2. Geležinkelių transportas Pagal 2008 m. rugsėjo 24 d. Direktyvos 2008/68/EB dėl pavojingų krovinių vežimo vidaus keliais 6 straipsnio 2 dalies a punktą Šveicarijai taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos. Objektas – dyzelinių degalų ir krosnių kuro (UN Nr. 1202) vežimas cisternose. Nuoroda į šios direktyvos II priedo II.1 skirsnį – 6.8. Direktyvos priedo turinys – cisternų konstrukcijos reikalavimai. Nacionalinės teisės akto turinys – dyzeliniams degalams ir krosnių kurui (UN Nr. 1202) vežti galima naudoti ne didesnės kaip 1 210 l talpos cisternas, kurių konstrukcija neatitinka 6.8 punkto reikalavimų, tačiau atitinka nacionalinius aktus. Pradinė nuoroda į nacionalinės teisės aktą – 1996 m. gruodžio 3 d. DETEC įsako dėl pavojingų krovinių vežimo geležinkeliais ir lynų kelio įrenginiais (RSD, RS 742.401.6) priedas ir įsako dėl pavojingų krovinių vežimo keliais 1 priedėlio 6.14 skirsnis (SDR, RS 741.621). Galioja iki 2017 m. sausio 1 d. Objektas – vežimo dokumentas. Nuoroda į šios direktyvos II priedo II.1 skirsnį – 5.4.1.1.1. Direktyvos priedo turinys – bendroji informacija, kurią privaloma pateikti vežimo dokumente. Nacionalinės teisės akto turinys – bendrojo termino vartojimas vežimo dokumente ir pridedamas sąrašas, kuriame pateikta pirmiau nustatyta privaloma informacija. Pradinė nuoroda į nacionalinės teisės aktą – 1996 m. gruodžio 3 d. DETEC įsako dėl pavojingų krovinių vežimo geležinkeliais ir lynų kelio įrenginiais (RSD, RS 742.401.6). Galioja iki 2017 m. sausio 1 d.

— 2010 m. birželio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2010/35/ES dėl gabenamųjų slėginių įrenginių ir panaikinanti Tarybos direktyvas 76/767/EEB, 84/525/EEB, 84/526/EEB, 84/527/EEB ir 1999/36/EB (OL L 165, 2010 6 30, p. 1)

4 SKYRIUS. PRIEIGOS IR GELEŽINKELIO TRANZITO TEISĖS

— 1991 m. liepos 29 d. Tarybos direktyva 91/440/EEB dėl Bendrijos geležinkelių plėtros (OL L 237, 1991 8 24, p. 25).

— 1995 m. birželio 19 d. Tarybos direktyva 95/18/EB dėl geležinkelio įmonių licencijavimo (OL L 143, 1995 6 27, p. 70).

— 1995 m. birželio 19 d. Tarybos direktyva 95/19/EB dėl geležinkelio infrastruktūros pajėgumų paskirstymo ir mokesčių už naudojimąsi infrastruktūra surinkimo (OL L 143, 1995 6 27, p. 75).

— 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/49/EB dėl saugos Bendrijos geležinkeliuose ir iš dalies pakeičianti Tarybos direktyvą 95/18/EB dėl geležinkelio įmonių licencijavimo bei Direktyvą 2001/14/EB dėl geležinkelių infrastruktūros pajėgumų paskirstymo, mokesčių už naudojimąsi geležinkelių infrastruktūra ėmimo ir saugos sertifikavimo (Saugos geležinkeliuose direktyva) (OL L 164, 2004 4 30, p. 44), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2009 m. lapkričio 27 d. Komisijos direktyva 2009/149/EC (OL L 313, 2009 11 28, p. 65).

— 2005 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 62/2006 dėl transeuropinės paprastųjų geležinkelių sistemos telematikos priemonių krovinių vežimo paslaugoms posistemio techninių sąveikos specifikacijų (OL L 13, 2006 1 18, p. 1), su pakeitimais, padarytais 2012 m. balandžio 17 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 328/2012 (OL L 106, 2012 4 18, p. 14).

— 2007 m. birželio 13 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 653/2007 dėl Europos bendros saugos sertifikatų ir paraiškų dokumentų pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/49/EB 10 straipsnį formos naudojimo ir dėl saugos sertifikatų, išduodamų pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/14/EB (OL L 153, 2007 6 14, p. 9), su pakeitimais, padarytais 2011 m. gegužės 10 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 445/2011 (OL L 122, 2011 5 11, p. 22).

— 2007 m. lapkričio 9 d. Komisijos sprendimas 2007/756/EB, kuriuo priimama bendra nacionalinio geležinkelių riedmenų registro specifikacija, kaip numatyta Direktyvų 96/48/EB ir 2001/16/EB 14 straipsnio 4 ir 5 dalyse (OL L 305, 2007 11 23, p. 30), su pakeitimais, padarytais 2011 m. vasario 10 d. Komisijos sprendimu 2011/107/ES (OL L 43, 2011 2 17, p. 33).

— 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/57/EB dėl geležinkelių sistemos sąveikos Bendrijoje (nauja redakcija) (OL L 191, 2008 7 18, p. 1), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2013 m. kovo 11 d. Komisijos direktyva 2013/9/ES (OL L 68, 2013 3 12, p. 55).

— 2007 m. gruodžio 20 d. Komisijos sprendimas 2008/163/EB dėl transeuropinės paprastųjų ir greitųjų geležinkelių sistemos techninės sąveikos specifikacijos geležinkelių tunelių sauga (OL L 64, 2008 3 7, p. 1), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2012 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimu 2012/464/ES (OL L 217, 2012 8 14, p. 20).

— 2007 m. gruodžio 21 d. Komisijos sprendimas 2008/164/EB dėl transeuropinės paprastųjų ir greitųjų geležinkelių sistemos techninės sąveikos specifikacijos žmonės su judėjimo negalia (OL L 64, 2008 3 7, p. 72), su pakeitimais, padarytais 2012 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimu 2012/464/ES (OL L 217, 2012 8 14, p. 20).

— 2008 m. vasario 21 d. Komisijos sprendimas 2008/232/EB dėl transeuropinės greitųjų geležinkelių sistemos Geležinkelių riedmenų posistemiui skirtos sąveikos techninės specifikacijos (OL L 84, 2008 3 26, p. 132), su pakeitimais, padarytais 2012 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimu 2012/464/ES (OL L 217, 2012 8 14, p. 20).

— 2009 m. balandžio 24 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 352/2009 dėl bendrojo saugos būdo, susijusio su Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/49/EB 6 straipsnio 3 dalies a punkte nurodyta pavojaus analize ir įvertinimu (OL L 108, 2009 4 29, p. 4).

— 2010 m. lapkričio 9 d. Komisijos sprendimas 2010/713/ES dėl atitikties ir tinkamumo naudoti vertinimo ir EB patikros procedūrų modulių, skirtų naudoti pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/57/EB priimtose techninėse sąveikos specifikacijose (OL L 319, 2010 12 4, p. 1).

— 2010 m. gruodžio 9 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1158/2010 dėl bendrojo saugos būdo, skirto įvertinti, kaip laikomasi reikalavimų geležinkelių saugos sertifikatui gauti (OL L 326, 2010 12 10, p. 11).

— 2010 m. gruodžio 10 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1169/2010 dėl bendrojo saugos būdo, skirto įvertinti, kaip laikomasi reikalavimų įgaliojimams geležinkelių saugos srityje gauti (OL L 327, 2010 12 11, p. 13).

— 2011 m. kovo 1 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 201/2011 dėl atitikties patvirtintam geležinkelių transporto priemonės tipui deklaracijos pavyzdžio (OL L 57, 2011 3 2, p. 8).

— 2011 m. balandžio 4 d. Komisijos sprendimas 2011/229/ES dėl transeuropinės paprastųjų geležinkelių sistemos posistemio „Geležinkelių riedmenys. Triukšmas“ techninių sąveikos specifikacijų (OL L 99, 2011 4 13, p. 1), su pakeitimais, padarytais 2012 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimu 2012/464/ES (OL L 217, 2012 8 14, p. 20).

— 2011 m. balandžio 26 d. Komisijos sprendimas 2011/274/ES dėl transeuropinės paprastųjų geležinkelių sistemos energijos posistemio techninės sąveikos specifikacijos (OL L 126, 2011 5 14, p. 1), su pakeitimais, padarytais 2012 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimu 2012/464/ES (OL L 217, 2012 8 14, p. 20).

— 2011 m. balandžio 26 d. Komisijos sprendimas 2011/275/ES dėl transeuropinės paprastųjų geležinkelių sistemos infrastruktūros posistemio techninės sąveikos specifikacijos (OL L 126, 2011 5 14, p. 53), su pakeitimais, padarytais 2012 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimu 2012/464/ES (OL L 217, 2012 8 14, p. 20).

— 2011 m. balandžio 26 d. Komisijos sprendimas dėl transeuropinės paprastųjų geležinkelių sistemos posistemio „Lokomotyvai ir keleiviniai riedmenys“ techninės sąveikos specifikacijos (OL L 139, 2011 5 26, p. 1), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 2012 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimu 2012/464/ES (OL L 217, 2012 8 14, p. 20).

— 2011 m. gegužės 10 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 445/2011 dėl subjektų, atsakingų už prekinių vagonų priežiūrą, sertifikavimo sistemos, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 653/2007 (OL L 122, 2011 5 11, p. 22).

— 2011 m. gegužės 5 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 454/2011 dėl transeuropinės geležinkelių sistemos telematikos priemonių keleivių vežimo paslaugoms posistemio techninės sąveikos specifikacijos (OL L 123, 2011 5 12, p. 11), su pakeitimais, padarytais 2012 m. liepos 20 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 665/2012 (OL L 194, 2012 7 21, p. 1).

— 2011 m. rugsėjo 15 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas 2011/633/ES dėl geležinkelio infrastruktūros registro bendrųjų specifikacijų (OL L 256, 2011 10 1, p. 1).

— 2011 m. spalio 4 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas 2011/665/ES dėl Europos patvirtintų geležinkelio transporto priemonių tipų registro (OL L 264, 2011 10 8, p. 32).

— 2012 m. sausio 25 d. Komisijos sprendimas 2012/88/ES dėl transeuropinės paprastųjų geležinkelių sistemos kontrolės, valdymo ir signalizacijos posistemio techninių sąveikos specifikacijų (OL L 51, 2012 2 23, p. 1).

— 2012 m. lapkričio 14 d. Komisijos sprendimas 2012/757/ES dėl Europos Sąjungos traukinių eismo organizavimo ir valdymo posistemio techninės sąveikos specifikacijos, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2012/756/EB (OL L 345, 2012 12 15, p. 1).

— 2012 m. lapkričio 16 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1077/2012 dėl priežiūros, kurią, išdavusios saugos sertifikatą arba saugos įgaliojimus, vykdo nacionalinės saugos institucijos, bendrojo saugos būdo (OL L 320, 2012 11 17, p. 3).

— 2012 m. lapkričio 16 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 1078/2012 dėl bendrojo stebėsenos saugos būdo, kurį, gavę saugos sertifikatą arba saugos įgaliojimus, taiko geležinkelio įmonės ir infrastruktūros valdytojai, taip pat už techninę priežiūrą atsakingi subjektai (OL L 320, 2012 11 17, p. 8).

— 2013 m. kovo 13 d. Komisijos reglamentas (ES) Nr. 321/2013 dėl Europos Sąjungos geležinkelių sistemos posistemio „Riedmenys. Prekiniai vagonai“ techninės sąveikos specifikacijos, kuriuo panaikinamas Komisijos sprendimas 2006/861/EB (OL L 104, 2013 4 12, p. 1).

5 SKYRIUS. KITOS SRITYS

— 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyva 92/82/EEB dėl mineralinėms alyvoms taikomų akcizo tarifų suderinimo (OL L 316, 1992 10 31, p. 19).

— 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/54/EB dėl transeuropinio kelių tinklo tunelių būtiniausių saugos reikalavimų (OL L 167, 2004 4 30, p. 39).

— 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/96/EB dėl kelių infrastruktūros saugumo valdymo (OL L 319, 2008 11 29, p. 59).

▼B

2 PRIEDAS

8 STRAIPSNYJE NUMATYTŲ MOKESČIŲ TAIKYMO TAISYKLĖS

1. Šveicarijos mokestis už transporto priemones, kurių faktinė bendroji masė yra didesnė kaip 28 t ir kurios turi 8 straipsnio 2 dalyje nurodytą leidimą, negali viršyti: — 180 Šveicarijos frankų už tranzitinį reisą per Šveicariją, — 70 Šveicarijos frankų už reisą į abi puses, į Šveicariją arba iš jos.

2. Didžiausias Šveicarijos mokestis 8 straipsnio 3 dalyje nurodytą leidimą turinčioms transporto priemonėms, kurių faktinė bendroji masė yra didesnė kaip 34 t, bet mažesnė kaip 40 t ir kurios važiuoja 300 km atstumą per Alpes, yra 252 Šveicarijos frankai už transporto priemonę, kuri neatitinka EURO standartų, 211 Šveicarijos frankų – už transporto priemonę, atitinkančią EURO I standartą ir 178 Šveicarijos frankai – už transporto priemonę, atitinkančią EURO II standartą. Mokestis taikomas pagal 40 straipsnio nuostatas.

3. Didžiausias Šveicarijos mokestis už 8 straipsnio 4 dalyje nurodytas leidimą turinčias transporto priemones, kurių faktinė bendroji masė yra didesnė kaip 34 t, bet mažesnė kaip 40 t ir kurios važiuoja 300 km atstumą per Alpes, yra 300 Šveicarijos frankų už transporto priemonę, kuri neatitinka EURO standartų, 240 Šveicarijos frankų – už transporto priemonę, atitinkančią EURO I standartą ir 210 Šveicarijos frankų – už transporto priemonę, atitinkančią EURO II standartą. Mokestis taikomas pagal 40 straipsnio nuostatas.

3 PRIEDAS

4 PRIEDAS

VEŽIMO RŪŠYS, KURIOMS NETAIKOMA NEI LICENCIJŲ SISTEMA, NEI LEIDIMAI

1. Pašto siuntų vežimas kaip viešoji paslauga

2. Sugadintų arba avarijas patyrusių transporto priemonių vežimas

3. Krovinių vežimas motorinėmis transporto priemonėmis, kai pakrautos transporto priemonės, įskaitant priekabą, leidžiamas svoris neviršija 6 tonų arba krovinio, įskaitant priekabą, leidžiamas svoris neviršija 3,5 tonos

4. Krovinio vežimas motorinėmis transporto priemonėmis laikantis šių sąlygų: a) vežamas krovinys turi priklausyti įmonei arba turi būti tos įmonės parduotas, nupirktas, išnuomotas, išsinuomotas, pagamintas, išgautas, apdorotas ar pataisytas; b) reiso tikslas turi būti krovinio savoms reikmėms vežimas į įmonę ar iš jos arba jo judėjimas įmonėje arba už jos ribų; c) krovinį vežančias motorines transporto priemones turi vairuoti įmonės darbuotojai; d) vežančios krovinį transporto priemonės turi priklausyti įmonei, būti įsigytos atidėto mokėjimo sąlygomis ar išsinuomotos laikantis sąlygų, nustatytų 1984 m. gruodžio 19 d. Tarybos direktyvoje 84/647/EEB dėl transporto priemonių, išsinuomojamų be vairuotojų, naudojimo kroviniams vežti keliais. Ši nuostata netaikoma transporto priemonėms, kurios pakeitė įprastai naudojamas, tačiau trumpam sugedusias transporto priemones; e) vežimas turi būti tik pagalbinė įmonės veikla

5. Vaistų, prietaisų, įrenginių ir kitų gaminių, reikalingų medicininei pagalbai suteikti vykdant gelbėjimo darbus, ypač stichinių nelaimių atveju, vežimas.

5 PRIEDAS

SĄRAŠAS NUOSTATŲ, PATEIKTŲ DVIŠALIUOSE KELIŲ TRANSPORTO SUSITARIMUOSE, SUSIJUSIUOSE SU TRIŠALIU KROVINIŲ VEŽIMU, KURIUOS ŠVEICARIJA SUDARĖ SU SKIRTINGOMIS BENDRIJOS VALSTYBĖMIS NARĖMIS







Valstybė Susitarimo pasirašymo data Įsigaliojimas Sąlygos Vokietija 1953 12 17 1954 2 1 7 straipsnis: Pagal nacionalinę teisę leidžiamas tikrasis trišalis eismas; kitoks vadinamasis trišalis eismas draudžiamas. Austrija 1958 10 22 1959 4 4 8 straipsnis: Vežėjams, turintiems teisę vežti krovinius, leidžiama vežti vienoje iš Susitariančiųjų Šalių registruotose transporto priemonėse: a) krovinius, skirtus vienai iš valstybių arba jos kilmės; Tikrasis trišalis eismas leidžiamas; kitoks vadinamasis trišalis eismas draudžiamas. Belgija 1975 2 25 1975 7 24 4 straipsnio 1 dalies b punktas: Tikrasis trišalis eismas leidžiamas; kitoks vadinamasis trišalis eismas draudžiamas. Danija 1981 8 27 1982 3 25 4 straipsnio 2 dalis: Vežti iš trečiosios šalies į kitą Susitariančiąją Šalį arba iš kitos Susitariančiosios Šalies į trečiąją šalį galima tik turint kitos Susitariančiosios Šalies kiekvienu konkrečiu atveju išduotą leidimą. Ispanija 1963 1 23 1963 8 21 1971 m. spalio 29 d. protokolas: Tikrasis trišalis eismas leidžiamas; kitoks vadinamasis trišalis eismas draudžiamas. Suomija 1980 1 16 1981 5 28 6 straipsnio 2 dalis bei Švedijos ir Suomijos jungtinio komiteto 1989 m. gegužės 23 ir 24 d. posėdžio protokolo 2.2 punktas: tikrasis trišalis eismas ir kitoks vadinamasis trišalis eismas leidžiami turint leidimą. Prancūzija 1951 11 20 1952 4 1 Pagal nacionalinę teisę: Šveicarijos vežėjai: Prancūzijoje draudžiamos visos trišalio eismo rūšys; Prancūzijos vežėjai: Šveicarijoje leidžiamos visos trišalio eismo rūšys. Graikija 1970 8 8 1971 9 6 3 straipsnis bei Šveicarijos ir Graikijos jungtinio komiteto 1972 m. gruodžio 11–13 d. posėdžio protokolas: leidžiamos visos trišalio eismo rūšys (pagal specialius kvotinius leidimus). Italija — — Šveicarijos ir Italijos jungtinio komiteto 1993 m. birželio 14 d. posėdžio protokolas: Šveicarijos vežėjai: kvotiniai tikrojo trišalio eismo leidimai; kitoks vadinamasis trišalis eismas draudžiamas; Italijos vežėjai: tikrasis trišalis eismas leidžiamas be leidimų; kitam, vadinamajam trišaliam, eismui reikalingi kvotiniai leidimai. Airija — — Pagal nacionalinę teisę: Šveicarijos vežėjai: draudžiamos visos trišalio eismo rūšys, išskyrus atvejus, kai Airijos valdžios institucijos išduoda leidimus; Airijos vežėjai: leidžiamos visos trišalio eismo rūšys, susijusios su Šveicarija. Liuksemburgas 1972 5 17 1972 6 1 Susitarimas taikomas tik keleivių vežimui. Dėl krovinių vežimo jokio susitarimo pasiekta nebuvo. Pagal nacionalinę teisę leidžiamas trišalis eismas. (Taikomas abipusiškumo principas.) Leidžiamos visos trišalio eismo rūšys. Nyderlandai 1952 5 20 1952 6 15 Susitarimas taikomas tik keleivių vežimui. Dėl krovinių vežimo jokio susitarimo pasiekta nebuvo. Pagal nacionalinę teisę leidžiamas trišalis eismas. (Taikomas abipusiškumo principas.) Leidžiamos visos trišalio eismo rūšys. Portugalija 1973 6 28 1974 1 1 Pagal Šveicarijos ir Portugalijos jungtinio komiteto sprendimą, kuris buvo priimtas 1996 m. birželio 6 d., liberalizuotos visos trišalio eismo rūšys. Jungtinė Karalystė 1974 12 20 1975 11 21 3 straipsnio b punktas: Leidžiamas tikrasis trišalis eismas. Kitoks vadinamasis trišalis eismas draudžiamas. Švedija 1973 12 12 1974 4 22 4 straipsnio 1 ir 2 dalys: Trišalis eismas leidžiamas taikant specialius kvotinius leidimus. Tikrasis trišalis eismas: kai įprastiniu maršrutu važiuojanti transporto priemonė kerta tranzitu valstybę, kurioje ji yra registruota, pavyzdžiui, kai Šveicarijoje registruota transporto priemonė veža krovinį iš Vokietijos į Italiją per Šveicariją. Kitoks vadinamasis trišalis eismas: kai transporto priemonė nekerta tranzitu valstybės, kurioje ji yra registruota, pavyzdžiui, kai Šveicarijoje registruota transporto priemonė veža krovinį iš Vokietijos į Italiją per Austriją.

6 PRIEDAS

SVORIO RIBOS IR DRAUDIMO VAIRUOTI NAKTĮ IR SEKMADIENIAIS NETAIKYMAS

I. Svorio ribos netaikymas per laikotarpį, kuris baigiasi 2004 m. gruodžio 31 d.

Užsienyje prasidėjusiems reisams, kurie baigiasi Šveicarijos pasienio zonoje ( 1 ) (ir vice versa), daromos išlygos ir neapmokestinami kroviniai, kurių bendra masė siekia daugiausia 40 tonų ir 40 pėdų ISO konteinerių kombinuoto transporto kroviniai, kurių bendra masė siekia daugiausia 44 tonas. Dėl kelių konstrukcijos ypatumų tam tikri muitinės postai taiko mažesnes ribas.

II. Kiti svorio ribos netaikymo atvejai

Užsienyje prasidėjusiems reisams, kurie baigiasi Šveicarijos pasienio zonoje (ir atvirkščiai), ir tranzitui per Šveicariją faktinė bendroji masė, viršijanti didžiausią Šveicarijoje leidžiamą masę, taip pat gali būti leidžiama 8 straipsnyje nenurodytoms vežimo rūšims:

a) nedalijamų krovinių vežimui, kai nepaisant tinkamos transporto priemonės naudojimo nurodymai negali būti įvykdyti;

b) specialių transporto priemonių, ypač darbinių transporto priemonių, kurios dėl savo naudojimo paskirties neatitinka svorio nuostatų, perdavimui arba naudojimui;

c) sugadintų arba avariją patyrusių transporto priemonių vežimui būtiniausiais atvejais;

d) medžiagų, skirtų orlaiviams aprūpinti, vežimui;

e) vežimui keliais pradiniu ir galutiniu kombinuoto vežimo etapais, paprastai 30 km spinduliu nuo terminalo.

III. Draudimo vairuoti naktį ir sekmadieniais netaikymas

Planuojama taikyti šias draudimo vairuoti naktį ir sekmadieniais išlygas:

a) be specialaus leidimo — reisai, kurie atliekami neatidėliotinai pagalbai suteikti įvykus katastrofai, — reisai, kurie atliekami neatidėliotinai pagalbai suteikti nelaimingų atsitikimų, ypač viešojo transporto ir oro eismo nelaimingų atsitikimų, atveju;

b) su specialiu leidimu krovinių, kurie dėl savo pobūdžio turi būti vežami naktį ir dėl rimtų priežasčių sekmadieniais, vežimui: — greitai gendantys žemės ūkio produktai (pavyzdžiui, uogos, vaisiai, daržovės, augalai, įskaitant skintas gėles, arba šviežiai išspaustos vaisių sultys) – visais metais, — skersti skirtos kiaulės ir vištos, — šviežias pienas ir greitai gendantys pieno produktai, — cirko įranga, orkestrui priklausantys muzikos instrumentai, teatro rekvizitas ir t. t., — dienraščių medžiaga, įskaitant redaktoriaus skiltį, ir pašto siuntos, gabenamos pagal teisinės paslaugos reikalavimus.

Siekiant palengvinti patvirtinimo procedūras 12 mėnesių galiojantys leidimai gali būti išduoti bet kokiam reisų skaičiui, jei visi reisai yra to paties pobūdžio.

7 PRIEDAS

TARPTAUTINIS KELEIVIŲ VEŽIMAS TOLIMOJO SUSISIEKIMO AUTOBUSAIS IR MIESTO AUTOBUSAIS

1 straipsnis

Sąvokos

Šiame Susitarime taikomos šios sąvokos:

1. Reguliarios paslaugos 1.1. Reguliarios paslaugos – tai paslaugos, kai keleiviai vežami nustatytais laiko tarpais nustatytais maršrutais, įlaipinant ir išlaipinant keleivius iš anksto numatytose sustojimo vietose. Reguliarios paslaugos yra teikiamos visiems, tam tikrais atvejais jas užsisakius iš anksto. Reguliarios paslaugos pobūdžiui neturi įtakos tokios paslaugos teikimo sąlygų pritaikymas. 1.2. Kad ir kas jas organizuotų, paslaugos, kai vežami konkrečių kategorijų keleiviai, atsisakant kitų keleivių, jei tokios paslaugos teikiamos pagal 1.1 pastraipoje nurodytas sąlygas, laikomos reguliariomis paslaugomis. Tokios paslaugos toliau vadinamos specialiomis reguliariomis paslaugomis. Specialios reguliarios paslaugos – tai: a) darbuotojų vežimas iš namų į darbovietę ir atgal; b) moksleivių ir studentų vežimas į mokymo įstaigą ir atgal; c) kareivių ir jų šeimų vežimas iš kilmės valstybės į jų kareivinių vietoves. Tai, kad specialioji paslauga gali