1993R2454 — LT — 01.07.2009 — 013.002

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:





iš dalies keičiamas:





pataisytas:







NB: Šioje suvestinėje dokumento redakcijoje pateiktos nuorodos į Europos valiutos vienetą ir (arba) ekiu, kurios nuo 1999 m. sausio 1 d. turi būti suprantamos kaip nuorodos į euro – Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3308/80 (OL L 345, 1980 12 20, p. 1) ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1103/97 (OL L 162, 1997 6 19, p. 1).









▼B

KOMISIJOS REGLAMENTAS (EEB) Nr. 2454/93

1993 m. liepos 2 d.

išdėstantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas







EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA, atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, atsižvelgdama į 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2913/92, nustatantį Bendrijos muitinės kodeksą ( 1 ) (toliau – Kodeksas), ir ypač į jo 249 straipsnį, kadangi Kodekse į vieną teisės aktą surinkti visi galiojantys muitų teisės aktai; kadangi tuo pačiu metu Kodekse padaryti tam tikri šių teisės aktų pakeitimai, siekiant juos padaryti nuoseklesnius, paprastesnius ir užpildyti tam tikras spragas; kadangi jis apima visą šios srities Bendrijos teisę; kadangi tos pačios sąlygos, lėmusios Kodekso priėmimą, taip pat taikytinos muitų teisės įgyvendinimo nuostatoms; kadangi dėl to norima surinkti į vieną reglamentą šias muitų teisės įgyvendinimo nuostatas, kurios šiuo metu išsklaidytos daugelyje Bendrijos reglamentų ir direktyvų; kadangi šiuo dokumentu išdėstomas Bendrijos muitinės kodekso įgyvendinimo kodeksas turėtų nustatyti galiojančias muitų teisės įgyvendinimo taisykles; kadangi, nepaisant to, atsižvelgiant į patirtį, būtina: — padaryti kai kurių pakeitimų, siekiant minėtas taisykles suderinti su Kodekso nuostatomis, — išplėsti tam tikrų nuostatų, kurios šiuo metu taikomos tik tam tikroms muitinės procedūroms, taikymo sritį, siekiant atsižvelgti į visuotinį Kodekso taikymą, — tiksliau suformuluoti tam tikras taisykles, siekiant padidinti teisinį apibrėžtumą jas taikant; kadangi padaryti pakeitimai daugiausia siejasi su nuostatomis, susijusiomis su skola muitinei; kadangi tikslinga apriboti 791 straipsnio 2 dalies taikymą iki 1995 m. sausio 1 d. ir peržiūrėti šį dalyką, atsižvelgiant į patirtį, sukauptą iki to laiko; kadangi šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Muitinės kodekso komiteto nuomonę, PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:







I DALIS

BENDROSIOS ĮGYVENDINIMO NUOSTATOS







I ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS







1 SKYRIUS

Apibrėžimai

1 straipsnis

Šiame reglamente:

1. Kodeksas — 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2913/92, nustatantis Bendrijos muitinės kodeksą.

▼M6

2. ATA knygelė — tarptautinis laikinojo įvežimo muitinės dokumentas, įvestas vadovaujantis ATA konvencija arba Stambulo konvencija.

▼M21

3. Komitetas — Muitinės kodekso komitetas, įsteigtas Kodekso 247a ir 248a straipsniais.

▼B

4. Muitinių bendradarbiavimo taryba — organizacija, įsteigta vadovaujantis Muitinių bendradarbiavimo tarybos steigimo konvencija, sudaryta Briuselyje 1950 m. gruodžio 15 d.

5. Prekėms identifikuoti reikalingi duomenys – duomenys, naudojami prekėms identifikuoti prekyboje, pagal kuriuos muitinė gali nustatyti prekių tarifinį klasifikavimą, ir duomenys apie prekių kiekį.

6. Nekomercinio pobūdžio prekės – prekės, kurios tik retkarčiais pateikiamos atitinkamai muitinės procedūrai įforminti ir pagal kurių rūšį bei kiekį matyti, kad jos skirtos prekių gavėjo ar jas gabenančių asmenų privačiam, asmeniniam ar šeimyniniam naudojimui, taip pat prekės kurios aiškiai skirtos dovanoti.

7. Prekybos politikos priemonės – netarifinės priemonės, nustatytos Bendrijos teisės aktų nuostatų, reglamentuojančių prekių importo ir eksporto tvarką ir sudarančios bendrosios prekybos politikos dalį, pavyzdžiui, priežiūros ar apsaugos priemonės, kiekybiniai apribojimai ar ribos ir importo ar eksporto draudimai.

8. Muitinės nomenklatūra – viena iš nomenklatūrų, nurodytų Kodekso 20 straipsnio 6 dalyje.

9. Suderinta sistema – tai Suderinta prekių aprašymo ir kodavimo sistema.

▼M21

10. Sutartis – Europos bendrijos steigimo sutartis.

▼M6

11. Stambulo konvencija – Konvencija dėl laikino įvežimo, priimta 1990 m. birželio 26 d. Stambule.

▼M29

12. Ekonominių operacijų vykdytojas – asmuo, kuris užsiimdamas savo verslu vykdo veiklą, reguliuojamą muitų teisės aktų.

▼M32

13. Bendrasis leidimas – su kelių valstybių narių muitinės administracijomis susijęs leidimas taikyti vieną iš šių procedūrų: — supaprastinto deklaravimo procedūrą pagal Kodekso 76 straipsnio 1 dalį, arba — asmens pageidaujamoje vietoje įforminamą procedūrą pagal Kodekso 76 straipsnio 1 dalį, arba — ekonominio poveikio turinčią muitinės procedūrą pagal Kodekso 84 straipsnio 1 dalies b punktą, arba — galutinio vartojimo procedūrą pagal Kodekso 21 straipsnio 1 dalį.

14. Integruotasis leidimas – leidimas taikyti kelias 13 punkte nurodytas procedūras; jeigu leidimas yra susijęs su keliomis muitinės administracijomis, tai gali būti integruotasis leidimas.

15. Leidimą suteikianti muitinė – muitinė, kuri suteikia leidimą.

▼M33

16. EORI kodas (ekonominių operacijų vykdytojų registracijos ir identifikavimo kodas) – Europos bendrijoje unikalus kodas, kurį ekonominių operacijų vykdytojams ir kitiems asmenims suteikia valstybės narės muitinė arba paskirtoji institucija ar institucijos vadovaudamosi 6 skyriuje nustatytomis taisyklėmis.

17. Įvežimo bendroji deklaracija – Kodekso 36a straipsnyje nurodyta bendroji deklaracija, kurią reikia pateikti į Bendrijos muitų teritoriją įvežamoms prekėms, išskyrus atvejus, kai šiame reglamente nustatyta kitaip.

▼M18

1a straipsnis

Taikant 291–300 straipsnius Beneliukso ekonominės sąjungos šalys laikomos viena valstybe nare.

▼B







2 SKYRIUS

Sprendimai

2 straipsnis

Jei asmuo, prašantis priimti sprendimą, negali pateikti visų dokumentų ir informacijos, būtinų sprendimui priimti, muitinė pateikia turimus dokumentus ir informaciją.

3 straipsnis

Sprendimas, susijęs su garantija, kuris palankus asmeniui, pasirašiusiam įsipareigojimą sumokėti mokėtinas pinigų sumas pagal pirmą raštišką muitinės teikimą, atšaukiamas neįvykdžius šio įsipareigojimo.

4 straipsnis

Atšaukimas neturi įtakos prekėms, kurioms jo įsigaliojimo momentu jau įforminta procedūra, remiantis atšauktu leidimu.

Tačiau muitinė gali reikalauti, kad tokioms prekėms per jos nustatytą laiką būtų įformintas leistinas muitinės sankcionuotas veiksmas.

▼M1







3 SKYRIUS

Automatinio duomenų apdorojimo techninės priemonės

4a straipsnis

1. Muitinės jų nustatytomis sąlygomis ir būdu, taip pat atsižvelgdamos į muitinės taisyklėse įtvirtintus principus, gali numatyti, kad formalumai atliekami naudojantis automatinio duomenų apdorojimo techninėmis priemonėmis.

Šiame straipsnyje:

— „automatinio duomenų apdorojimo techninės priemonės“ yra: — a) keitimasis EKD standartiniais pranešimais su muitinėmis; b) informacijos, reikalingos nurodytiems formalumams atlikti, įvedimas į muitinės automatinio duomenų apdorojimo sistemas;

— „EKD“ (elektroninis keitimasis duomenimis) yra duomenų, susistemintų pagal nustatytus pranešimų standartus, perdavimas iš vienos kompiuterinės sistemos į kitą elektroniniu būdu,

— „standartinis pranešimas“ yra iš anksto nustatyta struktūra, pripažinta duomenims perduoti elektroniniu būdu.

2. Sąlygos, nustatytos formalumams atlikti naudojantis automatinio duomenų apdorojimo techninėmis priemonėmis, inter alia, apima priemones duomenų šaltiniui patikrinti ir duomenims apsaugoti nuo neteisėto naudojimosi, praradimo, pakeitimo ar sunaikinimo rizikos.

4b straipsnis

Jeigu formalumai atliekami naudojantis automatinio duomenų apdorojimo techninėmis priemonėmis, muitinės nustato pasirašymo ranka pakeitimo kitu pasirašymo būdu, kuris gali būti pagrįstas kodų naudojimu, taisykles.

▼M19

4c straipsnis

Vykdant bandomąsias programas, taikančias specialius duomenų apdorojimo būdus, skirtus galimiems supaprastinimams įvertinti, muitinė per laikotarpį, reikalingą programai įgyvendinti, gali nereikalauti pateikti toliau nurodytą informaciją:

a) 178 straipsnio 1 dalyje numatyta deklaraciją;

b) nukrypstant nuo 222 straipsnio 1 dalies, tam tikrus Bendrojo administracinio dokumento langeliuose nurodytus duomenis, kurie nėra būtini prekėms identifikuoti ir į kuriuos neatsižvelgiama taikant importo arba eksporto muitus.

Tačiau pareikalavus minėta informacija pateikiama, vykdant kontrolę.

Importo muitų, taikytinų pagal pirmąjį pastraipą suteiktos nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo laikotarpiu, suma neturi būti mažesnė negu suma, kuria būtų apmokestinama, jei nebūtų nukrypti leidžiančios nuostatos.

Tokiose bandomosiose programose dalyvauti pageidaujančios valstybės narės iš anksto pateikia Komisijai visą informaciją apie siūlomą bandomąją programą, įskaitant numatomą jos trukmę. Valstybės narės Komisijai taip pat pateikia informaciją apie faktinį programos įgyvendinimą ir rezultatus. Komisija informuoja visas kitas valstybes nares.

▼M29







4

SKYRIUS

Duomenų mainai tarp muitinių naudojantis informacijos technologijomis ir kompiuterių tinklais

4d straipsnis

1. Jeigu valstybės narės, bendradarbiaudamos su Komisija, yra sukūrusios elektronines sistemas, skirtas informacijos mainams, susijusiems su muitinės procedūra ar ekonominių operacijų vykdytojais, muitinės naudojasi tokiomis sistemomis informacijos mainams tarp atitinkamų muitinės įstaigų, atsižvelgdamos į ypatingas aplinkybes ir į atitinkamos procedūros atlikimo tvarką reglamentuojančias nuostatas, kurios prireikus taikomos mutatis mutandis.

2. Kai atliekant procedūrą dalyvauja muitinės įstaigos, veikiančios skirtingose valstybėse narėse, duomenų mainams naudojami pranešimai, kurių struktūra ir turinys atitinka reikalavimus, nustatytus muitinių tarpusavio susitarimu.

4e straipsnis

1. Be 4a straipsnio 2 dalyje nurodytų sąlygų, muitinės įdiegia ir taiko deramas saugumo priemones, užtikrinančias veiksmingą, patikimą ir saugų įvairių sistemų darbą.

2. Siekiant užtikrinti 1 dalyje numatytą sistemos saugumo lygį, registruojamas kiekvienas duomenų įvedimas, keitimas ar ištrynimas, kartu nurodant tokių veiksmų priežastis, tikslų laiką ir juos atlikusį asmenį. Jeigu nenustatyta kitaip, pirminiai duomenys ir bet kurie taip apdoroti duomenys saugomi ne trumpiau kaip trejus kalendorinius metus nuo tų metų, su kuriais tie duomenys susiję, pabaigos.

3. Muitinė nuolat vykdo saugumo stebėseną.

4. Susijusios muitinės praneša viena kitai ir prireikus atitinkamam ekonominių operacijų vykdytojui apie visus įtariamus saugumo pažeidimus.







5

SKYRIUS

Rizikos valdymas

4f straipsnis

1. Muitinės taiko rizikos valdymo priemones siekdamos diferencijuoti rizikos lygmenis, susijusius su muitinės tikrinamomis arba prižiūrimomis prekėmis, ir nustatyti, ar tokioms prekėms taikytinas tam tikras muitinis tikrinimas, ir kur jis bus atliktas.

2. Nustatant rizikos lygmenis įvertinama su rizika susijusio įvykio tikimybė ir poveikis, jeigu toks įvykis iš tikrųjų įvyktų. Atrenkant prekių siuntas ar deklaracijas muitiniam tikrinimui, dalis jų atrenkama ir atsitiktinės atrankos būdu.

4g straipsnis

1. Kodekso 13 straipsnio 2 dalyje minimas rizikos valdymas Bendrijos lygiu atliekamas naudojant bendrą elektroninio rizikos valdymo schemą, kurią sudaro tokios dalys:

a) rizikos valdymui įgyvendinti skirta Bendrijos muitinės rizikos valdymo sistema, kuri turi būti naudojama bet kokios su rizika susijusios informacijos, kuri galėtų padėti pagerinti muitinį tikrinimą, mainams tarp valstybių narių muitinių ir Komisijos;

b) bendros prioritetinės tikrinimo sritys;

c) bendri rizikos kriterijai ir standartai, nustatomi siekiant suderinti atitinkamais atvejais atliekamus muitinio tikrinimo veiksmus.

2. Naudodamosi 1 dalies a punkte nurodyta sistema, muitinės keičiasi su rizika susijusia informacija šiomis aplinkybėmis:

a) kai, muitinės vertinimu, rizika yra didelė ir dėl to būtinas muitinis tikrinimas, o jo rezultatai parodo, kad įvyko Kodekso 4 straipsnio 25 punkte nurodytas įvykis;

b) kai tikrinimo rezultatai neparodo, kad įvyko Kodekso 4 straipsnio 25 punkte nurodytas įvykis, tačiau, atitinkamos muitinės nuomone, kilusi grėsmė yra susijusi su didele rizika kitoje Bendrijos vietoje.

4h straipsnis

1. Bendros prioritetinės tikrinimo sritys apima tam tikrus muitinės sankcionuotus veiksmus, prekių rūšis, transporto maršrutus, transporto rūšis ar ekonominių operacijų vykdytojus, kurie tam tikrą laiką priskirtini aukštesniam rizikos analizės ir muitinio tikrinimo lygmeniui.

2. Taikant bendras prioritetines tikrinimo sritis remiamasi rizikos analizės bendrumo principu ir, siekiant užtikrinti muitinio tikrinimo lygiavertiškumą, bendrais rizikos kriterijais ir standartais, taikomais atrenkant tikrintinas prekes ar ekonominių operacijų vykdytojus.

3. Bendrose prioritetinėse tikrinimo srityse atliekamas muitinis tikrinimas neturi daryti neigiamos įtakos kitam tikrinimui, kurį paprastai atlieka muitinė.

4i straipsnis

1. 4g straipsnio 1 dalies c punkte nurodyti bendri rizikos kriterijai ir standartai apima:

a) rizikos aprašymą;

b) rizikos veiksnius arba rodiklius, naudotinus atrenkant prekes arba ekonominių operacijų vykdytojus muitiniam tikrinimui;

c) muitinio tikrinimo veiksmų, kuriuos turėtų atlikti muitinė, pobūdį;

d) c punkte ►C5 nurodytų ◄ muitinio tikrinimo veiksmų taikymo trukmę.

Informacija, gauta taikant pirmoje pastraipoje nurodytas priemones, platinama naudojantis 4g straipsnio 1 dalies a punkte nurodyta Bendrijos muitinės rizikos valdymo sistema. Muitinės ją naudoja savo rizikos valdymo sistemose.

2. Muitinės informuoja Komisiją apie muitinio tikrinimo, atlikto vadovaujantis 1 dalimi, rezultatus.

4j straipsnis

Nustatant bendras prioritetines tikrinimo sritis ir taikant bendrus rizikos kriterijus bei standartus atsižvelgiama į šiuos aspektus:

a) proporcingumą kylančiai rizikai;

b) būtinų taikyti tikrinimo veiksmų skubumą;

c) galimą poveikį prekybos srautams, atskiroms valstybėms narėms ir tikrinimo ištekliams.

▼M33







6

SKYRIUS

Registravimo ir identifikavimo sistema

4k straipsnis

1. EORI kodas naudojamas ekonominių operacijų vykdytojams ir kitiems asmenims identifikuoti jiems tvarkant reikalus su muitine.

EORI kodo struktūra turi atitikti 38 priede nustatytus reikalavimus.

2. Jeigu už EORI kodo suteikimą atsakinga institucija yra ne muitinė, kiekviena valstybė narė paskiria instituciją arba institucijas, atsakingas už ekonominių operacijų vykdytojų ir kitų asmenų registravimą ir EORI kodų suteikimą.

Valstybės narės muitinė praneša Komisijai institucijos ar institucijų, atsakingų už EORI kodų suteikimą, pavadinimus ir adresus. Komisija skelbia šią informaciją internete.

3. Laikydamosi 1 dalies nuostatų, valstybės narės kaip EORI kodą gali naudoti ekonominių operacijų vykdytojui ar kitam asmeniui mokesčių administravimo, statistiniais ar kitais tikslais kompetentingos institucijos jau suteiktą kodą.

4l straipsnis

1. Bendrijos muitų teritorijoje įsisteigusį ekonominių operacijų vykdytoją registruoja tos valstybės narės, kurioje jis įsisteigęs, muitinė arba paskirtoji institucija. Ekonominių operacijų vykdytojai prašymą užregistruoti pateikia prieš pradėdami veiklą, kaip minėta 1 straipsnio 12 punkte. Tačiau ekonominių operacijų vykdytojai, kurie nebuvo pateikę prašymo juos užregistruoti, gali tai padaryti vykdydami pirmąją operaciją.

2. 4k straipsnio 3 dalyje nurodytais atvejais valstybės narės gali atleisti ekonominių operacijų vykdytojus arba kitus asmenis nuo prievolės pateikti prašymą, kad jiems būtų suteiktas EORI kodas.

3. Jeigu ekonominių operacijų vykdytojas nėra įsisteigęs Bendrijos muitų teritorijoje ir neturi EORI kodo, jis muitinės arba paskirtosios institucijos užregistruojamas toje valstybėje narėje, kurioje jis pirmą kartą atlieka vieną iš šių veiksmų:

a) pateikia Bendrijoje bendrąją arba muitinės deklaraciją, išskyrus: i) muitinės deklaraciją, pateikiamą pagal 225–238 straipsnius; arba ii) muitinės deklaraciją, pateikiamą laikinojo įvežimo procedūrai įforminti;

b) pateikia Bendrijoje išvežimo arba įvežimo bendrąją deklaraciją;

c) turi laikinąją saugyklą, naudojamą vadovaujantis 185 straipsnio 1 dalimi;

d) teikia prašymą išduoti leidimą vadovaujantis 324a arba 372 straipsniu;

e) teikia prašymą išduoti įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo sertifikatą vadovaujantis 14a straipsniu.

4. Asmenys, kurie nėra ekonominių operacijų vykdytojai, neregistruojami, išskyrus atvejus, kai atitinkamos visos toliau nurodytos sąlygos:

a) toks registravimas būtinas pagal valstybės narės teisės aktus;

b) asmeniui anksčiau nebuvo suteiktas EORI kodas;

c) asmuo vykdo operacijas, kurias vykdant, vadovaujantis 30A priedu arba 37 priedo I antraštine dalimi, būtina nurodyti EORI kodą.

5. 4 dalyje nurodytais atvejais:

a) Bendrijos muitų teritorijoje įsisteigusį asmenį, kuris nėra 1 dalyje nurodytas ekonominių operacijų vykdytojas, užregistruoja valstybės narės, kurioje jis įsisteigęs, muitinė arba paskirtoji institucija;

b) Bendrijos muitų teritorijoje neįsisteigusį asmenį, kuris nėra 3 dalyje nurodytas ekonominių operacijų vykdytojas, užregistruoja valstybės narės, kurioje jis vykdo muitų teisės aktais reglamentuojamą veiklą, muitinė arba paskirtoji institucija.

6. Ekonominių operacijų vykdytojai ir kiti asmenys gali turėti tik vieną EORI kodą.

7. Kai šiame skyriuje nurodytais atvejais reikia nustatyti, ar asmuo įsisteigęs valstybėje narėje, Kodekso 4 straipsnio 2 dalis taikoma mutatis mutandis.

4m straipsnis

1. 4o straipsnyje nurodytoje sistemoje apdorojami ekonominių operacijų vykdytojų arba, atitinkamais atvejais, kitų asmenų registracijos ir identifikavimo duomenys apima 38d priede nurodytus duomenis, atsižvelgiant į 4o straipsnio 4 ir 5 dalyse išdėstytas specialiąsias nuostatas.

2. Registruodamos ekonominių operacijų vykdytojus ir kitus asmenis, pageidaujančius, kad jiems būtų suteiktas EORI kodas, valstybės narės gali reikalauti, kad jie pateiktų ir kitus duomenis, nenurodytus 38d priede, jei tai būtina dėl nacionaliniuose įstatymuose nustatytų tikslų.

3. Valstybės narės gali reikalauti, kad ekonominių operacijų vykdytojai arba, atitinkamais atvejais, kiti asmenys 1 ir 2 dalyse nurodytus duomenis teiktų elektroninėmis priemonėmis.

4n straipsnis

Jeigu reikalaujama, EORI kodas visada naudojamas ekonominių operacijų vykdytojams ir kitiems asmenims bendraujant su muitine. Jis taip pat naudojamas muitinėms keičiantis informacija tarpusavyje ir su kitoms institucijoms 4p ir 4q straipsniuose nustatytomis sąlygomis.

4o straipsnis

1. Valstybės narės bendradarbiauja su Komisija siekdamos sukurti centrinę elektroninę informacijos ir ryšių sistemą, kurioje kaupiami visų valstybių narių pateikti duomenys, nurodyti 38d priede.

2. Muitinės, bendradarbiaudamos su Komisija, naudoja 1 dalyje nurodytą sistemą ekonominių operacijų vykdytojų ir kitų asmenų registracijos ir identifikavimo duomenims, išvardytiems 38d priede, apdoroti arba keistis jais tarpusavyje ir su Komisija.

38d priede nenurodyti duomenys centrinėje sistemoje neapdorojami.

3. Valstybės narės užtikrina, kad jų nacionalinėse sistemose saugomi duomenys būtų reguliariai atnaujinami, išsamūs ir tikslūs.

4. Valstybės narės reguliariai įkelia į centrinę sistemą ekonominių operacijų vykdytojų ir kitų asmenų duomenis, nurodytus 38d priedo 1–4 punktuose, kai asmenims suteikiami nauji EORI kodai arba pakeičiami jų duomenys.

5. Valstybės narės taip pat reguliariai įkelia į centrinę sistemą 38d priedo 5–12 punktuose nurodytus ekonominių operacijų vykdytojų ir kitų asmenų duomenis, kurie kaupiami nacionalinėse sistemose, kai asmenims suteikiami nauji EORI kodai arba pakeičiami jų duomenys.

6. Į centrinę sistemą kartu su kitais 38d priede nurodytais duomenimis įkeliami tik EORI kodai, suteikti vadovaujantis 4l straipsnio 1–5 dalimis.

7. Jeigu nustatoma, kad ekonominių operacijų vykdytojai arba kiti asmenys nei ekonominių operacijų vykdytojai nutraukia veiklą, nurodytą 1 straipsnio 12 punkte, valstybės narės atitinkamai pakeičia duomenis, nurodytus 38d priedo 11 punkte.

4p straipsnis

Kiekvienoje valstybėje narėje institucija, paskirta vadovaujantis 4k straipsnio 2 dalimi, suteikia tos valstybės narės muitinei tiesioginę prieigą prie duomenų, išvardytų 38d priede.

4q straipsnis

1. Toliau nurodytos kiekvienos valstybės narės institucijos gali viena kitai konkrečiais atvejais suteikti tiesioginę prieigą prie jų turimų duomenų, nurodytų 38d priedo 1–4 punktuose:

a) muitinė;

b) veterinarijos institucija;

c) sanitarijos institucija;

d) statistikos institucija;

e) mokesčių institucija;

f) už kovą su sukčiavimu atsakinga institucija;

g) už prekybos politiką atsakinga institucija, įskaitant, atitinkamais atvejais, žemės ūkio instituciją;

h) už sienos apsaugą atsakinga institucija.

2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytos institucijos gali kaupti toje dalyje nurodytus duomenis arba jais keistis tarpusavyje tik tuomet, jei toks duomenų tvarkymas būtinas šių institucijų teisinėms prievolėms, susijusioms su prekių, kurioms taikoma muitinės procedūra, gabenimu, vykdyti.

3. Valstybių narių muitinės praneša Komisijai 1 dalyje nurodytų institucijų adresus. Komisija skelbia šią informaciją internete.

4r straipsnis

EORI kodas ir 38d priede nurodyti duomenys centrinėje sistemoje tvarkomi valstybių narių, kurios įkėlusių 4o straipsnio 4 ir 5 dalyse nurodytus duomenis, įstatymuose nustatytą laiką.

4s straipsnis

1. Šiuo reglamentu nepakeičiamas asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis pagal Bendrijos ir nacionalinės teisės nuostatas lygis ir jam nedaromas joks poveikis, visų pirma juo nekeičiamos nei valstybių narių pareigos, susijusios su asmens duomenų tvarkymu pagal Direktyvą 95/46/EB, nei Bendrijos institucijų arba įstaigų pareigos, susijusios su asmens duomenų tvarkymu pagal Reglamentą (EB) Nr. 45/2001, kai jos atlieka savo funkcijas.

2. Ekonominių operacijų vykdytojų ir kitų asmenų registravimo ir identifikavimo duomenis, sudarančius 38d priedo 1, 2 ir 3 punktuose išvardytų duomenų rinkinį, Komisija gali skelbti internete tik tuomet, jei šie asmenys, turėdami išsamią informaciją, laisva valia davė tiesioginį raštišką sutikimą juos skelbti. Apie duotą sutikimą, vadovaujantis valstybių narių nacionaliniais teisės aktais, pranešama valstybių narių institucijoms, paskirtoms vadovaujantis 4k straipsnio 2 dalimi, arba muitinei.

3. Asmenų teisės, susijusios su jų registracijos duomenų, nurodytų 38d priede, apdorojimu nacionalinėse sistemose, įgyvendinamos vadovaujantis tos valstybės narės, kurioje saugomi jų asmens duomenys, įstatymais ir, visų pirma, kai taikoma, Direktyvos 95/46/EB įgyvendinimo nuostatomis.

4t straipsnis

Nacionalinės duomenų apsaugos priežiūros institucijos ir Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas, veikdami pagal savo kompetenciją, aktyviai bendradarbiauja ir užtikrina suderintą 4o straipsnio 1 dalyje nurodytos sistemos priežiūrą.

▼M10







II ANTRAŠTINĖ DALIS

PRIVALOMA INFORMACIJA







1 SKYRIUS

Sąvokos

5 straipsnis

Šioje antraštinėje dalyje:

1) privalomoji informacija: tarifinė informacija, privaloma visoms Bendrijos valstybių narių administracijoms, jei laikomasi 6 ir 7 straipsniuose nustatytų sąlygų;

2) pareiškėjas: — tarifiniai dalykai: asmuo, kuris kreipėsi į muitinę dėl privalomosios tarifinės informacijos, — kilmės dalykai: asmuo, kuris kreipėsi į muitinę dėl privalomosios kilmės informacijos ir turi tam pagrįstas priežastis;

3) turėtojas: asmuo, kurio vardu teikiama privalomoji tarifinė informacija.







2 SKYRIUS

Privalomosios tarifinės informacijos gavimo tvarka – Pranešimas apie informaciją pareiškėjams ir jos perdavimas Komisijai

6 straipsnis

1. Prašymai dėl privalomosios tarifinės informacijos pateikiami raštu valstybės narės arba tos valstybės narės, kurioje bus naudojamasi šia informacija, kompetentingai muitinei arba kompetentingai tų valstybių narių, kuriose įregistruotas pareiškėjas, muitinei.

▼M18

Prašymų dėl privalomosios tarifinės informacijos forma atitinka 1B priede pateiktą pavyzdį.

▼M10

2. Prašymas privalomajai tarifinei informacijai gauti pateikiamas tik dėl vienos rūšies prekių. Prašymas privalomajai kilmės informacijai gauti pateikiamas tik dėl vienos rūšies prekių ir vieno komplekto aplinkybių, suteikiančių kilmę.

3.

A) Prašymuose privalomajai tarifinei informacijai gauti nurodoma: a) turėtojo pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas; b) pareiškėjo, jei jis nėra turėtojas, pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas; c) muitinės nomenklatūra, pagal kurią turi būti suklasifikuotos prekės. Jei pareiškėjas pageidauja gauti informaciją apie prekių klasifikavimą vienoje iš nomenklatūrų, nurodytų Kodekso 20 straipsnio 3 dalies b punkte ir 6 dalies b punkte, tai privalomosios tarifinės informacijos prašyme turi būti aiškiai nurodyta toji nomenklatūra; d) detalus prekių aprašymas, pagal kurį jas įmanoma identifikuoti ir suklasifikuoti muitinės nomenklatūroje; e) prekių sudėtis ir tyrimo metodai, taikomi jai nustatyti, tais atvejais, jei nuo to priklauso jų klasifikavimas; f) visi pavyzdžiai, nuotraukos, planai, katalogai ar kiti turimi dokumentai, kurie gali padėti muitinei teisingai suklasifikuoti prekes muitinės nomenklatūroje, kurie pridedami kaip priedai; g) numatytas klasifikavimas; h) sutikimas, pareikalavus muitinei, pateikti bet kurio pridedamo dokumento vertimą į suinteresuotos valstybės narės valstybinę kalbą (arba į vieną iš valstybinių kalbų); i) bet kokia informacija, kuri turi būti laikoma konfidencialia; j) pareiškėjo nuoroda į tai, ar, jo žiniomis, Bendrijoje jau buvo kreiptasi dėl privalomosios tarifinės informacijos apie tapačias ar panašias prekes arba ji jau išduota; ▼M24 k) sutikimas, kad pateikta informacija būtų įtraukta į Komisijos duomenų bazę ir kad privalomosios tarifinės informacijos duomenys, įskaitant visas nuotraukas, eskizus, brošiūras ir pan., būtų skelbiami viešai per internetą, išskyrus informaciją, kurią pareiškėjas nurodė esant konfidencialia; taikomos galiojančios informacijos apsaugą reglamentuojančios nuostatos. ▼M10

B) Prašymuose privalomajai kilmės informacijai gauti nurodoma: a) turėtojo pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas; b) pareiškėjo, jei jis nėra turėtojas, pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas; c) taikytinas teisinis pagrindas, kaip naudojama Kodekso 22 ir 27 straipsniuose; d) išsamus prekių aprašymas ir jų tarifinė klasifikacija; e) prekių sudėtis ir tyrimo metodai, taikomi jai nustatyti, ir, jei būtina, jų gamintojo (ex-works) kaina; f) sąlygos, leidžiančios nustatyti kilmę, panaudotos medžiagos ir jų kilmė, tarifinė klasifikacija, atitinkamos vertės ir aplinkybių aprašymas (tarifinės pozicijos, pridėtinės vertės, operacijos ar proceso aprašymo pakeitimų taisyklės ar bet kurios kitos konkrečios taisyklės), leidžiantys tas sąlygas tenkinti; svarbiausia turi būti paminėta tiksli taikoma kilmės taisyklė ir numatoma prekių kilmė; g) visi pavyzdžiai, nuotraukos, planai, katalogai ar kiti turimi dokumentai, kurie rodo prekių sudėtį ir jų sudedamąsias medžiagas ir kurie gali padėti apibūdinti gamybos procesą arba medžiagoms taikytą perdirbimą; h) sutikimas, pareikalavus muitinei, pateikti bet kurio pridedamo dokumento vertimą į suinteresuotos valstybės narės valstybinę kalbą (arba į vieną iš valstybinių kalbų); i) bet kokia informacija, kuri turi būti laikoma konfidencialia visuomenės arba administracijų atžvilgiu; j) pareiškėjo nuoroda į tai, ar, jo žiniomis, Bendrijoje jau buvo kreiptasi dėl privalomosios tarifinės informacijos arba privalomosios kilmės informacijos apie tapačias ar panašias prekes, nurodytas d ar f punktuose, arba ji jau išduota; k) sutikimas, kad pateikta informacija gali būti įtraukta į visuomenei prieinamą Komisijos duomenų bazę; tačiau, išskyrus Kodekso 15 straipsnį, taikomos nuostatos, numatančios informacijos, galiojančios valstybėje narėje, apsaugą.

4. Jei gavusi prašymą muitinė mano, kad prašyme nėra visos informacijos, reikalingos kompetentingai išvadai pateikti, ji turi paprašyti pareiškėjo pateikti trūkstamą informaciją. 7 straipsnyje nurodytas trijų mėnesių ir 150 dienų terminas pradedamas skaičiuoti nuo to momento, kai muitinė gauna visą informaciją, būtiną sprendimui priimti; muitinė praneša pareiškėjui apie jo prašymo gavimą ir datą, nuo kurios bus skaičiuojamas terminas.

5. Muitinės įstaigų, kurias valstybės narės paskyrė atsakingą už prašymų priėmimą ar privalomosios tarifinės informacijos išdavimą, sąrašas skelbiamas Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje.

7 straipsnis

1. Privalomoji informacija pateikiama pareiškėjui kaip galima greičiau.

a) Tarifiniai dalykai: jei per tris mėnesius nuo prašymo priėmimo dienos privalomosios tarifinės informacijos pateikti buvo neįmanoma, muitinės apie tai turi pranešti pareiškėjui, paaiškinti jam delsimo priežastį ir nurodyti galimą informacijos pateikimo laiką.

b) Kilmės dalykai: informacija pranešama per 150 dienų po prašymo priėmimo dienos.

2. Privalomoji informacija pateikiama naudojant blanką, atitinkantį 1 priede (privalomoji tarifinė informacija) arba 1A priede (privalomoji kilmės informacija) pateiktą pavyzdį. Pateikiamame blanke nurodoma, kuri informacija turi būti laikoma konfidencialia. Turi būti paminėta Kodekso 243 straipsnyje nurodyta apskundimo galimybė.

▼M24

8 straipsnis

1. Privalomosios tarifinės informacijos atveju valstybių narių muitinės nedelsdamos Komisijai perduoda:

a) privalomosios tarifinės informacijos prašymo kopiją (pateikta 1B priede);

b) pateiktos privalomosios tarifinės informacijos kopiją (1 priede pateikta kopija Nr. 2);

c) duomenis, nurodytus kopijoje Nr. 4, pateiktoje 1 priede.

Privalomosios kilmės informacijos atveju jos nedelsdamos Komisijai perduoda atitinkamus duomenis apie pateiktą privalomąją kilmės informaciją.

Duomenys perduodami elektroninėmis priemonėmis.

2. Jeigu valstybė narė prašo, Komisija nedelsdama jai nusiunčia duomenis, gautus pagal šio straipsnio 1 dalį. Duomenys perduodami elektroninėmis priemonėmis.

3. Elektroniniu būdu perduoti privalomosios tarifinės informacijos prašymo duomenys, pateiktos privalomosios tarifinės informacijos duomenys ir 1 priedo kopijoje Nr. 4 pateikti duomenys saugomi Komisijos centrinėje duomenų bazėje. Privalomosios tarifinės informacijos duomenys, įskaitant visas nuotraukas, eskizus, brošiūras ir pan., gali būti skelbiami viešai internete, išskyrus konfidencialią informaciją, kuri pateikiama pateiktos privalomosios tarifinės informacijos 3 ir 8 langeliuose.

▼M10







3 SKYRIUS

Nuostatos, taikomos prieštaringos privalomosios informacijos pateikimo atveju

9 straipsnis

1. Jei buvo išduota skirtinga privalomoji informacija:

— Komisija savo pačios iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu įtraukia šį klausimą į Komiteto posėdį, kuris įvyks ateinantį mėnesį, arba, jei to negali padaryti, į kitą artimiausią posėdį,

— pagal Komiteto tvarką Komisija patvirtina priemones, užtikrinančias vienodą muitinės nomenklatūros arba prireikus kilmės taisyklių taikymą, nedelsdama ir per šešis mėnesius nuo pirmoje įtraukoje nurodyto posėdžio dienos.

2. 1 dalies taikymo tikslu privalomoji kilmės informacija laikoma skirtinga, kai ji suteikia skirtingą kilmę prekėms, kurios:

— klasifikuojamos toje pačioje tarifinėje pozicijoje ir kurių kilmė buvo nustatyta pagal tas pačias kilmės taisykles, ir

— kurios buvo gautos naudojant tą patį gamybos procesą.







4 SKYRIUS

Teisinė privalomosios informacijos galia

10 straipsnis

1. Nepažeidžiant Kodekso 5 ir 64 straipsnių, privalomąja informacija gali remtis tik jos turėtojas.

2.

a) Tarifiniai dalykai: Turėtojui atliekant muitinės formalumus, muitinė gali pareikalauti, kad jis informuotų ją apie privalomosios tarifinės informacijos, susijusios su muitinėje įforminamomis prekėmis, turėjimą.

b) Kilmės dalykai: Turėtojui atliekant bet kokius formalumus, įstaiga, atsakinga už privalomosios kilmės informacijos taikymo patikrinimą, gali pareikalauti, kad jis informuotų ją apie privalomosios kilmės informacijos, susijusios su muitinėje įforminamomis prekėmis, turėjimą.

3. Privalomosios informacijos turėtojas ja gali naudotis tik tam tikrų prekių atžvilgiu, tik tuomet:

a) tarifiniai dalykai: jei muitinė sutinka, kad tos prekės visais atžvilgiais atitinka tas, kurios aprašytos pateiktoje informacijoje;

b) kilmės dalykai: jei 2 dalies b punkte nurodyta įstaiga sutinka, kad tos prekės ir aplinkybės, leidžiančios nustatyti kilmę, visais atžvilgiais atitinka tas, kurios aprašytos pateiktoje informacijoje.

4. Muitinė (privalomosios tarifinės informacijos atveju) arba kita įstaiga, nurodyta 2 dalies b punkte (privalomosios kilmės informacijos atveju) gali reikalauti, kad informacija būtų išversta į atitinkamos valstybės narės oficialią kalbą arba vieną iš oficialių jos kalbų.

11 straipsnis

Privalomoji tarifinė informacija, kurią nuo 1991 sausio 1 d. teikia valstybės narės muitinė, tampa tokiomis pačiomis sąlygomis privaloma kompetentingoms visų valstybių narių institucijoms.

12 straipsnis

1. Priėmus vieną iš aktų ar priemonių, nurodytų Kodekso 12 straipsnio 5 dalyje, muitinė turi imtis visų būtinų priemonių, užtikrinančių, kad nuo to laiko privalomoji informacija būtų išduodama tik pagal tą aktą ar priemonę.

2.

a) Privalomosios tarifinės informacijos atžvilgiu visais šio straipsnio 1 dalies tikslais data, į kurią atsižvelgiama, yra ši: — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies a punkte numatytų reglamentų dėl muitinės nomenklatūros pakeitimų atžvilgiu – jų taikymo data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies a punkto i papunktyje numatytų reglamentų, kuriais nustatomas prekių klasifikavimas arba kurie turi įtakos jų klasifikavimui muitinės nomenklatūroje, atžvilgiu – jų paskelbimo Europos Bendrijų oficialiojo leidinio L serijoje data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies a punkto ii papunktyje numatytų reglamentų dėl Kombinuotosios nomenklatūros paaiškinimų pakeitimų atžvilgiu – jų paskelbimo Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies a punkto ii papunktyje numatytų Europos Bendrijų Teisingumo Teismo sprendimų atžvilgiu – sprendimo data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies a punkto ii papunktyje numatytų priemonių dėl Pasaulinės muitinių organizacijos priimtos klasifikavimo nuomonės arba Suderintos sistemos nomenklatūros paaiškinimų pakeitimo atžvilgiu – data, kai Komisijos komunikatas buvo paskelbtas Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje.

b) Privalomosios kilmės informacijos atžvilgiu šio straipsnio 1 dalies tikslais data, į kurią atsižvelgiama, yra ši: — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies b punkto i papunktyje numatytų reglamentų dėl prekių kilmės nustatymo ir 12 straipsnio 5 dalies b punkto ii papunktyje numatytų taisyklių atžvilgiu – jų taikymo data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies b punkto ii papunktyje numatytų reglamentų dėl kombinuotosios nomenklatūros paaiškinimų pakeitimų ir nuomonių, priimtų bendrijos lygmeniu, atžvilgiu – jų paskelbimo Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies b punkto ii papunktyje numatytų Europos Bendrijų Teisingumo Teismo sprendimų atžvilgiu – sprendimo data, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies b punkto ii papunktyje numatytų nuomonių dėl kilmės arba paaiškinimų pakeitimų, priimtų Pasaulio prekybos organizacijos, atžvilgiu – data, nurodyta Komisijos komunikate, paskelbtame Europos Bendrijų oficialiojo leidinio C serijoje, — Kodekso 12 straipsnio 5 dalies b punkto ii papunktyje numatytų priemonių, susijusių su Pasaulio prekybos organizacijos susitarimo dėl kilmės taisyklių priedu, ir taisyklių, priimtų pagal kitus tarptautinius susitarimus, atžvilgiu – jų taikymo data.

3. Komisija turi kaip galima greičiau informuoti muitines apie šiame straipsnyje nurodytų priemonių ar aktų patvirtinimo datas.







5 SKYRIUS

Priemonės, kurios taikomos pasibaigus privalomosios tarifinės informacijos galiojimo laikui

13 straipsnis

Jei, atsižvelgiant į Kodekso 12 straipsnio 4 dalies antrąjį sakinį ir 12 straipsnio 5 dalį, privalomoji informacija pripažįstama negaliojančia arba netenka galios, muitinė, kuri ją pateikė, privalo kaip galima greičiau apie tai informuoti Komisiją.

14 straipsnis

1. Jei privalomosios informacijos, kuri neteko galios dėl Kodekso 12 straipsnio 5 dalyje nurodytų priežasčių, turėtojas pageidauja pasinaudoti galimybe remtis šia informacija per šio straipsnio 6 dalyje nurodytą laiką, apie tai jis privalo informuoti muitinę, pateikdamas visus reikalingus pateisinamuosius dokumentus, kad būtų galima patikrinti, ar buvo laikomasi atitinkamų sąlygų.

2. Išimtiniais atvejais, jei Komisija, atsižvelgdama į Kodekso 12 straipsnio 7 dalies antrą pastraipą, priima priemonę, nukrypstančią nuo šio straipsnio 6 dalies nuostatų, ar jei nebuvo laikomasi šio straipsnio 1 dalyje numatytų sąlygų, susijusių su galimybe toliau remtis privalomąja tarifine informacija arba privalomąja kilmės informacija, muitinė turi apie tai raštu informuoti jos turėtoją.

▼M29







IIA

ANTRAŠTINĖ DALIS

ĮGALIOTIEJI EKONOMINIŲ OPERACIJŲ VYKDYTOJAI







1

SKYRIUS

Sertifikatų išdavimo tvarka







1

skirsnis

Bendrosios nuostatos

14a straipsnis

1. Nepažeisdama galimybės naudotis kitais muitinės veiklos taisyklėse numatytais supaprastinimais ir vadovaudamasi Kodekso 5a straipsniu, muitinė, gavusi ekonominių operacijų vykdytojo prašymą, gali išduoti šiuos įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo sertifikatus (toliau – AEO sertifikatas):

a) AEO sertifikatą: muitinės formalumų supaprastinimas – ekonominių operacijų vykdytojams, pageidaujantiems naudotis muitinės veiklos taisyklėse numatytais supaprastinimais ir atitinkantiems 14h, 14i ir 14j straipsniuose nustatytus reikalavimus;

b) AEO sertifikatą: saugumas ir sauga – ekonominių operacijų vykdytojams, pageidaujantiems naudotis palankesnėmis muitinio tikrinimo, susijusio su saugumu ir sauga, sąlygomis prekes įvežant į Bendrijos muitų teritoriją arba jas išvežant iš Bendrijos muitų teritorijos ir atitinkantiems 14h–14k straipsniuose nustatytus reikalavimus;

c) AEO sertifikatą: muitinės formalumų supaprastinimas/saugumas ir sauga – ekonominių operacijų vykdytojams, pageidaujantiems naudotis ir a punkte aprašytais supaprastinimais, ir b punkte aprašytomis palankesnėmis sąlygomis bei atitinkantiems 14h–14k straipsniuose nustatytus reikalavimus.

2. Muitinė deramai atsižvelgia į ekonominių operacijų vykdytojų, ypač – į mažų ir vidutinių įmonių ypatumus.

14b straipsnis

1. Jeigu AEO sertifikato, nurodyto 14a straipsnio 1 dalies a arba c punktuose, turėtojas pateikia prašymą išduoti vieną arba kelis leidimus, nurodytus 260, 263, 269, 272, 276, 277, 282, 283, 313a, 313b, 324a, 324e, 372, 454a, 912g straipsniuose, muitinė iš naujo nenagrinėja tų sąlygų, kurios buvo išnagrinėtos suteikiant AEO sertifikatą.

2. Kai įvežimo bendrąją deklaraciją yra pateikęs AEO sertifikato, nurodyto 14a straipsnio 1 dalies b arba c punktuose, turėtojas, kompetentinga muitinės įstaiga gali dar prieš prekių įvežimą į Bendrijos muitų teritoriją pranešti įgaliotajam ekonominių operacijų vykdytojui, kad, atlikus saugumo ir saugos rizikos analizę, prekių siunta buvo atrinkta tolesniam fiziniam tikrinimui. Apie tai pranešama tik tuo atveju, jei toks pranešimas nekenkia numatomam tikrinimui.

Tačiau valstybės narės gali atlikti fizinį tikrinimą net ir tuo atveju, kai įgaliotajam ekonominių operacijų vykdytojui prieš prekių įvežimą į Bendrijos muitų teritoriją nebuvo pranešta apie prekių siuntos atrinkimą tokiam tikrinimui. Kai prekes norima išvežti iš Bendrijos muitų teritorijos, pirmoji ir antroji pastraipos taikomos mutatis mutandis.

3. AEO sertifikatų, nurodytų 14a straipsnio 1 dalies b arba c punktuose, turėtojai, importuojantys arba eksportuojantys prekes, gali pateikti įvežimo ir išvežimo bendrąsias deklaracijas, kurių duomenims taikomi mažesni reikalavimai, nustatyti 30A priedo 2.5 skirsnyje.

Vežėjai, krovinių ekspeditoriai arba muitinės tarpininkai – AEO sertifikatų, nurodytų 14a straipsnio 1 dalies b arba c punktuose, turėtojai, kurie dalyvauja prekių importo arba eksporto operacijose veikdami AEO sertifikatų, nurodytų 14a straipsnio 1 dalies b arba c punktuose, turėtojų vardu, taip pat turi teisę pateikti įvežimo ir išvežimo bendrąsias deklaracijas, kurių duomenims taikomi mažesni reikalavimai, nustatyti 30A priedo 2.5 skirsnyje.

Gali būti reikalaujama, kad AEO sertifikatų turėtojai, turintys teisę pateikti duomenis, kuriems taikomi mažesni reikalavimai, pateiktų papildomus duomenų elementus, jeigu to reikia siekiant užtikrinti tinkamą sistemų, nustatytų tarptautiniuose susitarimuose dėl AEO sertifikatų abipusio pripažinimo ir saugumo priemonių su trečiosiomis šalimis, veikimą.

4. AEO sertifikatų turėtojams taikomas ne toks griežtas fizinis ir dokumentų tikrinimas kaip kitiems ekonominių operacijų vykdytojams. Tačiau atsižvelgdama į konkrečią grėsmę arba vykdydama Bendrijos teisės aktų nustatytas tikrinimo prievoles, muitinė gali nuspręsti tokį tikrinimą sugriežtinti.

Jeigu atlikusi rizikos analizę kompetentinga muitinės įstaiga vis dėlto atrenka tolesniam tikrinimui prekių siuntą, deklaruotą įgaliotajam ekonominių operacijų vykdytojui pateikus įvežimo arba išvežimo bendrąją deklaraciją arba muitinės deklaraciją, būtiną tikrinimą ji atlieka pirmumo tvarka. Įgaliotajam ekonominių operacijų vykdytojui paprašius ir muitinei sutikus, toks tikrinimas gali būti atliekamas ne toje vietoje, kur veikia atitinkama muitinės įstaiga, o kitur.

5. 1, 2, 3 ir 4 dalyse nustatyti privalumai taikomi tuo atveju, jeigu suinteresuotas ekonominių operacijų vykdytojas nurodo būtinus AEO sertifikato numerius.







2

skirsnis

Prašymo išduoti AEO sertifikatą pateikimas

14c straipsnis

1. Prašymas išduoti AEO sertifikatą pateikiamas raštu arba elektroniniu būdu ir turi atitikti 1C priede pateiktą pavyzdį.

2. Jeigu, gavusi prašymą, muitinė nustato, kad jame pateikti ne visi būtini duomenys, ji per 30 kalendorinių dienų paprašo, kad ekonominių operacijų vykdytojas pateiktų reikiamą informaciją, ir nurodo priežastis, dėl kurių ją prašoma pateikti.

14l straipsnio 1 dalyje ir 14o straipsnio 2 dalyje nurodyti terminai skaičiuojami nuo tos dienos, kai muitinė gauna visą prašymui priimti būtiną informaciją. Muitinė praneša ekonominių operacijų vykdytojui, kad prašymas priimtas, ir nurodo dieną, nuo kurios pradedamas skaičiuoti minėtas terminas.

14d straipsnis

1. Prašymas pateikiamas vienai iš šių muitinių:

a) valstybės narės, kurioje laikomi pagrindiniai pareiškėjo apskaitos registrai, susiję su atitinkamomis muitinės procedūromis, ir kurioje vykdoma bent dalis operacijų, kurias vykdant norima naudotis AEO sertifikatu, muitinei;

b) valstybės narės, kurioje muitinė, naudodamasi informacijos technologijomis ir kompiuterių tinklais, turi prieigą prie pagrindinių pareiškėjo kompiuterinėje sistemoje tvarkomų apskaitos registrų, susijusių su atitinkamomis muitinės procedūromis, ir kurioje vykdoma pareiškėjo bendroji logistikos valdymo veikla bei bent dalis operacijų, kurias vykdant norima naudotis AEO sertifikatu, muitinei.

Pagrindiniai pareiškėjo apskaitos registrai, nurodyti a ir b punktuose, – tai įrašai ir dokumentai, pagal kuriuos muitinė gali patikrinti ir stebėti, ar pareiškėjas atitinka AEO sertifikatui gauti būtinus reikalavimus ir kriterijus.

2. Jeigu kompetentingos muitinės neįmanoma nustatyti pagal 1 dalį, prašymas pateikiamas vienai iš šių muitinių:

a) valstybės narės, kurioje laikomi pagrindiniai pareiškėjo apskaitos registrai, susiję su atitinkamomis muitinės procedūromis, muitinei;

b) valstybės narės, kurioje prieinami, kaip nurodyta 1 dalies b punkte, pagrindiniai pareiškėjo apskaitos registrai, susiję su atitinkamomis muitinės procedūromis, ir kurioje vykdoma pareiškėjo bendroji logistikos valdymo veikla, muitinei.

3. Jeigu dalis atitinkamų registrų ir dokumentų yra laikomi ne toje valstybėje narėje, kurioje veikiančiai muitinei vadovaujantis 1 arba 2 dalimi buvo pateiktas prašymas, o kitoje valstybėje narėje, pareiškėjas turi tinkamai užpildyti 1C priede pateikto pavyzdžio prašymo 13, 16, 17 ir 18 langelius.

4. Jeigu pareiškėjo turimos prekių saugojimo arba kitos patalpos yra ne toje valstybėje narėje, kurioje veikiančiai muitinei vadovaujantis 1 arba 2 dalimi buvo pateiktas prašymas, o kitoje valstybėje narėje, šią informaciją pareiškėjas turi nurodyti 1C priede pateikto pavyzdžio prašymo 13 langelyje, kad tos valstybės narės muitinei būtų lengviau patikrinti, ar tos prekių saugojimo ar kitos patalpos atitinka nustatytus reikalavimus.

5. Šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse nurodytais atvejais taikoma 14m straipsnyje nustatyta konsultavimosi procedūra.

6. Pareiškėjas savo administracijoje sukuria patogiai prieinamą informacijos centrą arba paskiria kontaktinį asmenį, kuris muitinei teiktų visą informaciją, būtiną atitikčiai AEO sertifikato išdavimo reikalavimams įrodyti.

7. Jei įmanoma, pareiškėjai reikalingus duomenis muitinei teikia elektroniniu būdu.

14e straipsnis

Valstybės narės perduoda Komisijai savo kompetentingų institucijų, kurioms turi būti pateikiami prašymai, sąrašus ir informuoja apie visus vėlesnius jų pakeitimus. Komisija perduoda tokią informaciją kitoms valstybėms narėms arba ją paskelbia internete.

Tokios institucijos veikia ir kaip AEO sertifikatus išduodančios muitinės.

14f straipsnis

Prašymas nepriimamas visais šiais atvejais:

a) prašymas neatitinka 14c ir 14d straipsnių;

b) prašymo pateikimo metu pareiškėjas yra pripažintas padariusiu reikšmingą nusikaltimą, susijusį su jo ekonomine veikla, arba jo atžvilgiu yra pradėta bankroto procedūra;

c) pareiškėjo teisinis atstovas muitinės klausimais yra pripažintas padariusiu reikšmingą nusikaltimą, susijusį su muitinės veiklos taisyklių pažeidimu ir jo, kaip teisinio atstovo, veikla;

d) prašymas pateiktas nepraėjus trejiems metams nuo AEO sertifikato atšaukimo, numatyto 14v straipsnio 4 dalyje.







3

skirsnis

AEO sertifikato išdavimo sąlygos ir kriterijai

14g straipsnis

Pareiškėjas neturi būti įsteigtas Bendrijos muitų teritorijoje šiais atvejais:

a) jeigu tarptautiniame susitarime tarp Bendrijos ir trečiosios šalies, kurioje įsteigtas ekonominių operacijų vykdytojas, yra numatytas abipusis AEO sertifikatų pripažinimas ir nustatytos administracinės procedūros, taikomos, kai reikia atlikti tikrinimą valstybės narės muitinės naudai;

b) jeigu prašymą išduoti AEO sertifikatą, nurodytą 14a straipsnio 1 dalies b punkte, pateikia ne Bendrijoje įsteigta aviakompanija arba laivybos bendrovė, kuri turi Bendrijoje savo regioninį biurą ir jau naudojasi 324e, 445 arba 448 straipsniuose nustatytais supaprastinimais.

Pirmos pastraipos b punkte nurodytu atveju laikoma, kad pareiškėjas atitinka 14h, 14i ir 14j straipsniuose nustatytus reikalavimus, tačiau jis turi įvykdyti 14k straipsnio 2 dalyje nustatytus reikalavimus.

14h straipsnis

1. Duomenys apie muitinės nustatytų reikalavimų, nurodytų Kodekso 5a straipsnio 2 dalies pirmojoje įtraukoje, laikymąsi laikomi priimtinais, jeigu per paskutiniuosius trejus metus iki prašymo pateikimo šiurkščiai arba pakartotinai muitinės veiklos taisyklių nėra pažeidęs nė vienas iš toliau nurodytų asmenų:

a) pareiškėjas;

b) pareiškėjo bendrovei vadovaujantys ar jos valdymą kontroliuojantys asmenys;

c) atitinkamais atvejais, pareiškėjo teisinis atstovas muitinės klausimais;

d) asmuo, pareiškėjo bendrovėje atsakingas už muitinės klausimus.

Tačiau duomenys apie muitinės nustatytų reikalavimų laikymąsi gali būti laikomi priimtinais ir tada, jeigu, kompetentingos muitinės įstaigos nuomone, pažeidimas nėra reikšmingas atsižvelgiant į muitinės prižiūrimų operacijų skaičių ar apimtis, ir nekelia abejonių dėl pareiškėjo sąžiningumo.

2. Jeigu pareiškėjo bendrovę kontroliuojantys asmenys yra įsteigti ar nuolat gyvena trečiojoje šalyje, jų atitiktį muitinės nustatytiems reikalavimams muitinė nustato remdamasi jai prieinamais registrais ir informacija.

3. Jeigu pareiškėjas yra įsteigtas trumpiau nei trejus metus, jo atitiktį muitinės nustatytiems reikalavimams muitinė nustato remdamasi jai prieinamais registrais ir informacija.

14i straipsnis

Kad muitinė galėtų pripažinti, jog pareiškėjas taiko priimtiną verslo ir, atitinkamais atvejais, transporto registrų tvarkymo sistemą, nurodytą Kodekso 5a straipsnio 2 dalies antrojoje įtraukoje, pareiškėjas turi atitikti šiuos reikalavimus:

a) naudoti apskaitos sistemą, atitinkančią toje valstybėje narėje, kurioje laikomi jo apskaitos registrai, taikomus bendrai pripažintus apskaitos principus ir palengvinančią audito metodais pagrįstą muitinį tikrinimą;

b) suteikti muitinei fizinę ar elektroninę prieigą prie muitinės prižiūrimos veiklos arba, atitinkamais atvejais, transporto veiklos apskaitos registrų;

c) naudoti logistikos sistemą, skiriančią Bendrijos ir ne Bendrijos prekes;

d) turėti administracinę organizaciją, atitinkančią jo verslo pobūdį bei apimtis ir tinkamą prekių srautams valdyti, taip pat vykdyti vidaus kontrolę, gebančią išaiškinti neteisėtus ar reikalavimų neatitinkančius sandorius;

e) atitinkamais atvejais taikyti priimtinas naudojimosi licencijomis ir leidimais, susijusiais su prekybos politikos priemonėmis arba su prekyba žemės ūkio produktais, procedūras;

f) taikyti priimtinas bendrovės apskaitos registrų ir informacijos saugojimo bei apsaugos nuo informacijos praradimo procedūras;

g) užtikrinti, kad darbuotojai žinotų apie būtinybę informuoti muitinę apie visus atvejus, kai išaiškėja reikalavimų laikymosi sunkumai, ir užmegzti ryšius, tinkamus muitinei informuoti apie tokius atvejus;

h) taikyti tinkamas informacijos technologijų apsaugos priemones, skirtas pareiškėjo kompiuterinei sistemai apsaugoti nuo neteisėto įsilaužimo ir saugiam pareiškėjo dokumentų laikymui.

Reikalavimas įgyvendinti šio straipsnio pirmos pastraipos c punkte nustatytą reikalavimą netaikomas pareiškėjui, prašančiam išduoti AEO sertifikatą, nurodytą 14a straipsnio 1 dalies b punkte.

14j straipsnis

1. Laikoma, kad Kodekso 5a straipsnio 2 dalies trečiojoje įtraukoje nurodytas pareiškėjo mokumo reikalavimas yra įvykdytas, jeigu galima įrodyti jo mokumą per paskutiniuosius trejus metus.

Taikant šį straipsnį mokumu laikoma gera finansinė pareiškėjo padėtis, leidžianti jam įvykdyti savo įsipareigojamus, deramai atsižvelgus į jo vykdomos komercinės veiklos ypatumus.

2. Jeigu pareiškėjas yra įsteigtas trumpiau nei trejus metus, jo mokumas vertinamas remiantis prieinamais registrais ir informacija.

14k straipsnis

1. Kodekso 5a straipsnio 2 dalies ketvirtojoje įtraukoje nurodyti pareiškėjo taikomi saugumo ir saugos standartai laikomi tinkamais, jeigu įvykdyti šie reikalavimai:

a) pastatai, numatomi naudoti operacijoms, kurias vykdant norima naudotis sertifikatu, yra pastatyti iš medžiagų, kliudančių neteisėtai patekti į vidų ir apsaugančių nuo neteisėto įsilaužimo;

b) yra įdiegtos tinkamos įėjimo ar įvažiavimo kontrolės priemonės, užkertančios kelią bandymams neteisėtai patekti į krovos vietas, krovimo dokus ir krovinių saugojimo vietas;

c) tvarkant prekes taikomos priemonės, neleidžiančios papildomai pakrauti, pakeisti ar paimti kokių nors medžiagų arba atidaryti krovinio vienetų;

d) atitinkamais atvejais taikomos naudojimosi importo ir (arba) eksporto licencijomis, susijusiomis su draudimais ir apribojamais, procedūros, skiriančios kontroliuojamas prekes nuo kitų prekių;

e) pareiškėjas yra įgyvendinęs priemones, leidžiančias tiksliai nustatyti jo verslo partnerių tapatybę ir taip užtikrinti tarptautinės tiekimo grandinės saugumą;

f) kiek leidžia teisės aktai, pareiškėjas atlieka būsimų darbuotojų, kurie dirbs saugumo požiūriu svarbų darbą, su saugumu susijusį patikrinimą; taip pat atlieka periodinius darbuotojų patikimumo patikrinimus;

g) pareiškėjas užtikrina, kad atitinkami jo darbuotojai aktyviai dalyvautų informuotumo apie saugumą didinimo programose.

2. Jeigu prašymą išduoti AEO sertifikatą, nurodytą 14a straipsnio 1 dalies b punkte, pateikia ne Bendrijoje įsteigta aviakompanija arba laivybos bendrovė, kuri turi Bendrijoje savo regioninį biurą ir jau naudojasi 324e, 445 arba 448 straipsniuose nustatytais supaprastinimais, ji turi atitikti kurį nors vieną iš šių reikalavimų:

a) turėti tarptautiniu mastu pripažįstamą saugumo ir (arba) saugos sertifikatą, išduotą vadovaujantis tarptautinėmis konvencijomis, reglamentuojančiomis veiklą atitinkamuose transporto sektoriuose;

b) būti reguliuojamąja agentūra, nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 2320/2002 ( 2 ), ir įvykdyti Komisijos reglamente (EB) Nr. 622/2003 ( 3 ) nustatytus reikalavimus;

c) turėti Bendrijos muitų teritorijai nepriklausančios šalies išduotą sertifikatą, jeigu dvišaliame Bendrijos ir tos trečiosios šalies susitarime numatyta, kad sertifikatas pripažįstamas laikantis tame susitarime nustatytų sąlygų.

Jeigu aviakompanija ar laivybos bendrovė turi šios dalies a punkte nurodytą sertifikatą, ji privalo atitikti 1 dalyje nurodytus kriterijus. Išduodančioji muitinės įstaiga laiko, kad ji atitinka 1 dalyje nustatytus kriterijus tokia apimtimi, kokia tarptautinio sertifikato išdavimo kriterijai yra tokie patys, kaip 1 dalyje nustatyti kriterijai, arba jiems lygiaverčiai.

3. Jeigu pareiškėjas yra įsteigtas Bendrijoje, turi Reglamente (EB) Nr. 2320/2002 nurodytą reguliuojamosios agentūros statusą ir atitinka Reglamente (EB) Nr. 622/2003 nustatytus reikalavimus, laikoma, kad jis atitinka 1 dalyje nustatytus kriterijus, susijusius su patalpomis, kuriose vykdomai veiklai ekonominių operacijų vykdytojui buvo suteiktas reguliuojamosios agentūros statusas.

4. Jeigu Bendrijoje įsteigtas pareiškėjas turi tarptautiniu mastu pripažįstamą saugumo ir (arba) saugos sertifikatą, išduotą vadovaujantis tarptautinėmis konvencijomis, Europos saugumo ir (arba) saugos sertifikatą, išduotą vadovaujantis Bendrijos teisės aktais, Tarptautinės standartizacijos organizacijos tarptautinį standartą arba Europos standartų organizacijų Europos standartą, laikoma, kad jis atitinka 1 dalyje nustatytus kriterijus tokia apimtimi, kokia šių sertifikatų išdavimo kriterijai yra tokie patys, kaip šiame reglamente nustatyti kriterijai, arba jiems lygiaverčiai.







4

skirsnis

AEO sertifikatų išdavimo tvarka

14l straipsnis

1. Išduodančioji muitinės įstaiga per penkias darbo dienas nuo prašymo gavimo pagal 14c straipsnį dienos praneša apie jį visų valstybių narių muitinėms naudodamasi 14x straipsnyje nurodyta ryšių sistema.

2. Jeigu kurios nors valstybės narės muitinė turi svarbios informacijos, kuri gali sukliudyti sertifikato išdavimui, ji perduoda tokią informaciją išduodančiajai muitinės įstaigai per 35 kalendorines dienas nuo 1 dalyje nurodyto pranešimo gavimo dienos, naudodamasi 14x straipsnyje nurodyta ryšių sistema.

14m straipsnis

1. Konsultuotis su kitų valstybių narių muitinėmis reikia, jeigu išduodančioji muitinės įstaiga negali patikrinti vieno arba kelių iš 14g–14k straipsniuose nustatytų kriterijų dėl to, kad neturi pakankamai informacijos arba galimybės ją patikrinti. Tokiais atvejais valstybių narių muitinės įstaigų konsultacijos surengiamos per 60 kalendorinių dienų nuo tos dienos, kai išduodančioji muitinės įstaiga pateikė informaciją, kad AEO sertifikatą būtų galima išduoti arba prašymo nepatenkinti per 14o straipsnio 2 dalyje nustatytą laikotarpį.

Jeigu muitinės įstaiga, kurios buvo paprašyta suteikti konsultaciją, neatsako per 60 kalendorinių dienų, konsultacijos paprašiusi muitinės įstaiga gali muitinės įstaigos, kurios buvo paprašyta suteikti konsultaciją, atsakomybe daryti prielaidą, kad kriterijai, dėl kurių konsultuotasi, įvykdyti. Šis laikotarpis gali būti pratęstas, jeigu pareiškėjas, siekdamas atitikti kriterijus, taiso padėtį ir apie tai praneša ir muitinės įstaigai, kurios buvo paprašyta suteikti konsultaciją, ir konsultacijos paprašiusiai muitinės įstaigai.

2. Jeigu atlikusi 14n straipsnyje numatytą patikrinimą muitinės įstaiga, kurios buvo paprašyta suteikti konsultaciją, nustato, kad pareiškėjas neatitinka vieno arba kelių kriterijų, tinkamai dokumentais įforminti tokio patikrinimo rezultatai perduodami išduodančiajai muitinės įstaigai, o pastaroji prašymo nepatenkina. Tokiais atvejais taikomos 14o straipsnio 4, 5 ir 6 dalys.

14n straipsnis

1. Išduodančioji muitinės įstaiga patikrina, ar įvykdyti 14g–14k straipsniuose aprašyti sertifikato išdavimo reikalavimai ir kriterijai. Ar įvykdyti 14k straipsnyje nustatyti kriterijai tikrinama visose patalpose, kurios susijusios su muitinės prižiūrima pareiškėjo veikla. Toks patikrinimas ir jo rezultatai registruojami muitinės surašytuose dokumentuose.

Jeigu pareiškėjas turi daug patalpų ir dėl to per sertifikato išdavimo laikotarpį nebūtų įmanoma patikrinti visų tikrintinų patalpų, tačiau muitinė neturi abejonių, kad pareiškėjo bendrovėje laikomasi saugumo standartų, kurie yra vienodai taikomi visose jo patalpose, ji gali nuspręsti tikrinti tik pagal būdingus požymius atrinktą tų patalpų dalį.

2. Išduodančioji muitinės įstaiga gali pripažinti atitinkamų sričių, nurodytų 14i, 14j ir 14k straipsniuose, ekspertų išvadas dėl atitinkamuose straipsniuose nurodytų reikalavimų ir kriterijų įvykdymo. Ekspertas turi būti nesusijęs su pareiškėju.

14o straipsnis

1. Išduodančioji muitinės įstaiga išduoda AEO sertifikatą, atitinkantį 1D priede pateiktą pavyzdį.

2. AEO sertifikatas išduodamas per 90 kalendorinių dienų nuo prašymo gavimo dienos, apibrėžtos 14c straipsnyje. Šis laikotarpis gali būti pratęstas dar 30 kalendorinių dienų, jeigu muitinės įstaiga nespėja jo išduoti iki nustatyto termino. Tokiais atvejais muitinės įstaiga dar nepasibaigus 90 kalendorinių dienų laikotarpiui informuoja pareiškėją apie tokio pratęsimo priežastis.

3. Laikotarpis, nustatytas 2 dalies pirmame sakinyje, taip pat gali būti pratęstas, jeigu tikrinant, ar pareiškėjas atitinka kriterijus, jis taiso padėtį, siekdamas juos atitikti, ir apie tai praneša kompetentingai institucijai.

4. Jeigu pagal ►C5 tikrinimo, atlikto vadovaujantis 14l, 14m ir 14n straipsniais, rezultatus prašymas ◄ greičiausiai bus nepatenkintas, išduodančioji muitinės įstaiga informuoja pareiškėją apie savo išvadas ir, prieš priimdama sprendimą prašymo nepatenkinti, suteikia pareiškėjui galimybę per 30 kalendorinių dienų pateikti savo atsiliepimą. Tokiu atveju 2 dalies pirmame sakinyje nustatyto laikotarpio skaičiavimas atitinkamai sustabdomas.

5. Jeigu prašymas nepatenkinamas, jokie leidimai, kurie buvo išduoti pagal muitinės veiklos taisykles, savaime neatšaukiami.

6. Jeigu prašymas nepatenkinamas, muitinės įstaiga informuoja pareiškėją apie tokio sprendimo priežastis. Apie sprendimą prašymo nepatenkinti pareiškėjui pranešama laikantis 2, 3 ir 4 dalyse nustatytų terminų.

14p straipsnis

Išduodančioji muitinės įstaiga per penkias darbo dienas informuoja kitų valstybių narių muitines apie AEO sertifikato išdavimą, naudodama 14x straipsnyje nurodytą ryšių sistemą. Jeigu prašymas nepatenkinamas, apie tai informuojama per tokį pat laikotarpį.







2

SKYRIUS

AEO sertifikatų teisinės pasekmės







1

skirsnis

Bendrosios nuostatos

14q straipsnis

1. AEO sertifikatas įsigalioja dešimtą darbo dieną nuo jo išdavimo dienos.

2. AEO sertifikatas pripažįstamas visose valstybėse narėse.

3. AEO sertifikatas galioja neribotą laiką.

4. Muitinė stebi kaip vykdomi reikalavimai ir kriterijai, kuriuos turi atitikti įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas.

5. Išduodančioji muitinės įstaiga atlieka pakartotinį reikalavimų vykdymo ir kriterijų atitikimo įvertinimą šiais atvejais:

a) iš esmės pasikeitus atitinkamiems Bendrijos teisės aktams;

b) pastebėjus reikšmingų požymių, kad įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas nebeatitinka nustatytų reikalavimų ir kriterijų.

Kai AEO sertifikatas išduodamas pareiškėjui, įsteigtam mažiau nei prieš trejus metus, pirmaisiais metais po išdavimo jis stebimas atidžiau.

Tokiais atvejais taikoma 14n straipsnio 2 dalis.

Apie pakartotinio įvertinimo rezultatus informuojamos visų valstybių narių muitinės naudojant 14x straipsnyje nurodytą ryšių sistemą.







2

skirsnis

Įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso galiojimo sustabdymas

14r straipsnis

1. Išduodančioji muitinės įstaiga sustabdo įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso galiojimą šiais atvejais:

a) kai išaiškinama, kad nesilaikoma naudojimosi AEO sertifikatu reikalavimų ar kriterijų;

b) kai muitinė turi pakankamai pagrindo manyti, kad įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas įvykdė veiksmą, susijusį su muitinės veiklos taisyklių pažeidimu, dėl kurio gali būti iškelta baudžiamoji byla.

Tačiau pirmos pastraipos b punkte nurodytu atveju muitinės įstaiga gali priimti sprendimą nesustabdyti įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso galiojimo, jeigu, jos nuomone, pažeidimas nėra reikšmingas atsižvelgiant į muitinės prižiūrimų operacijų skaičių ar apimtis ir nekelia abejonių dėl įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo sąžiningumo.

Prieš priimdama sprendimą, muitinė apie savo išvadas praneša suinteresuotam ekonominių operacijų vykdytojui. Suinteresuotam ekonominių operacijų vykdytojui sudaroma galimybė per 30 kalendorinių dienų nuo pranešimo dienos ištaisyti padėtį ir (arba) pareikšti savo nuomonę.

Tačiau, jei tai būtina dėl grėsmės piliečių saugumui ir saugai, visuomenės sveikatai ar aplinkai pobūdžio arba lygmens, sprendimas dėl sustabdymo įgyvendinamas nedelsiant. Naudodama 14x straipsnyje nurodytą ryšių sistemą, sprendimą dėl sustabdymo priėmusi muitinės įstaiga nedelsdama informuoja apie tai kitų valstybių narių muitines, kad šios galėtų imtis atitinkamų veiksmų.

2. Jeigu AEO sertifikato turėtojas per 30 kalendorinių dienų, nurodytų 1 dalies trečiojoje pastraipoje, neištaiso 1 dalies a punkte minimos padėties, kompetentinga muitinės įstaiga praneša suinteresuotam ekonominių operacijų vykdytojui, kad jo turimo įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso galiojimas sustabdomas 30 kalendorinių dienų laikotarpiui, per kurį ekonominių operacijų vykdytojas gali imtis priemonių, būtinų padėčiai ištaisyti. Toks pranešimas naudojantis 14x straipsnyje nurodyta ryšių sistema išsiunčiamas ir kitų valstybių narių muitinėms.

3. Jeigu AEO sertifikato turėtojas yra įvykdęs 1 dalies pirmos pastraipos b punkte nurodytą veiksmą, išduodančioji muitinės įstaiga sustabdo įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso galiojimą bylos nagrinėjimo laikotarpiui. Ji apie tai praneša sertifikato turėtojui. Toks pranešimas išsiunčiamas ir kitų valstybių narių muitinėms, naudojantis 14x straipsnyje nurodyta ryšių sistema.

4. Jeigu suinteresuotas ekonominių operacijų vykdytojas nepajėgia ištaisyti padėties per 30 kalendorių dienų, tačiau gali pateikti įrodymų, kad galės atitikti reikalavimus, jeigu sustabdymo laikotarpis bus pratęstas, išduodančioji muitinės įstaiga sustabdo įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso galiojimą dar 30 kalendorinių dienų.

14s straipsnis

1. Sustabdymas neturi įtakos jokiai nebaigtai muitinės procedūrai, kuri buvo pradėta iki sustabdymo dienos.

2. Sustabdymas savaime neturi įtakos leidimams, kurie buvo suteikti neatsižvelgiant į AEO sertifikato turėjimą, išskyrus atvejus, kai sustabdymo priežastys reikšmingos ir šiems leidimams.

3. Sustabdymas savaime neturi įtakos jokiam leidimui naudotis muitinės formalumų supaprastinimais, kuris buvo suteiktas remiantis AEO sertifikatu ir kurio suteikimo reikalavimų tebesilaikoma.

4. Jeigu ekonominių operacijų vykdytojui buvo išduotas 14a straipsnio 1 dalies c punkte nurodytas AEO sertifikatas, o jis nebeatitinka tik 14k straipsnyje nustatytų reikalavimų, įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso galiojimas sustabdomas iš dalies ir, ekonominių operacijų vykdytojo prašymu, jam gali būti išduotas naujas AEO sertifikatas, nurodytas 14a straipsnio 1 dalies a punkte.

14t straipsnis

1. Kai suinteresuotas ekonominių operacijų vykdytojas muitinei priimtinu būdu įrodo, kad ėmėsi priemonių, reikalingų norint atitikti įgaliotajam ekonominių operacijų vykdytojui taikomus reikalavimus ir kriterijus, išduodančioji muitinės įstaiga atšaukia sprendimą dėl sustabdymo ir apie tai informuoja ekonominių operacijų vykdytoją bei kitų valstybių narių muitines. Sprendimas dėl sustabdymo gali būti atšauktas iki 14r straipsnio 2 arba 4 dalyje nurodyto laikotarpio pabaigos.

Susidarius 14s straipsnio 4 dalyje nurodytai padėčiai sprendimą dėl sustabdymo priėmusi muitinės įstaiga pirma atšaukia tokį sprendimą, o po to atšaukia 14a straipsnio 1 dalies a punkte nurodytą AEO sertifikatą.

2. Jeigu suinteresuotas ekonominių operacijų vykdytojas per 14r straipsnio 2 arba 4 dalyje nustatytą sustabdymo laikotarpį nesiima reikiamų priemonių, išduodančioji muitinės įstaiga atšaukia AEO sertifikatą ir, naudodamasi 14x straipsnyje nurodyta ryšių sistema, nedelsdama apie tai informuoja kitų valstybių narių muitines.

Susidarius 14s straipsnio 4 dalyje nurodytai padėčiai pirminis sertifikatas atitinkamai atšaukiamas, ir galioja tik naujasis AEO sertifikatas, nurodytas 14a straipsnio 1 dalies a punkte.

14u straipsnis

1. Jeigu įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas kurį laiką negali atitikti kurių nors 14a straipsnyje nustatytų kriterijų, jis gali paprašyti, kad jo turimo įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso galiojimas būtų sustabdytas. Tokiu atveju įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas apie tai praneša išduodančiajai muitinės įstaigai, nurodydamas laiką, kai jis vėl galės atitikti minėtus kriterijus. Be to, jis praneša išduodančiajai muitinės įstaigai apie visas priemones, kurių planuoja imtis, ir jų įgyvendinimo terminus.

Tokį pranešimą gavusi muitinės įstaiga, naudodamasi 14x straipsnyje nurodyta ryšių sistema, apie tai praneša kitų valstybių narių muitinėms.

2. Jeigu įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas neištaiso padėties per jo pranešime nurodytą laiką, išduodančioji muitinės įstaiga gali šį laiką pratęsti, jeigu įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas veikė sąžiningai. Apie tokį pratęsimą pranešama ir kitų valstybių narių muitinėms naudojantis 14x straipsnyje nurodyta ryšių sistema.

Visais kitais atvejais AEO sertifikatas atšaukiamas, o išduodančioji muitinės įstaiga, naudodamasi 14x straipsnyje nurodyta ryšių sistema, apie tai nedelsdama informuoja kitų valstybių narių muitines.

3. Jeigu per sustabdymo laikotarpį reikiamų priemonių nesiimama, taikomas 14v straipsnis.







3

skirsnis

AEO sertifikato atšaukimas

14v straipsnis

1. Išduodančioji muitinės įstaiga atšaukia AEO sertifikatą šiais atvejais:

a) jeigu įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas nesiima 14t straipsnio 1 dalyje nurodytų priemonių;

b) jeigu įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas yra padaręs šiurkštų muitinės veiklos taisyklių pažeidimą ir nebeturi teisės apskųsti atitinkamo sprendimo;

c) jeigu įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas per 14u straipsnyje nurodytą sustabdymo laikotarpį nesiima būtinų priemonių;

d) įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo prašymu.

Tačiau b punkte nurodytu atveju muitinės įstaiga gali priimti sprendimą neatšaukti AEO sertifikato, jeigu, jos nuomone, pažeidimai nėra reikšmingi atsižvelgiant į muitinės prižiūrimų operacijų skaičių ar apimtis ir nekelia abejonių dėl įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo sąžiningumo.

2. Atšaukimas įsigalioja kitą dieną po to, kai apie jį pranešama.

Jeigu ekonominių operacijų vykdytojui buvo išduotas 14a straipsnio 1 dalies c punkte nurodytas AEO sertifikatas, o jis nebeatitinka tik 14k straipsnyje nustatytų reikalavimų, išduodančioji muitinės įstaiga atšaukia sertifikatą ir išduoda naują AEO sertifikatą, nurodytą 14a straipsnio 1 dalies a punkte.

3. Naudodamasi 14x straipsnyje nurodyta ryšių sistema, išduodančioji muitinės įstaiga apie AEO sertifikato atšaukimą nedelsdama praneša kitų valstybių narių muitinėms.

4. Išskyrus 1 dalies c ir d punktuose nurodytus atšaukimo atvejus, ekonominių operacijų vykdytojas negali kreiptis su nauju prašymu išduoti AEO sertifikatą trejus metus nuo jo atšaukimo dienos.







3

SKYRIUS

Informacijos mainai

14w straipsnis

1. Įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas informuoja išduodančiąją muitinės įstaigą apie visus po sertifikato išdavimo išaiškėjusius veiksnius, kurie gali turėti įtakos tolesniam jo galiojimui arba turiniui.

2. Išduodančioji muitinės įstaiga sudaro galimybes kitų valstybių narių, kuriose įgaliotasis ekonominių operacijų vykdytojas vykdo muitinės prižiūrimą veiklą, muitinėms susipažinti su jos turima svarbia informacija.

3. Jeigu muitinės įstaiga atšaukia konkretų leidimą naudotis tam tikru muitinės formalumų supaprastinimu, numatytu 260, 263, 269, 272, 276, 277, 282, 283, 313a ir 313b, 324a, 324e, 372, 454a arba 912g straipsniuose, kuris įgaliotajam ekonominių operacijų vykdytojui buvo suteiktas remiantis AEO sertifikatu, ji apie tai praneša AEO sertifikatą išdavusiai muitinės įstaigai.

14x straipsnis

1. Informacijos mainams ir ryšiui tarp muitinių palaikyti, taip pat Komisijos ir ekonominių operacijų vykdytojų informavimui naudojama Komisijos ir muitinių tarpusavio susitarimu nustatytas funkcijas atliekanti elektroninė informacijos ir ryšių sistema.

2. Naudodamosi 1 dalyje nurodyta sistema, Komisija ir muitinės kaupia ir gauna toliau nurodytą informaciją:

a) elektroniniu būdu perduotus prašymų duomenis;

b) informaciją apie AEO sertifikatus ir, atitinkamais atvejais, apie jų pataisas, atšaukimą ir įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso galiojimo sustabdymą;

c) visą kitą svarbią informaciją.

3. Išduodančioji muitinės įstaiga praneša savo valstybės narės įstaigoms, atliekančioms rizikos analizę, apie AEO sertifikatų išdavimą, keitimą, atšaukimą arba įgaliotojo ekonominių operacijų vykdytojo statuso galiojimo sustabdymą. Ji apie tai taip pat praneša visoms kitų valstybių narių išduodančiosioms muitinės įstaigoms.

4. Gavusi išankstinius atitinkamų įgaliotųjų ekonominių operacijų vykdytojų sutikimus, Komisija gali įgaliotųjų ekonominių operacijų vykdytojų sąrašą viešai paskelbti internete. Šis sąrašas turi būti atnaujinamas

▼M18 —————

▼B







IV ANTRAŠTINĖ DALIS

PREKIŲ KILMĖ







I SKYRIUS

Nelengvatinė kilmė







1 skirsnis

Apdorojimas arba perdirbimas, suteikiantis kilmės statusą

35 straipsnis

Šiame skyriuje nurodomas tekstilės ir tekstilės gaminių, klasifikuojamų Kombinuotosios nomenklatūros XI skyriuje, taip pat tam tikrų kitų produktų, ne tekstilės ar tekstilės gaminių, apdorojimas arba perdirbimas, kuris laikomas atitinkančiu Kodekso 24 straipsnyje nustatytus kriterijus ir suteikia atitinkamiems produktams šalies, kurioje jie buvo apdoroti arba perdirbti, kilmės statusą.

„Šalis“ – tai trečioji šalis arba Bendrija, atsižvelgiant į aplinkybes.







1 poskirsnis

Tekstilė ir tekstilės gaminiai, klasifikuojami Kombinuotosios nomenklatūros XI skyriuje

36 straipsnis

Tekstilės ir tekstilės gaminių, klasifikuojamų Kombinuotosios nomenklatūros XI skyriuje, užbaigtas procesas, kaip apibrėžta 37 straipsnyje, yra laikomas apdorojimu arba perdirbimu, suteikiančiu kilmės statusą pagal Kodekso 24 straipsnį.

37 straipsnis

Toks apdorojimas arba perdirbimas, kurio metu pagaminti produktai klasifikuojami kitoje Kombinuotosios nomenklatūros pozicijoje negu įvairios apdorojimo arba perdirbimo metu naudotos kilmės statuso neturinčios medžiagos, yra laikomas užbaigtu perdirbimo procesu.

Tačiau 10 priede išvardytiems produktams tik konkretūs šio priedo 3 skiltyje kiekvienam produktui nurodyti procesai laikomi užbaigtais, neatsižvelgiant į tai, ar dėl jų pasikeičia KN pozicija.

10 priede nurodytų taisyklių taikymo metodas pateikiamas 9 priedo įžanginėse pastabose.

38 straipsnis

Taikant pirmiau einantį straipsnį, nepakankamu apdorojimu arba perdirbimu, nesuteikiančiu produktams kilmės statuso, nepriklausomai nuo to, ar dėl apdorojimo ar perdirbimo keičiasi jų pozicija, laikomi išvardyti procesai:

a) operacijos, kuriomis siekiama išlaikyti gerą produktų būklę juos gabenant ir laikant (ventiliacija, išskleidimas, džiovinimas, pažeistų dalių šalinimas ir pan.);

b) paprastos operacijos, kurias sudaro dulkių šalinimas, produktų persijojimas ar peršvietimas, rūšiavimas, klasifikavimas, derinimas (įskaitant gaminių rinkinių sudarymą), plovimas, pjaustymas;

i) pakuočių pakeitimas, krovinių perskirstymas ir surinkimas; ii) paprastas sudėjimas į maišus, dėklus, dėžes, pritvirtinimas prie plokščių ar lentų ir kt. bei visos kitos paprastos pakavimo operacijos; c)

d) ženklų, etikečių ar kitų panašių skiriamųjų ženklų tvirtinimas ant produktų ar jų pakuočių;

e) paprastas produktų dalių surinkimas, siekiant gauti užbaigtą produktą;

f) dviejų ar daugiau operacijų, nurodytų a–e punktuose, derinys.







2 poskirsnis

Kiti produktai, išskyrus tekstilę ir tekstilės gaminius, klasifikuojamus Kombinuotosios nomenklatūros XI skyriuje

39 straipsnis

11 priede išvardytų produktų apdorojimas arba perdirbimas, nurodomas priedo 3 skiltyje, laikomas kilmės statusą suteikiančiu procesu arba operacija pagal Kodekso 24 straipsnį.

11 priede nurodytų taisyklių taikymo metodas yra pateiktas 9 priedo įžanginėse pastabose.







3 poskirsnis

Bendrosios nuostatos visiems produktams

40 straipsnis

Tais atvejais, kai 10 ir 11 priedų sąrašuose nurodyta, kad kilmės statusas suteikiamas, jei neturinčių kilmės statuso panaudotų medžiagų vertė neviršija produktų gamintojo kainos (ex-works kainos) nurodyto procentinio dydžio, ta dalis apskaičiuojama taip:

— vertė – tai kilmės statuso neturinčių panaudotų medžiagų muitinė vertė importo metu arba, jei tai nėra žinoma ir negali būti nustatyta, pirma nustatoma kaina, sumokėta už tas medžiagas perdirbimo šalyje,

— gamintojo kaina (ex-works kaina) – tai kaina, sumokėta produkto gamintojui atėmus visus vidaus mokesčius, kurie yra ar gali būti grąžinti, kai produktas yra eksportuotas,

— vertė, gauta atlikus surinkimo operacijas – tai vertės padidėjimas dėl surinkimo kartu su visomis baigiamosiomis ar tikrinimo operacijomis ir dėl panaudojimo bet kurių dalių, kilusių iš šalies, kur šios operacijos buvo atliktos, įskaitant pelną ir bendrąsias išlaidas, atsiradusias toje šalyje atliekant operacijas.







2 skirsnis

Paaiškinimai dėl atsarginių dalių kilmės

41 straipsnis

▼M1

1. Reikmenys, atsarginės dalys ar įrankiai, įvežami kartu su bet kokia įranga, mechanizmu, aparatu ar transporto priemone ir sudarantys jų standartinės įrangos dalį, laikomi tos pačios kilmės kaip ir ta įranga, mechanizmas, prietaisas ar transporto priemonė.

▼B

►M1 2. ◄ Bet kurio išleisto į laisvą apyvartą arba anksčiau eksportuoto įrenginio, mechanizmo, aparato ar mašinos pagrindinės atsarginės dalys, laikomos tos pačios kilmės kaip ir tas įrenginys, mechanizmas, aparatas ar mašina, jeigu laikomasi šiame skirsnyje išdėstytų sąlygų.

42 straipsnis

Pirmiau einančiame straipsnyje nurodyta kilmės prielaida priimama jeigu:

— tai būtina importuojant į paskirties šalį,

— minėtų pagrindinių atsarginių dalių įmontavimas į įrenginį, mechanizmą, aparatą ar mašiną jų gamybos etape neužkirstų kelio, kad įrenginys, mechanizmas, aparatas ar mašina turėtų Bendrijos ar pagaminimo šalies kilmės statusą.

43 straipsnis

Taikant 41 straipsnį:

a) įrenginys, mechanizmas, aparatas ar mašina – tai prekės, išvardytos Kombinuotosios nomenklatūros XVI, XVII ir XVIII skyriuose;

b) pagrindinės atsarginės dalys – tai dalys, kurios yra: — sudėtinės dalys, be kurių negali būti užtikrintas tinkamas a punkte nurodytų išleistų į laisvą apyvartą ar anksčiau eksportuotų prekių veikimas, ir — būdingos toms prekėms, ir — skirtos jų įprastinei priežiūrai ir kuriomis pakeičiamos sugadintos ar nebepataisomos tos pačios rūšies dalys.

44 straipsnis

Jei kompetentingoms valstybių narių institucijoms ar įgaliotosioms įstaigoms pateikiamas prašymas gauti 41 straipsnyje apibūdintų pagrindinių atsarginių dalių kilmės sertifikatą, šio sertifikato 6 langelyje (įrašo numeris, žymės, numeriai, paketų skaičius ir rūšis, prekių aprašymas) ir prašyme suinteresuotas asmuo nurodo, kad išvardytos prekės yra skirtos įprastinei anksčiau eksportuoto įrenginio, mechanizmo, aparato ar mašinos priežiūrai ir pateikia tikslius šio įrenginio, mechanizmo, aparato ar mašinos duomenis.

Jei galima, suinteresuotas asmuo pateikia informaciją apie kilmės sertifikatą (jį išdavusi įstaiga, sertifikato numeris ir data), su kuriuo buvo eksportuotas įrenginys, mechanizmas, aparatas ar mašina, kurio priežiūrai skirtos atsarginės dalys.

45 straipsnis

Jei 41 straipsnyje apibūdintų pagrindinių atsarginių dalių kilmė išleidžiant į laisvą apyvartą Bendrijoje turi būti įrodyta pateikiant kilmės sertifikatą, jame turi būti duomenys, nurodyti 44 straipsnyje.

46 straipsnis

Siekiant užtikrinti šiame skirsnyje nustatytų taisyklių taikymą, kompetentingos valstybių narių institucijos gali pareikalauti papildomų įrodymų, konkrečiai:

— pateikti sąskaitą faktūrą ar sąskaitos faktūros kopiją, skirtą išleistam į laisvą apyvartą ar anksčiau eksportuotam įrengimui, mechanizmui, aparatui ar mašinai,

— sutarties arba sutarties kopijos ar kito dokumento, įrodančio, kad pristatymas vykdomas kaip įprastos techninės priežiūros dalis.







3 skirsnis

Įgyvendinimo nuostatos, taikomos kilmės sertifikatams







1 poskirsnis

Įgyvendinimo nuostatos, taikomos bendriesiems kilmės sertifikatams

47 straipsnis

Jei importuojamų produktų kilmė patvirtinama ar turi būti patvirtinta pateikiant kilmės sertifikatą, jis turi atitikti šias sąlygas:

a) turi būti išduotas institucijos ar įstaigos, užtikrinančių reikiamas garantijas ir turinčių išdavimo šalies tinkamus įgaliojimus;

b) jame turi būti nurodyti visi produktą identifikuojantys duomenys, konkrečiai: — paketų skaičius, rūšis ir juos žymintys ženklai bei numeriai, — produktų rūšis, — produkto bruto ir neto svoris; tačiau šie duomenys gali būti pakeisti kitais duomenimis, pavyzdžiui, kiekiu arba tūriu, jei gabenimo metu produktas patiria svorio pakitimus arba jeigu jo svorio negalima nustatyti, arba jeigu įprasta taikyti kitus matavimo vienetus, — siuntėjo pavadinimas (vardas, pavardė);

c) turi būti nedviprasmiškai patvirtinta, kad produktas, kuriam skirtas sertifikatas, kilęs iš tam tikros šalies.

48 straipsnis

1. Valstybių narių kompetentingų institucijų ar įgaliotųjų įstaigų išduotas kilmės sertifikatas turi atitikti 47 straipsnio a ir b punktuose nustatytas sąlygas.

2. Sertifikatų ir prašymų juos išduoti blankai turi atitikti 12 priede pateiktus pavyzdžius.

3. Tokiais kilmės sertifikatais patvirtinama, kad prekės kilusios iš Bendrijos.

Tačiau, esant eksporto prekybos būtinybei, jais gali būti patvirtinama, kad prekės kilusios iš tam tikros valstybės narės.

Jei Kodekso 24 straipsnio sąlygos yra įvykdytos tik todėl, kad eilė operacijų ar procesų buvo atlikta skirtingose valstybėse narėse, prekėms gali būti patvirtinta tik Bendrijos kilmė.

49 straipsnis

Kilmės sertifikatai išduodami raštišku suinteresuoto asmens prašymu.

Susidarius tam tikroms aplinkybėms, ypač jei pareiškėjas nuolat vykdo eksportą, valstybės narės gali nuspręsti nereikalauti pareiškimo kiekvienai eksporto operacijai su sąlyga, jei laikomasi kilmės taisyklių.

Esant prekybos būtinybei, gali būti išduota viena ar daugiau kilmės sertifikato kopijų.

Kopijų blankai turi atitikti 12 priede pateiktus pavyzdžius.

50 straipsnis

1. Sertifikato blanko matmenys: 210 × 297 mm. Leidžiama – 5 mm ar + 8 mm paklaida. Naudojamas popierius turi būti baltos spalvos, be mechaninių priemaišų, skirtas rašyti ir sveriantis ne mažiau kaip 64 g/m2 arba 25–30 g/m2, jeigu naudojamas oro pašto popierius. Sertifikato blankas turi būti su apsauginiu rusvos spalvos atspaustu tinkleliu, kad būtų galima pastebėti bet kokį mechaniniu ar cheminiu būdu padarytą klastojimą.

2. Paraiškos blankas spausdinamas oficialia kalba arba viena ar daugiau valstybės narės eksportuotojos valstybinių kalbų. Kilmės sertifikato blankas spausdinamas viena ar daugiau Bendrijos oficialių kalbų arba, atsižvelgiant į panaudojimą ir prekybos reikalavimus, bet kuria kita kalba.

3. Valstybės narės gali pasilikti teisę spausdinti kilmės sertifikato blankus arba leisti juos spausdinti įgaliotoms spaustuvėms. Pastaruoju atveju kiekviename sertifikato blanke turi būti nuoroda į tokį įgaliojimą. Kiekviename kilmės sertifikato blanke privalo būti nurodytas spaustuvės pavadinimas ir adresas arba ženklas, pagal kurį galima būtų nustatyti spaustuvę. Taip pat turi būti išspausdintas arba įspaustas eilės numeris, pagal kurį galima būtų identifikuoti sertifikatą.

51 straipsnis

Paraiška ir kilmės sertifikatas pildomi mašinraščiu arba ranka didžiosiomis spausdintinėmis raidėmis viena iš Bendrijos oficialių kalbų arba, atsižvelgiant į panaudojimą ir prekybos reikalavimus, bet kuria kita kalba.

52 straipsnis

Kiekvienas kilmės sertifikatas, nurodytas 48 straipsnyje, turi eilės numerį, pagal kurį jį galima identifikuoti. Paraiška gauti sertifikatą ir visos sertifikato kopijos privalo turėti tą patį eilės numerį.

Be to, valstybių narių kompetentingos institucijos ar įgaliotosios įstaigos gali numeruoti tokius dokumentus išdavimo tvarka.

53 straipsnis

Valstybių narių kompetentingos institucijos nusprendžia, kokie papildomi duomenys, jeigu jų reikia, turi būti pateikti paraiškoje. Tokių papildomų duomenų turi būti tik minimumas.

Kiekviena valstybė narė turi informuoti Komisiją apie sprendimus, kuriuos ji priima remdamasi ankstesne straipsnio dalimi. Komisija nedelsdama perduoda šią informaciją kitoms valstybėms narėms.

54 straipsnis

Valstybių narių kompetentingos institucijos ar įgaliotosios įstaigos, išdavusios kilmės sertifikatus, privalo saugoti paraiškas mažiausiai dvejus metus.

Tačiau paraiškų kopijos gali būti saugomos su sąlyga, jeigu pagal valstybės narės įstatymus jos turi tokią pat įrodomąją galią kaip ir originalai.







2 poskirsnis

Specialios nuostatos, skirtos tam tikrų žemės ūkio produktų, kuriems taikoma speciali importo tvarka, kilmės sertifikatams

55 straipsnis

55–65 straipsniuose nustatytos kilmės sertifikatų naudojimo sąlygos žemės ūkio produktams, kilusiems iš trečiųjų šalių, kuriems taikomi speciali nelengvatinio importo tvarka, tiek, kiek ši tvarka atitinka toliau nurodytas nuostatas.







a)

Kilmės sertifikatai

56 straipsnis

1. Trečiosiose šalyse kilusiems žemės ūkio produktams, kuriems taikomi speciali nelengvatinio importo tvarka, skirtų kilmės sertifikatų blankai turi atitikti 13 priede pateiktą pavyzdį.

2. Tokius sertifikatus išduoda kompetentingos suinteresuotų trečiųjų šalių vyriausybinės institucijos, šiame tekste vadinamos išduodančiomis institucijomis, jei produktai, kuriems išduodami sertifikatai, gali būti laikomi tose šalyse kilusiais produktais pagal Bendrijoje galiojančias taisykles.

3. Tokie sertifikatai taip pat patvirtina visą būtiną informaciją, numatytą Bendrijos teisės aktuose, reglamentuojančiuose 55 straipsnyje nurodytą specialią importo tvarką.

4. Nepažeidžiant konkrečių 55 straipsnyje nurodytos specialios importo tvarkos nuostatų, kilmės sertifikatų galiojimo laikas yra dešimt mėnesių nuo tos dienos, kai juos išdavė išduodanti institucija.

57 straipsnis

1. Pagal šio poskirsnio nuostatas kilmės sertifikatas yra vienas lapas, pažymėtas žodžiu „originalas“ šalia dokumento pavadinimo.

Jei reikia papildomų kopijų, jos žymimos žodžiu „kopija“ šalia dokumento pavadinimo.

2. Kompetentingos Bendrijos institucijos pripažįsta galiojančiu tik kilmės sertifikato originalą.

58 straipsnis

1. Kilmės sertifikato matmenys yra 210 × 297 mm; leidžiama paklaida + 8 mm arba – 5 mm. Popierius turi būti baltos spalvos, be mechaninių priemaišų ir sveriantis ne mažiau kaip 40 g/m2. Originalo paviršiuje turi būti atspaustas apsauginis geltonos spalvos tinklelis, kurio paskirtis – išryškinti bet kokį mechaniniu ar cheminiu būdu padarytą klastojimą.

2. Sertifikatai spausdinami ir pildomi viena iš oficialių Bendrijos kalbų.

59 straipsnis

1. Sertifikatas pildomas mašinraščiu, taikant mechaninio duomenų apdorojimo sistemą arba panašią procedūrą.

2. Įrašai negali būti ištrinami ar perrašomi. Bet kokie pakeitimai daromi nubraukiant klaidingą įrašą ir, jei būtina, įrašant teisingus duomenis. Pakeitimą padaręs asmuo privalo pasirašyti, o išduodanti institucija – patvirtinti pakeitimą.

60 straipsnis

1. Pagal 56–59 straipsnių nuostatas išduoto kilmės sertifikato 5 langelyje turi būti įrašyti 56 straipsnio 3 dalyje nurodyti papildomi duomenys, kurie gali būti reikalingi įgyvendinant specialią importo tvarką.

2. Tuščios 5, 6 ir 7 langelių vietos yra taip perbraukiamos, kad vėliau nieko nebegalima būtų įrašyti.

61 straipsnis

Kiekviename sertifikate turi būti išspausdintas arba atspaustas eilės numeris, pagal kurį jį galima identifikuoti, taip pat jis turi būti patvirtintas išduodančios institucijos antspaudu ir įgaliotojo asmens ar asmenų parašais.

Sertifikatas išduodamas kai produktai yra eksportuojami, o jį išduodanti institucija pasilieka išduoto sertifikato kopiją.

62 straipsnis

Išimtiniais atvejais nurodytieji kilmės sertifikatai gali būti išduodami jau eksportuotiems produktams, jeigu dėl netyčinės klaidos, neapsižiūrėjimo ar tam tikrų aplinkybių nespėta jų išduoti eksportuojant produktus.

Išduodanti institucija gali neišduoti 56–61 straipsniuose numatyto kilmės sertifikato po produktų eksportavimo jeigu neįsitikina, kad duomenys eksportuotojo paraiškoje ir eksporto byloje atitinka.

Vėliau išduoti sertifikatai turi būti pažymėti vienu iš šių įrašų:

— expedido a posteriori,

— udstedt efterfølgende,

— Nachträglich ausgestellt,

— Εκδοθέν εκ των υστέρων,

— Issued retrospectively,

— Délivré a posteriori,

— rilasciato a posteriori,

— afgegeven a posteriori,

— emitido a posteriori,

▼A1

— annettu jälkikäteen/utfärdat i efterhand,

— utfärdat i efterhand,

▼A2

— Vystaveno dodatečně,

— Välja antud tagasiulatuvalt,

— Izsniegts retrospektīvi,

— Retrospektyvusis išdavimas,

— Kiadva visszamenőleges hatállyal,

— Maħruġretrospettivament,

— Wystawione retrospektywnie,

— Izdano naknadno,

▼M26

— Vyhotovené dodatočne,

▼M30

— издаден впоследствие,

— eliberat ulterior.

▼B

langelyje „Pastabos“.







b)

Administracinis bendradarbiavimas

63 straipsnis

1. Kai specialioje importo tvarkoje tam tikriems žemės ūkio produktams numatyta naudoti 55–62 straipsniuose nustatytą kilmės sertifikatą, turi būti nustatyta administracinio bendradarbiavimo procedūra, jeigu šioje tvarkoje nenurodyta kitaip.

Tuo tikslu suinteresuotos trečiosios šalys siunčia Europos Bendrijų Komisijai:

— kilmės sertifikatus išduodančių institucijų pavadinimus ir adresus bei kilmės sertifikatams tvirtinti naudojamų antspaudų pavyzdžius,

— vyriausybinių institucijų, kurioms turėtų būti siunčiami prašymai dėl 64 straipsnyje nurodyto vėlesnio kilmės sertifikatų patikrinimo, pavadinimus ir adresus.

Komisija perduoda visą šią informaciją kompetentingoms valstybių narių institucijoms.

2. Jei trečiosios šalys neperduoda Komisijai šio straipsnio 1 dalyje nurodytos informacijos, kompetentingos Bendrijos institucijos atsisako suteikti joms galimybę taikyti specialią importo tvarką.

64 straipsnis

1. Vėlesnis kilmės sertifikatų, nurodytų 56–62 straipsniuose, patikrinimas atliekamas atsitiktine tvarka ir tais atvejais, jei kyla pagrįstų abejonių dėl sertifikatų autentiškumo ar juose pateiktos informacijos tikslumo.

Kilmės patikrinimas atliekamas muitinės iniciatyva.

Žemės ūkio taisyklių taikymo patikrinimą, jei reikia, gali atlikti kitos kompetentingos institucijos.

2. Taikydamos šio straipsnio 1 dalį, kompetentingos Bendrijos institucijos grąžina kilmės sertifikatą ar jo kopiją vyriausybinei institucijai, kurią paskyrė šalis eksportuotoja, pateikdamos, jei reikia, prašymo priežastis. Jei buvo pateikta sąskaita faktūra, jos originalas arba kopija grąžinama kartu su sertifikatu. Bendrijos institucijos taip pat pateikia turimą informaciją, sukeliančią prielaidą, kad sertifikatuose pateikti duomenys yra neteisingi ar kad sertifikatas nėra autentiškas.

Jei muitinės įstaigos Bendrijoje nusprendžia sustabdyti specialios importo tvarkos taikymą laukdamos patikrinimo rezultatų, jos išleidžia produktus laikydamosi, jų nuomone, būtinų atsargumo priemonių.

65 straipsnis

1. Vėlesnio patikrinimo rezultatai kaip galima greičiau perduodami kompetentingoms Bendrijos institucijoms.

Šie rezultatai turi aiškiai parodyti, ar 64 straipsnyje nurodytomis sąlygomis grąžinti kilmės sertifikatai skirti faktiškai eksportuotoms prekėms ir ar jie yra tinkami taikyti tam tikrą importo tvarką.

2. Jei per maksimalų šešių mėnesių laikotarpį negaunama atsakymo dėl vėlesnio patikrinimo rezultatų, kompetentingos Bendrijos institucijos galutinai atsisako suteikti galimybę taikyti specialią importo tvarką.

▼M18







2 SKYRIUS

Preferencinė kilmė

66 straipsnis

Šiame skyriuje:

a) „gamyba“ – bet koks apdorojimas ar perdirbimas, įskaitant surinkimą ar konkrečias operacijas;

b) „medžiaga“ – bet kokia produkto gamybai panaudota sudedamoji dalis, žaliava, komponentas arba detalė ir kita;

c) „produktas“ – gaminamas produktas, net jei jis skirtas naudoti vėliau kitoje gamybos operacijoje;

d) „prekės“ – tai medžiagos ir produktai;

e) „muitinė vertė“ – tai vertė, nustatyta pagal 1994 m. Susitarimą dėl Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VII straipsnio įgyvendinimo (PPO susitarimas dėl muitinio įvertinimo);

f) „gamintojo kaina“ (ex-works kaina) 15 priede pateiktame sąraše – kaina, sumokėta už produktą gamintojui, kurio įmonėje atliktas paskutinis apdorojimas ar perdirbimas, su sąlyga, kad į kainą įtraukta visų sunaudotų medžiagų vertė, atėmus visus vidaus mokesčius, kurie yra, ar gali būti, grąžinti, jei gautasis produktas yra eksportuotas.

g) „medžiagų vertė“ 15 priede pateiktame sąraše – naudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų muitinė vertė jų importavimo metu, arba, jei ji nežinoma ir negali būti nustatyta, pirmoji nustatytina kaina, sumokėta už medžiagas Bendrijoje ar lengvatas gaunančioje šalyje, kaip apibrėžta 67 straipsnio 1 dalyje, arba lengvatas gaunančioje Respublikoje, kaip apibrėžta 98 straipsnio 1 dalyje. Jei reikia nustatyti naudotų kilmės statusą turinčių medžiagų vertę, šis punktas taikomas mutatis mutandis;

h) „skirsniai“ ir „pozicijos“ – skirsniai ir pozicijos (keturių skaitmenų kodai), naudojami nomenklatūroje, sudarančioje Suderintą sistemą;

i) „klasifikuojamas“ nurodo produkto ar medžiagos klasifikavimą tam tikroje pozicijoje;

j) „siunta“ – tai produktai, kuriuos tuo pačiu metu vienas eksportuotojas siunčia vienam gavėjui arba kurie nurodyti bendrajame transporto dokumente, pateikiamame juos vežant iš minėto eksportuotojo minėtam gavėjui, arba, jei tokio dokumento nėra, vienoje sąskaitoje faktūroje.







1 skirsnis

Bendroji preferencijų sistema







1 poskirsnis

Kilmės statusą turinčių produktų sąvokos apibrėžimas

67 straipsnis

1. Taikant nuostatas, susijusias bendraisiais preferenciniais muitų tarifais, kuriuos Bendrija nustato produktams, kilusiems iš besivystančių šalių (toliau – lengvatas gaunančios šalys), toliau išvardyti produktai laikomi kilusiais iš lengvatas gaunančios šalies:

a) produktai, išgauti ar pagaminti tik toje šalyje, kaip apibrėžta 68 straipsnyje;

b) toje šalyje išgauti ar pagaminti produktai, kurių gamybai buvo naudoti kiti, negu a punkte minimi produktai, jeigu jie buvo pakankamai perdirbti ir apdoroti, kaip apibrėžta 69 straipsnyje.

2. Taikant šį skirsnį, Bendrijos kilmės produktai, kaip apibrėžta 3 dalyje, lengvatas gaunančioje šalyje apdoroti arba perdirbti kitaip, nei nurodyta 70 straipsnyje, laikomi kilusiais iš tos lengvatas gaunančios šalies.

3. 1 dalis mutatis mutandis taikoma nustatant Bendrijoje išgautų ar pagamintų produktų kilmę.

4. Kadangi Norvegija ir Šveicarija 1 dalyje minimų lengvatas gaunančių šalių kilmės produktams taiko bendruosius preferencinius muitų tarifus ir taiko šiame skirsnyje nurodytą kilmės statuso apibrėžimą, Bendrijos, Norvegijos arba Šveicarijos kilmės produktai, kurie lengvatas gaunančioje šalyje apdorojami arba perdirbami kitaip, nei nurodyta 70 straipsnyje, laikomi kilusiais iš tos lengvatas gaunančios šalies.

Pirmosios pastraipos nuostatos taikomos tik Bendrijos, Norvegijos arba Šveicarijos kilmės produktams (pagal kilmės taisykles, susijusias su atitinkamais preferenciniais muitų tarifais), tiesiogiai eksportuojamiems į lengvatas gaunančią šalį.

Pirmosios pastraipos nuostatos netaikomos produktams, klasifikuojamiems Suderintos sistemos 1–24 skirsniuose.

Komisija Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje (C serijoje) paskelbia datą, nuo kurios taikomos pirmosios ir antrosios pastraipų nuostatos.

5. 4 dalies nuostatos taikomos, jeigu Norvegija ir Šveicarija pagal savitarpiškumo principą Bendrijos produktams taiko tokį patį režimą.

68 straipsnis

1. Toliau išvardyti produktai laikomi išgautais ar pagamintais tik lengvatas gaunančioje šalyje arba Bendrijoje:

a) mineraliniai produktai, išgauti iš jų žemės gelmių arba jūros dugno;

b) jose išaugę augalinės kilmės produktai;

c) jose gimę ir užaugę gyvi gyvūnai;

d) produktai, pagaminti iš jose užaugusių gyvūnų;

e) jose vykusios medžioklės ar žvejybos produktai;

f) jūros žūklės ir kiti produktai, išgauti iš jūros jų laivais už teritorinių vandenų ribų;

g) produktai, pagaminti jos žuvų perdirbimo laivuose tik iš f punkte nurodytų produktų;

h) jose surinkti naudoti gaminiai, tinkami tik žaliavoms utilizuoti;

i) atliekos ir laužas, susidaręs jose gamybos operacijų metu;

j) produktai, išgauti iš jūros dugno arba podugnio, esančio už jos teritorinių vandenų, jei jos turi išimtinę teisę juos eksploatuoti;

k) prekės, pagamintos vien tik iš a–j punktuose nurodytų produktų.

2. 1 dalies f ir g punktuose vartojami sąvokų apibrėžimai „jų laivai“ ir „jų žuvų perdirbimo laivai“ taikomi tik laivams ir žuvų perdirbimo laivams:

— kurie yra užregistruoti ar įrašyti lengvatas gaunančioje šalyje arba valstybėje narėje,

— kurie plaukioja su lengvatas gaunančios šalies arba valstybės narės vėliava,

— kurių ne mažiau kaip 50 % priklauso lengvatas gaunančios šalies arba valstybių narių piliečiams arba kompanijai, kurios pagrindinė buveinė yra toje šalyje arba vienoje iš tų valstybių narių, arba kurios vadovas arba vadovai, direktorių valdybos arba stebėtojų tarybos pirmininkas ir dauguma tokių valdybų ar tarybų narių yra tos lengvatas gaunančios šalies arba valstybės narės piliečiai, be to, bendrovių atveju, kurių ne mažiau nei pusė kapitalo priklauso tai lengvatas gaunančiai šaliai arba valstybėms narėms ar tos lengvatas gaunančios šalies arba valstybės narės valstybės įstaigoms ar piliečiams,

— kurių kapitonas ir jo komanda yra lengvatas gaunančios šalies arba valstybės narės piliečiai, ir

— kurių ne mažiau kaip 75 % laivo įgulos yra lengvatas gaunančios šalies arba valstybės narės piliečiai.

3. Sąvokos „lengvatas gaunanti šalis“ ir „Bendrija“ taip pat apima tos šalies arba valstybės narės teritorinius vandenis.

4. Jeigu okeaniniai laivai, įskaitant žuvų perdirbimo laivus, kuriose sugauta žuvis yra apdorojama arba perdirbama, atitinka 2 dalies reikalavimus, jie laikomi lengvatas gaunančios šalies teritorijos dalimi.

69 straipsnis

Taikant 67 straipsnį produktai, kurie nėra išgauti ar pagaminti tik lengvatas gaunančioje šalyje arba Bendrijoje, laikomi pakankamai apdorotais ar perdirbtais, kai įvykdomos 15 priedo sąraše nustatytos sąlygos.

Šiose sąlygose nurodoma, kad visų produktų, kuriems taikomas šis skirsnis, atveju būtinas gamybai naudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų apdorojimas ar perdirbimas, ir jos taikomos tik šioms medžiagoms.

Jei produktas, kuris įgijo kilmės statusą, kadangi buvo įvykdytos sąraše nurodytos sąlygos, naudojamas kito produkto gamybai, jam netaikomos sąlygos, keliamos produktui, į kurio sudėtį jis įeina, ir neatsižvelgiama į kilmės statuso neturinčias medžiagas, kurios galėjo būti sunaudotos jam gaminti.

70 straipsnis

▼M22

1. Nepažeidžiant 2 dalies, kilmės statusui įgyti nepakankamu produktų apdorojimu arba perdirbimu, neatsižvelgiant į tai, ar tenkinami 69 straipsnio reikalavimai, laikomos šios operacijos:

a) operacijos, užtikrinančios, kad prekės bus išsaugotos sandėliuojant bei transportuojant;

b) prekių pakuočių išardymas ir surinkimas;

c) plovimas, valymas; dulkių, oksido, alyvos, dažų ar kitokių apvalkalų nuvalymas;

d) tekstilės lyginimas ar spaudimas;

e) paprastos dažymo ir poliravimo operacijos;

f) grūdų ar ryžių lukštenimas, dalinis ar visiškas balinimas, poliravimas ir glazūravimas;

g) cukraus dažymo ar gabalinio cukraus formavimo operacijos;

h) vaisių, riešutų ir daržovių lupimas, kauliukų išėmimas, išlukštenimas;

i) galandimas, paprastas tekinimas ar paprastas pjaustymas;

j) sijojimas, pirminė atranka, rūšiavimas, klasifikavimas, įvertinimas, suderinimas (įskaitant komplektų sudarymą);

k) paprastas išpilstymas į butelius, skardines ar kitas talpyklas, dėjimas į maišus, dėklus, dėžes, kortelių ar lentelių tvirtinimas, kitos paprastos pakavimo operacijos;

l) ženklų, etikečių, lipdukų ar kitų panašių atpažinimo ženklų tvirtinimas ar spausdinimas ant prekių ar jų pakuočių;

m) paprastas vienos ar kelių rūšių produktų sumaišymas, kai viena ar daugiau mišinio sudedamųjų dalių neatitinka šiame skirsnyje nustatytų sąlygų, kad būtų galima juos laikyti, kad jų kilmės šalis yra šalis naudos gavėja arba Bendrija;

n) paprastas prekės surinkimas iš dalių sudarant užbaigtą gaminį arba prekės išardymas į dalis;

o) dviejų ar kelių operacijų, išvardytų a–n punktuose, atlikimas;

p) gyvulių skerdimas.

▼M18

2. Nustatant, ar produkto apdorojimas arba perdirbimas yra nepakankamas, kaip apibrėžta 1 dalyje, atsižvelgiama iš karto į visas tam produktui taikytas operacijas, atliktas lengvatas gaunančioje šalyje arba Bendrijoje.

70a straipsnis

1. Šio skirsnio nuostatoms taikyti reikalingu kvalifikavimo vienetu laikomas konkretus produktas, kuris, klasifikuojant pagal Suderintos sistemos nomenklatūrą, laikomas pagrindiniu vienetu.

Dėl to:

a) kai produktas, susidedantis iš gaminių grupės ar rinkinio, pagal Suderintos sistemos sąlygas klasifikuojamas vienoje pozicijoje, tokių gaminių visuma sudaro klasifikavimo vienetą;

b) kai siuntą sudaro tam tikras skaičius vienodų produktų, klasifikuojamų vienoje Suderintos sistemos pozicijoje, šio skirsnio nuostatos turi būti taikomos kiekvienam produktui atskirai.

2. Jeigu pagal Suderintos sistemos bendrąją taisyklę Nr. 5 pakuotė klasifikuojama kartu su produktu, ji nurodoma kilmės nustatymo tikslais.

71 straipsnis

1. Nukrypstant nuo 69 straipsnio nuostatų, kilmės statuso neturinčios medžiagos gali būti naudojamos konkrečiam produktui gaminti, jei jų bendra vertė neviršija 10 % produkto gamintojo kainos.

Jeigu sąraše nurodoma viena ar kelios kilmės statuso neturinčių medžiagų maksimalios vertės procentinės dalys, taikant pirmąją pastraipą minėtų procentinių dalių viršyti negalima.

2. 1 dalis netaikoma produktams, klasifikuojamiems Suderintos sistemos 50–63 skirsniuose.

72 straipsnis

1. Nukrypstant nuo 67 straipsnio, nustatant, ar lengvatas gaunančioje šalyje, kuri yra regioninės grupės narė, pagamintas produktas laikomas kilusiu iš tos šalies, kaip apibrėžta tame straipsnyje, bet kurios tos regioninės grupės šalies kilmės produktai, naudojami tolesnei gamybai kitoje tos grupės šalyje, laikomi kilusiais iš šalies, kurioje vyko tolesnė gamyba (regioninė kumuliacija).

2. Užbaigto produkto kilmės šalis nustatoma remiantis 72a straipsniu.

▼M22

3. Regioninė kumuliacija taikoma trims atskiroms šalių gavėjų regioninėms grupėms, besinaudojančioms bendrąja lengvatų sistema:

a) I grupė: Brunėjus Darusalamas, Kambodža, Indonezija, Laosas, Malaizija, Filipinai, Singapūras, Tailandas, Vietnamas;

b) II grupė: Bolivija, Kolumbija, Kosta Rika, Ekvadoras, Salvadoras, Gvatemala, Hondūras, Nikaragva, Panama, Peru, Venesuela;

c) III grupė: Bangladešas, Butanas, Indija, Maldyvai, Nepalas, Pakistanas, Šri Lanka.

4. Žodžiai „regioninė grupė“ – tai I grupė, II grupė arba III grupė, atsižvelgiant į konkretų atvejį.

▼M18

72a straipsnis

1. Kai šalies, kuri yra regioninės grupės narė, kilmės prekės yra apdorojamos arba perdirbamos kitoje tos pačios regioninės grupės šalyje, tokios prekės yra regioninės grupės šalies, k