02015R2446 — LT — 01.05.2016 — 000.003

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

iš dalies keičiamas:





pataisytas:









▼B

KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) 2015/2446

2015 m. liepos 28 d.

kuriuo Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 952/2013 papildomas išsamiomis taisyklėmis, kuriomis patikslinamos kai kurios Sąjungos muitinės kodekso nuostatos







I ANTRAŠTINĖ DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS







1 SKYRIUS

Muitų teisės aktų taikymo sritis, muitinės misija ir apibrėžtys

1 straipsnis

Apibrėžtys

Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:

1) žemės ūkio politikos priemonė – nuostatos, susijusios su produktų, kuriems taikomi 71-02 priedo 1, 2 ir 3 punktai, importo ir eksporto veikla;

2) ATA knygelė – tarptautinis muitinės dokumentas, naudojamas laikinajam įvežimui ir išduotas pagal ATA konvenciją arba Stambulo konvenciją;

3) ATA konvencija – 1961 m. gruodžio 6 d. Briuselyje sudaryta Muitinės konvencija dėl prekių laikinojo įvežimo su ATA knygele;

4) Stambulo konvencija – 1990 m. birželio 26 d. Stambule sudaryta Laikinojo įvežimo konvencija;

5) bagažas – visos bet kokiomis priemonėmis vežamos prekės, kurių vežimas susijęs su fizinio asmens kelione;

6) Kodeksas – 2013 m. spalio 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 952/2013, kuriuo nustatomas Sąjungos muitinės kodeksas;

7) Sąjungos oro uostas – bet kuris oro uostas Sąjungos muitų teritorijoje;

8) Sąjungos uostas – bet kuris jūrų uostas Sąjungos muitų teritorijoje;

9) Konvencija dėl bendrosios tranzito procedūros – Konvencija dėl bendrosios tranzito procedūros ( 1 );

10) bendrojo tranzito šalis – Konvencijos dėl bendrosios tranzito procedūros susitariančioji šalis, kuri nėra Sąjungos valstybė narė;

11) trečioji šalis – Sąjungos muitų teritorijai nepriklausanti šalis arba teritorija;

12) CPD knygelė – tarptautinis muitinės dokumentas, naudojamas transporto priemonių laikinajam įvežimui ir išduotas pagal Stambulo konvenciją;

13) išvykimo muitinės įstaiga – muitinės įstaiga, priimanti muitinės deklaraciją, pagal kurią prekėms įforminama tranzito procedūra;

14) paskirties muitinės įstaiga – muitinės įstaiga, kuriai, norint užbaigti tranzito procedūrą, pateikiamos prekės, kurioms ta procedūra įforminta;

15) pirmoji įvežimo muitinės įstaiga – muitinės įstaiga, kurios kompetencijai priklauso muitinės priežiūra toje vietoje, per kurią prekes vežanti transporto priemonė atvyksta į Sąjungos muitų teritoriją iš jai nepriklausančios teritorijos;

16) eksporto muitinės įstaiga – muitinės įstaiga, kuriai pateikiama iš Sąjungos muitų teritorijos išvežamų prekių eksporto deklaracija arba reeksporto deklaracija;

17) įforminimo muitinės įstaiga – Kodekso 211 straipsnio 1 dalyje minėtame leidime taikyti specialiąją procedūrą nurodyta muitinės įstaiga, įgaliota išleisti prekes, kurioms įforminta specialioji procedūra;

18) ekonominės veiklos vykdytojo registracijos ir identifikavimo kodas (EORI kodas) – Sąjungos muitų teritorijoje unikalus identifikavimo kodas, kurį muitinė suteikia ekonominės veiklos vykdytojui ar kitam asmeniui, įregistruodama jį muitinės reikmėms;

19) eksportuotojas –

a) Sąjungos muitų teritorijoje įsisteigęs asmuo, kuris deklaracijos priėmimo metu yra sudaręs sutartį su prekių gavėju trečiojoje šalyje ir turi teisę nuspręsti, kad prekės turi būti išgabentos į Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančią paskirties vietą;

b) privatus asmuo, savo asmeniniame bagaže vežantis eksportuotinas prekes;

c) kitais atvejais – Sąjungos muitų teritorijoje įsisteigęs asmuo, turintis teisę nuspręsti, kad prekės turi būti išgabentos į Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančią paskirties vietą;

20) bendrieji apskaitos principai – principai, kurie tam tikru metu šalyje yra pripažįstami arba kuriems iš esmės pritaria šalies valdžios institucijos, kaip antai: kurie ekonominiai ištekliai ir pareigos turi būti registruojami kaip turtas ir įsipareigojimai, kokie turto ir įsipareigojimų pokyčiai turi būti registruojami, kaip turi būti vertinamas turtas ir įsipareigojimai ir jų pokyčiai, kokia informacija turi būti atskleidžiama ir kaip tai turi būti daroma ir kokios finansinės ataskaitos turi būti rengiamos;

21) nekomercinio pobūdžio prekės –

a) prekės siuntose, kurias vienas privatus asmuo siunčia kitam privačiam asmeniui, jei tokios siuntos:

i) siunčiamos nereguliariai;

ii) jose yra tik gavėjo ar jo šeimos narių asmeniniam naudojimui skirtos prekės, kurios nei pagal savo pobūdį, nei pagal savo kiekį neturi jokių komercinio suinteresuotumo požymių, ir

iii) siuntėjo yra siunčiamos gavėjui be jokio užmokesčio;

b) prekės keleivių asmeniniame bagaže, jeigu jos:

i) gabenamos nereguliariai ir

ii) yra skirtos tik keleivių ar jų šeimos narių asmeniniam naudojimui arba dovanoms; tokių prekių pobūdis ir kiekis neturi turėti požymių, kad jos gali būti importuojamos arba eksportuojamos komerciniais tikslais;

22) pagrindinis registracijos numeris (MRN) – registracijos numeris, kurį kompetentinga muitinė suteikia Kodekso 5 straipsnio 9–14 punktuose nurodytoms deklaracijoms ar pranešimams, TIR operacijoms arba Sąjungos prekių muitinio statuso įrodymams;

23) procedūros pripažinimo įvykdyta laikotarpis – laikotarpis, per kurį prekėms, kurioms įforminta specialioji procedūra, išskyrus tranzitą, arba perdirbtiesiems produktams turi būti įforminta kita muitinės procedūra, tos prekės arba produktai turi būti sunaikinti, išvežti iš Sąjungos muitų teritorijos arba imti naudoti pagal nustatytą jų galutinio vartojimo paskirtį. Laikinojo išvežimo perdirbti procedūros pripažinimo įvykdyta laikotarpis yra laikotarpis, per kurį laikinai eksportuotos prekės, įgijusios perdirbtųjų produktų pavidalą, gali būti reimportuotos į Sąjungos muitų teritoriją ir išleistos į laisvą apyvartą, jų visai arba iš dalies neapmokestinant importo muitu;

24) pašto siuntoje esančios prekės – pašto siuntinyje arba pakuotėje esančios prekės, išskyrus korespondenciją, kurias pagal 1984 m. liepos 10 d. vadovaujant Jungtinių Tautų Organizacijai priimtos Pasaulinės pašto sąjungos konvencijos nuostatas veža arba už kurių vežimą atsako pašto paslaugų teikėjas;

25) pašto paslaugų teikėjas – valstybėje narėje įsisteigęs paslaugų teikėjas, jos paskirtas teikti tarptautines paslaugas pagal Pasaulinę pašto konvenciją;

26) korespondencija – laiškai, atvirukai, aklųjų raštu parašyti laiškai ir spaudiniai, neapmokestinami importo arba eksporto muitu;

27) laikinasis išvežimas perdirbti IM/EX – Kodekso 223 straipsnio 2 dalies d punkte nurodytas išankstinis perdirbtųjų produktų, gautų iš ekvivalentiškų prekių, importas taikant laikinojo išvežimo perdirbti procedūrą prieš eksportuojant jomis pakeičiamas prekes;

28) laikinasis išvežimas perdirbti EX/IM – Sąjungos prekių eksportas taikant laikinojo išvežimo perdirbti procedūrą prieš importuojant perdirbtuosius produktus;

29) laikinasis įvežimas perdirbti EX/IM – Kodekso 223 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytas išankstinis perdirbtųjų produktų, gautų iš ekvivalentiškų prekių, eksportas taikant laikinojo įvežimo perdirbti procedūrą prieš importuojant jomis pakeičiamas prekes;

30) laikinasis įvežimas perdirbti IM/EX – ne Sąjungos prekių importas taikant laikinojo įvežimo perdirbti procedūrą prieš eksportuojant perdirbtuosius produktus;

31) privatus asmuo – fizinis asmuo, kuris nėra Tarybos direktyvoje 2006/112/EB apibrėžtas apmokestinamasis asmuo, veikiantis kaip toks;

32) I tipo atvirasis muitinės sandėlis – atvirasis muitinės sandėlis, kuriame atsakomybė už Kodekso 242 straipsnio 1 dalyje nurodytų pareigų vykdymą tenka leidimo turėtojui ir procedūros vykdytojui;

33) II tipo atvirasis muitinės sandėlis – atvirasis muitinės sandėlis, kuriame atsakomybė už Kodekso 242 straipsnio 2 dalyje nurodytų pareigų vykdymą tenka procedūros vykdytojui;

34) vienas transporto dokumentas – taikant su muitiniu statusu susijusias nuostatas, transporto dokumentas, surašytas valstybėje narėje prekėms vežti nuo išvykimo vietos Sąjungos muitų teritorijoje iki paskirties vietos toje teritorijoje, kai už tai yra atsakingas dokumentą surašantis vežėjas;

35) specialioji fiskalinė teritorija – Sąjungos muitų teritorijos dalis, kurioje netaikomos 2006 m. lapkričio 28 d. Tarybos direktyvos 2006/112/EB dėl pridėtinės vertės mokesčio bendros sistemos arba 2008 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvos 2008/118/EB dėl bendros akcizų tvarkos, panaikinančios Direktyvą 92/12/EEB, nuostatos;

36) prižiūrinčioji muitinės įstaiga –

a) Kodekso IV antraštinėje dalyje nurodyto laikinojo saugojimo arba Kodekso VII antraštinėje dalyje nurodytų specialiųjų procedūrų, išskyrus tranzitą, taikymo atvejais – muitinės įstaiga, atitinkamame leidime nurodyta kaip atsakinga už prekių laikinojo saugojimo arba atitinkamos specialiosios procedūros taikymo priežiūrą;

b) Kodekso 166 straipsnyje nurodytos supaprastintos muitinės deklaracijos naudojimo, Kodekso 179 straipsnyje nurodyto centralizuoto muitinio įforminimo ar Kodekso 182 straipsnyje nurodyto įtraukimo į apskaitą atvejais – muitinės įstaiga, atitinkamame leidime nurodyta kaip atsakinga už atitinkamos muitinės procedūros įforminimo prekėms priežiūrą;

37) TIR konvencija – 1975 m. lapkričio 14 d. Ženevoje sudaryta Muitinės konvencija dėl tarptautinio krovinių gabenimo su TIR knygelėmis;

38) TIR operacija – prekių gabenimas Sąjungos muitų teritorijoje pagal TIR konvenciją;

39) perkrovimas – produktų ir prekių pakrovimas ar iškrovimas iš vienos transporto priemonės į kitą transporto priemonę;

40) keleivis – fizinis asmuo, kuris:

a) laikinai atvyksta į Sąjungos muitų teritoriją ir nėra nuolatinis jos gyventojas arba

b) grįžta į Sąjungos muitų teritoriją, kurioje jis nuolat gyvena, po laikino išvykimo iš jos, arba

c) laikinai išvyksta iš Sąjungos muitų teritorijos, kurioje jis nuolat gyvena, arba

d) išvyksta iš Sąjungos muitų teritorijos po laikinos viešnagės ir nėra nuolatinis jos gyventojas;

41) atliekos ir laužas –

a) prekės arba produktai, kurie pagal Kombinuotąją nomenklatūrą klasifikuojami kaip atliekos ir laužas, arba

b) taikant galutinio vartojimo arba laikinojo įvežimo perdirbti procedūrą, prekės arba produktai, gauti atlikus perdirbimo operaciją, kurie neturi ekonominės vertės arba kurių ekonominė vertė yra nedidelė ir kurie netinkami naudoti toliau neperdirbus.

42) padėklas – įtaisas, ant kurio paviršiaus sukrovus tam tikrą prekių kiekį suformuojamas krovinio vienetas, kurį galima transportuoti arba kilnoti ar krauti naudojant mechaninius įrenginius. Šį įtaisą sudaro du atramomis atskirti paviršiai arba vienas paviršius su kojelėmis; jo bendras aukštis neturi viršyti minimalaus aukščio, būtino, kad krovinį būtų galima paimti šakiniu krautuvu arba padėklų vežimėliu; padėklas gali būti su antstatu arba be jo;

43) Sąjungos žvejybos produktų perdirbimo laivas – laivas, kuris yra įregistruotas valstybės narės teritorijos dalyje, priklausančioje Sąjungos muitų teritorijai, plaukioja su valstybės narės vėliava, tačiau nežvejoja jūrų žvejybos produktų, o juos perdirba;

44) Sąjungos žvejybos laivas – laivas, kuris yra įregistruotas valstybės narės teritorijos dalyje, priklausančioje Sąjungos muitų teritorijai, plaukioja su valstybės narės vėliava, žvejoja jūrų žvejybos produktus ir prireikus juo perdirba;

45) reguliarioji laivybos linija – linija, kuria prekės gabenamos tik tarp Sąjungos uostų plaukiojančiais laivais, kurie neatplaukia iš Sąjungos muitų teritorijai nepriklausančių vietų arba Sąjungos uosto laisvosios zonos, į jas neplaukia ir pakeliui neįplaukia.







2 SKYRIUS

Su muitų teisės aktais susijusios asmenų teisės ir pareigos







1 skirsnis

Informacijos teikimas







1 poskirsnis

Duomenų mainams ir saugojimui taikomi bendrieji duomenų reikalavimai

2 straipsnis

Bendrieji duomenų reikalavimai

(Kodekso 6 straipsnio 2 dalis)

1. Prašymams ir sprendimams reikalingos informacijos mainams ir saugojimui taikomi A priede nurodyti bendrieji duomenų reikalavimai.

2. Deklaracijoms, pranešimams ir muitinio statuso įrodymams reikalingos informacijos mainams ir saugojimui taikomi B priede nurodyti bendrieji duomenų reikalavimai.

▼C3

3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, iki pirmojo privalomosios tarifinės informacijos (PTI) sistemos patobulinimo etapo įgyvendinimo ir Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES priede nurodytos Surveillance 2 sistemos įdiegimo, šio reglamento A priedo 1a skiltis netaikoma, bet taikomi Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 ( 2 ) [TDA] 2–5 prieduose nustatyti atitinkami duomenų reikalavimai.

▼M1

Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, iki Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES priede nurodytos AEO sistemos patobulinimo datos šio reglamento A priedo 2 skiltis netaikoma, bet taikomi Deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 6 ir 7 prieduose nustatyti atitinkami duomenų reikalavimai.

4. Nukrypstant nuo šio straipsnio 2 dalies, iki Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES priede nurodytų atitinkamų IT sistemų įdiegimo arba patobulinimo atitinkamų datų šio reglamento B priede nustatyti bendrieji duomenų reikalavimai netaikomi Deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 1 priede išvardytoms IT sistemoms.

▼C3

Deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 1 priede išvardytų IT sistemų atveju iki Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES priede nurodytų atitinkamų IT sistemų įdiegimo arba patobulinimo atitinkamų datų informacijos, kurią reikia nurodyti deklaracijose, pranešimuose ir muitinio statuso įrodymuose, mainams ir saugojimui taikomi Deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 9 priede nustatyti duomenų reikalavimai.

Jei Deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 9 priede nėra nustatyti duomenų reikalavimai, taikomi informacijos, kurią reikia nurodyti deklaracijose, pranešimuose ir muitinio statuso įrodymuose, mainams ir saugojimui, valstybės narės užtikrina, kad atitinkamais duomenų reikalavimais būtų galima užtikrinti, kad būtų taikomos tas deklaracijas, pranešimus ir muitinio statuso įrodymus reglamentuojančios nuostatos.

▼M1

5. Muitinė gali nuspręsti, kad iki Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES priede nurodytos SMK muitinės sprendimų sistemos įdiegimo datos, atitinkami šio reglamento A priede nustatytiems duomenų reikalavimams alternatyvūs duomenų reikalavimai turi būti taikomi šiems prašymams ir leidimams:

a) prašymams ir leidimams supaprastinti sumų, kurios yra prekių muitinės vertės dalis, nustatymą;

b) su bendrosiomis garantijomis susijusiems prašymams ir leidimams;

c) prašymams ir leidimams atidėti mokėjimą;

d) Kodekso 148 straipsnyje nurodytiems prašymams ir leidimams turėti laikinojo saugojimo sandėlius;

e) prašymams ir leidimams steigti reguliariąsias laivybos linijas;

f) prašymams suteikti įgaliotojo išdavėjo statusą ir leidimams tuo statusu naudotis;

g) prašymams suteikti įgaliotojo bananų svėrėjo statusą ir leidimams tuo statusu naudotis;

h) prašymams ir leidimams naudotis savikontrole;

i) prašymams suteikti įgaliotojo gavėjo TIR operacijoms statusą ir leidimams tokiu statusu naudotis;

j) ►C3 prašymams suteikti įgaliotojo siuntėjo statusą, kuriuo naudojamasi taikant Sąjungos tranzito procedūrą, ir leidimams tokiu statusu naudotis; ◄

k) ►C3 prašymams suteikti įgaliotojo gavėjo statusą, kuriuo naudojamasi taikant Sąjungos tranzito procedūrą, ir leidimams tokiu statusu naudotis; ◄

l) prašymams ir leidimams naudoti specialias plombas;

m) prašymams ir leidimams naudoti tranzito deklaraciją, kurioje pateikiama mažiau duomenų;

n) prašymams ir leidimams naudoti elektroninį transporto dokumentą kaip muitinės deklaraciją.

6. ►C3 Kai valstybė narė pagal 5 dalį nusprendžia, kad turi būti taikomi alternatyvūs duomenų reikalavimai, ji užtikrina, kad tie alternatyvūs duomenų reikalavimai būtų tokie, kad juos taikydama valstybė narė galėtų patikrinti, ar įvykdytos atitinkamo leidimo suteikimo sąlygos, ir kad juos sudarytų bent šie reikalaujami duomenys: ◄

a) ►C3 pareiškėjo/leidimo turėtojo identifikavimo duomenys (duomenų elementas 3/2 „Pareiškėjo/leidimo turėtojo ar sprendimo adresato identifikavimo duomenys“ arba, jei nenurodomas galiojantis pareiškėjo EORI kodas, duomenų elementas 3/1 „Pareiškėjas/leidimo turėtojas arba sprendimo adresatas“); ◄

b) prašymo arba leidimo rūšis (duomenų elementas 1/1 „Prašymo/sprendimo rūšies kodas“);

c) kai taikoma, leidimo naudojimas vienoje ar keliose valstybėse narėse (duomenų elementas 1/4 „Galiojimo teritorija – Sąjunga“).

7. Muitinė gali leisti iki SMK muitinės sprendimų sistemos įdiegimo datos Deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 12 priede nustatytus prašymų ir leidimų duomenų reikalavimus vietoj šio reglamento A priede nustatytų duomenų reikalavimų taikyti šiems prašymams ir leidimams:

a) prašymams ir leidimams naudoti supaprastintas deklaracijas;

b) prašymams ir leidimams atlikti centralizuotą muitinį įforminimą;

c) ►C3 prašymams ir leidimams įtraukti duomenis į deklaranto tvarkomus apskaitos registrus; ◄

d) prašymams ir leidimams taikyti laikinojo įvežimo perdirbti procedūrą;

e) prašymams ir leidimams taikyti laikinojo išvežimo perdirbti procedūrą;

f) prašymams ir leidimams taikyti galutinio vartojimo procedūrą;

g) prašymams ir leidimams taikyti laikinojo įvežimo procedūrą;

h) prašymams ir leidimams naudoti sandėlius prekių muitiniam sandėliavimui.

8. Nepaisant 7 dalies, iki SMK automatizuoto eksporto sistemos (AES) įdiegimo arba nacionalinių importo sistemų patobulinimo datų, kai prašymas suteikti leidimą pateikiamas kaip muitinės deklaracija pagal šio reglamento 163 straipsnio 1 dalį, muitinės deklaracijoje pateikiami ir šie duomenys:

a) visoms procedūroms bendri duomenų reikalavimai:

— ►C3 prekių perdirbimo pobūdis arba naudojimo paskirtis; ◄

— prekių ir (arba) perdirbtųjų produktų techninis aprašymas bei jų identifikavimo priemonės;

— numatytas procedūros pripažinimo įvykdyta laikotarpis;

— siūloma procedūros (išskyrus galutinio vartojimo procedūrą) įvykdymą pripažįstanti muitinės įstaiga ir

— perdirbimo arba naudojimo vieta.

b) Specialieji laikinojo įvežimo perdirbti duomenų reikalavimai:

— Deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 12 priedo priedėlyje nurodyti ekonominių sąlygų kodai;

— apskaičiuota išeigos norma arba šios normos apskaičiavimo metodas ir

— informacija apie tai, ar importo muito suma turėtų būti apskaičiuojama pagal Kodekso 86 straipsnio 3 dalį (nurodyti „taip“ arba „ne“).

▼B







2 poskirsnis

Asmenų registracija muitinėje

3 straipsnis

EORI įrašo duomenys

(Kodekso 6 straipsnio 2 dalis)

Registruodama asmenį muitinė surenka ir išsaugo to asmens duomenis, nurodytus 12-01 priede. Šie duomenys sudaro EORI įrašą.

▼M1

Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, iki Įgyvendinimo sprendimo 2014/255/ES priede nurodytos EORI sistemos patobulinimo datos netaikomi 12–01 priede nustatyti bendrieji duomenų reikalavimai.

▼C3

Iki EORI sistemos patobulinimo datos valstybės narės renka ir saugo Deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 9 priedo E priedėlyje nustatytus duomenis, kurie sudaro EORI įrašą:

▼M1

a) Deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 9 priedo E priedėlio 1–4 punktuose išvardytus duomenis;

b) kai to reikalaujama pagal nacionalines sistemas, Deleguotojo reglamento (ES) 2016/341 9 priedo E priedėlio 5–12 punktuose išvardytus duomenis.

Valstybės narės pagal šio straipsnio trečią pastraipą surinktus duomenis reguliariai įkelia į EORI sistemą.

Nukrypstant nuo šio straipsnio antros ir trečios pastraipų, valstybėms narėms leidžiama pasirinkti, ar pateikti 12–01 priedo I antraštinės dalies 3 skyriaus 4 punkte nurodytą duomenų elementą. Jei valstybės narės pasirenka tą elementą pateikti, jis įkeliamas į EORI sistemą, kai tik ji baigiama tobulinti.

▼B

4 straipsnis

Duomenų teikimas EORI registracijai

(Kodekso 6 straipsnio 4 dalis)

Muitinė gali leisti asmenims teikti EORI registracijai reikalingus duomenis ne elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis.

5 straipsnis

Ekonominės veiklos vykdytojai, įsisteigę ne Sąjungos muitų teritorijoje

(Kodekso 22 straipsnio 2 dalis ir 9 straipsnio 2 dalis)

1. Ekonominės veiklos vykdytojas, įsisteigęs ne Sąjungos muitų teritorijoje, registruojasi prieš:

a) Sąjungos muitų teritorijoje pateikdamas muitinės deklaraciją, kuri nėra:

i) muitinės deklaracija, teikiama pagal 135–144 straipsnius;

ii) muitinės deklaracija teikiama prekių laikinojo įvežimo procedūrai įforminti, arba reeksporto deklaracija, teikiama tai procedūrai pripažinti įvykdyta;

iii) muitinės deklaracija, kurią pagal Konvenciją dėl bendrosios tranzito procedūros ( 3 ) parengė ekonominės veiklos vykdytojas, įsisteigęs bendrojo tranzito šalyje;

iv) muitinės deklaracija, kurią Sąjungos tranzito procedūrai įforminti parengė ekonominės veiklos vykdytojas, įsisteigęs Andoroje arba San Marine;

b) Sąjungos muitų teritorijoje pateikdamas išvežimo arba įvežimo bendrąją deklaraciją;

c) Sąjungos muitų teritorijoje pateikdamas laikinojo saugojimo deklaraciją;

d) vykdydamas vežėjo, vežančio prekes jūrų, vidaus vandenų arba oro transportu, veiklą;

e) vykdydamas vežėjo, prisijungusio prie muitinės sistemos ir pareiškusio norą gauti visus muitų teisės aktuose, susijusiuose su įvežimo bendrosios deklaracijos pateikimu arba taisymu, numatytus pranešimus, veiklą.

2. Neatsižvelgiant į 1 dalies a punkto ii papunktį, ekonominės veiklos vykdytojai, įsisteigę ne Sąjungos muitų teritorijoje, registruojasi muitinėje prieš pateikdami muitinės deklaraciją prekių laikinojo įvežimo procedūrai įforminti arba reeksporto deklaraciją tai procedūrai pripažinti įvykdyta, kai registracija privaloma, kad būtų įmanoma naudotis bendra garantijų valdymo sistema.

3. Neatsižvelgiant į 1 dalies a punkto iii papunktį, ekonominės veiklos vykdytojai, įsisteigę bendrojo tranzito šalyje, registruojasi muitinėje prieš pateikdami muitinės deklaraciją pagal Konvenciją dėl bendrosios tranzito procedūros, kai ta deklaracija yra pateikta vietoj įvežimo bendrosios deklaracijos arba yra naudojama kaip išankstinė išvežimo deklaracija.

4. Neatsižvelgiant į 1 dalies a punkto iv papunktį, ekonominės veiklos vykdytojai, įsisteigę Andoroje arba San Marine, registruojasi muitinėje prieš pateikdami muitinės deklaraciją Sąjungos tranzito procedūrai įforminti, kai ta deklaracija yra pateikta vietoj įvežimo bendrosios deklaracijos arba yra naudojama kaip išankstinė išvežimo deklaracija.

5. Nukrypstant nuo 1 dalies d punkto, ekonominės veiklos vykdytojas, veikiantis kaip vežėjas, vežantis prekes jūrų, vidaus vandenų arba oro transportu, muitinėje nesiregistruoja, jei pagal Sąjungos pripažintą trečiosios šalies verslo partnerystės programą jam suteiktas unikalus trečiosios šalies identifikacinis kodas.

6. Kai pagal šį straipsnį registracija privaloma, ekonominės veiklos vykdytojas registruojasi muitinėje, kurios kompetencijai priklauso vietos, kurioje jis pateikia deklaraciją arba prašymą priimti sprendimą, priežiūra.

6 straipsnis

Asmenys, kurie nėra ekonominės veiklos vykdytojai

(Kodekso 9 straipsnio 3 dalis)

1. Asmenys, kurie nėra ekonominės veiklos vykdytojai, registruojasi muitinėje, kai įvykdoma viena iš šių sąlygų:

a) toks registravimas būtinas pagal valstybės narės teisės aktus;

b) asmuo vykdo operacijas, kurias vykdant pagal A arba B priedą būtina nurodyti EORI kodą.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies, muitinės vertinimu pagrįstais atvejais registruotis neprivaloma, jeigu asmuo, kuris nėra ekonominės veiklos vykdytojas, pateikia muitinės deklaracijas tik kartais.

7 straipsnis

EORI kodo pripažinimas negaliojančiu

(Kodekso 9 straipsnio 4 dalis)

1. Muitinė pripažįsta EORI kodą negaliojančiu bet kuriuo iš šių atvejų:

a) registruotojo asmens prašymu;

b) kai muitinė žino, kad registruotasis asmuo nutraukė veiklą, kuriai reikalinga registracija.

2. Muitinė registruoja EORI kodo pripažinimo negaliojančiu datą ir ją praneša registruotajam asmeniui.







2 skirsnis

Su muitų teisės aktų taikymu susiję sprendimai







1 poskirsnis

Teisė būti išklausytam

8 straipsnis

Teisės būti išklausytam užtikrinimo laikotarpis

(Kodekso 22 straipsnio 6 dalis)

1. Laikotarpis, per kurį pareiškėjas gali pareikšti savo nuomonę prieš priimant sprendimą, kuris galėtų būti jam nepalankus, trunka 30 dienų.

2. Neatsižvelgiant į 1 dalį, atvejais, kai sprendimas yra susijęs su prekių, kurioms įforminti nepateikta bendroji deklaracija, laikinojo saugojimo deklaracija, reeksporto deklaracija arba muitinės deklaracija, tikrinimo rezultatais, muitinė gali pareikalauti atitinkamo asmens pareikšti savo nuomonę per 24 valandas.

9 straipsnis

Priežasčių nurodymo priemonės

(Kodekso 6 straipsnio 3 dalies a punktas)

Kai pagal Kodekso 22 straipsnio 6 dalies pirmą pastraipą priežastys nurodomos tikrinimo metu, jas galima nurodyti ne elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis.

Kai pateikiant prašymą arba pranešant apie sprendimą naudojamos ne elektroninės duomenų apdorojimo priemonės, priežastys gali būti nurodomos tomis pačiomis priemonėmis.

10 straipsnis

Teisės būti išklausytam užtikrinimo išimtys

(Kodekso 22 straipsnio 6 dalies antra pastraipa)

Konkretūs atvejai, kuriais pareiškėjui nesuteikiama galimybė pareikšti savo nuomonės:

a) kai prašymas priimti sprendimą neatitinka 11 straipsnyje nustatytų sąlygų;

b) kai muitinė asmeniui, pateikusiam įvežimo bendrąją deklaraciją, praneša, kad prekės, gabenamos konteineriuose jūrų ir oro transportu, negali būti kraunamos;

c) kai sprendimas yra susijęs su pranešimu pareiškėjui apie Komisijos sprendimą, nurodytą Kodekso 116 straipsnio 3 dalyje;

d) kai EORI kodas turi būti pripažintas negaliojančiu.







2 poskirsnis

Bendrosios taisyklės dėl gavus prašymą priimamų sprendimų

11 straipsnis

Prašymo priėmimo sąlygos

(Kodekso 22 straipsnio 2 dalis)

1. Prašymas priimti sprendimą, susijusį su muitų teisės aktų taikymu, yra priimamas, jeigu įvykdomos šios sąlygos:

a) jei to reikia su prašymu susijusiai procedūrai taikyti, pareiškėjas yra registruotas pagal Kodekso 9 straipsnį;

b) jei to reikia su prašymu susijusiai procedūrai taikyti, pareiškėjas yra įsisteigęs Sąjungos muitų teritorijoje;

c) prašymas pateiktas muitinei, paskirtai priimti prašymus valstybėje narėje, kurioje veikia kompetentinga muitinė, nurodyta Kodekso 22 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje;

d) prašymas nėra susijęs su anksčiau tuo pačiu tikslu priimtu ir tam pačiam pareiškėjui adresuotu sprendimu, kuris per vienus metus iki prašymo pateikimo buvo pripažintas negaliojančiu arba atšauktas dėl to, kad pareiškėjas neįvykdė tuo sprendimu nustatytos pareigos.

2. Nukrypstant nuo 1 dalies d punkto, tame punkte nurodytas laikotarpis yra treji metai, kai ankstesnis sprendimas buvo pripažintas negaliojančiu pagal Kodekso 27 straipsnio 1 dalį arba prašymas yra pateiktas pagal Kodekso 38 straipsnį siekiant įgyti įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusą.

12 straipsnis

Muitinė, kompetentinga priimti sprendimą

(Kodekso 22 straipsnio 1 dalis)

Kai kompetentingos muitinės neįmanoma nustatyti remiantis Kodekso 22 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa, kompetentinga muitine laikoma muitinė, veikianti toje vietoje, kurioje laikomi ar yra prieinami pareiškėjo apskaitos registrai ir dokumentai, kuriais remdamasi muitinė gali priimti sprendimą (t. y. pagrindiniai muitinei reikalingi apskaitos registrai).

13 straipsnis

Sprendimo priėmimo termino pratęsimas

(Kodekso 22 straipsnio 3 dalis)

1. Kai prašymą priėmusi muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, mano esant tikslinga pareiškėjo paprašyti papildomos informacijos, reikalingos sprendimui priimti, ji pareiškėjui nustato 30 dienų neviršijantį terminą tai informacijai pateikti. Kodekso 22 straipsnio 3 dalyje nurodytas sprendimo priėmimo terminas pratęsiamas minėtu laikotarpiu. Pareiškėjas informuojamas apie sprendimo priėmimo termino pratęsimą.

2. Kai taikoma 8 straipsnio 1 dalis, Kodekso 22 straipsnio 3 dalyje nurodytas sprendimo priėmimo terminas pratęsiamas 30 dienų. Pareiškėjas informuojamas apie pratęsimą.

3. Kai muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, pratęsia konsultacijų su kita muitine laikotarpį, sprendimo priėmimo terminas pratęsiamas tokios trukmės laikotarpiu, kokiu pratęstas konsultacijų laikotarpis. Pareiškėjas informuojamas apie sprendimo priėmimo termino pratęsimą.

4. Kai esama rimtų priežasčių įtarti muitų teisės aktų pažeidimą ir tuo pagrindu muitinė vykdo tyrimus, sprendimo priėmimo terminas pratęsiamas tokios trukmės laikotarpiu, koks reikalingas šiems tyrimams užbaigti. Tas pratęsimas negali viršyti devynių mėnesių. Pareiškėjas informuojamas apie pratęsimą, jei tokiu pranešimu nekeliamas pavojus tyrimams.

14 straipsnis

Įsigaliojimo data

(Kodekso 22 straipsnio 4 ir 5 dalys)

Sprendimas įsigalioja ne nuo tos dienos, kurią pareiškėjas jį gauna arba laikomas gavusiu, šiais atvejais:

a) kai sprendimas yra palankus pareiškėjui, bet pareiškėjas yra paprašęs nustatyti kitą įsigaliojimo dieną; šiuo atveju sprendimas įsigalioja nuo pareiškėjo prašytos dienos, jeigu ji yra vėlesnė nei diena, kurią pareiškėjas sprendimą gavo arba laikomas gavusiu;

b) kai ankstesnio priimto sprendimo galiojimo laikotarpis buvo ribotas ir vienintelė esamo sprendimo paskirtis – pratęsti jo galiojimą; šiuo atveju sprendimas įsigalioja kitą dieną po ankstesnio sprendimo galiojimo pabaigos dienos;

c) kai sprendimo įsigaliojimas priklauso nuo to, ar pareiškėjas atliks tam tikrus formalumus; šiuo atveju sprendimas įsigalioja nuo tos dienos, kurią pareiškėjas gavo arba laikomas gavusiu kompetentingos muitinės pranešimą, kuriame nurodyta, kad formalumai tinkamai atlikti.

15 straipsnis

Sprendimo peržiūrėjimas

(Kodekso 23 straipsnio 4 dalies a punktas)

1. Muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, sprendimą peržiūri šiais atvejais:

a) kai pakeičiami sprendimui įtakos turintys atitinkami Sąjungos teisės aktai;

b) kai to reikia dėl vykdomos stebėsenos rezultatų;

c) kai to reikia gavus informacijos iš sprendimo adresato pagal Kodekso 23 straipsnio 2 dalį arba iš kitų institucijų.

2. Muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, praneša peržiūrėjimo išvadas sprendimo adresatui.

16 straipsnis

Sprendimo galiojimo sustabdymas

(Kodekso 23 straipsnio 4 dalies b punktas)

1. Muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, užuot sprendimą pripažinus negaliojančiu, jį atšaukus arba iš dalies pakeitus pagal Kodekso 23 straipsnio 3 dalį, 27 ar 28 straipsnį, sustabdo jo galiojimą, kai:

a) tos muitinės vertinimu, gali būti pakankamai priežasčių sprendimą pripažinti negaliojančiu, atšaukti ar iš dalies pakeisti, tačiau ji kol kas neturi visos informacijos, reikalingos sprendimui dėl pripažinimo negaliojančiu, atšaukimo ar dalinio pakeitimo priimti;

b) tos muitinės vertinimu, sprendimo sąlygos nevykdomos arba sprendimo adresatas nesilaiko tuo sprendimu nustatytų pareigų, todėl derėtų sprendimo adresatui duoti laiko imtis priemonių, kad būtų užtikrintas sąlygų arba pareigų laikymasis;

c) sustabdyti sprendimo galiojimą prašo sprendimo adresatas, nes jis laikinai negali vykdyti sprendime nustatytų sąlygų arba laikytis jame nustatytų pareigų.

2. 1 dalies b ir c punktuose nustatytais atvejais sprendimo adresatas nurodo muitinei, kompetentingai priimti sprendimą, priemones kurių imsis sąlygų vykdymui arba pareigų laikymuisi užtikrinti, ir laikotarpį, kurio jam reikia šioms priemonėms įvykdyti.

17 straipsnis

Sprendimo galiojimo sustabdymo laikotarpis

(Kodekso 23 straipsnio 4 dalies b punktas)

1. 16 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytais atvejais kompetentingos muitinės nustatytas sustabdymo laikotarpis atitinka laikotarpį, kurio tai muitinei reikia nustatyti, ar įvykdytos sprendimo pripažinimo negaliojančiu, atšaukimo ar dalinio pakeitimo sąlygos. Šis laikotarpis neviršija 30 dienų.

Tačiau jei, muitinės vertinimu, sprendimo adresatas gali neatitikti Kodekso 39 straipsnio a punkte nustatytų kriterijų, sprendimo galiojimas yra sustabdomas tol, kol bus nustatyta, ar toliau minimi asmenys įvykdė reikšmingą arba kartotinį pažeidimą:

a) sprendimo adresatas;

b) bendrovei, kuri yra susijusio sprendimo adresatas, vadovaujantis ar jos valdymą kontroliuojantis asmuo;

c) bendrovės, kuri yra susijusio sprendimo adresatas, darbuotojas, atsakingas už muitinės klausimus.

2. 16 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose nurodytais atvejais muitinės, kompetentingos priimti sprendimą, nustatytas sustabdymo laikotarpis atitinka laikotarpį, kurį sprendimo adresatas nurodė pagal 16 straipsnio 2 dalį. Atitinkamais atvejais sustabdymo laikotarpis gali būti vėl pratęstas sprendimo adresato prašymu.

Sustabdymo laikotarpis gali būti vėl pratęstas tokiam laikotarpiui, kokio kompetentingai muitinei reikia patikrinti, ar tomis priemonėmis užtikrinamas sąlygų ar pareigų laikymasis. Šis laikotarpis neviršija 30 dienų.

3. Kai po sprendimo galiojimo sustabdymo muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, ketina sprendimą pripažinti negaliojančiu, atšaukti arba iš dalies pakeisti pagal Kodekso 23 straipsnio 3 dalį, 27 ar 28 straipsnį, sustabdymo laikotarpis, nustatytas pagal šio straipsnio 1 ir 2 dalis, atitinkamais atvejais pratęsiamas iki tol, kol įsigalioja sprendimas dėl pripažinimo negaliojančiu, atšaukimo ar dalinio pakeitimo.

18 straipsnis

Galiojimo sustabdymo pabaiga

(Kodekso 23 straipsnio 4 dalies b punktas)

1. Sprendimo galiojimo sustabdymas pasibaigia sustabdymo laikotarpio pabaigoje, išskyrus atvejus, kai prieš šio laikotarpio pabaigą susiklosto bet kuri iš šių padėčių:

a) sustabdymas atšaukiamas, kadangi 16 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytais atvejais nėra priežasčių sprendimą pripažinti negaliojančiu, atšaukti arba iš dalies pakeisti pagal Kodekso 23 straipsnio 3 dalį, 27 ar 28 straipsnį, todėl šiuo atveju sprendimo galiojimo sustabdymas pasibaigia atšaukimo dieną;

b) sustabdymas atšaukiamas, kadangi 16 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose nurodytais atvejais sprendimo adresatas ėmėsi muitinę, kompetentingą priimti sprendimą, tenkinančių reikalingų priemonių, kuriomis buvo užtikrintas sprendime nustatytų sąlygų arba pareigų laikymasis, todėl šiuo atveju sprendimo galiojimo sustabdymas pasibaigia atšaukimo dieną;

c) sprendimas, kurio galiojimas sustabdytas, pripažįstamas negaliojančiu, atšaukiamas arba iš dalies pakeičiamas, todėl šiuo atveju sprendimo galiojimo sustabdymas pasibaigia pripažinimo negaliojančiu, atšaukimo ar dalinio pakeitimo dieną.

2. Muitinė, kompetentinga priimti sprendimą, informuoja sprendimo adresatą apie galiojimo sustabdymo pabaigą.







3 poskirsnis

Sprendimai dėl privalomosios informacijos

19 straipsnis

Prašymas priimti sprendimą dėl privalomosios informacijos

(Kodekso 22 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa ir 6 straipsnio 3 dalies a punktas)

1. Nukrypstant nuo Kodekso 22 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos, prašymas priimti sprendimą dėl privalomosios informacijos ir visi prie jo pridedami ar jį papildantys dokumentai pateikiami valstybės narės, kurioje yra įsisteigęs pareiškėjas, kompetentingai muitinei arba valstybės narės, kurioje ta informacija turi būti naudojama, kompetentingai muitinei.

2. Laikoma, kad pateikdamas prašymą priimti sprendimą dėl privalomosios informacijos pareiškėjas sutinka, kad visi sprendimo duomenys, įskaitant visas nuotraukas, vaizdus ir brošiūras, išskyrus konfidencialią informaciją, būtų skelbiami viešai Komisijos interneto svetainėje. Duomenys viešai skelbiami nepažeidžiant asmens teisės į duomenų apsaugą.

3. Kai nėra įdiegtos elektroninės sistemos, skirtos prašymams priimti sprendimą dėl privalomosios kilmės informacijos (PKI) teikti, valstybės narės gali leisti šiuos prašymus pateikti ne elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis.

20 straipsnis

Terminai

(Kodekso 22 straipsnio 3 dalis)

1. Kai Komisija pagal Kodekso 34 straipsnio 10 dalies a punktą informuoja muitinę, kad sustabdomas PTI ir PKI sprendimų priėmimas, Kodekso 22 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytas sprendimo priėmimo terminas yra pratęsiamas tol, kol Komisija praneša muitinei, kad yra užtikrinamas teisingas ir vienodas tarifinis prekių klasifikavimas arba kilmės nustatymas.

Šis pratęstas laikotarpis, nurodytas pirmoje pastraipoje, neviršija 10 mėnesių, tačiau išskirtinėmis aplinkybėmis gali būti taikomas papildomas ne ilgesnis kaip 5 mėnesių trukmės pratęsimas.

2. Kodekso 22 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje nurodytas laikotarpis gali viršyti 30 dienų, jei per tą laikotarpį neįmanoma užbaigti analizės, kuri, muitinės, kompetentingos priimti sprendimą, vertinimu, yra būtina tam sprendimui priimti.

21 straipsnis

Pranešimas apie PKI sprendimus

(Kodekso 6 straipsnio 3 dalies a punktas)

Kai pateikiant prašymą priimti PKI sprendimą naudotos ne elektroninės duomenų apdorojimo priemonės, muitinė gali pranešti pareiškėjui apie PKI sprendimą ne elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis.

22 straipsnis

Peržiūrėjimo ir galiojimo sustabdymo taisyklių taikymo apribojimai

(Kodekso 23 straipsnio 4 dalis)

Su sprendimų peržiūrėjimu ir galiojimo sustabdymu susiję 15–18 straipsniai netaikomi sprendimams dėl privalomosios informacijos.







3 skirsnis

Įgaliotasis ekonominės veiklos vykdytojas







1 poskirsnis

Įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statuso privalumai

23 straipsnis

Išankstinėms išvežimo deklaracijoms taikomos lengvatos

(Kodekso 38 straipsnio 2 dalies b punktas)

▼C2

1. Kai Kodekso 38 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytas įgaliotasis ekonominės veiklos vykdytojas (saugumas ir sauga, AEOS) savo interesais pateikia išankstinę išvežimo deklaraciją muitinės deklaracijos arba reeksporto deklaracijos forma, nereikia pateikti jokių kitų duomenų, tik nurodytuosius šiose deklaracijose.

2. Kai AEOS išankstinę išvežimo deklaraciją muitinės deklaracijos arba reeksporto deklaracijos forma pateikia kito asmens, kuris taip pat yra AEOS, interesais, nereikia pateikti jokių kitų duomenų, tik nurodytuosius šiose deklaracijose.

▼B

24 straipsnis

Palankesnės sąlygos, susijusios su rizikos vertinimu ir tikrinimu

(Kodekso 38 straipsnio 6 dalis)

1. Įgaliotajam ekonominės veiklos vykdytojui (AEO) taikomas retesnis fizinis ir dokumentų tikrinimas nei kitiems ekonominės veiklos vykdytojams.

2. Kai AEOS yra pateikęs įvežimo bendrąją deklaraciją arba, Kodekso 130 straipsnyje nurodytais atvejais, muitinės deklaraciją arba laikinojo saugojimo deklaraciją, arba kai AEOS yra pateikęs pranešimą ir suteikia prieigą prie duomenų, susijusių su jo įvežimo bendrąja deklaracija, savo kompiuterinėje sistemoje, kaip nurodyta Kodekso 127 straipsnio 8 dalyje, pirmoji įvežimo muitinės įstaiga, nurodyta Kodekso 127 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje, atrinkusi siuntą fiziniam tikrinimui, apie šį faktą praneša AEOS. Tas pranešimas pateikiamas iki prekių atvežimo į Sąjungos muitų teritoriją.

Tas pranešimas pateikiamas ir vežėjui, jei tai nėra pirmoje pastraipoje nurodytas AEOS, kai tas vežėjas yra AEOS ir yra prisijungęs prie elektroninių sistemų, susijusių su pirmoje pastraipoje nurodytomis deklaracijomis.

Tas pranešimas nepateikiamas, kai jo pateikimas gali kelti pavojų numatomam tikrinimui ar jo rezultatams.

3. Kai įgaliotasis ekonominės veiklos vykdytojas (AEO) pateikia laikinojo saugojimo deklaraciją arba muitinės deklaraciją pagal Kodekso 171 straipsnį, kompetentinga muitinės įstaiga, įgaliota gauti tą laikinojo saugojimo deklaraciją arba muitinės deklaraciją, atrinkusi siuntą muitiniam tikrinimui, apie šį faktą praneša AEO. Tas pranešimas pateikiamas iki prekių pateikimo muitinei.

Tas pranešimas nepateikiamas, kai jo pateikimas gali kelti pavojų numatomam tikrinimui ar jo rezultatams.

4. Kai AEO deklaruotos siuntos yra atrenkamos fiziniam arba dokumentų tikrinimui, šie tikrinimai atliekami pirmumo tvarka.

AEO prašymu, tikrinimas gali būti atliekamas kitoje vietoje nei ta, kurioje prekės turi būti pateiktos muitinei.

5. 2 ir 3 dalyse nurodytuose pranešimuose nepranešama apie muitinį tikrinimą, kurį atlikti nuspręsta po prekių pateikimo remiantis laikinojo saugojimo deklaracija arba muitinės deklaracija.

25 straipsnis

Palankesnių sąlygų taikymo išimtys

(Kodekso 38 straipsnio 6 dalis)

24 straipsnyje nurodytos palankesnės sąlygos netaikomos jokiam muitiniam tikrinimui, susijusiam su specifinio padidinto pavojaus lygiu arba tikrinimo pareigomis, nustatytomis kitais Sąjungos teisės aktais.

Tačiau muitinė reikiamus AEOS deklaruotų siuntų tvarkymo, įforminimo ir tikrinimo veiksmus atlieka pirmumo tvarka.







2 poskirsnis

Prašymas suteikti įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusą

26 straipsnis

Prašymo suteikti AEO statusą priėmimo sąlygos

(Kodekso 22 straipsnio 2 dalis)

1. Be 11 straipsnio 1 dalyje numatytų prašymo priėmimo sąlygų, siekdamas įgyti AEO statusą pareiškėjas pateikia savikontrolės klausimyną, kurį muitinė paviešina kartu su prašymu.

2. Ekonominės veiklos vykdytojas pateikia vieną prašymą suteikti AEO statusą, apimantį visus jo nuolatinius verslo padalinius Sąjungos muitų teritorijoje.

27 straipsnis

Kompetentinga muitinė

(Kodekso 22 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa)

Kai kompetentingos muitinės neįmanoma nustatyti remiantis Kodekso 22 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa arba šio reglamento 12 straipsniu, prašymas pateikiamas tos valstybės narės, kurioje, kaip nurodyta prašyme, yra pareiškėjo nuolatinis verslo padalinys ir laikoma arba yra prieinama informacija apie jo bendrąją logistikos valdymo veiklą Sąjungoje, muitinei.

28 straipsnis

Sprendimų priėmimo terminas

(Kodekso 22 straipsnio 3 dalis)

1. Kodekso 22 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodyto sprendimo priėmimo terminas gali būti pratęsiamas ne daugiau kaip 60 dienų.

2. Kai neužbaigtas baudžiamasis procesas, dėl kurio abejojama, ar pareiškėjas atitinka Kodekso 39 straipsnio a punkte nurodytas sąlygas, sprendimo priėmimo terminas pratęsiamas laikotarpiu, kurio reikia šiam procesui užbaigti.

29 straipsnis

AEO leidimo įsigaliojimo data

(Kodekso 22 straipsnio 4 dalis)

Nukrypstant nuo Kodekso 22 straipsnio 4 dalies, leidimas, kuriuo suteikiamas įgaliotojo ekonominės veiklos vykdytojo statusas (AEO leidimas), įsigalioja penktą dieną po sprendimo priėmimo.

30 straipsnis

Galiojimo sustabdymo teisinės pasekmės

(Kodekso 23 straipsnio 4 dalies b punktas)

1. Kai dėl neatitikimo kuriam nors Kodekso 39 straipsnyje nurodytam kriterijui AEO leidimo galiojimas yra sustabdomas, bet kurio sprendimo, priimto dėl to AEO ir pagrįsto arba AEO leidimu apskritai, arba kuriuo nors konkrečiu kriterijumi, dėl neatitikino kuriam AEO leidimo galiojimas sustabdytas, galiojimas sustabdomas tą sprendimą priėmusios muitinės.

2. Sustabdžius AEO adresuoto sprendimo, susijusio su muitų teisės aktų taikymu, galiojimą AEO leidimo galiojimas nėra automatiškai sustabdomas.

3. Kai pagal 16 straipsnio 1 dalį dėl neatitikimo Kodekso 39 straipsnio d punkte nurodytoms sąlygoms sustabdomas sprendimo, susijusio su asmeniu, kuris yra ir AEOS, ir įgaliotasis ekonominės veiklos vykdytojas (muitinės formalumų supaprastinimas), kaip nurodyta Kodekso 38 straipsnio 2 dalies a punkte (AEOC), galiojimas, šio asmens AEOC leidimo galiojimas yra sustabdomas, tačiau jo AEOS leidimas lieka galioti.

Kai pagal 16 straipsnio 1 dalį dėl neatitikimo Kodekso 39 straipsnio e punkte nurodytoms sąlygoms sustabdomas sprendimo, susijusio su asmeniu, kuris yra ir AEOS, ir AEOC, galiojimas, šio asmens AEOS leidimo galiojimas yra sustabdomas, tačiau jo AEOC leidimas lieka galioti.







II ANTRAŠTINĖ DALIS

VEIKSNIAI, KURIAIS REMIANTIS TAIKOMI IMPORTO ARBA EKSPORTO MUITAI BEI KITOS SU PREKYBA PREKĖMIS SUSIJUSIOS PRIEMONĖS







1 SKYRIUS

Prekių kilmė







1 skirsnis

Nelengvatinė kilmė

31 straipsnis

Tik vienoje šalyje ar teritorijoje gautos prekės

(Kodekso 60 straipsnio 1 dalis)

Toliau nurodytos prekės laikomos gautomis tik vienoje šalyje ar teritorijoje:

a) mineraliniai produktai, išgauti toje šalyje ar teritorijoje;

b) joje surinkti augaliniai produktai;

c) joje atsivesti ir užauginti gyvi gyvūnai;

d) produktai, gauti iš joje užaugintų gyvų gyvūnų;

e) joje vykusios medžioklės arba žvejybos produktai;

f) jūrų žvejybos produktai ir kiti produktai, kuriuos jūroje, nepatenkančioje į kurios nors šalies teritorinę jūrą, sužvejojo laivai, registruoti atitinkamoje šalyje ar teritorijoje ir plaukiojantys su tos šalies ar teritorijos vėliava;

g) prekės, gautos arba pagamintos žvejybos produktų perdirbimo laivuose iš tos šalies ar teritorijos kilmės produktų, nurodytų f punkte, jeigu tokie žvejybos produktų perdirbimo laivai registruoti toje šalyje ar teritorijoje ir plaukioja su jos vėliava;

h) produktai, išgauti iš jūros dugno arba podugnio, esančių už teritorinės jūros ribų, jeigu ta šalis ar teritorija turi išimtines teises šį jūros dugną arba podugnį eksploatuoti;

i) gamybos operacijų metu susidariusios atliekos ir laužas bei naudoti gaminiai, jeigu jie buvo ten surinkti ir tinka tik žaliavoms utilizuoti;

j) prekės, joje pagamintos tik iš a–i punktuose nurodytų produktų.

32 straipsnis

Ne vienoje šalyje ar teritorijoje gaminamos prekės

(Kodekso 60 straipsnio 2 dalis)

22-01 priede nurodytos prekės laikomos prekėmis, kurių paskutinis esminis perdirbimas arba apdorojimas, kurio metu buvo pagamintas naujas produktas arba kuris buvo svarbus jo gamybos etapas, vyko šalyje ar teritorijoje, atitinkančioje tame priede nurodytas taisykles arba nustatomoje pagal tas taisykles.

33 straipsnis

Ekonomiškai nepagrįstos perdirbimo arba apdorojimo operacijos

(Kodekso 60 straipsnio 2 dalis)

Kitoje šalyje arba teritorijoje vykdytos perdirbimo arba apdorojimo operacijos laikomos ekonomiškai nepagrįstomis, jeigu, remiantis turimais faktais, nustatoma, kad ta operacija siekta išvengti Kodekso 59 straipsnyje nurodytų priemonių taikymo.

Prekėms, kurioms taikomas 22-01 priedas, taikomos toms prekėms taikytinos likutinės skirsnio taisyklės.

Prekių, kurioms netaikomas 22-01 priedas, atveju, kai paskutinis perdirbimas arba apdorojimas laikomas ekonomiškai nepagrįstu, laikoma, kad paskutinis esminis ekonomiškai pagrįstas perdirbimas arba apdorojimas, kurio metu buvo pagamintas naujas produktas arba kuris buvo svarbus jo gamybos etapas, vyko šalyje ar teritorijoje, kuri yra didžiosios dalies medžiagų (vertinant pagal medžiagų vertę) kilmės šalis.

34 straipsnis

Minimalios operacijos

(Kodekso 60 straipsnio 2 dalis)

Kilmės statusui įgyti esminiu ekonomiškai pagrįstu produktų apdorojimu ar perdirbimu nelaikomos šios operacijos:

a) operacijos, kuriomis užtikrinama, kad būtų išsaugota tinkama produktų būklė juos vežant ir saugant (ventiliacija, išskleidimas, džiovinimas, pažeistų dalių šalinimas ir pan.), arba operacijos, kuriomis palengvinamas gabenimas ar vežimas;

b) paprastos operacijos, kurias sudaro dulkių šalinimas, sijojimas ar atrankinė patikra, rūšiavimas, klasifikavimas, derinimas, plovimas, pjaustymas;

c) pakuočių pakeitimas, siuntų perskirstymas ir surinkimas, paprastas išpilstymas į butelius, skardines ar flakonus, dėjimas į maišus, dėklus, dėžes, kortelių ar lentelių tvirtinimas, kitos paprastos pakavimo operacijos;

d) prekių dėjimas į rinkinius ar komplektus arba jų pateikimas prekybai;

e) ženklų, etikečių ar kitų panašių skiriamųjų ženklų tvirtinimas ant produktų ar jų pakuočių;

f) paprastas produktų dalių surinkimas siekiant gauti užbaigtą produktą;

g) produktų išardymas arba jų paskirties keitimas;

h) dviejų ar kelių operacijų, išvardytų a–g punktuose, derinys.

35 straipsnis

Reikmenys, atsarginės dalys arba įrankiai

(Kodekso 60 straipsnis)

1. Reikmenys, atsarginės dalys ar įrankiai, pristatomi kartu su Kombinuotosios nomenklatūros XVI, XVII ir XVIII skyriuose nurodytomis prekėmis ir įeinantys į standartinės įrangos sudėtį, laikomi tos pačios kilmės kaip ir tos prekės.

2. Esminės atsarginės dalys, naudojamos kartu su Kombinuotosios nomenklatūros XVI, XVII ir XVIII skyriuose nurodytomis prekėmis, anksčiau išleistomis į laisvą apyvartą Sąjungoje, laikomos tos pačios kilmės kaip ir tos prekės, jeigu gamybos etapu įkomponavus esmines atsargines dalis šių prekių kilmė nesikeistų.

3. Taikant šį straipsnį esminėmis atsarginėmis dalimis laikomos dalys, kurios yra:

a) komponentai, be kurių negali būti užtikrintas tinkamas išleistos į laisvą apyvartą ar anksčiau eksportuotos įrangos, mechanizmų, aparatų ar transporto priemonių veikimas;

b) būdingos toms prekėms;

c) skirtos jų įprastai techninei priežiūrai ir kuriomis keičiamos sugadintos ar nebepataisomos tos pačios rūšies dalys.

36 straipsnis

Neutralūs elementai ir pakuotės

(Kodekso 60 straipsnis)

1. Siekiant nustatyti, ar prekės kilusios iš šalies arba teritorijos, neatsižvelgiama į šių elementų kilmę:

a) energijos ir kuro;

b) įrangos ir įrenginių;

c) mechanizmų ir įrankių;

d) medžiagų, kurios neįeina į galutinę prekių sudėtį ir nėra tam skirtos.

2. Kai pagal Kombinuotosios nomenklatūros, išdėstytos Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/8713 I priede, 5 bendrąją aiškinimo taisyklę klasifikavimo tikslu pakavimo medžiagos ir pakavimo talpyklos yra laikomos produkto dalimi, į jas neatsižvelgiama nustatant kilmę, išskyrus atvejus, kai atitinkamoms prekėms taikant 22-01 priedo taisyklę remiamasi pridėtinės vertės procentiniu dydžiu.







2 skirsnis

Lengvatinė kilmė

37 straipsnis

Apibrėžtys

Šiame skirsnyje vartojamų terminų apibrėžtys:

1) lengvatomis besinaudojanti šalis – Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 978/2012 ( 4 ) II priede nurodyta šalis, kuri naudojasi lengvatomis pagal bendrąją lengvatų sistemą (BLS);

2) gamyba – apdorojimas ar perdirbimas, įskaitant surinkimą;

3) medžiaga – produkto gamyboje naudojama sudedamoji dalis, žaliava, komponentas, detalė ir kt.;

4) produktas – gaminamas produktas, net jei jis skirtas vėliau naudoti atliekant kitą gamybos operaciją;

5) prekės – medžiagos ir produktai;

6) dvišalė kumuliacija – sistema, pagal kurią Sąjungos kilmės produktai gali būti laikomi lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės medžiagomis, jeigu toje lengvatomis besinaudojančioje šalyje jie papildomai perdirbami arba įkomponuojami į kitą produktą;

7) kumuliacija su Norvegija, Šveicarija arba Turkija – sistema, pagal kurią produktai, kurių kilmės šalis yra Norvegija, Šveicarija arba Turkija, gali būti laikomi lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės medžiagomis, jeigu toje lengvatomis besinaudojančioje šalyje jie papildomai perdirbami arba įkomponuojami į kitą produktą ir yra importuojami į Sąjungą;

8) regioninė kumuliacija – sistema, pagal kurią produktai, kurių kilmės šalis, nustatyta remiantis šiuo reglamentu, yra regioninės grupės narė, laikomi iš kitos tai pačiai regioninei grupei priklausančios šalies (arba kitai regioninei grupei priklausančios šalies, jei įmanoma kumuliacija tarp grupių) kilusiomis medžiagomis, jei jie papildomai perdirbami arba įkomponuojami į toje šalyje gaminamą produktą;

9) išplėstinė kumuliacija – sistema, pagal kurią, jei lengvatomis besinaudojančios šalies prašymu leidžia Komisija, tam tikros medžiagos, kilusios iš šalies, su kuria Sąjunga yra sudariusi laisvosios prekybos susitarimą pagal galiojančio Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsnį, yra laikomos iš atitinkamos lengvatomis besinaudojančios šalies kilusiomis medžiagomis, jei jos papildomai perdirbamos arba įkomponuojamos į toje šalyje gaminamą produktą;

10) pakeičiamos medžiagos – tos pačios rūšies ir prekinės kokybės medžiagos, kurių techninės ir fizinės charakteristikos yra vienodos ir kurių negalima atskirti vienų nuo kitų, kai jos įkomponuojamos į galutinį produktą;

11) regioninė grupė – šalių, tarp kurių taikoma regioninė kumuliacija, grupė;

12) muitinė vertė – vertė, nustatyta pagal 1994 m. Susitarimą dėl Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VII straipsnio įgyvendinimo (PPO susitarimą dėl muitinio įvertinimo);

13) medžiagų vertė – panaudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų muitinė vertė importo metu arba, jei ji nežinoma ir negali būti nustatyta, pirmoji galima nustatyti kaina, sumokėta už medžiagas gamybos šalyje. Jei reikia nustatyti panaudotų kilmės statusą turinčių medžiagų vertę, šis punktas taikomas mutatis mutandis;

14) gamintojo kaina (ex-works kaina) – kaina, ex-works sąlygomis už produktą sumokėta gamintojui, kurio įmonėje atlikta paskutinė apdorojimo arba perdirbimo operacija, jeigu į šią kainą įtraukta visų panaudotų medžiagų vertė ir visos kitos su produkto gamyba susijusios sąnaudos ir iš jos išskaičiuoti visi vidaus mokesčiai, kurie yra arba gali būti grąžinti gautąjį produktą eksportavus.

Jei į sumokėtą faktinę kainą nėra įtrauktos visos su produkto gamyba susijusios sąnaudos, faktiškai patirtos gamybos šalyje, gamintojo kaina (ex-works kaina) yra lygi visų šių sąnaudų sumai, iš kurios išskaičiuoti visi vidaus mokesčiai, kurie yra ar gali būti grąžinti gautąjį produktą eksportavus;

Jei paskutinė apdorojimo ar perdirbimo operacija atliekama pagal subrangos sutartį su gamintoju, pirmoje pastraipoje nurodytas terminas „gamintojas“ gali reikšti subrangovą įdarbinusią įmonę;

15) didžiausias kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekis – didžiausias leidžiamas kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekis, kurį panaudojus gamyba laikoma pakankamu apdorojimu ar perdirbimu, kad produktas įgytų kilmės statusą. Šis kiekis gali būti išreikštas produkto gamintojo kainos (ex-works kainos) procentine dalimi arba tokių panaudotų medžiagų, priskiriamų nurodytai skirsnių grupei, skirsniui, pozicijai ar subpozicijai, neto masės procentine dalimi;

16) neto masė – prekių masė, neįskaitant pakavimo medžiagų ir pakavimo talpyklų masės;

17) skirsniai, pozicijos ir subpozicijos – skirsniai, pozicijos ir subpozicijos (žymimos keturių ar šešių skaitmenų kodais), į kuriuos suskirstyta Suderintą sistemą sudaranti nomenklatūra, iš dalies pakeista remiantis 2004 m. birželio 26 d. Muitinių bendradarbiavimo tarybos rekomendacija;

18) žodis „klasifikuojama“ reiškia, kad produktas arba medžiaga yra priskiriami tam tikrai Suderintos sistemos pozicijai ar subpozicijai;

19) siunta – produktai, kurie:

a) vieno eksportuotojo vienu metu siunčiami vienam gavėjui arba

b) siunčiami su vienu transporto dokumentu, su kuriuo jie vežami nuo eksportuotojo iki gavėjo, arba, jei tokio dokumento nėra, su viena sąskaita faktūra;

20) eksportuotojas – asmuo, eksportuojantis prekes į Sąjungą arba lengvatomis besinaudojančią šalį ir galintis įrodyti prekių kilmę, nepriklausomai nuo to, ar jis yra gamintojas ir ar pats atlieka eksporto formalumus;

21) registruotasis eksportuotojas:

a) lengvatomis besinaudojančioje šalyje įsisteigęs eksportuotojas, kurį tos lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentinga institucija įregistravo kaip eksportuotoją, pagal sistemą eksportuojantį produktus į Sąjungą arba į kitą lengvatomis besinaudojančią šalį, su kuria galima regioninė kumuliacija, arba

b) valstybėje narėje įsisteigęs eksportuotojas, kurį tos valstybės narės muitinė įregistravo kaip Sąjungos kilmės produktų, kurie lengvatomis besinaudojančioje šalyje pagal dvišalę kumuliaciją bus naudojami kaip medžiagos, eksportuotoją, arba

c) valstybėje narėje įsisteigęs prekių persiuntėjas, kurį tos valstybės narės muitinė įregistravo kaip persiuntėją, surašantį pakaitinius pareiškimus apie prekių kilmę persiunčiant kilmės statusą turinčius produktus į kitą vietą Sąjungos muitų teritorijoje arba, kai taikoma, į Norvegiją, Šveicariją arba Turkiją (toliau – registruotasis persiuntėjas);

22) pareiškimas apie prekių kilmę – prekių eksportuotojo arba persiuntėjo surašytas pareiškimas, kuriame pažymima, kad jame nurodyti produktai atitinka pagal sistemą taikomas prekių kilmės taisykles.







1 poskirsnis

Prekių kilmės įrodymų išdavimas arba surašymas

38 straipsnis

Prašymų išduoti informacijos sertifikatą INF 4 pateikimo ir jo išdavimo priemonės

(Kodekso 6 straipsnio 3 dalies a punktas)

1. 22-02 priedo duomenų reikalavimus atitinkantį prašymą išduoti informacijos sertifikatą INF 4 galima pateikti ne elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis.

2. Informacijos sertifikatas INF 4 turi atitikti 22-02 priede išvardytus duomenų reikalavimus.

39 straipsnis

Prašymų suteikti patvirtinto eksportuotojo leidimą pateikimo ir jo suteikimo priemonės

(Kodekso 6 straipsnio 3 dalies a punktas)

Prašymai suteikti patvirtinto eksportuotojo statusą siekiant surašyti lengvatinę kilmę įrodančius dokumentus gali būti teikiami ir patvirtinto eksportuotojo leidimai gali būti suteikiami ne elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis.

40 straipsnis

Prašymų suteikti registruotojo eksportuotojo statusą pateikimo priemonės

(Kodekso 6 straipsnio 3 dalies a punktas)

Prašymai suteikti registruotojo eksportuotojo statusą gali būti teikiami ne elektroninėmis duomenų apdorojimo priemonėmis.







2 poskirsnis

Kilmės statusą turinčių produktų sąvokos apibrėžtis, taikytina Sąjungos bendrojoje lengvatų sistemoje

41 straipsnis

Bendrieji principai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Toliau nurodyti produktai laikomi kilusiais iš lengvatomis besinaudojančios šalies:

a) tik toje šalyje gauti produktai, kaip apibrėžta 44 straipsnyje;

b) toje šalyje gauti produktai, kuriuose yra ne vien tik joje gautų medžiagų, jeigu tos medžiagos buvo pakankamai apdorotos arba perdirbtos, kaip apibrėžta 45 straipsnyje.

42 straipsnis

Teritoriškumo principas

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Atitinkamoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje turi būti laikomasi šiame poskirsnyje nustatytų prekių kilmės statuso įgijimo sąlygų.

2. Terminas „lengvatomis besinaudojanti šalis“ apima tos šalies teritorinę jūrą iki jos ribų, kaip apibrėžta Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje (1982 m. gruodžio 10 d. Montego Bėjaus konvencija).

3. Jei kilmės statusą turintys produktai, eksportuoti iš lengvatomis besinaudojančios šalies į kitą šalį, grąžinami, jie laikomi neturinčiais kilmės statuso, jeigu kompetentingoms institucijoms nepateikiama joms priimtinų įrodymų, kad įvykdytos šios sąlygos:

a) grąžinami produktai yra tie patys, kurie buvo eksportuoti;

b) su jais nebuvo atlikta jokių kitų operacijų, išskyrus tas, kurios yra būtinos gerai produktų būklei išlaikyti, kol jie yra laikomi toje šalyje arba eksportuojami.

43 straipsnis

Neklastojimo sąlyga

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Produktai, deklaruoti išleidimui į laisvą apyvartą Sąjungoje įforminti, turi būti tie patys, kaip produktai, eksportuoti iš lengvatomis besinaudojančios šalies, kuri laikoma jų kilmės šalimi. Prieš tai, kai produktai deklaruojami išleidimui į laisvą apyvartą įforminti, jie neturi būti kaip nors pakeičiami arba su jais neturi būti atliekamos kitos operacijos, išskyrus tas, kurios yra būtinos gerai produktų būklei išlaikyti arba ženklams, etiketėms, plomboms ar kitiems dokumentams, kuriais užtikrinamas specialių Sąjungoje taikomų vidaus reikalavimų laikymasis, pridėti ar pritvirtinti.

2. Taikant 53, 54, 55 arba 56 straipsniuose numatytą kumuliaciją, į lengvatomis besinaudojančią šalį importuojami produktai turi būti tie patys, kaip produktai, eksportuoti iš šalies, kuri laikoma jų kilmės šalimi. Prieš deklaruojant produktus atitinkamai muitinės procedūrai importo šalyje, jie neturi būti kaip nors pakeičiami arba su jais neturi būti atliekamos kitos operacijos, išskyrus tas, kurios yra būtinos gerai produktų būklei išlaikyti.

3. Produktus galima saugoti, jeigu juos prižiūri tranzito šalies (-ių) muitinė (-ės).

4. Siuntas galima skaidyti, kai tai atlieka eksportuotojas arba tai atliekama jo atsakomybe, jeigu atitinkamas prekes prižiūri tranzito šalies (-ių) muitinė (-ės).

5. Laikoma, kad 1–4 dalyse nustatyti reikalavimai įvykdyti, nebent muitinė turi priežasčių manyti, kad jų nesilaikoma; tokiais atvejais muitinė gali pareikalauti deklaranto pateikti įrodymus, kad reikalavimų laikomasi, bet kokiu būdu, įskaitant sutartinius transporto dokumentus, tokius kaip laivo važtaraščiai (konosamentai), arba faktinius ar konkrečius įrodymus, pagrįstus pakuočių ženklinimu ar numeracija, arba su pačiomis prekėmis susijusius įrodymus.

44 straipsnis

Tik tam tikroje šalyje ar teritorijoje gauti produktai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Toliau nurodyti produktai laikomi gautais tik lengvatomis besinaudojančioje šalyje:

a) mineraliniai produktai, išgauti iš jos žemės gelmių arba jūros dugno;

b) joje išauginti arba surinkti augalai ir augaliniai produktai;

c) joje atsivesti ir užauginti gyvi gyvūnai;

d) produktai, gauti iš joje užaugintų gyvų gyvūnų;

e) produktai, pagaminti paskerdus joje atsivestus ir užaugintus gyvūnus;

f) produktai, gauti iš joje vykdomos medžioklės ar žvejybos;

g) akvakultūros produktai iš joje gimusių ir užaugintų žuvų, vėžiagyvių ir moliuskų;

h) jūrų žvejybos ir kiti produktai, išgauti iš jūros jos laivais už teritorinės jūros ribų;

i) produktai, pagaminti jos žvejybos produktų perdirbimo laivuose tik iš h punkte nurodytų produktų;

j) joje surinkti naudoti gaminiai, tinkami tik žaliavoms utilizuoti;

k) joje vykdomos gamybos atliekos ir laužas;

l) produktai, išgauti iš jūros dugno arba podugnio, esančių už jos teritorinės jūros ribų, jei ji turi išimtinę teisę juos eksploatuoti;

m) prekės, joje pagamintos tik iš a–l punktuose nurodytų produktų.

2. Šio straipsnio 1 dalies h ir i punktuose vartojami terminai „jos laivai“ ir „jos žvejybos produktų perdirbimo laivai“ taikomi tik tiems laivams ir žvejybos produktų perdirbimo laivams, kurie atitinka visus šiuos reikalavimus:

a) yra registruoti lengvatomis besinaudojančioje šalyje arba valstybėje narėje;

b) plaukioja su lengvatomis besinaudojančios šalies arba valstybės narės vėliava;

c) atitinka vieną iš toliau nurodytų sąlygų:

i) ne mažiau kaip 50 % jų nuosavybės teise priklauso lengvatomis besinaudojančios šalies arba valstybės narės piliečiams arba

ii) jie priklauso bendrovėms:

— kurių pagrindinė buveinė ir pagrindinė verslo vieta yra lengvatomis besinaudojančioje šalyje arba valstybėje narėje, ir

— kurių ne mažiau kaip 50 % nuosavybės teise priklauso lengvatomis besinaudojančiai šaliai arba valstybėms narėms, arba lengvatomis besinaudojančios šalies ar valstybių narių valstybės sektoriaus subjektams arba piliečiams.

3. Kiekviena iš 2 dalyje nurodytų sąlygų gali būti įvykdyta valstybėse narėse arba skirtingose lengvatomis besinaudojančiose šalyse tiek, kiek visos susijusios lengvatomis besinaudojančios šalys taiko regioninę kumuliaciją pagal 55 straipsnio 1 ir 5 dalis. Šiuo atveju laikoma, kad produktai yra kilę iš lengvatomis besinaudojančios šalies, su kurios vėliava, vadovaujantis 2 dalies b punktu, plaukioja laivas arba žvejybos produktų perdirbimo laivas.

Pirma pastraipa taikoma tik su sąlyga, kad įvykdytos 55 straipsnio 2 dalies a, c ir d punktuose nustatytos sąlygos.

45 straipsnis

Pakankamai apdoroti ar perdirbti produktai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Nepažeidžiant 47 ir 48 straipsnių, produktai, gauti ne vien tik atitinkamoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje, kaip apibrėžta 44 straipsnyje, laikomi kilusiais iš tos šalies su sąlyga, kad laikomasi 22-03 priedo sąraše atitinkamoms prekėms nustatytų sąlygų.

2. Jeigu pagal šio straipsnio 1 dalį kurioje nors šalyje kilmės statusą įgijęs produktas toje šalyje papildomai perdirbamas ir panaudojamas kaip medžiaga kitam produktui pagaminti, į kilmės statuso neturinčias medžiagas, kurios galėjo būti panaudotos jam pagaminti, neatsižvelgiama.

46 straipsnis

Vidurkiai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Kiekvieno produkto atveju nustatoma, ar laikomasi 45 straipsnio 1 dalyje nustatytų reikalavimų.

Tačiau kai atitinkama taisyklė grindžiama didžiausio kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekio kriterijumi, kilmės statuso neturinčių medžiagų vertė gali būti apskaičiuojama pagal vidurkį, kaip nustatyta 2 dalyje, siekiant atsižvelgti į sąnaudų ir valiutų kurso svyravimus.

2. Šio straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nurodytu atveju vidutinė produkto gamintojo kaina (ex-works kaina) ir vidutinė panaudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų vertė apskaičiuojama atitinkamai remiantis visų ankstesniais finansiniais metais parduotų produktų gamintojo kainų (ex-works kainų) suma ir visiems produktams pagaminti ankstesniais finansiniais metais, kaip nustatyta eksportuojančioje šalyje, panaudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų verčių suma, arba, jeigu nėra visų finansinių metų statistikos, pasirinkus ne trumpesnį kaip trys mėnesiai laikotarpį.

3. Eksportuotojai, pasirinkę skaičiavimą pagal vidurkį, šį metodą taiko nuosekliai kitais metais po ataskaitinių finansinių metų arba prireikus kitais metais po trumpesnio laikotarpio, naudojamo kaip ataskaitinis laikotarpis. Jie gali nustoti taikyti šį metodą, kai konkrečiais finansiniais metais arba atitinkamu ne trumpesniu kaip trys mėnesiai laikotarpiu nustato, jog sąnaudų arba valiutų kurso svyravimai, dėl kurių buvo pasirinkta taikyti šį metodą, pasibaigė.

4. Siekiant nustatyti, ar laikomasi reikalavimo neviršyti didžiausio kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekio, 2 dalyje nurodyti vidurkiai naudojami kaip gamintojo kaina (ex-works kaina) ir kilmės statuso neturinčių medžiagų vertė.

47 straipsnis

Nepakankamas apdorojimas ar perdirbimas

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Nepažeidžiant 3 dalies ir neatsižvelgiant į tai, ar 45 straipsnio reikalavimai įvykdyti, kilmės statusas nesuteikiamas dėl šių nepakankamo apdorojimo ar perdirbimo operacijų:

a) operacijų, kuriomis užtikrinama, kad produktai išliktų geros būklės juos vežant ir saugant;

b) pakuočių išardymo ir surinkimo;

c) plovimo, valymo; dulkių, oksido, alyvos, dažų ar kitokių dangų nuvalymo;

d) tekstilės medžiagų ir tekstilės dirbinių lyginimo arba presavimo;

e) paprastų dažymo ir poliravimo operacijų;

f) ryžių lukštenimo ir dalinio ar visiško malimo; grūdų ir ryžių poliravimo ir glazūravimo;

g) cukraus dažymo ar aromatizavimo arba cukraus gabalėlių formavimo operacijų; dalinio arba visiško cukraus kristalų malimo;

h) vaisių, riešutų ir daržovių lupimo, kauliukų išėmimo ir lukštenimo;

i) galandimo, paprasto šlifavimo arba paprasto pjaustymo;

j) sijojimo, atrankinės patikros, rūšiavimo, klasifikavimo, kategorizavimo, derinimo (įskaitant rinkinių sudarymą);

k) paprasto išpilstymo į butelius, skardines, flakonus, dėjimo į maišus, dėklus, dėžes, kortelių ar lentelių tvirtinimo ir visų kitų paprastų pakavimo operacijų;

l) ženklų, etikečių, logotipų ir kitų panašių skiriamųjų ženklų tvirtinimo ar spausdinimo ant produktų ar jų pakuočių;

m) paprasto vienos ar kelių rūšių produktų sumaišymo; cukraus sumaišymo su bet kokia medžiaga;

n) paprasto vandens pridėjimo arba produktų praskiedimo, dehidratacijos arba denatūracijos;

o) paprasto gaminio surinkimo iš dalių sudarant užbaigtą gaminį arba produktų išardymo į dalis;

p) gyvūnų skerdimo;

q) dviejų ar daugiau operacijų, išvardytų a–p punktuose, derinio.

2. Taikant 1 dalį, operacijos laikomos paprastomis, kai joms atlikti nebūtina turėti jokių įgūdžių, mechanizmų, aparatų ar įrankių, pagamintų ar įrengtų specialiai toms operacijoms atlikti.

3. Nustatant, ar konkretaus produkto apdorojimas ar perdirbimas turi būti laikomas nepakankamu, kaip apibrėžta 1 dalyje, atsižvelgiama į visas lengvatomis besinaudojančioje šalyje su tuo produktu atliktas operacijas.

48 straipsnis

Bendri leistinieji nuokrypiai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Nukrypstant nuo 45 straipsnio nuostatų ir laikantis šio straipsnio 2 ir 3 dalių, kilmės statuso neturinčias medžiagas, kurių, vadovaujantis 22-03 priedo sąraše nustatytomis sąlygomis, negalima naudoti atitinkamam produktui pagaminti, vis dėlto šiuo tikslu galima naudoti, jeigu įvertinta bendra produkto vertė ar neto masė neviršija:

a) 15 % produkto masės, jei produktai priskiriami Suderintos sistemos 2 ir 4–24 skirsniams, išskyrus 16 skirsniui priskiriamus žuvininkystės gaminius;

b) 15 % produkto gamintojo kainos (ex-works kainos), jei tai yra kiti produktai, išskyrus Suderintos sistemos 50–63 skirsniams priskiriamus produktus, kuriems taikomi 22-03 priedo I dalies 6 ir 7 pastabose minimi leistinieji nuokrypiai.

2. Taikant 1 dalį, neleidžiama viršyti nė vieno didžiausio kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekio procentinio dydžio, nurodyto 22-03 priedo sąraše nustatytose taisyklėse.

3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalys netaikomos tik lengvatomis besinaudojančioje šalyje gautiems produktams, kaip apibrėžta 44 straipsnyje. Tačiau, nedarant poveikio 47 straipsniui ir 49 straipsnio 2 daliai, minėtose dalyse numatyti leistinieji nuokrypiai vis dėlto taikomi visoms medžiagoms, naudojamoms produktui, kuriam pagal 22-03 priede pateiktame sąraše nustatytą taisyklę turi būti naudojamos tik tam tikroje šalyje ar teritorijoje gautos medžiagos, pagaminti.

49 straipsnis

Kvalifikacinis vienetas

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Šio poskirsnio nuostatoms taikyti reikalingu kvalifikaciniu vienetu laikomas konkretus produktas, kuris, klasifikuojant pagal Suderintą sistemą, laikomas baziniu vienetu.

2. Kai siuntą sudaro tam tikras skaičius vienodų produktų, priskiriamų tai pačiai Suderintos sistemos pozicijai, šio poskirsnio nuostatos taikomos atskirai kiekvienam produktui.

3. Jeigu taikant Suderintos sistemos 5 bendrąją aiškinimo taisyklę pakuotė klasifikuojama kartu su produktu, nustatant prekių kilmę ji vertinama kartu su produktu.

50 straipsnis

Reikmenys, atsarginės dalys arba įrankiai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Reikmenys, atsarginės dalys ir įrankiai, siunčiami kartu su įranga, mechanizmu, aparatu ar transporto priemone, įeinantys į įprastą jų sudėtį ir įtraukti į jų gamintojo kainą (ex-works kainą), yra laikomi neatskiriama tos įrangos, mechanizmo, aparato ar transporto priemonės dalimi.

51 straipsnis

Rinkiniai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Rinkiniai, kaip apibrėžta Suderintos sistemos 3 bendrosios aiškinimo taisyklės b punkte, laikomi turinčiais kilmės statusą, jei kilmės statusą turi visos jų sudėtinės dalys.

Jei rinkinį sudaro kilmės statusą turintys ir kilmės statuso neturintys produktai, pats rinkinys vis dėlto laikomas turinčiu kilmės statusą, jeigu kilmės statuso neturinčių produktų vertė neviršija 15 % rinkinio gamintojo kainos (ex-works kainos).

52 straipsnis

Neutralūs elementai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Siekiant nustatyti, ar produktas turi kilmės statusą, neatsižvelgiama į tolesnių elementų, kurie gali būti naudojami produkto gamyboje, kilmę:

a) energijos ir kuro;

b) įrangos ir įrenginių;

c) mechanizmų ir įrankių;

d) kitų prekių, kurios neįeina į galutinę produkto sudėtį ir nėra tam skirtos.







3 poskirsnis

Medžiagų atsargų kumuliacijos ir apskaitos taisyklės, taikytinos pagal sąjungos BLS

53 straipsnis

Dvišalė kumuliacija

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Taikant dvišalę kumuliaciją, Sąjungos kilmės produktus leidžiama laikyti lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės medžiagomis, kai jie įkomponuojami į toje šalyje gaminamą produktą, su sąlyga, kad ten atliktų apdorojimo ar perdirbimo operacijų mastas yra didesnis nei 47 straipsnio 1 dalyje aprašytų operacijų mastas.

41–52 straipsniai ir nuostatos dėl paskesnio kilmės įrodymų tikrinimo mutatis mutandis taikomos taikant dvišalę kumuliaciją prekėms, eksportuojamoms iš Sąjungos į lengvatomis besinaudojančią šalį.

54 straipsnis

Kumuliacija su Norvegija, Šveicarija ar Turkija

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Taikant kumuliaciją su Norvegija, Šveicarija ar Turkija, leidžiama šių šalių kilmės produktus laikyti lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės medžiagomis, su sąlyga, kad ten atliktų apdorojimo ar perdirbimo operacijų mastas yra didesnis nei 47 straipsnio 1 dalyje aprašytų operacijų mastas.

2. Kumuliacija su Norvegija, Šveicarija ar Turkija netaikoma produktams, priskiriamiems Suderintos sistemos 1–24 skirsniams.

55 straipsnis

Regioninė kumuliacija

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Regioninė kumuliacija taikoma šioms keturioms atskiroms regioninėms grupėms:

a) I grupė. Brunėjus, Filipinai, Indonezija, Kambodža, Laosas, Malaizija, Mianmaras/Birma, Tailandas, Vietnamas;

b) II grupė. Bolivija, Ekvadoras, Gvatemala, Hondūras, Kolumbija, Kosta Rika, Nikaragva, Panama, Peru, Salvadoras, Venesuela;

c) III grupė. Bangladešas, Butanas, Indija, Maldyvai, Nepalas, Pakistanas, Šri Lanka;

d) IV grupė. Argentina, Brazilija, Paragvajus ir Urugvajus.

2. Regioninė kumuliacija tarp tos pačios grupės šalių taikoma tik tuomet, jeigu laikomasi toliau nurodytų sąlygų:

a) eksportuojant produktus į Sąjungą kumuliacijos grupės šalys yra lengvatomis besinaudojančios šalys, kurių atžvilgiu pagal Reglamentą (ES) Nr. 978/2012 nebuvo laikinai atšaukti lengvatiniai susitarimai;

b) taikant regioninę kumuliaciją tarp regioninės grupės šalių, laikomasi 2 poskirsnyje nustatytų kilmės taisyklių;

c) regioninės grupės šalys įsipareigoja:

i) laikytis šiame poskirsnyje nustatytų reikalavimų arba užtikrinti, kad jų būtų laikomasi;

ii) prireikus teikti pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais, siekiant užtikrinti teisingą šio poskirsnio nuostatų įgyvendinimą tiek Sąjungos, tiek viena kitos atžvilgiu;

d) atitinkamos regioninės grupės sekretoriatas arba kita kompetentinga jungtinė institucija, atstovaujanti visiems atitinkamos regioninės grupės nariams, praneša Komisijai apie c punkte nurodytus įsipareigojimus.

Taikant b punktą, kai 22-03 priedo II dalyje nustatytas kilmės statusą suteikiantis procesas nėra tas pats visoms į kumuliaciją įtrauktoms šalims, iš vienos regioninės grupės šalies į kitą eksportuotų produktų kilmė taikant regioninę kumuliaciją nustatoma remiantis taisykle, kuri būtų taikoma, jeigu produktai būtų eksportuojami į Sąjungą.

Jei regioninės grupės šalys laikėsi pirmos pastraipos c ir d punktuose nustatytų reikalavimų iki 2011 m. sausio 1 d., naujo įsipareigojimo prisiimti nereikalaujama.

3. 22-04 priedo sąraše išvardytoms medžiagoms 2 dalyje nustatyta regioninė kumuliacija netaikoma, kai:

a) visoms kumuliaciją taikančioms šalims Sąjungoje taikoma ne ta pati muitų tarifų lengvata ir

b) taikant kumuliaciją, atitinkamoms medžiagoms taikomas muitų tarifų režimas būtų palankesnis už režimą, kuris joms būtų taikomas eksportuojant tiesiogiai į Sąjungą.

4. Regioninė kumuliacija tarp tos pačios regioninės grupės lengvatomis besinaudojančių šalių taikoma tik su sąlyga, kad lengvatomis besinaudojančioje šalyje, kurioje medžiagos toliau apdorojamos ar įkomponuojamos, atliktų apdorojimo ar perdirbimo operacijų mastas yra didesnis nei 47 straipsnio 1 dalyje aprašytų operacijų mastas, o tekstilės gaminių atveju – taip pat didesnis nei 22-05 priede nurodytų operacijų mastas.

Kai pirmoje pastraipoje nurodyta sąlyga neįvykdyta ir medžiagoms taikoma viena ar daugiau operacijų, aprašytų 47 straipsnio 1 dalies b–q punktuose, produktams eksportuoti į Sąjungą išduotame arba surašytame kilmės įrodyme kaip kilmės šalis nurodoma ta regioninės grupės šalis, kuriai priskiriama didžiausia panaudotų regioninės grupės šalių kilmės medžiagų vertės dalis.

Kai produktai yra eksportuojami jų papildomai neapdorojus ir neperdirbus arba su jais atlikus tik 47 straipsnio 1 dalies a punkte aprašytas operacijas, produktams eksportuoti į Sąjungą išduotame arba surašytame kilmės įrodyme kaip kilmės šalis nurodoma ta lengvatomis besinaudojanti šalis, kuri yra nurodyta prekių kilmės įrodymuose, išduotuose arba surašytuose lengvatomis besinaudojančioje šalyje, kurioje produktai buvo pagaminti.

5. I arba III grupės lengvatomis besinaudojančios šalies institucijų prašymu Komisija gali leisti tarp tų grupių šalių taikyti regioninę kumuliaciją, jeigu ji įsitikina, kad laikomasi visų šių sąlygų:

a) 2 dalies a ir b punktuose nustatytų sąlygų ir

b) minėtą regioninę kumuliaciją taikysiančios šalys įsipareigoja ir bendrai praneša Komisijai apie savo įsipareigojimą:

i) laikytis šio poskirsnio, 2 poskirsnio ir visų kitų nuostatų, susijusių su kilmės taisyklių įgyvendinimu, arba užtikrinti, kad jų būtų laikomasi, ir

ii) prireikus teikti pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais, siekiant užtikrinti teisingą šio poskirsnio ir 2 poskirsnio nuostatų įgyvendinimą tiek Sąjungos, tiek viena kitos atžvilgiu.

Prie pirmoje pastraipoje nurodyto prašymo pridedami dokumentai, kuriais įrodoma, kad yra įvykdytos toje pastraipoje nustatytos sąlygos. Prašymas siunčiamas Komisijai. Komisija priims sprendimą dėl prašymo atsižvelgusi į visus su kumuliacija susijusius aspektus, kurie bus laikomi svarbiais, įskaitant medžiagas, kurioms taikytina kumuliacija.

6. Gavus leidimą taikyti regioninę kumuliaciją ir ją taikant tarp I arba III grupės lengvatomis besinaudojančių šalių, vienos regioninės grupės šalies kilmės medžiagos laikomos kitai regioninei grupei priklausančios šalies kilmės medžiagomis, jeigu jos įkomponuojamos į joje gautą produktą, su sąlyga, kad pastarojoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje atliktų apdorojimo ar perdirbimo operacijų mastas yra didesnis nei 47 straipsnio 1 dalyje aprašytų operacijų mastas, o tekstilės gaminių atveju – taip pat didesnis nei 22-05 priede nurodytų operacijų mastas.

Kai pirmoje pastraipoje nurodyta sąlyga neįvykdyta ir su medžiagoms atliekama viena ar daugiau operacijų, aprašytų 47 straipsnio 1 dalies b–q punktuose, produktams eksportuoti į Sąjungą naudojamame kilmės įrodyme kaip kilmės šalis nurodoma ta kumuliacijoje dalyvaujanti šalis, kuriai priskiriama didžiausia panaudotų kumuliacijoje dalyvaujančių šalių kilmės medžiagų vertės dalis.

Kai produktai yra eksportuojami jų papildomai neapdorojus ir neperdirbus arba su jais atlikus tik 47 straipsnio 1 dalies a punkte aprašytas operacijas, produktams eksportuoti į Sąjungą išduotame arba surašytame kilmės įrodyme kaip kilmės šalis nurodoma ta lengvatomis besinaudojanti šalis, kuri yra nurodyta prekių kilmės įrodymuose, išduotuose arba surašytuose lengvatomis besinaudojančioje šalyje, kurioje produktai buvo pagaminti.

7. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (C serijoje) paskelbs datą, kurią įsigalioja 5 dalyje numatyta kumuliacija tarp I ir III grupių šalių, šią kumuliaciją taikančias šalis ir, prireikus, medžiagų, kurioms taikoma kumuliacija, sąrašą.

8. 41–52 straipsnių ir kilmės įrodymų išdavimo ar surašymo ir paskesnio kilmės įrodymų tikrinimo tvarką reglamentuojančios nuostatos mutatis mutandis taikomos eksportui iš vienos lengvatomis besinaudojančios šalies į kitą lengvatomis besinaudojančią šalį taikant regioninę kumuliaciją.

56 straipsnis

Išplėstinė kumuliacija

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Bet kurios lengvatomis besinaudojančios šalies institucijų prašymu Komisija gali suteikti teisę taikyti išplėstinę kumuliaciją tarp lengvatomis besinaudojančios šalies ir šalies, su kuria, vadovaujantis galiojančio Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsniu, Sąjunga yra sudariusi galiojantį laisvosios prekybos susitarimą, jeigu laikomasi visų šių sąlygų:

a) kumuliaciją taikančios šalys yra įsipareigojusios laikytis šio poskirsnio, 2 poskirsnio ir visų kitų nuostatų, susijusių su kilmės taisyklių įgyvendinimu, arba užtikrinti, kad jų būtų laikomasi, prireikus teikti pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais, siekiant užtikrinti teisingą šio poskirsnio ir 2 poskirsnio nuostatų įgyvendinimą tiek Sąjungos, tiek viena kitos atžvilgiu;

b) atitinkama lengvatomis besinaudojanti šalis praneša Komisijai apie a punkte nurodytą įsipareigojimą.

Šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytame prašyme pateikiamas su kumuliacija susijusių medžiagų sąrašas, o prie prašymo pridedami dokumentai, kuriais įrodoma, kad laikomasi pirmos pastraipos a ir b punktuose nustatytų sąlygų. Prašymas siunčiamas Komisijai. Kai atitinkamos medžiagos pasikeičia, pateikiamas kitas prašymas.

Išplėstinė kumuliacija netaikoma medžiagoms, priskiriamoms Suderintos sistemos 1–24 skirsniams.

2. 1 dalyje minėtais išplėstinės kumuliacijos taikymo atvejais panaudotų medžiagų kilmė ir taikytini dokumentiniai prekių kilmės įrodymai nustatomi vadovaujantis atitinkamame laisvosios prekybos susitarime nustatytomis taisyklėmis. Į Sąjungą eksportuojamų produktų kilmė nustatoma vadovaujantis 2 poskirsnyje nustatytomis kilmės taisyklėmis.

Norint, kad gautas produktas įgytų kilmės statusą, nebūtina, kad šalies, su kuria Sąjunga yra sudariusi laisvosios prekybos susitarimą, kilmės medžiagoms, naudojamoms į Sąjungą eksportuojamam produktui lengvatomis besinaudojančioje šalyje pagaminti, būtų taikomas pakankamas apdorojimas ar perdirbimas, jeigu atitinkamoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje atliktų apdorojimo ar perdirbimo operacijų mastas yra didesnis nei 47 straipsnio 1 dalyje aprašytų operacijų mastas.

3. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (C serijoje) paskelbs datą, kurią įsigalioja išplėstinė kumuliacija, šią kumuliaciją taikančias šalis ir medžiagų, kurioms taikoma kumuliacija, sąrašą.

57 straipsnis

Dvišalės kumuliacijos arba kumuliacijos su Norvegija, Šveicarija ar Turkija taikymas kartu su regionine kumuliacija

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Kai kartu su regionine kumuliacija taikoma dvišalė kumuliacija arba kumuliacija su Norvegija, Šveicarija ar Turkija, gautas produktas įgyja vienos iš atitinkamos regioninės grupės šalių kilmės statusą, nustatomą vadovaujantis 55 straipsnio 4 dalies pirma ir antra pastraipomis arba atitinkamais atvejais 55 straipsnio 6 dalies pirma ir antra pastraipomis.

58 straipsnis

Sąjungos eksportuotojų medžiagų atsargų apskaitos atskyrimas

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Jeigu produktui apdoroti ar perdirbti naudojamos kilmės statusą turinčios ir jo neturinčios pakeičiamos medžiagos, ekonominės veiklos vykdytojų, įsisteigusių Sąjungos muitų teritorijoje, rašytiniu prašymu valstybių narių muitinės gali leisti Sąjungoje apskaityti medžiagas taikant apskaitos atskyrimo metodą, kad būtų galima vėliau šias medžiagas eksportuoti į lengvatomis besinaudojančią šalį taikant dvišalę kumuliaciją, neprivalant atskirai jų laikyti.

2. Valstybių narių muitinės gali 1 dalyje minėtą leidimą suteikti taikydamos tokias sąlygas, kokios, jų vertinimu, yra tinkamos.

Leidimas suteikiamas tik tuomet, jeigu taikant 1 dalyje nurodytą metodą bet kuriuo metu galima užtikrinti, kad gautų produktų, kuriuos būtų galima laikyti Sąjungos kilmės produktais, kiekis būtų toks pats, koks būtų gautas fiziškai atskyrus tokių medžiagų atsargas.

Suteikus leidimą, metodas taikomas ir jo taikymas registruojamas pagal Sąjungoje taikomus bendruosius apskaitos principus.

3. 1 dalyje nurodytą metodą taikantis asmuo surašo prekių kilmės įrodymus arba, kol netaikoma registruotųjų eksportuotųjų sistema, kreipiasi, kad jie būtų surašyti produktų, kurie gali būti laikomi Sąjungos kilmės produktais, kiekiui. Valstybių narių muitinių prašymu metodą taikantis asmuo pateikia tų kiekių apskaitos ataskaitą.

4. Valstybių narių muitinės stebi, kaip naudojamas 1 dalyje nurodytas leidimas.

Jos gali atšaukti leidimą šiais atvejais:

a) kai leidimo turėtojas leidimu naudojasi netinkamai arba

b) kai leidimo turėtojas nesilaiko šio poskirsnio, 2 poskirsnio ir visų kitų nuostatų, susijusių su kilmės taisyklių įgyvendinimu.







4 poskirsnis

Kilmės statusą turinčių produktų sąvoka, taikytina pagal kilmės taisykles įgyvendinant lengvatinių muitų tarifų priemones, kurias Sąjunga vienašališkai patvirtino tam tikroms šalims ar teritorijoms

59 straipsnis

Bendrieji reikalavimai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Taikant nuostatas, susijusias su lengvatinių muitų tarifų priemonėmis, kurias Sąjunga vienašališkai patvirtino tam tikroms šalims, šalių arba teritorijų grupėms (toliau – lengvatomis besinaudojanti šalis ar teritorija), išskyrus išvardytąsias šio skirsnio 2 poskirsnyje, ir užjūrio šalims ir teritorijoms, asocijuotoms su Sąjunga, toliau išvardyti produktai laikomi lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos kilmės produktais:

a) tik toje lengvatomis besinaudojančioje šalyje ar teritorijoje gauti produktai, kaip apibrėžta 60 straipsnyje;

b) toje lengvatomis besinaudojančioje šalyje ar teritorijoje gauti produktai, kuriems gaminti naudoti kiti nei a punkte nurodyti produktai, jeigu šie produktai buvo pakankamai perdirbti ir apdoroti, kaip apibrėžta 61 straipsnyje.

2. Taikant šį poskirsnį, kai Sąjungos kilmės produktų, kaip apibrėžta šio straipsnio 3 dalyje, apdorojimo ir perdirbimo mastas lengvatomis besinaudojančioje šalyje ar teritorijoje yra didesnis nei 62 straipsnyje nurodytas mastas, šie produktai laikomi tos lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės produktais.

3. 1 dalis mutatis mutandis taikoma nustatant Sąjungoje gautų produktų kilmę.

60 straipsnis

Tik tam tikroje šalyje ar teritorijoje gauti produktai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Toliau išvardyti produktai laikomi tik lengvatomis besinaudojančioje šalyje ar teritorijoje arba Sąjungoje gautais produktais:

a) mineraliniai produktai, išgauti iš jų žemės gelmių arba jūros dugno;

b) jose surinkti augaliniai produktai;

c) jose atsivesti ir užauginti gyvi gyvūnai;

d) produktai, gauti iš jose užaugintų gyvų gyvūnų;

e) produktai, pagaminti paskerdus jose atsivestus ir užaugintus gyvūnus;

f) produktai, gauti iš jose vykdomos medžioklės ar žvejybos;

g) jūrų žvejybos ir kiti produktai, išgauti iš jūros jų laivais už teritorinių jūrų ribų;

h) produktai, pagaminti jų žvejybos produktų perdirbimo laivuose tik iš g punkte nurodytų produktų;

i) jose surinkti naudoti gaminiai, tinkami tik žaliavoms utilizuoti;

j) jose vykdomos gamybos atliekos ir laužas;

k) produktai, išgauti iš jūros dugno arba podugnio, esančių už jų teritorinių jūrų ribų, jei lengvatomis besinaudojanti šalis ar teritorija arba ES valstybė narė turi išimtinę teisę juos eksploatuoti;

l) prekės, jose pagamintos tik iš a–k punktuose nurodytų produktų.

2. Šio straipsnio 1 dalies g ir h punktuose vartojami terminai „jų laivai“ ir „jų žvejybos produktų perdirbimo laivai“ taikomi tik tiems laivams ir žvejybos produktų perdirbimo laivams, kurie atitinka visas šias sąlygas:

a) jie yra registruoti lengvatomis besinaudojančioje šalyje ar teritorijoje arba valstybėje narėje;

b) jie plaukioja su lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos arba valstybės narės vėliava;

c) bent 50 % jų nuosavybės teise priklauso lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos arba valstybių narių piliečiams arba įmonei, kurios pagrindinė buveinė yra toje lengvatomis besinaudojančioje šalyje ar teritorijoje arba vienoje iš valstybių narių ir kurios vadovas arba vadovai, direktorių valdybos arba stebėtojų tarybos pirmininkas ir dauguma tokių valdybų ar tarybų narių yra tos lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos arba valstybės narės piliečiai, be to, įmonių atveju, ne mažiau kaip pusė kapitalo priklauso tai lengvatomis besinaudojančiai šaliai ar teritorijai arba valstybėms narėms ar tos lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos arba valstybių narių įstaigoms ar piliečiams;

d) laivo ir žvejybos produktų perdirbimo laivo kapitonas ir laivo komanda yra lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos arba valstybių narių piliečiai;

e) bent 75 % jų įgulos yra lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos arba valstybių narių piliečiai.

3. Terminai „lengvatomis besinaudojanti šalis ar teritorija“ ir „Sąjunga“ taip pat apima tos lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos arba valstybių narių teritorines jūras.

4. Jeigu atviroje jūroje žvejojantys laivai, įskaitant žvejybos produktų perdirbimo laivus, kuriuose sužvejotos žuvys yra apdorojamos arba perdirbamos, atitinka 2 dalies reikalavimus, jie laikomi lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos arba valstybės narės, kuriai jie priklauso, teritorijos dalimi.

61 straipsnis

Pakankamai apdoroti ar perdirbti produktai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Taikant 59 straipsnį, produktai, kurie nėra tik lengvatomis besinaudojančioje šalyje ar teritorijoje arba Sąjungoje gauti produktai, laikomi pakankamai apdorotais ar perdirbtais, jei įvykdomos 22-11 priedo sąraše nustatytos sąlygos.

Šiose sąlygose nurodomos kiekvieno produkto, kuriam taikomas šis poskirsnis, apdorojimo arba perdirbimo operacijos, kurias privaloma atlikti su gamybai naudojamomis kilmės statuso neturinčiomis medžiagomis, ir šios sąlygos taikomos tik tokioms medžiagoms.

Jei produktas, kuris įgijo kilmės statusą, nes buvo įvykdytos sąraše nurodytos sąlygos, naudojamas kito produkto gamybai, jam netaikomos sąlygos, taikytinos produktui, į kurį jis įkomponuotas, ir neatsižvelgiama į kilmės statuso neturinčias medžiagas, kurios galėjo būti naudojamos jį gaminant.

62 straipsnis

Nepakankamas apdorojimas ar perdirbimas

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Nepažeidžiant 2 dalies ir neatsižvelgiant į tai, ar 61 straipsnio reikalavimai įvykdyti, kilmės statusas nesuteikiamas dėl šių nepakankamo apdorojimo ar perdirbimo operacijų:

a) operacijų, kuriomis užtikrinama, kad produktai išliktų geros būklės juos vežant ir saugant;

b) pakuočių išardymo ir surinkimo;

c) plovimo, valymo; dulkių, oksido, alyvos, dažų ar kitokių dangų nuvalymo;

d) tekstilės medžiagų ir tekstilės dirbinių lyginimo ar presavimo;

e) paprastų dažymo ir poliravimo operacijų;

f) grūdų ar ryžių lukštenimo, dalinio ar visiško balinimo, poliravimo ir glazūravimo;

g) cukraus dažymo ar aromatizavimo arba cukraus gabalėlių formavimo operacijų; dalinio arba visiško cukraus malimo;

h) vaisių, riešutų ir daržovių lupimo, kauliukų išėmimo ir lukštenimo;

i) galandimo, paprasto šlifavimo arba paprasto pjaustymo;

j) sijojimo, atrankinės patikros, rūšiavimo, klasifikavimo, kategorizavimo, derinimo (įskaitant rinkinių sudarymą);

k) paprasto išpilstymo į butelius, skardines, flakonus, dėjimo į maišus, dėklus, dėžes, kortelių ar lentelių tvirtinimo ir visų kitų paprastų pakavimo operacijų;

l) ženklų, etikečių, logotipų ir kitų panašių skiriamųjų ženklų tvirtinimo ar spausdinimo ant produktų ar jų pakuočių;

m) paprasto vienos ar kelių rūšių produktų sumaišymo; cukraus sumaišymo su bet kokia medžiaga;

n) paprasto vandens pridėjimo arba produktų praskiedimo, dehidratacijos arba denatūracijos;

o) paprasto gaminio surinkimo iš dalių sudarant užbaigtą gaminį arba produktų išardymo į dalis;

p) gyvūnų skerdimo;

q) dviejų ar daugiau operacijų, išvardytų a–p punktuose, derinio.

2. Nustatant, ar produkto apdorojimas arba perdirbimas yra nepakankamas, kaip apibrėžta 1 dalyje, atsižvelgiama iš karto į visas operacijas, su tuo produktu atliktas lengvatomis besinaudojančioje šalyje ar teritorijoje arba Sąjungoje.

63 straipsnis

Kvalifikacinis vienetas

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Taikant šio poskirsnio nuostatas, kvalifikaciniu vienetu laikomas konkretus produktas, kuris, klasifikuojant pagal Suderintos sistemos nomenklatūrą, laikomas baziniu vienetu.

Todėl:

a) kai produktas, kurį sudaro gaminių grupė arba rinkinys, pagal Suderintos sistemos taisykles yra klasifikuojamas jį priskiriant vienai pozicijai, ta visuma sudaro kvalifikacinį vienetą;

b) kai siuntą sudaro tam tikras skaičius vienodų produktų, priskiriamų tai pačiai Suderintos sistemos pozicijai, šio poskirsnio nuostatos taikomos atskirai kiekvienam produktui.

2. Jei pagal Suderintos sistemos 5 bendrąją aiškinimo taisyklę pakuotė klasifikuojama kartu su produktu, nustatant kilmę ji taip pat vertinama kartu su produktu.

64 straipsnis

Bendri leistinieji nuokrypiai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Nukrypstant nuo 61 straipsnio nuostatų, kilmės statuso neturinčios medžiagos gali būti naudojamos konkrečiam produktui gaminti, jei jų bendra vertė neviršija 10 % produkto gamintojo kainos (ex-works kainos).

Jeigu sąraše nurodoma vienas ar keli maksimalūs kilmės statuso neturinčių naudotinų medžiagų procentiniai dydžiai, taikant pirmąją pastraipą minėtų procentinių dydžių viršyti negalima.

2. 1 dalis netaikoma produktams, priskiriamiems Suderintos sistemos 50–63 skirsniams.

65 straipsnis

Reikmenys, atsarginės dalys ir įrankiai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Reikmenys, atsarginės dalys ir įrankiai, siunčiami kartu su įranga, mechanizmu, aparatu ar transporto priemone, kurie yra įprastos įrangos dalis ir įeina į jo kainą arba nėra atskirai įkainoti, laikomi neatskiriamais nuo tos įrangos, mechanizmo, aparato ar transporto priemonės.

66 straipsnis

Rinkiniai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Rinkiniai, kaip apibrėžta Suderintos sistemos 3 bendrojoje aiškinimo taisyklėje, laikomi turinčiais kilmės statusą, jei kilmės statusą turi visos jų sudėtinės dalys. Tačiau jei rinkinį sudaro kilmės statusą turintys ir kilmės statuso neturintys produktai, visas rinkinys laikomas turinčiu kilmės statusą, jei kilmės statuso neturinčių produktų vertė neviršija 15 % rinkinio gamintojo kainos (ex-works kainos).

67 straipsnis

Neutralūs elementai

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Siekiant nustatyti, ar produktas turi kilmės statusą, nebūtina nustatyti jo gamybai naudojamų toliau nurodomų elementų kilmę:

a) energijos ir kuro;

b) įrangos ir įrenginių;

c) mechanizmų ir įrankių;

d) prekių, kurios neįeina į galutinę produkto sudėtį ir nėra tam skirtos.







5 poskirsnis

Teritoriniai reikalavimai, taikytini pagal kilmės taisykles įgyvendinant lengvatinių muitų tarifų priemones, kurias Sąjunga vienašališkai patvirtino tam tikroms šalims ar teritorijoms

68 straipsnis

Teritoriškumo principas

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

Lengvatomis besinaudojančioje šalyje ar teritorijoje arba Sąjungoje privaloma visada laikytis 4 poskirsnyje ir šiame poskirsnyje pateiktų prekių kilmės statuso įgijimo sąlygų.

Jei kilmės statusą turintys produktai, eksportuoti iš lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos arba Sąjungos į kitą šalį, grąžinami, jie laikomi neturinčiais kilmės statuso, jeigu kompetentingoms institucijoms nepateikiama joms priimtinų įrodymų, kad įvykdytos šios sąlygos:

a) grąžinami produktai yra tie patys, kurie buvo eksportuoti;

b) su jais nebuvo atlikta jokia operacija, išskyrus tas, kurios yra būtinos gerai jų būklei išlaikyti, kol jie yra laikomi toje šalyje arba eksportuojami.

69 straipsnis

Tiesioginis vežimas

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Toliau nurodyti produktai laikomi tiesiogiai vežamais iš lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos į Sąjungą arba iš Sąjungos į lengvatomis besinaudojančią šalį ar teritoriją:

a) produktai, nevežami per kitos šalies teritoriją;

b) produktai, sudarantys vieną atskirą siuntą, vežamą per šalių, kurios nėra lengvatomis besinaudojančios šalys ar teritorijos arba Sąjunga, teritoriją, kurie prireikus tose šalyse perkraunami ar laikinai sandėliuojami, jeigu juos prižiūri tranzito arba sandėliavimo šalies muitinė ir jeigu su jais neatliekamos jokios operacijos, išskyrus iškrovimą, perkrovimą ar kurią nors kitą operaciją, skirtą gerai jų būklei išlaikyti;

c) produktai, kurie be sustojimo transportuojami vamzdynais šalies, kuri nėra eksportuojanti lengvatomis besinaudojanti šalis ar teritorija arba Sąjunga, teritorijoje.

2. Siekiant įrodyti, kad laikomasi 1 dalies b punkte nurodytų sąlygų, kompetentingoms muitinėms pateikiami bet kurie iš šių įrodymų:

a) bendrasis transporto dokumentas, su kuriuo prekės vežamos iš eksportuojančios šalies per tranzito šalį;

b) tranzito šalies muitinės išduotas sertifikatas, kuriame:

i) pateikiamas tikslus produktų aprašymas;

ii) nurodomos produktų iškrovimo ir perkrovimo datos ir atitinkamais atvejais laivų ar kitų naudotų transporto priemonių pavadinimai;

iii) patvirtinamos sąlygos, kuriomis produktai buvo palikti tranzito šalyje;

c) jei šių dokumentų nėra, pateikiami kiti patvirtinamieji dokumentai.

70 straipsnis

Parodos

(Kodekso 64 straipsnio 3 dalis)

1. Kilmės statusą turintiems produktams, iš lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos išsiųstiems į parodą kitoje šalyje ir po parodos parduotiems importuoti į Sąjungą, importuojant taikomi 59 straipsnyje nurodyti lengvatiniai muitų tarifai, jeigu produktai atitinka 4 poskirsnio ir šio poskirsnio sąlygas, kuriomis leidžiama juos laikyti lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos kilmės produktais, ir jeigu kompetentingai Sąjungos muitinei pateikiama jai priimtinų įrodymų, kad:

a) eksportuotojas išsiuntė šiuos produktus iš lengvatomis besinaudojančios šalies ar teritorijos tiesiai į šalį, kurioje organizuojama paroda, ir ten juos eksponavo;

b) tas eksportuotojas produktus pardavė ar kitaip perleido asmeniui Sąjungoje;

c) vykstant parodai ar iškart po jos produktai buvo siunčiami į Sąjungą tokios būklės kaip ir siunčiant į parodą;

d) į parodą išsiųsti produktai nebuvo naudojami jokiems kitiems tikslams, išskyrus jų demonstravimą parodoje.

2. EUR.1 judėjimo sertifikatas Sąjungos muitinei pateikiamas įprastine tvarka. Jame turi būti nurodytas parodos pavadinimas ir adresas. Prireikus gali būti reikalaujama pateikti papildomus patvirtinamuosius dokumentus, kuriuose nurodomas produktų pobūdis ir jų eksponavimo sąlygos.

3. 1 dalis taikoma bet kuriai prekybos, pramonės, žemės ūkio ar amatų parodai, mugei ar panašiam viešojo demonstravimo renginiui, kurie nėra organizuojami parduotuvėse ar verslo patalpose asmeniniais tikslais parduodant užsieninius produktus ir kurių metu produktus prižiūri muitinė.







2 SKYRIUS

Prekių muitinė vertė

71 straipsnis

Supaprastinimas

(Kodekso 73 straipsnis)

1. Kodekso 73 straipsnyje nurodytas leidimas gali būti suteikiamas, kai įvykdomos šios sąlygos:

a) esamomis aplinkybėmis taikant Kodekso 166 straipsnyje nurodytą procedūrą administracinės išlaidos būtų neproporcingai didelės;

b) nustatyta muitinė vertė nedaug skirtųsi nuo vertės, nustatytos neturint leidimo.

2. Leidimas suteikiamas su sąlyga, kad pareiškėjas įvykdo šias sąlygas:

a) jis atitinka Kodekso 39 straipsnio a punkte nustatytą kriterijų;

b) jis naudoja apskaitos sistemą, atitinkančią toje valstybėje narėje, kurioje laikomi jo apskaitos registrai, taikomus bendruosius apskaitos principus ir patogią audito metodais pagrįstam muitiniam tikrinimui. Duomenys apskaitos sistemoje turi būti archyvuojami taip, kad audito seka būtų įmanoma juos atsekti nuo momento, kai duomenys įrašomi į bylą;

c) jis turi administracinę organizaciją, atitinkančią jo verslo rūšį ir dydį bei tinkamą prekių srautams valdyti, taip pat vykdo vidaus kontrolę, leidžiančią išaiškinti neteisėtus ar netinkamus sandorius.







III ANTRAŠTINĖ DALIS

SKOLA MUITINEI IR GARANTIJOS







1 SKYRIUS

Skolos muitinei atsiradimas







1 skirsnis

Nuostatos, bendros importo ir eksporto skolai muitinei







1 poskirsnis

Importo arba eksporto muito sumos apskaičiavimo taisyklės

72 straipsnis

Perdirbtųjų produktų, gautų taikant laikinojo įvežimo perdirbti procedūrą, importo muito sumos apskaičiavimas

(Kodekso 86 straipsnio 3 dalis)

1. Siekiant nustatyti importo muito, pagal Kodekso 86 straipsnio 3 dalį taikytino perdirbtiesiems produktams, sumą, pagal 2 ir 6 dalis nustatomas prekių, kurioms įforminta laikinojo įvežimo perdirbti procedūra, kiekis perdirbtuosiuose produktuose, dėl kurių atsirado skola muitinei.

2. 3 ir 4 dalyse nustatytas kiekybinio skaičiavimo metodas taikomas šiais atvejais:

a) kai atliekant perdirbimo operacijas gaunami tik vienos rūšies perdirbtieji produktai;

b) kai atliekant perdirbimo operacijas gaunami skirtingų rūšių perdirbtieji produktai ir visos prekių, kurioms įforminta ta procedūra, sudedamosios dalys ir komponentai yra kiekviename iš šių perdirbtųjų produktų.

3. 2 dalies a punkte nurodytu atveju prekių, kurioms įforminta laikinojo įvežimo perdirbti procedūra, kiekis perdirbtuosiuose produktuose, dėl kurių atsirado skola muitinei, nustatomas visam prekių, kurioms įforminta laikinojo įvežimo perdirbti procedūra, kiekiui taikant procentinį dydį, kurį atitinka perdirbtieji produktai, dėl kurių atsirado skola muitinei, palyginti su visu perdirbtųjų produktų, gautų atlikus perdirbimo operaciją, kiekiu.

4. 2 dalies b punkte nurodytu atveju prekių, kurioms įforminta laikinojo įvežimo perdirbti procedūra, kiekis perdirbtuosiuose produktuose, dėl kurių atsirado skola muitinei, nustatomas visam prekių, kurioms įforminta laikinojo įvežimo perdirbti procedūra, kiekiui taikant procentinį dydį, apskaičiuojamą padauginus šiuos daugiklius:

a) procentinį dydį, kurį perdirbtieji produktai, dėl kurių atsirado skola muitinei, sudaro visame tos pačios rūšies perdirbtųjų produktų, gautų atlikus perdirbimo operaciją, kiekyje;

b) procen