02021H2279 — LT — 30.12.2021 — 000.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis





Pataisytas:









▼B

▼C1

KOMISIJOS REKOMENDACIJA (ES) 2021/2279

2021 m. gruodžio 15 d.

dėl aplinkosauginio pėdsako metodų naudojimo produktų ir organizacijų gyvavimo ciklo aplinkosauginiam veiksmingumui matuoti ir apie jį informuoti







1. TIKSLAS IR TAIKYMO SRITIS

1.1. Šia rekomendacija skatinama aplinkosauginio pėdsako metodus naudoti atitinkamoje politikoje ir sistemose, susijusiose su visų rūšių produktų (prekių ir paslaugų) ar organizacijų gyvavimo ciklo aplinkosauginio veiksmingumo matavimu ir (arba) informavimu apie jį.

1.2. Ši rekomendacija skirta valstybėms narėms ir privačiojo bei viešojo sektorių organizacijoms, kurios matuoja arba ketina matuoti savo produktų ar savo organizacijos gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą ir (arba) apie jį informuoti, arba ketina teikti informaciją apie gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą bet kokiam ES privačiajam, viešajam ar pilietinės visuomenės suinteresuotajam subjektui.

1.3. Ši rekomendacija netaikoma įgyvendinant privalomus ES teisės aktus, kuriuose numatyta taikyti specialią produktų ar organizacijų gyvavimo ciklo aplinkosauginio veiksmingumo apskaičiavimo metodiką. Tačiau ES teisės aktuose arba politikoje gali būti daroma nuoroda į šią rekomendaciją, kaip į metodą, pagal kurį apskaičiuojamas produktų ar organizacijų gyvavimo ciklo aplinkosauginis veiksmingumas.

2. TERMINŲ APIBRĖŽTYS

Šioje rekomendacijoje vartojamų terminų apibrėžtys:

(a) produkto aplinkosauginio pėdsako (toliau – PAP) metodas – bendrasis produkto gyvavimo ciklo potencialaus poveikio aplinkai matavimo ir pranešimo apie jį metodas, išdėstytas I priede;

(b) organizacijos aplinkosauginio pėdsako (toliau – OAP) metodas – bendrasis organizacijos gyvavimo ciklo potencialaus poveikio aplinkai matavimo ir pranešimo apie jį metodas, išdėstytas III priede;

(c) produkto aplinkosauginis pėdsakas – pagal produkto aplinkosauginio pėdsako metodą atlikto produkto aplinkosauginio pėdsako tyrimo rezultatas;

(d) organizacijos aplinkosauginis pėdsakas – pagal organizacijos aplinkosauginio pėdsako metodą atlikto organizacijos aplinkosauginio pėdsako tyrimo rezultatas;

(e) produkto aplinkosauginio pėdsako kategorijos taisyklės (toliau – PAPKT) – konkrečiai produktų kategorijai skirtos, gyvavimo ciklo pagrindu nustatytos taisyklės, kuriomis papildomos bendrosios PAP tyrimų metodinės gairės pateikiant papildomų nurodymų konkrečios produktų kategorijos lygmeniu. Jeigu yra parengtos PAPKT, jos turėtų būti naudojamos tai produktų kategorijai priklausančio produkto aplinkosauginiam pėdsakui apskaičiuoti;

(f) organizacijos aplinkosauginio pėdsako sektoriaus taisyklės (toliau – OAPST) – konkrečiam sektoriui skirtos, gyvavimo ciklo pagrindu nustatytos taisyklės, kuriomis papildomos bendrosios OAP tyrimų metodinės gairės pateikiant papildomų nurodymų konkretaus sektoriaus lygmeniu. Jeigu yra parengtos OAPST, jos turėtų būti naudojamos atitinkamam sektoriui priklausančios organizacijos aplinkosauginiam pėdsakui apskaičiuoti;

(g) gyvavimo ciklo aplinkosauginis veiksmingumas – kiekybiškai išmatuojamas, atsižvelgiant į visą tiekimo grandinę, galimas poveikis aplinkai visais aktualiais produkto ar organizacijos gyvavimo ciklo etapais;

(h) pranešimas apie gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą – bet koks informacijos apie gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą atskleidimas, be kita ko, verslo partneriams, investuotojams, viešojo sektoriaus institucijoms ar vartotojams;

(i) organizacija – viešoji ar privačioji savo paskirtį ir administraciją turinti įmonė, bendrovė, korporacija, valdžios institucija ar įstaiga arba jos dalis ar jų susivienijimas, turintys juridinį subjektiškumą arba jo neturintys;

(j) sistema – privačių įmonių ar jų asociacijų, viešojo ir privačiojo sektorių partnerių, vyriausybinių arba nevyriausybinių organizacijų pelno ar ne pelno iniciatyva, pagal kurią reikalaujama matuoti gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą arba apie jį informuoti;

(k) pramonės asociacija – organizacija, atstovaujanti privačioms įmonėms, kurios yra jos narės, arba privačioms įmonėms, priklausančioms tam tikram sektoriui vietos, regioniniu, nacionaliniu ar tarptautiniu lygmeniu;

(l) finansų bendruomenė – visi finansines paslaugas (įskaitant finansines konsultacijas) teikiantys subjektai, įskaitant bankus, investuotojus ir draudimo bendroves.

3. PAP IR OAP METODŲ NAUDOJIMAS VALSTYBIŲ NARIŲ POLITIKOJE

Valstybės narės turėtų:

3.1. PAP arba OAP metodu ir susijusiomis PAPKT ir OAPST naudotis formuodamos savo savanorišką politiką, apimančią atitinkamai produktų ar organizacijų gyvavimo ciklo aplinkosauginio veiksmingumo matavimą ir informavimą apie jį, tačiau kartu užtikrinti, kad tokia politika nekurtų kliūčių laisvam prekių judėjimui ES.

3.2. Gyvavimo ciklo aplinkosauginio veiksmingumo informaciją ar pranešimus, pagrįstus taikomu PAP arba OAP metodu ir susijusiomis PAPKT ir OAPST, pripažinti galiojančiais atitinkamose nacionalinėse sistemose, kuriose numatyta matuoti produktų ar organizacijų gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą arba apie jį informuoti.

3.3. Dėti pastangas didinti susijusių kokybiškų gyvavimo ciklo duomenų prieinamumą, imdamosi veiksmų, kad būtų kuriamos ir peržiūrimos nacionalinės duomenų bazės, suteikiama prieiga prie jų ir padedama pildyti esamas viešąsias duomenų bazes, remiantis reikalavimais dėl aplinkosauginį pėdsaką atitinkančių duomenų rinkinių. Skirtingų duomenų bazių abipusis nuoseklumas turi būti užtikrintas.

3.4. Prisidėti prie Komisijos dedamų pastangų užtikrinti prieigą prie kokybiškų aplinkosauginio pėdsako reikalavimus atitinkančių duomenų rinkinių.

3.5. Teikti MVĮ pagalbos bei priemonių ir taip padėti joms pagal PAP arba OAP metodus ir PAPKT ir OAPST matuoti ir didinti savo produktų ar organizacijos gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą ir apie jį informuoti. Tai darydamos institucijos turėtų vengti dubliuoti jau esamas paskirtį atitinkančias priemones.

3.6. Skatinti, kai tinka, naudoti OAP metodą ir susijusias OAPST viešųjų organizacijų gyvavimo ciklo aplinkosauginiam veiksmingumui matuoti arba apie jį informuoti.

3.7. Skatinti taikyti PAP ir OAP metodus ir remti jų naudojimą tarptautiniu lygmeniu, be kita ko, daugiašaliuose forumuose ar pagal gyvavimo ciklo aplinkosauginio veiksmingumo matavimo ar informavimo apie jį sistemas. Tai darydamos institucijos turėtų svarstyti galimybę suteikti pagalbos ir priemonių ES šalių partnerių MVĮ, kad būtų galima matuoti ir didinti bet kokių jų gaminamų tarpinių produktų ar pusgaminių gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą.

4. ĮMONIŲ IR KITŲ PRIVAČIŲ ORGANIZACIJŲ NAUDOJIMASIS PAP IR OAP METODAIS

Įmonės ir kitos privačios organizacijos, nusprendusios matuoti savo produktų ar organizacijos gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą arba apie jį informuoti, turėtų:

4.1. Matuodamos savo produktų ar organizacijos gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą arba apie jį informuodamos taikyti PAP metodą, OAP metodą ir susijusias PAPKT bei OAPST.

4.2. Prisidėti prie viešųjų duomenų bazių peržiūros ir jas pildyti kokybiškais gyvavimo ciklo duomenimis, atitinkančiais aplinkosauginio pėdsako duomenų rinkinių reikalavimus; prisidėti prie Komisijos dedamų pastangų užtikrinti prieigą prie kokybiškų aplinkosauginio pėdsako reikalavimus atitinkančių duomenų rinkinių.

4.3. Apsvarstyti galimybę teikti paramą savo tiekimo grandinių įmonėms, ypač MVĮ, kad būtų teikiama informacija pagal PAP ir OAP arba PAPKT ir OAPST ir būtų didinamas jų organizacijų ir produktų gyvavimo ciklo aplinkosauginis veiksmingumas.

Pramonės asociacijos turėtų:

4.4. Skatinti savo narius taikyti PAP ir OAP metodus ir susijusias PAPKT ir OAPST.

4.5. Prisidėti prie viešųjų duomenų bazių peržiūros ir jas pildyti aukštos kokybės gyvavimo ciklo duomenimis pagal aplinkosauginį pėdsaką atitinkančių duomenų rinkinių reikalavimus. Prisidėti prie Komisijos dedamų pastangų užtikrinti prieigą prie kokybiškų aplinkosauginio pėdsako reikalavimus atitinkančių duomenų rinkinių.

4.6. Suteikti paprastesnių skaičiavimo priemonių ir ekspertų pagalbos savo narėms MVĮ, kad padėtų joms apskaičiuoti savo produktų ar organizacijos gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą pagal PAP ar OAP metodą ir susijusias PAPKT ir OAPST.

4.7. Skatinti taikyti PAP ir OAP metodus ir remti jų naudojimą tarptautiniu lygmeniu, be kita ko, daugiašaliuose forumuose ar pagal gyvavimo ciklo aplinkosauginio veiksmingumo matavimo ar informavimo apie jį sistemas.

5. PAP IR OAP METODŲ IR SUSIJUSIŲ PAPKT IR OAPST NAUDOJIMAS SISTEMOSE, SUSIJUSIOSE SU GYVAVIMO CIKLO APLINKOSAUGINIO VEIKSMINGUMO MATAVIMU ARBA INFORMAVIMU APIE JĮ

5.1. Su gyvavimo ciklo aplinkosauginio veiksmingumo matavimu ar informavimu apie jį susijusiose sistemose PAP ir OAP metodai ir susijusios PAPKT / OAPST turėtų būti naudojami kaip pamatinis metodas produktų ir organizacijų gyvavimo ciklo aplinkosauginiam veiksmingumui matuoti arba apie jį informuoti.

6. PAP IR OAP METODŲ IR SUSIJUSIŲ PAPKT / OAPST NAUDOJIMAS FINANSŲ BENDRUOMENĖJE

Kai tinka, finansų bendruomenės nariai turėtų:

6.1. Skatinti su gyvavimo ciklo aplinkosauginiu veiksmingumu susijusios finansinės rizikos vertinimui naudoti informaciją apie gyvavimo ciklo aplinkosauginį veiksmingumą, apskaičiuotą pagal PAP arba OAP metodą ir susijusias PAPKT ir OAPST.

6.2. Skatinti naudoti OAP tyrimais pagrįstą informaciją vertinant veiklos rezultatų lygius pagal tvarumo indeksų aplinkosauginį komponentą.

6.3. Skatinti taikyti PAP ir OAP metodus ir remti jų naudojimą tarptautiniu lygmeniu, be kita ko, daugiašaliuose forumuose ar pagal gyvavimo ciklo aplinkosauginio veiksmingumo matavimo ar informavimo apie jį sistemas.

7. TIKRINIMAS

7.1. Jeigu PAP ir OAP tyrimų informacija atskleidžiama tretiesiems asmenims, tie tyrimai turėtų būti patikrinti pagal PAP ir OAP metodų reikalavimus ir bet kokius konkrečius PAPKT ir OAPST pateiktus nurodymus.

8. ŠIOS REKOMENDACIJOS ĮGYVENDINIMO ATASKAITOS

8.1. Valstybės narės raginamos kasmet pranešti Komisijai apie veiksmus, kurių imamasi atsižvelgiant į šią rekomendaciją. Tokia informacija turėtų būti pirmą kartą pateikta praėjus vieniems metams po šios rekomendacijos priėmimo. Turėtų būti teikiama, be kita ko, ši informacija:

(a) kaip politikos iniciatyvai (-oms) naudojami PAP ir OAP metodai ir susijusios PAPKT / OAPST?

(b) produktų ir organizacijų, kuriuos apima tokia iniciatyva, skaičius;

(c) teikiamos su gyvavimo ciklo aplinkosauginiu veiksmingumu susijusios paskatos;

(d) su kokybiškų gyvavimo ciklo duomenų rengimu susijusios iniciatyvos;

(e) teikiama parama MVĮ dėl gyvavimo ciklo aplinkosauginės informacijos teikimo ir jų gyvavimo ciklo aplinkosauginio veiksmingumo didinimo;

(f) nustatytos galimos problemos ar kliūtys naudojant šiuos metodus.

9. ANKSTESNĖS REKOMENDACIJOS PANAIKINIMAS

Komisijos rekomendacija 2013/179/ES panaikinama. Nuorodos į panaikintą rekomendaciją laikomos nuorodomis į šią rekomendaciją.









I PRIEDAS.

Produkto aplinkosauginio pėdsako metodas

Santrumpos Terminų apibrėžtys Ryšys su kitais metodais ir standartais 1. Produkto aplinkosauginio pėdsako kategorijos taisyklės (PAPKT) 1.1. Požiūris ir galimų taikymo sričių pavyzdžiai 2. Produkto aplinkosauginio pėdsako (PAP) tyrimų bendrieji aspektai 2.1. Kaip taikomas šis metodas? 2.2. Produkto aplinkosauginio pėdsako tyrimų principai 2.3. Produkto aplinkosauginio pėdsako tyrimo etapai 3. Produkto aplinkosauginio pėdsako tyrimo tikslo (-ų) ir apimties nustatymas 3.1. Tikslo nustatymas 3.2. Apimties nustatymas 3.2.1 Funkcinis vienetas ir atskaitos srautas 3.2.2. Sistemos ribos 3.2.3. Aplinkosauginio pėdsako poveikio kategorijos 3.2.4. Papildoma į PAP įtraukiama informacija 3.2.5. Prielaidos ir ribojantys veiksniai 4. Inventorinė gyvavimo ciklo analizė 4.1. Atrankinis etapas 4.2. Gyvavimo ciklo etapai 4.2.1. Žaliavų įsigijimas ir parengiamasis apdorojimas 4.2.2. Gamyba 4.2.3. Platinimas 4.2.4. Naudojimas 4.2.5. Gyvavimo ciklo pabaiga (įskaitant produktų atgavimą ir perdirbimą) 4.3. Inventorinės gyvavimo ciklo analizės nomenklatūra 4.4. Modeliavimo reikalavimai 4.4.1. Žemės ūkio gamyba 4.4.2. Elektros energijos vartojimas 4.4.3. Transportas ir logistika 4.4.4. Gamybos priemonės – infrastruktūra ir įranga 4.4.5. Sandėliavimas paskirstymo centre arba mažmeninės prekybos vietoje 4.4.6. Imčių sudarymo procedūra 4.4.7. Naudojimo etapo modeliavimo reikalavimai 4.4.8. Perdirbtųjų medžiagų dalies ir gyvavimo ciklo pabaigos modeliavimas 4.4.9. Pratęsta produkto naudojimo trukmė 4.4.10 Šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) išmetimas ir absorbavimas 4.4.11 Kompensacijos 4.5 Daugiafunkcių procesų valdymas 4.5.1 Paskirstymas gyvulininkystėje 4.6 Duomenų rinkimo reikalavimai ir kokybės reikalavimai 4.6.1 Konkrečios įmonės duomenys 4.6.2 Antriniai duomenys 4.6.3 Naudojami duomenų rinkiniai 4.6.4 Atmetimas 4.6.5 Duomenų kokybės reikalavimai 5. Aplinkosauginio pėdsako poveikio vertinimas 5.1. Klasifikavimas ir apibūdinimas 5.1.1 Klasifikavimas 5.1.2 Apibūdinimas 5.2. Normalizavimas ir svertinis vertinimas 5.2.1 Aplinkosauginio pėdsako poveikio vertinimo rezultatų normalizavimas 5.2.2 Aplinkosauginio pėdsako poveikio vertinimo rezultatų svertinis vertinimas 6. Produkto aplinkosauginio pėdsako rezultatų aiškinimas 6.1 Įvadas 6.2 Produkto aplinkosauginio pėdsako modelio patikimumo vertinimas 6.3 Reikšmingų elementų („karštųjų taškų“) nustatymas: aktualiausios poveikio kategorijos, gyvavimo ciklo etapai, procesai ir pirminiai srautai 6.3.1 Aktualiausių poveikio kategorijų nustatymo procedūra 6.3.2 Aktualiausių gyvavimo ciklo etapų nustatymo procedūra 6.3.3 Aktualiausių procesų nustatymo procedūra 6.3.4 Aktualiausių pirminių srautų nustatymo procedūra 6.3.5 Operacijos su neigiamais skaičiais 6.3.6 Reikalavimų santrauka 6.3.7 Pavyzdys 6.4 Išvados ir rekomendacijos 7. Produkto aplinkosauginio pėdsako ataskaitos 7.1 Įvadas 7.1.1 Santrauka 7.1.2 Agreguotas AP reikalavimus atitinkantis duomenų rinkinys 7.1.3 Pagrindinė ataskaita 7.1.4 Patvirtinimo pareiškimas 7.1.5 Priedai 7.1.6 Konfidenciali ataskaita 8. PAP tyrimų, ataskaitų ir komunikacijos priemonių tikrinimas ir patvirtinimas 8.1 Tikrinimo apimties nustatymas 8.2 Tikrinimo procedūra 8.3 Tikrintojas (-ai) 8.3.1 Minimalieji reikalavimai tikrintojui (-ams) 8.3.2 Tikrinimo grupės vyriausiojo tikrintojo vaidmuo 8.4 Tikrinimo ir patvirtinimo reikalavimai 8.4.1 PAP tyrimo tikrinimo ir patvirtinimo minimalieji reikalavimai 8.4.2 Tikrinimo ir patvirtinimo metodai 8.4.3 Duomenų konfidencialumas 8.5 Tikrinimo ir patvirtinimo proceso rezultatai 8.5.1 Tikrinimo ir patvirtinimo ataskaitos turinys 8.5.2 Patvirtinimo pareiškimo turinys 8.5.3 Tikrinimo ir patvirtinimo ataskaitos ir patvirtinimo pareiškimo galiojimas Šaltiniai Paveikslų sąrašas Lentelių sąrašas

Santrumpos

ADEME Prancūzijos aplinkos apsaugos ir energijos valdymo agentūra

AK apibūdinimo koeficientas

AP aplinkosauginis pėdsakas

APD aplinkosauginė produkto deklaracija

AS atskaitos srautas

AVS aplinkosaugos vadybos sistemos

B2B verslas verslui

B2C verslas vartotojui

BSEK bendras suvartojamos energijos kiekis

BSI Britų standartų institucija

CFC chlorfluorangliavandeniliai

CPA produktų pagal veiklos rūšį klasifikatorius

DKĮ duomenų kokybės įvertis

DPM duomenų poreikių matrica

EK Europos Komisija

EMAS Bendrijos aplinkosaugos vadybos ir audito sistema

FV funkcinis vienetas

GCP gyvavimo ciklo pabaiga

GCP gyvavimo ciklo principas

GCPV gyvavimo ciklo poveikio vertinimas

GCV gyvavimo ciklo vertinimas

GP geriausia praktika

GR geografinis reprezentatyvumas

GRI Pasaulinė atsiskaitymo iniciatyva

GUID globalus unikalusis identifikatorius

GWP visuotinio atšilimo potencialas

IGCA inventorinė gyvavimo ciklo analizė

ILCD Tarptautinė etaloninė gyvavimo ciklo duomenų sistema

ILCD-EL Tarptautinė etaloninė gyvavimo ciklo duomenų sistema – įvadinis lygis

INS informacijos neatskleidimo susitarimas

IPCC Tarpvyriausybinė klimato kaitos komisija

ISIC Tarptautinis standartinis gamybinis visų ekonominės veiklos rūšių klasifikatorius

ĮSMK įsisavinamas sausosios medžiagos kiekis

ISO Tarptautinė standartizacijos organizacija

IUCN Tarptautinė gamtos ir gamtos išteklių apsaugos sąjunga

JRC Jungtinis tyrimų centras

KŽ komponentų žiniaraštis

LCDN Gyvavimo ciklo duomenų tinklas

LR laikotarpių reprezentatyvumas

MŽ medžiagų žiniaraštis

NACE Europos Bendrijų ekonominės veiklos rūšių klasifikatorius

NMLOJ nemetaniniai lakieji organiniai junginiai

NT naudojimo trukmė

NVO nevyriausybinė organizacija

OAPST organizacijos aplinkosauginio pėdsako sektoriaus taisyklės

P preciziškumas

PA poveikis aplinkai

PAP produkto aplinkosauginis pėdsakas

PAPKT produkto aplinkosauginio pėdsako kategorijos taisyklės

PC paskirstymo centras

PK paskirstymo koeficientas

PKT produkto kategorijos taisyklės

PS paskirstymo santykis

PT patvirtinamasis tyrimas

RP reprezentatyvusis produktas

RP PAP reprezentatyviojo produkto PAP tyrimas

SR sistemos riba (-os)

ŠESD šiltnamio efektą sukeliančios dujos

TR technologinis reprezentatyvumas

TS techninis sekretoriatas

TVATS tvarumo vertinimo ir ataskaitų teikimo sistema

UNEP Jungtinių Tautų aplinkos programa

VPS viešai prieinama specifikacija

WBCSD Pasaulio verslo darnaus vystymosi taryba

WRI Pasaulio išteklių institutas

ŽPF žiedinio pėdsako formulė

Formuluotės „turi“, „turėtų“ ir „gali“

Šiame priede (I priedas) nurodant reikalavimus, rekomendacijas ir pasirinkimo galimybes įmonėms vartojamos tikslios formuluotės.

Formuluotė su žodžiu „turi“ vartojama nurodant tai, ko reikalaujama, kad PAP tyrimas atitiktų šį metodą.

Formuluotė su žodžiu „turėtų“ vartojama pateikiant rekomendaciją, o ne reikalavimą. Bet kokį nukrypimą nuo rekomendacijos, suformuluotos vartojant žodį „turėtų“, tyrimo atlikėjas turi pagrįsti ir skaidriai apibūdinti.

Formuluotė su žodžiu „gali“ reiškia leidžiamą pasirinkimo galimybę.

Terminų apibrėžtys

Veiklos duomenys – inventorinėms gyvavimo ciklo analizėms (IGCA) modeliuoti naudojama su procesais susijusi informacija. Proceso veiklą reprezentuojančių proceso grandinių agreguoti IGCA rezultatai kaskart padauginami iš atitinkamų veiklos duomenų ( 1 ) ir tada sujungiami – taip nustatomas su tuo procesu susijęs aplinkosauginis pėdsakas.

Veiklos duomenų pavyzdžiai: suvartojamos elektros energijos kiekis kilovatvalandėmis, suvartojamo kuro kiekis, proceso išvediniai (pvz., atliekos), įrangos eksploatavimo valandų skaičius, kelionės atstumas, pastato grindų plotas ir t. t.

Sinonimas – „nepirminis srautas“.

Rūgštėjimas – AP poveikio kategorija, apimanti rūgštėjimą sukeliančių medžiagų poveikį aplinkai. Kai išmetami NOx, NH3 ir SOx ir išmestos dujos mineralizuojasi, išsiskiria vandenilio jonai (H+). Protonai, išskiriantys teritorijose, kurių buferingumas mažas, prisideda prie dirvožemio ir vandens rūgštėjimo, kurio padariniai yra miškų nykimas ir ežerų rūgštėjimas.

Papildoma aplinkosauginė informacija – AP poveikio kategorijoms nepriskiriami aplinkosauginiai duomenys, apskaičiuojami ir pranešami kartu su PAP matavimo rezultatais.

Papildoma techninė informacija – neaplinkosauginiai duomenys, apskaičiuojami ir pranešami kartu su PAP matavimo rezultatais.

Agreguotas duomenų rinkinys – duomenų apie visą ar dalį produktų sistemos gyvavimo ciklą rinkinys, kuriame greta pirminių srautų (ir galbūt nereikšmingų atliekų srautų ir radioaktyviųjų atliekų kiekių) detaliai išskiriamas (-i) tik atitinkamo proceso produktas (-ai), kaip atskaitos srautas (-ai) įvedinių ir išvedinių sąraše, tačiau nedetalizuojamos kitos prekės ar paslaugos.

Agreguoti duomenų rinkiniai dar vadinami IGCA rezultatų duomenų rinkiniais. Agreguotas duomenų rinkinys gali būti agreguotas horizontaliai ir (arba) vertikaliai.

Paskirstymas – su daugiafunkciškumu susijusių problemų sprendimo būdas. Tai yra „proceso arba produktų sistemos įvedinių arba išvedinių srautų padalijimas tarp tiriamosios produktų sistemos ir vienos arba daugiau kitų produktų sistemų“.

Konkrečios taikymo srities – konkrečios srities, kurioje naudojama medžiaga, bendras aspektas, pvz., butelių PET vidutinis perdirbimo lygis.

Atribucinis – susijęs su procesu grindžiamu modeliavimu, kuriuo siekiama pateikti statinę įprastų sąlygų išraišką, neįtraukiant su rinka susijusio poveikio.

Duomenų vidurkis – gamybos atžvilgiu svertinis konkrečių duomenų vidurkis.

Antraeiliai procesai – produkto gyvavimo ciklo procesai, apie kuriuos tiesiogiai prieinamos informacijos nėra. Pavyzdžiui, dauguma gyvavimo ciklo pradinės grandies procesų ir paprastai visi tolesnių grandžių procesai laikomi antraeiliais procesais.

Etalonas – standartas ar atskaitos taškas, su kuriuo galima atlikti palyginimą. Kalbant apie PAP, terminas „etalonas“ reiškia reprezentatyviojo produkto, parduodamo ES rinkoje, vidutinį aplinkosauginį veiksmingumą.

Medžiagų žiniaraštis (angl. bill of material(s) arba associated list), – produktui, kurio PAP tyrimas atliekamas, gaminti naudojamų žaliavų, dalinių sąrankų, tarpinių sąrankų, komponentų dalių, sudedamųjų dalių ir visų jų kiekių sąrašas. Kai kuriuose sektoriuose jo analogas yra komponentų žiniaraštis (angl. bill of components).

Verslas verslui (B2B) (angl. business to business) – sandoriai tarp įmonių, kaip antai tarp gamintojo ir didmenininko arba tarp didmenininko ir mažmenininko.

Verslas vartotojui (B2C) (angl. business to consumers) – verslo sandoriai su vartotojais, kaip antai sandoriai tarp mažmenininkų ir vartotojų .

Apibūdinimas – įnašo, kuriuo kiekvienas klasifikuojamas įvedinys ir išvedinys prisideda prie jų atitinkamų AP poveikio kategorijų, dydžio apskaičiavimas ir kiekvienos kategorijos įnašų agregavimas.

Šiuo tikslu turi būti atliekama inventorinės analizės duomenų tiesinė daugyba iš kiekvienos medžiagos ir atitinkamos AP poveikio kategorijos apibūdinimo faktoriaus. Pavyzdžiui, pagal AP poveikio kategoriją „klimato kaita“ etaloninė medžiaga yra CO2, o atskaitos vienetas – CO2 ekvivalento kiekis kilogramais.

Apibūdinimo faktorius – atsižvelgiant į apibūdinimo modelį gautas koeficientas, taikomas priskirtajam inventorinės gyvavimo ciklo analizės rezultatui paversti bendruoju AP poveikio kategorijos rodiklio vienetu.

Klasifikavimas – inventorinės gyvavimo ciklo analizės lentelėse pateiktų medžiagų ir energijos įvedinių bei išvedinių priskyrimas prie AP poveikio kategorijų pagal kiekvienos medžiagos potencialą prisidėti prie kiekvienai iš atitinkamų AP poveikio kategorijų priskirto poveikio.

Klimato kaita – AP poveikio kategorija, prie kurios priskiriamas poveikis, atsižvelgiant į visus įvedinius ir išvedinius, lemiančius šiltnamio efektą sukeliančių dujų (ŠESD) išmetimą. To padariniai apima vidutinės pasaulio temperatūros kilimą ir staigius regioninius klimato pokyčius.

Gretutinė funkcija – bet kuri iš dviejų ar daugiau to paties vieninio proceso ar produktų sistemos funkcijų.

AP tyrimo užsakovas – organizacija (ar organizacijų grupė), tokia kaip, pavyzdžiui, komercinė įmonė ar ne pelno organizacija, kuri finansuoja AP tyrimą, atliekamą pagal PAP metodą ir atitinkamas PAPKT (jei yra).

Konkrečios įmonės duomenys – įmonės veiklą reprezentuojantys duomenys, gaunami tiesiogiai matuojant arba surenkami iš vieno ar daugiau objektų (konkrečios vietos duomenys) (terminas „įmonė“ šioje apibrėžtyje vartojamas kaip termino „organizacija“ sinonimas). Sinonimas – „pirminiai duomenys“. Siekiant nustatyti duomenų reprezentatyvumo lygį gali būti taikoma imčių sudarymo procedūra.

Konkrečios įmonės duomenų rinkinys – duomenų rinkinys (disagreguotas ar agreguotas), sudarytas naudojant konkrečios įmonės duomenis. Daugeliu atvejų veiklos duomenys yra konkrečios įmonės duomenys, o pagrindinių subprocesų duomenys – duomenų rinkiniai, gauti iš antraeilių duomenų bazių.

Lyginamasis pareiškimas – aplinkosauginis pranešimas apie vieno produkto pranašumą arba lygiavertiškumą palyginti su tą pačią funkciją atliekančiu konkuruojančiu produktu (įskaitant tos produktų kategorijos etaloną).

Palyginimas – grafinis ar kitoks dviejų ar daugiau produktų palyginimas, neapimantis lyginamojo pareiškimo, pagal PAP tyrimo rezultatus ir taikomas PAPKT.

Vartotojas – individualus visuomenės narys, asmeninėms reikmėms perkantis arba naudojantis prekes, turtą ar paslaugas.

Gretutinis produktas – bet kuris iš dviejų ar daugiau to paties vieninio proceso ar produktų sistemos produktų.

Etapas nuo gavybos iki gamybos – produkto tiekimo grandinės dalis nuo žaliavų gavybos iki produkto gamybos pradžios. Neįtraukiami tolesni tiekimo grandinės etapai – platinimas, sandėliavimas, naudojimo etapas ir gyvavimo ciklo pabaiga.

Etapas nuo gavybos iki ciklo pabaigos – produkto gyvavimo ciklas, apimantis žaliavų gavybos, apdorojimo, produkto platinimo, sandėliavimo, naudojimo ir šalinimo ar perdirbimo etapus. Atsižvelgiama į visus svarbius įvedinius ir išvedinius visuose gyvavimo ciklo etapuose.

Kritinė peržiūra – procesas, kuriuo siekiama užtikrinti nuoseklumą tarp PAPKT ir pagal PAP metodą taikomų principų bei reikalavimų.

Duomenų kokybė – duomenų charakteristikos, apibūdinančios jų galimybę atitikti nustatytus reikalavimus. Duomenų kokybė apima įvairius aspektus, kaip antai technologijų, geografinį ir laikotarpių reprezentatyvumą, taip pat inventorinės analizės duomenų išsamumą ir preciziškumą.

Duomenų kokybės įvertis (DKĮ) – duomenų rinkinio kokybės kriterijų pusiau kiekybinis įvertinimas pagal technologijų geografinį ir laikotarpių reprezentatyvumą bei preciziškumą. Duomenų kokybė turi būti traktuojama kaip duomenų rinkinio (dokumentuoto) kokybė.

Delsusis išmetimas – teršalų išmetimas ilgesnį laiką, pvz., ilgo naudojimo ar galutinio šalinimo etapuose, priešingai nei vienas atskiras teršalų išmetimo veiksmas laiko t momentu.

Tiesioginiai pirminiai srautai (taip pat „pirminiai srautai“) – visi su tam tikru procesu tiesiogiai susiję išmetamieji teršalai (išvediniai) ir naudojami ištekliai (įvediniai). Pavyzdžiui, per cheminį procesą išmetami teršalai arba nevaldomieji išmetamieji teršalai iš tiesiogiai objekte eksploatuojamo katilo.

Tiesioginis žemės naudojimo keitimas (TŽNK) – vieno žemės naudojimo tipo keitimas į kitą, vykstantis konkrečiame žemės plote ir nelemiantis pokyčių jokioje kitoje sistemoje.

Tiesiogiai priskirtina(s) – procesas ar veikla vykstantys arba poveikis stebimas apibrėžtose sistemos ribose.

Disagregavimas – procesas, kurį atliekant agreguotas duomenų rinkinys išskaidomas į mažesnius vieninių procesų duomenų rinkinius (horizontaliai arba vertikaliai). Disagregavimas gali padėti sukonkretinti duomenis. Disagregavimo procesas niekada neturėtų kenkti ar kelti grėsmės pradinio agreguoto duomenų rinkinio kokybei ir nuoseklumui.

Tolesnės grandies – vykstantis produkto tiekimo grandinėje po nustatyto atskaitos taško.

Ekologinis toksiškumas (gėlavandenėms ekosistemoms) – AP poveikio kategorija, apimanti toksinį poveikį ekosistemai, kuris daro žalą konkrečioms rūšims ir dėl kurio pakinta ekosistemos struktūra ir funkcijos. Ekologinį toksiškumą lemia įvairūs toksikologiniai procesai, vykstantys dėl tiesioginį poveikį ekosistemos būklei turinčių medžiagų išskyrimo į aplinką.

AP komunikacijos priemonės – visi galimi būdai pranešti suinteresuotiesiems subjektams AP tyrimo rezultatus (pvz., ženklai (etiketės), aplinkosauginės produktų deklaracijos, ekologiškumo teiginiai, interneto svetainės, infografikai ir kt.).

AP reikalavimus atitinkantis duomenų rinkinys – duomenų rinkinys, parengtas laikantis AP reikalavimų, reguliariai atnaujinamas Jungtinio tyrimų centro GD ( 2 ).

Elektros energijos sekimas ( 3 ) – procesas, kurio metu elektros energijos gamybos atributai priskiriami prie elektros energijos vartojimo.

Pirminiai srautai – srautai, inventorinėje gyvavimo ciklo analizėje apimantys „iš aplinkos į tiriamąją sistemą patenkančią žmogaus dar nepakeistą medžiagą ar energiją arba iš tiriamosios sistemos į aplinką išmetamą medžiagą arba energiją, kuri žmogaus nebekeičiama“.

Pirminiai srautai apima, pvz., iš gamtos gaunamus išteklius arba į orą, vandenį ar dirvožemį išmetamus teršalus, kurie yra tiesiogiai susieti su AP poveikio kategorijų apibūdinimo faktoriais.

Aplinkosauginis aspektas – su aplinka susijęs arba galintis būti susijęs organizacijos veiklos, produktų arba paslaugų elementas.

Aplinkosauginio pėdsako (AP) poveikio vertinimas – PAP analizės etapas, kuriuo siekiama suprasti ir įvertinti produktų sistemos galimo poveikio aplinkai, daromo per visą produkto gyvavimo ciklą, dydį ir reikšmingumą. Pagal poveikio vertinimo metodus pateikiami pirminių srautų poveikio apibūdinimo faktoriai, kad agregavus poveikio duomenis būtų gauti vidutiniai rodikliai, kurių skaičius ribotas.

Aplinkosauginio pėdsako (AP) poveikio vertinimo metodas – protokolas, pagal kurį inventorinės gyvavimo ciklo analizės duomenys išreiškiami kiekybiniais įnašais į tiriamą poveikį aplinkai.

Aplinkosauginio pėdsako (AP) poveikio kategorija – išteklių naudojimo arba poveikio aplinkai klasė, su kuria susiję inventorinės gyvavimo ciklo analizės duomenys.

Aplinkosauginio pėdsako (AP) poveikio kategorijos rodiklis – kiekybinė AP poveikio kategorijos išraiška.

Poveikis aplinkai – palankus arba nepalankus aplinkos pokytis, visiškai ar iš dalies sukeliamas organizacijos veiklos, produktų ar paslaugų.

Poveikio aplinkai mechanizmas – tam tikros AP poveikio kategorijos fizinių, cheminių ir biologinių procesų sistema, siejanti inventorinės gyvavimo ciklo analizės rezultatus su AP kategorijos rodikliais.

Eutrofikacija – AP poveikio kategorija, susijusi su augalų maisto medžiagomis (daugiausia azotu ir fosforu), kurios iš nuotakynų ir tręšiamos ūkių žemės patenka į vandenį ir jame paspartina dumblių ir kitos vandens augmenijos augimą.

Organinėms medžiagoms yrant naudojamas deguonis, dėl to susidaro deguonies stygius ir kai kuriais atvejais gaišta žuvys. Nustatant eutrofikaciją, išmetamų medžiagų kiekis paverčiamas į bendrą matą, išreiškiamą kaip negyvai biomasei suskaidyti reikalingo deguonies kiekis.

Dėl eutrofikacijos patiriamam poveikiui vertinti naudojamos trys AP poveikio kategorijos: eutrofikacija (sausumos), eutrofikacija (gėlo vandens), eutrofikacija (jūros).

Išorinė komunikacija – komunikacija su bet kokia suinteresuotąja šalimi, kuri nėra tyrimo užsakovas ar tyrimo atlikėjas.

Ekstrapoliuotieji duomenys – tam tikro proceso duomenys, naudojami panašiam procesui, kurio prieinamų duomenų nėra, reprezentuoti, remiantis prielaida, kad jie yra pakankamai reprezentatyvūs.

Srautų schema – schematiškai pavaizduoti srautai vertinamo produkto gyvavimo ciklo viename ar daugiau procesų etapų.

Pirmenybiniai pirminiai srautai – tiesioginiai pirminiai srautai (išmetamieji teršalai ir naudojami ištekliai), kurių pirminiai duomenys (ar konkrečios įmonės informacija) yra prieinami.

Pirmenybiniai procesai – tie produkto gyvavimo ciklo procesai, apie kuriuos informacija yra tiesiogiai prieinama. Pavyzdžiui, gamintojo veiklos vietos ir kiti procesai, vykdomi paties gamintojo arba jo rangovų (pvz., prekių transportavimas, centrinės administracijos paslaugos ar kt.).

Funkcinis vienetas – vienetas, kuriuo apibrėžiami vertinamo produkto atliekamos (-ų) funkcijos (-ų) ir (arba) teikiamos (-ų) paslaugos (-ų) kokybiniai ir kiekybiniai aspektai. Funkcinis vienetas apibrėžiamas atsakant į šiuos klausimus: „Kas?“, „Kiek?“, „Kaip gerai?“ ir „Kaip ilgai?“.

Gamybos etapas – produkto tiekimo grandinės dalis, apimanti tik tuos procesus, kurie dėl produkto vykdomi konkrečioje organizacijoje ar veiklos vietoje.

Etapas nuo gamybos iki ciklo pabaigos – produkto tiekimo grandinės dalis, apimanti tik platinimo, sandėliavimo, naudojimo ir šalinimo arba perdirbimo etapus.

Visuotinio atšilimo potencialas (GWP) – indeksas, kuriuo išreiškiamas suminis medžiagos masės vieneto spinduliavimo poveikis per tam tikrą pasirinktą laikotarpį. Jis išreiškiamas pagal etaloninę medžiagą (pvz., CO2 ekvivalento vienetus) ir konkretų laikotarpį (pvz., GWP 20, GWP 100, GWP 500 – atitinkamai 20, 100 ir 500 metų).

Susiejus informaciją apie spinduliavimo poveikį (medžiagos išmetimo į atmosferą sukeliamus energijos srautus) ir išlikimo atmosferoje trukmę, gaunamas visuotinio atšilimo potencialas (GWP) – matas, pagal kurį vertinama medžiagos geba daryti įtaką vidutinei pasaulinei Žemės paviršiaus oro temperatūrai, taigi ir įvairiems klimato parametrams bei jų poveikiui, kaip antai audrų dažniui ir intensyvumui, kritulių intensyvumui, potvynių dažniui ir kt.

Horizontalusis vidurkinimas – veiksmas, kurį atliekant agreguojami keli vieninių procesų duomenų rinkiniai arba agreguoti procesų duomenų rinkiniai, kuriuose pateiktas tas pats atskaitos srautas, taip sukuriant naują proceso duomenų rinkinį.

Toksiškumas žmonėms (kancerogeninis poveikis) – AP poveikio kategorija, apimanti kenksmingą poveikį žmonių sveikatai, sukeliamą, kai toksinės cheminės medžiagos, siejamos su vėžio sukėlimu, įkvepiamos su oru, įsisavinamos su maistu ar vandeniu arba į organizmą įsiskverbia per odą.

Toksiškumas žmonėms (nekancerogeninis poveikis) – AP poveikio kategorija, apimanti kenksmingą poveikį žmonių sveikatai, sukeliamą, kai toksinės cheminės medžiagos įkvepiamos su oru, įsisavinamos su maistu ar vandeniu arba į organizmą įsiskverbia per odą, tačiau jų poveikis nesiejamas su vėžio sukėlimu ir nėra lemtas kietųjų dalelių, įkvepiamų neorganinių dalelių ar jonizuojančiosios spinduliuotės.

Nepriklausomas išorės ekspertas – kompetentingas asmuo, kuris nėra AP tyrimo užsakovo ar AP metodo naudotojo pasamdytas dirbti visu ar ne visu etatu ir kuris nedalyvauja apibrėžiant AP tyrimo apimtį ar atliekant šį tyrimą.

Netiesioginis žemės naudojimo keitimas (NŽNK) – keitimas, vykstantis, kai tam tikro žemės naudojimo poreikis lemia pokyčius už sistemos ribų, t. y. kitų tipų žemės naudojimo pokyčius. Šis netiesioginis poveikis gali būti vertinamas daugiausia atliekant žemės poreikio ekonominį modeliavimą arba modeliuojant veiklos perkėlimą į kitą vietą (pasauliniu mastu).

Įvedinių srautai – į vieninį procesą patenkantis produktų, medžiagų ar energijos srautas. Produktai ir medžiagos apima žaliavas, tarpinius produktus ir gretutinius produktus.

Tarpinis produktas – vieninio proceso išvedinys, esantis kitų vieninių procesų įvediniu, kuriam būtinas tolesnis pakeitimas sistemoje. Tarpinis produktas yra toks produktas, kurį reikia toliau apdoroti prieš tai, kai jis tampa tinkamas parduoti galutiniam vartotojui.

Jonizuojančioji spinduliuotė (poveikis žmogaus sveikatai) – AP poveikio kategorija, apimanti išsiskiriančių radioaktyviųjų medžiagų kenksmingą poveikį žmogaus sveikatai.

Žemės naudojimas – AP poveikio kategorija, susijusi su (naujo) žemės ploto naudojimu ir naudojimo (paskirties) keitimu vykdant veiklą, susijusią su žemės ūkiu, miškininkyste, keliais, gyventojų būstais, kasyba ar kt.

Vertinant naudojimąsi (nauja) žeme atsižvelgiama į žemės naudojimo poveikį, atitinkamo žemės ploto dydį ir naudojimosi juo trukmę (dirvožemio kokybės pokyčiai padauginami iš atitinkamo ploto ir trukmės). Vertinant žemės naudojimo keitimą atsižvelgiama į žemės savybių pokyčių mastą ir paveiktą plotą (dirvožemio kokybės pokyčiai padauginami iš atitinkamo ploto).

Vyriausiasis tikrintojas – tikrinimo grupėje dalyvaujantis asmuo, kuris, palyginti su kitais grupės tikrintojais, turi papildomų atsakingų pareigų.

Gyvavimo ciklas – nuoseklūs ir tarpusavyje susiję produktų sistemos etapai nuo žaliavų įsigijimo ar gavybos iš gamtos išteklių iki galutinio pašalinimo.

Gyvavimo ciklo metodas – metodas, pagal kurį atsižvelgiama į visus su produktu susijusius išteklių srautus ir intervencinius aplinkosaugos veiksmus visoje jo tiekimo grandinėje, įskaitant visus etapus – nuo žaliavų įsigijimo ir apdorojimo iki produkto platinimo, naudojimo ir gyvavimo ciklo pabaigos procesų – ir visą reikšmingą susijusį poveikį aplinkai (užuot sutelkus dėmesį į vieną atskirą klausimą).

Gyvavimo ciklo vertinimas (GCV) – visą produktų sistemos gyvavimo ciklą atliekamas duomenų apie jos įvedinius, išvedinius ir jos galimą poveikį aplinkai rinkimas bei vertinimas.

Gyvavimo ciklo poveikio vertinimas (GCPV) – gyvavimo ciklo vertinimo etapas, kuriuo siekiama suprasti ir įvertinti sistemos galimo poveikio aplinkai, kuris gali būti daromas per visą gyvavimo ciklą, dydį ir reikšmingumą.

Pagal GCPV metodus pateikiami pirminių srautų poveikio apibūdinimo faktoriai, kad agregavus poveikio duomenis būtų gauti vidutiniai ir (arba) žalos rodikliai, kurių skaičius ribotas.

Inventorinė gyvavimo ciklo analizė (IGCA) – bendras pirminių srautų, atliekų ir produktų srautų tarpusavio sąveikų nustatymas IGCA duomenų rinkinyje.

Inventorinės gyvavimo ciklo analizės (IGCA) duomenų rinkinys – dokumentas arba failas, kuriame pateikiama konkretaus nurodyto produkto ar kito atskaitos objekto (pvz., veiklos vietos, proceso) gyvavimo ciklo informacija, įskaitant aprašomuosius metaduomenis ir kiekybinę inventorinę gyvavimo ciklo analizę. IGCA duomenų rinkinys gali būti vieninio proceso duomenų rinkinys, iš dalies agreguotas ar visiškai agreguotas duomenų rinkinys.

Įkrovumo išnaudojimo koeficientas – transporto priemonės faktinės ir pilnutinės krovos ar talpos (pvz., masės ar tūrio) per vieną reisą santykis.

Konkrečiõs medžiagõs – sąvoka, reiškianti tam tikros medžiagos bendrą aspektą, pvz., polietileno tereftalato (PET) perdirbimo lygį.

Daugiafunkciškumas – proceso ar objekto geba atlikti daugiau kaip vieną funkciją, t. y. tiekti kelias prekes ir (arba) teikti paslaugas (gretutinius produktus). Šiomis aplinkybėmis visi su procesu susiję įvediniai ir išmetamieji teršalai paskirstomi tarp nagrinėjamo produkto ir kitų gretutinių produktų, laikantis aiškiai nustatytų procedūrų.

Nepirminiai (arba sudėtiniai) srautai – inventorinėje gyvavimo ciklo analizėje nustatomi srautai, kurie apima visus sistemos įvedinius (pvz., elektros energiją, medžiagas, transporto procesus) bei išvedinius (pvz., atliekas, šalutinius produktus) ir kuriems transformuoti į pirminius srautus reikia papildomų modeliavimo pastangų.

Sinonimas – „veiklos duomenys“.

Normalizavimas – po apibūdinimo etapo einantis etapas, kuriuo gyvavimo ciklo poveikio vertinimo rezultatai padalijami iš normalizavimo faktorių, reprezentuojančių bendrą atskaitos vieneto inventorinį dydį (pvz., visa šalis ar vidutinis pilietis).

Normalizuotaisiais gyvavimo ciklo poveikio vertinimo rezultatais išreiškiamos analizuojamosios sistemos poveikio santykinės dalys remiantis bendrais įnašais į kiekvieną poveikio kategoriją pagal atskaitos vienetą.

Sugretinus įvairių poveikio teminių sričių normalizuotuosius gyvavimo ciklo poveikio vertinimo rezultatus, išaiškėja, kurios poveikio kategorijos analizuojamoje sistemoje yra daugiausiai, o kurios – mažiausiai paveiktos.

Normalizuotieji gyvavimo ciklo poveikio vertinimo rezultatai atspindi tik analizuojamosios sistemos įnašą į bendrą poveikio potencialą, o ne atitinkamo bendro poveikio dydį ar reikšmingumą. Normalizuotieji rezultatai yra bemačiai, tačiau nėra adityvūs.

Organizacijos aplinkosauginio pėdsako sektoriaus taisyklės (OAPST) – konkrečiam sektoriui skirtos gyvavimo ciklo pagrindu nustatytos taisyklės, kuriomis papildomos OAP tyrimų bendrosios metodinės gairės pateikiant papildomų konkretaus sektoriaus specifikacijų.

OAPST padeda skirti daugiau dėmesio svarbiausiems aspektams ir parametrams ir taip padidinti rezultatų aktualumą, atkuriamumą ir nuoseklumą bei sumažinti tyrimo sąnaudas, palyginti su tyrimu, atliekamu laikantis išsamių OAP metodo reikalavimų. Atitinkančiomis šį metodą pripažįstamos tik tos OAPST, kurios yra parengtos Europos Komisijos arba su ja bendradarbiaujant arba kurios yra priimtos Europos Komisijos arba kaip ES aktai.

Išvedinių srautai – produktų, medžiagų ar energijos srautai, kurie yra vieninio proceso padariniai. Produktai ir medžiagos apima žaliavas, tarpinius produktus, gretutinius produktus ir išmetamuosius teršalus. Laikoma, kad išvedinių srautai taip pat apima pirminius srautus.

Ozono sluoksnio ardymas – AP poveikio kategorija, apimanti stratosferos ozono sluoksnio irimą dėl išmetamų ozono sluoksnį ardančių medžiagų, pvz., ilgaamžių dujų, kurių sudėtyje yra chloro ir bromo (pvz., chlorfluorangliavandenilių (CFC), hidrochlorfluorangliavandenilių (HCFC), halonų).

Iš dalies disagreguotas duomenų rinkinys – duomenų rinkinys su IGCA, kuris apima pirminius srautus ir veiklos duomenis ir kurį sujungus su jo papildomais pagrindiniais duomenų rinkiniais gaunamas išsamus agreguotas IGCA duomenų rinkinys.

Iš dalies disagreguotas (1 lygmeniu) duomenų rinkinys – 1 lygmeniu disagreguotas duomenų rinkinys apimantis tiekimo grandinės vieno tolesnio lygmens pirminius srautus ir veiklos duomenis, nors visi papildomi pagrindiniai duomenų rinkiniai yra agreguoti.

1 pav.

Iš dalies disagreguoto (1 lygmeniu) duomenų rinkinio pavyzdys

Kietosios dalelės – AP poveikio kategorija, apimanti išmetamų kietųjų dalelių (KD) ir jų pirmtakų (NOx, SOx, NH3) kenksmingą poveikį žmogaus sveikatai.

PAPKT pagrindžiamasis tyrimas – PAP tyrimas, atliekamas remiantis PAPKT projektu. Jis naudojamas PAPKT projekte priimtiems sprendimams pagrįsti prieš galutinių PAPKT paskelbimą.

PAP profilis – kiekybiškai išreikšti PAP tyrimo rezultatai. Jis apima kiekybiškai įvertintą įvairių poveikio kategorijų poveikį ir papildomą aplinkosauginę informaciją, laikomą būtina pranešti.

PAP ataskaita – dokumentas, kuriame apibendrinami PAP tyrimo rezultatai.

Reprezentatyviojo produkto PAP (RP PAP) tyrimas – PAP tyrimas, atliekamas siekiant nustatyti reprezentatyviojo (-iųjų) produkto (-ų) aktualiausius gyvavimo ciklo etapus, procesus, pirminius srautus, poveikio kategorijas ir bet kokius kitus pagrindinius reikalavimus, reikalingus produkto kategorijų ar pakategorių, kurioms taikomos PAPKT, etalonams nustatyti.

PAP tyrimas – visi veiksmai, reikalingi PAP rezultatams apskaičiuoti. Jis apima su rezultatais susijusį modeliavimą, duomenų rinkimą ir rezultatų analizę. Remiantis PAP tyrimų rezultatais rengiamos PAP ataskaitos.

Fotocheminis ozono susidarymas – AP poveikio kategorija, apimanti ozono susidarymą troposferoje prie žemės paviršiaus dėl lakiųjų organinių junginių (LOJ) ir anglies monoksido (CO) fotocheminės oksidacijos, aplinkoje esant azoto oksidų (NOx) ir veikiant saulės spinduliuotei.

Didelė ozono koncentracija troposferoje prie žemės paviršiaus kenkia augmenijai, pažeidžia žmogaus kvėpavimo takus ir gadina žmogaus sukurtas medžiagas, nes ozonas reaguoja su organinėmis medžiagomis.

Populiacija – bet kokia baigtinė ar nebaigtinė vienetų (nebūtinai gyvų individų) aibė, kuri yra statistinio tyrimo objektas.

Pirminiai duomenys – PAP metodo arba PAPKT naudotojo konkrečių tiekimo grandinės procesų duomenys.

Tai gali būti veiklos duomenys arba pirmenybiniai pirminiai srautai (inventorinė gyvavimo ciklo analizė). Pirminiai duomenys yra konkrečios veiklos vietos duomenys, konkrečios įmonės (jeigu yra kelios su tuo pačiu produktu susijusios veiklos vietos) duomenys arba konkrečios tiekimo grandinės duomenys.

Pirminiai duomenys gali būti matuoklių rodmenų, pirkimo dokumentų, komunalinių paslaugų sąskaitų, inžinerinių modelių, tiesioginės stebėsenos, medžiagų ar produktų balansų duomenys arba duomenys, gauti stechiometriniais ar kitais metodais, kuriais gaunami konkrečių PAP metodo ar PAPKT naudotojo vertės grandinės procesų duomenys.

Šiame metodo aprašyme terminas „pirminiai duomenys“ vartojamas sinonimiškai su „konkrečios įmonės duomenimis“ ir „konkrečios tiekimo grandinės duomenimis“.

Produktas – bet kokia prekė arba paslauga.

Produktų kategorija – funkciškai lygiaverčių produktų (arba paslaugų) grupė.

Produkto kategorijos taisyklės (PKT) – konkrečios III tipo aplinkosauginių deklaracijų dėl vienos ar daugiau produktų kategorijų rengimo taisyklės, reikalavimai ir gairės.

Produkto aplinkosauginio pėdsako kategorijos taisyklės (PAPKT) – konkrečiai produktų kategorijai skirtos, gyvavimo ciklo pagrindu nustatytos taisyklės, kuriomis papildomos PAP tyrimų bendrosios metodinės gairės, pateikiant papildomų konkrečios produktų kategorijos specifikacijų.

Atliekant PAP tyrimą, PAPKT padeda skirti daugiau dėmesio tiems aspektams ir parametrams, kurie yra svarbiausi, ir taip padidinti rezultatų aktualumą, atkuriamumą ir nuoseklumą bei sumažinti tyrimo sąnaudas, palyginti su tyrimu, atliekamu laikantis išsamių PAP metodo reikalavimų.

Atitinkančiomis šį metodą pripažįstamos tik tos PAPKT, kurios yra parengtos Europos Komisijos arba su ja bendradarbiaujant arba kurios yra priimtos Europos Komisijos arba kaip ES aktai.

Produktų srautas – iš kitos produktų sistemos gaunami arba į ją tiekiami produktai.

Produktų sistema – vieninių procesų rinkinys su pirminiais ir produktų srautais, atliekantis vieną ar daugiau apibrėžtų funkcijų ir modeliuojantis produkto gyvavimo ciklą.

Žaliava – pirminė ar antrinė medžiaga, naudojama produktui gaminti.

Atskaitos srautas – tam tikrų produktų sistemos procesų išvedinių matas, būtinas funkciniu vienetu išreikštai funkcijai atlikti.

Atnaujinimas – procesas, kurio metu atkuriama funkcionali ir (arba) pakankamai gera komponentų būklė, palyginti su pradinėmis specifikacijomis (atliekanti tą pačią funkciją), naudojant tokius metodus kaip dangos atnaujinimas, perdažymas ar kt. Atnaujinti produktai gali būti išbandyti ir patikrinti siekiant įsitikinti, kad jie tinkamai veikia.

Išmetalai – teršalai, išmetami į orą ir išleidžiami į vandenį ir dirvožemį.

Reprezentatyvusis produktas (modelis) – realus arba virtualus (realiai neegzistuojantis) produktas. Su virtualiuoju produktu susiję skaičiavimai turėtų būti atliekami remiantis visų esamų technologijų ir medžiagų, kurias apima atitinkama produktų kategorija ar pakategorė, charakteristikomis, atlikus jų svertinės reikšmės įvertinimą pagal vidutinį pardavimą Europos rinkoje.

Pagrįstais atvejais gali būti naudojami kiti svertinių duomenų rinkiniai, pvz., svertinis vidurkis pagal masę (medžiagos tonomis) arba svertinis vidurkis pagal produkto vienetus (skaičiuojant vienetais).

Reprezentatyvioji imtis – – vieno ar daugiau kintamųjų atžvilgiu tai imtis, kurioje tų kintamųjų pasiskirstymas yra visiškai toks pat (ar panašus) kaip toje populiacijoje, kurios poaibį sudaro ta imtis.

Išteklių naudojimas (iškastinis kuras) – AP poveikio kategorija, apimanti neatsinaujinančiųjų iškastinių gamtos išteklių (pvz., gamtinių dujų, anglių, naftos) naudojimą.

Išteklių naudojimas (mineralai ir metalai) – AP poveikio kategorija, apimanti neatsinaujinančiųjų abiotinių gamtos išteklių (mineralų ir metalų) naudojimą.

Peržiūra – procedūra, atliekama siekiant įsitikinti, kad PAPKT rengimo ar keitimo procesas yra atliktas laikantis PAP metodo ir II priedo A dalies reikalavimų.

Peržiūros ataskaita – peržiūros proceso dokumentacija, apimanti peržiūros pareiškimą, visą svarbią informaciją apie peržiūros procesą, išsamias peržiūros vykdytojo (-ų) pastabas su atitinkamais atsakymais ir galutinį rezultatą. Šis dokumentas turi būti patvirtintas peržiūros vykdytojo (arba vyriausiojo peržiūros vykdytojo, jei dalyvauja peržiūros grupė) elektroniniu parašu arba jo pasirašytas ranka.

Peržiūros grupė – PAPKT peržiūrinčių ekspertų (peržiūros vykdytojų) grupė.

Peržiūros vykdytojas – nepriklausomas išorės ekspertas, atliekantis PAPKT peržiūrą ir galbūt dalyvaujantis peržiūros grupės darbe.

Imtis – didesnės populiacijos poaibis, turintis jai būdingas savybes. Imtys naudojamos statistiniams tyrimams, kai populiacija yra per didelė, kad į tyrimą būtų galima įtraukti visus įmanomus jos narius ar stebėjimų duomenis. Imtis turėtų reprezentuoti visą populiaciją ir neturėtų būti tendencingai susieta su kuriuo nors konkrečiu jos atributu.

Antriniai duomenys – duomenys, kurie nėra PAP tyrimą atliekančios įmonės tiekimo grandinės konkretaus proceso duomenys.

Tai tokie duomenys, kurie nėra įmonės tiesiogiai renkami ar nustatomi jai atliekant matavimus ar vertinimą, o gaunami iš trečiosios šalies IGCA duomenų bazės ar kitų šaltinių.

Antriniai duomenys apima pramonės vidutinius duomenis (pvz., gautus iš paskelbtų gamybos duomenų, valdžios sektoriaus statistikos ir pramonės asociacijų), literatūros tyrimų, inžinerinių tyrimų ir patentų duomenis; jie taip pat gali būti pagrįsti finansiniais duomenimis ir apimti pakaitinių kintamųjų ir kitus bendro pobūdžio duomenis.

Horizontaliai agreguoti pirminiai duomenys laikomi antriniais duomenimis.

Jautrio analizė – sistemingos pasirinktų metodų ir duomenų poveikio PAP tyrimo rezultatams vertinimo procedūros.

Konkrečios vietos duomenys – atliekant tiesioginius matavimus nustatyti ar surinkti iš vieno objekto (gamybos vietos) duomenys.

Termino „pirminiai duomenys“ sinonimas.

Bendrasis rezultato balas – visų poveikio aplinkai kategorijų svertinių AP rezultatų suma.

Konkretūs duomenys – atliekant tiesioginius matavimus nustatyti arba surinkti duomenys, reprezentuojantys veiklą konkrečiame objekte ar objektų grupėje.

Termino „pirminiai duomenys“ sinonimas.

Išskaidymas – daugiafunkcių procesų ar objektų duomenų disagregavimas išskiriant įvedinių srautus, tiesiogiai susijusius su kiekvieno proceso ar objekto išvediniais. Procesas tiriamas siekiant nustatyti, ar jo išskaidymas yra galimas. Jei išskaidymas yra galimas, inventorinės analizės duomenys turėtų būti renkami tik dėl tų vieninių procesų, kurie tiesiogiai priskiriami nagrinėjamiems produktams ar paslaugoms.

Subpopuliacija – baigtinė ar nebaigtinė statistiškai tiriamų vienetų (nebūtinai gyvų individų) aibė, sudaranti vienalytį visos populiacijos poaibį.

Termino „sluoksnis“ sinonimas.

Subprocesai – procesai, naudojami 1 lygmens procesų veiklai reprezentuoti (jų sudedamosios dalys). Subprocesų duomenys gali būti pateikiami (iš dalies) agreguoti (žr. 1 pav.).

Dalinė imtis – iš subpopuliacijos sudaryta imtis.

Tiekimo grandinė – visa su PAP metodo naudotojo operacijomis susijusi pradinės grandies ir tolesnių grandžių veikla, įskaitant vartotojams parduotų produktų naudojimą ir po jo gyvavimo ciklo pabaigoje atliekamą tų produktų tvarkymą.

Konkrečiõs tiekimo grandinės – iš esmės priklausantis (-i) įmonės tam tikrai tiekimo grandinei, pvz., perdirbto aliuminio dalis konkrečios įmonės produkcijoje.

Sistemos ribos – aspektų, įtraukiamų arba neįtraukiamų į tyrimą, visuma. Pavyzdžiui, etapo nuo gavybos iki ciklo pabaigos AP analizėje sistemos ribos aprėpia visą veiklą nuo žaliavų gavybos ir apdorojimo iki produktų platinimo, sandėliavimo ir naudojimo ir iki pat šalinimo ar perdirbimo etapų.

Sistemos ribų schema – grafiškai pavaizduotos PAP tyrimo tikslu nustatytos sistemos ribos.

Laikinas anglies dioksido saugojimas – vyksmas, kai dėl anglies dioksido absorbavimo ir saugojimo ribotą laiką produkto į atmosferą išmetamas ŠESD kiekis sumažėja arba išmetamo ŠESD kiekio vertė tampa neigiama.

III tipo aplinkosauginė deklaracija – aplinkosauginė deklaracija, kurioje pateikiami kiekybiniai aplinkosauginiai duomenys naudojant iš anksto nustatytus parametrus ir, kai tinka, papildomą aplinkosauginę informaciją.

Neapibrėžties analizė – PAP tyrimo rezultatų neapibrėžties, atsirandančios dėl duomenų kintamumo ir su pasirinkimu susijusio neapibrėžtumo, vertinimo procedūra.

Vieninis procesas – mažiausias elementas, nagrinėjamas atliekant IGCA, kurio įvedinių ir išvedinių duomenys nustatomi kiekybiškai.

Vieninis procesas (nedetalizuotas) – procesų grandinės ar gamyklos lygmens vieninis procesas. Jis apima horizontaliai suvidurkintus vieninius procesus įvairiose veiklos vietose. Jis taip pat apima daugiafunkcius vieninius procesus, kai įvairių gretutinių produktų įvairūs apdorojimo etapai nėra tiksliai žinomi (angl. „within the black box“) ir dėl to kyla tokio duomenų rinkinio paskirstymo problemų ( 4 ).

Vieninis procesas (viena operacija) – vienos operacijos tipo vieninis procesas, kurio neįmanoma išskaidyti smulkiau. Ši sąvoka apima ir daugiafunkcius vienos operacijos tipo procesus ( 5 ).

Pradinės grandies – esantis perkamų prekių ar paslaugų tiekimo grandinėje prieš patekdamas į sistemos ribas.

PAPKT naudotojas – suinteresuotasis subjektas, kuris atlieka PAP tyrimą remdamasis PAPKT.

PAP metodo naudotojas – suinteresuotasis subjektas, atliekantis PAP tyrimą pagal PAP metodą.

PAP rezultatų naudotojas – suinteresuotasis subjektas, naudojantis PAP rezultatus vidaus ar išorės reikmėms.

Patvirtinimas – aplinkosauginio pėdsako tikrintojo patvirtinimas, kad PAP tyrime, PAP ataskaitoje ir komunikacijos priemonėse esanti informacija ir duomenys yra patikimi, įtikinami ir tikslūs.

Patvirtinimo pareiškimas – galutinis dokumentas, kuriame apibendrinamos tikrintojų arba tikrinimo grupės išvados dėl AP tyrimo. Šis dokumentas yra privalomas ir turi būti patvirtintas tikrintojo arba (kai dalyvauja tikrinimo grupė) vyriausiojo tikrintojo elektroniniu parašu ar pasirašytas ranka.

Tikrinimas – aplinkosauginio pėdsako tikrintojo atliekamas atitikties vertinimas siekiant įsitikinti, kad PAP tyrimas atliktas laikantis I priedo.

Tikrinimo ataskaita – tikrinimo proceso ir nustatytų faktų dokumentacija, apimanti išsamias tikrintojo (-ų) pastabas kartu su atitinkamais atsakymais. Šis dokumentas yra privalomas, tačiau jis gali būti konfidencialus. Jis turi būti patvirtintas tikrintojo arba (kai dalyvauja tikrinimo grupė) vyriausiojo tikrintojo elektroniniu parašu ar pasirašytas ranka.

Tikrinimo grupė – AP tyrimo, AP ataskaitos ir AP komunikacijos priemonių tikrinimą atliekančių tikrintojų grupė.

Tikrintojas – nepriklausomas išorės ekspertas, kuris atlieka AP tyrimo tikrinimą ir galbūt dalyvauja tikrinimo grupės darbe.

Vertikalusis agregavimas – vertikalus techniniu ar inžineriniu pagrindu atliekamas vieninių procesų, tiesiogiai susijusių su vienu objektu ar procesų seka, agregavimas. Vertikalusis agregavimas apima vieninių procesų duomenų rinkinių (ar agreguotų procesų duomenų rinkinių), susijusių su tam tikru srautu, sujungimą.

Atliekos – medžiagos ar objektai, kuriuos jų turėtojas ketina (arba privalo) pašalinti.

Vandens naudojimas – AP poveikio kategorija, parodanti santykinį tam tikrame plote likusio prieinamo vandens kiekį vandens baseine po to, kai patenkinamas žmonių ir vandens ekosistemų vandens poreikis. Pagal ją vertinamas vandens stygiaus žmonėms arba ekosistemoms potencialas, remiantis prielaida, kad kuo mažiau prieinamų vandens išteklių lieka tam tikrame plote, tuo labiau tikėtina, kad vandens pritrūks kitam vartotojui.

Svertinis vertinimas – etapas, kuriuo prisidedama prie analizės rezultatų interpretavimo ir informavimo apie juos. PAP rezultatai padauginami iš nustatytų svertinio vertinimo koeficientų (išreikštų procentiniais dydžiais), atspindinčių nagrinėjamų poveikio kategorijų numanomą santykinį reikšmingumą. Skirtingų poveikio kategorijų svertiniai AP rezultatai gali būti tiesiogiai palyginami, taip pat sumuojami gaunant bendrąjį rezultato balą.

Ryšys su kitais metodais ir standartais

Kiekvienas iš nustatytų PAP metodo reikalavimų parengtas atsižvelgiant į panašių, plačiai pripažintų produktų aplinkosauginės apskaitos metodų ir gairių dokumentų rekomendacijas.

Konkrečiai atsižvelgta į toliau nurodytas metodines gaires.

ISO standartai, visų pirma:

(a) EN ISO 14040:2006 Environmental management — Life cycle assessment — Principles and framework (Aplinkos apsaugos vadyba. Gyvavimo ciklo vertinimas. Principai ir sandara);

(b) EN ISO 14044:2006 Environmental management — Life cycle assessment — Requirements and guidelines (Aplinkos apsaugos vadyba. Gyvavimo ciklo vertinimas. Reikalavimai ir gairės);

(c) EN ISO 14067:2018 Greenhouse gases — Carbon footprint of products — Requirements and guidelines for quantification (Šiltnamio efektą sukeliančios dujos. Produktų anglies pėdsakas. Kiekybinio nustatymo reikalavimai ir gairės);

(d) ISO 14046:2014 Environmental management — Water footprint — Principles, requirements and guidelines (Aplinkos apsaugos vadyba. Vandens naudojimo rodiklis. Principai, reikalavimai ir gairės);

(e) EN ISO 14020:2001 Environmental labels and declarations — General principles (Aplinkosauginiai ženklai ir aplinkosauginės deklaracijos. Bendrieji principai);

(f) EN ISO 14021:2016 Environmental labels and declarations — Self-declared environmental claims (Type II environmental labelling) (Aplinkosauginiai ženklai ir aplinkosauginės deklaracijos. Savarankiški aplinkosauginiai pranešimai (II tipo aplinkosauginis ženklinimas);

(g) EN ISO 14025:2010 Environmental labels and declarations – Type III environmental declarations – Principles and procedures (Aplinkosauginiai ženklai ir aplinkosauginės deklaracijos. III tipo aplinkosauginės deklaracijos. Principai ir procedūros);

(h) ISO 14050:2020 Environmental management — vocabulary (Aplinkos apsaugos vadyba. Aiškinamasis žodynas);

(i) CEN ISO/TS 14071:2016 Environmental management — Life cycle assessment — Critical review processes and reviewer competencies: Additional requirements and guidelines to EN ISO 14044:2006;

(j) ISO 17024:2012 Conformity assessment – General requirements for bodies operating certification of persons (Atitikties įvertinimas. Bendrieji reikalavimai, keliami asmenų sertifikavimo įstaigoms);

(k) PAP nustatymo gairės, pateiktos priede prie Komisijos rekomendacijos 2013/179/ES dėl produktų ir organizacijų gyvavimo ciklo aplinkosauginio veiksmingumo matavimo ir pranešimo apie jį bendrų metodų taikymo (2013 m. balandžio mėn.);

(l) Europos Komisijos Jungtinio tyrimų centro parengtas Tarptautinės etaloninės gyvavimo ciklo duomenų sistemos (ILCD) vadovas ( 6 );

(m) ekologinio pėdsako standartai ( 7 );

(n) Šiltnamio efektą sukeliančių dujų protokolas. Produkto gyvavimo ciklo apskaitos ir ataskaitų teikimo standartas ( 8 ) (Pasaulio išteklių institutas (WRI) / Pasaulio verslo darnaus vystymosi taryba (WBCSD));

(o) BP X30-323-0:2015 General principles for an environmental communication on mass market products (aplinkosauginės komunikacijos apie masinės rinkos produktus bendrieji principai; parengė Agence de la transition écologique, ADEME) ( 9 );

(p) PAS 2050:2011 Specification for the assessment of the life cycle greenhouse gas emissions of goods and services (produktų ir paslaugų gyvavimo ciklo išmetamo ŠESD kiekio vertinimo specifikacijos; parengė Britų standartų institucija, BSI);

(q) ENVIFOOD protokolas ( 10 );

(r) FAO:2016. Environmental performance of animal feeds supply chains: Guidelines for assessment (Gyvūnų pašarų tiekimo grandinių aplinkosauginis veiksmingumas: vertinimo gairės). LEAP partnerystė.

Daugumos analizuotų metodų ir analizės rezultatų išsamus aprašymas pateiktas dokumente „Esamų produktams ir organizacijoms taikomų aplinkosauginio pėdsako metodikų analizė: rekomendacijos, pagrindimas ir suderinimas“ ( 11 ).

1. Produkto aplinkosauginio pėdsako kategorijos taisyklės (PAPKT)

PAPKT pagrindinis tikslas – sudaryti nuoseklų ir konkretų taisyklių rinkinį, pagal kurį būtų atliekami aktualios aplinkosauginės informacijos skaičiavimai dėl produktų, priklausančių apimamai produktų kategorijai. Svarbus uždavinys yra orientuotis į tai, kas yra svarbiausia konkrečiai produktų kategorijai, kad PAP tyrimai būtų lengviau ir greičiau atliekami ir mažiau kainuotų.

Ne mažiau svarbus uždavinys yra suteikti galimybę atlikti palyginimus ir daryti lyginamuosius pareiškimus visais atvejais, kai tai yra įmanoma, aktualu ir tinkama. Palyginimai ir lyginamieji pareiškimai yra leidžiami tik tuo atveju, jeigu PAP tyrimai atliekami laikantis PAPKT. Visi PAP tyrimai turi būti atliekami laikantis PAPKT, jeigu yra parengtos tiriamo produkto aplinkosauginio pėdsako kategorijos taisyklės.

PAPKT rengimo reikalavimai nustatyti II priedo A dalyje. PAPKT gali būti išsamiau nustatyti PAP metodo reikalavimai ir gali būti nustatyta naujų reikalavimų, jei pagal PAP metodą yra daugiau kaip viena pasirinkimo galimybė. Tikslas yra užtikrinti, kad PAPKT būtų rengiamos pagal PAP metodą ir kad jomis būtų nustatytos specifikacijos, reikalingos PAP tyrimų palyginamumui, didesniam atkuriamumui, nuoseklumui, aktualumui, kryptingumui ir efektyvumui pasiekti.

PAPKT turėtų (kiek tik įmanoma, pripažįstant skirtingas taikymo aplinkybes) atitikti esamas susijusias tarptautines produktų kategorijų taisykles (PKT). Jeigu yra kitų PKT, parengtų kitose sistemose, jas reikia išvardyti ir įvertinti. Jomis galima remtis kaip pagrindu rengiant PAPKT, laikantis II priede pateiktų reikalavimų.

1.1. Požiūris ir galimų taikymo sričių pavyzdžiai

Pateiktos PAP metodo taisyklės teikia galimybę specialistams praktiškai atlikti lengviau atkuriamus, nuoseklius, patikimus, patikrinamus ir palyginamus PAP tyrimus. PAP tyrimų rezultatai sudaro teikiamos AP informacijos pagrindą ir gali būti naudojami įvairiose potencialiose taikymo srityse.

PAP tyrimų, atliekamų, kai nėra dėl tiriamo (-ų) produkto (-ų) nustatytų PAPKT, taikymo sritys apima:

1) organizacijos vidaus taikymo sritis: a) procesų optimizavimą įvairiuose produkto gyvavimo ciklo etapuose; b) paramą aplinkosaugos vadybai; c) aplinkai reikšmingų elementų („karštųjų taškų“) nustatymą; d) paramą tokiam produktų projektavimui, kuriuo sumažinamas poveikis aplinkai per gyvavimo ciklą; e) aplinkosauginio veiksmingumo didinimą ir sekimą;

2) išorės taikymo sritis: (pvz., verslas verslui (B2B), verslas vartotojui (B2C)): a) politikos priemonių, kuriose remiamasi PAP, taikymą arba laikymąsi; b) atsaką į klientų ir vartotojų pageidavimus; c) rinkodarą; d) bendradarbiavimą tiekimo grandinėse siekiant optimizuoti produktą per visą gyvavimo ciklą; e) dalyvavimą trečiųjų šalių sistemose, su kuriomis susiję aplinkosauginiai pranešimai arba kuriose suteikiamas didesnis matomumas produktams, dėl kurių apskaičiuojamas ir pranešamas aplinkosauginis veiksmingumas per gyvavimo ciklą. PAP tyrimų, atliekamų laikantis atitinkamam produktui taikomų PAPKT, taikymo sritys, be pirmiau išvardytų sričių, apima: — palyginimus ir lyginamuosius pareiškimus (t. y. teiginius dėl vieno produkto aplinkosauginio veiksmingumo bendro pranašumo ar lygiavertiškumo, palyginti su kitu produktu, pagal EN ISO 14040:2006) remiantis PAP tyrimais, — palyginimus ir lyginamuosius pareiškimus remiantis atitinkamos produktų kategorijos etalonu, po to atliekant kitų produktų vertinimą pagal jų aplinkosauginį veiksmingumą, palyginti su tuo etalonu; — bendro produktų grupės reikšmingo poveikio aplinkai nustatymą; — reputacijos gerinimo programas, kuriomis suteikiamas didesnis matomumas produktams, kurių aplinkosauginis veiksmingumas per gyvavimo ciklą yra apskaičiuojamas; — žaliuosius (viešuosius ir įmonių) pirkimus.

2. Produkto aplinkosauginio pėdsako (PAP) tyrimų bendrieji aspektai

2.1. Kaip taikomas šis metodas?

Šiuo metodu suteikiamos PAP tyrimui atlikti reikalingos taisyklės; jis yra nuosekliai išdėstytas laikantis PAP apskaičiavimo proceso metodinių veiksmų sekos.

Atskirų skirsnių pradžioje, kai tinka, pateikiamas atitinkamo metodinio etapo bendras aprašymas kartu su reikiamų svarstytinų aspektų apžvalga ir pagalbiniais pavyzdžiais.

Kai yra nustatytų papildomų reikalavimų dėl PAPKT rengimo, jie pateikti II priede.

2.2. Produkto aplinkosauginio pėdsako tyrimų principai

Atliekant PAP tyrimą turi būti įvykdyti šie du reikalavimai:

i) medžiagų žiniaraštis (MŽ) turi būti konkrečiai skirtas tiriamam produktui,

ii) gamybos procesų modeliavimas turi būti grindžiamas konkrečios įmonės duomenimis (pvz., energija, reikalinga tiriamo produkto medžiagoms ar komponentams surinkti).

Pastaba. Dėl įmonių, gaminančių daugiau kaip vieną produktą, naudojami veiklos duomenys (įskaitant medžiagų žiniaraštį) turi būti konkrečiai to produkto, kurį apima tyrimas, duomenys.

Siekiant rengti nuoseklius, atkuriamus ir patikrinamus PAP tyrimus, turi būti laikomasi pagrindinio analitinių principų rinkinio. Šie principai sudaro bendras gaires, kaip taikyti PAP metodą. Į juos turi būti atsižvelgiama kiekviename PAP tyrimų etape – nuo tikslo ir apimties nustatymo ir duomenų rinkimo iki poveikio vertinimo, ataskaitų teikimo ir tyrimo rezultatų tikrinimo.

Šio metodo naudotojai atlikdami PAP tyrimą turi laikytis šių principų:

(1) Aktualumas

Visi PAP kiekybinio nustatymo tikslu naudojami metodai ir renkami duomenys turi būti kuo aktualesni atitinkamam tyrimui.

(2) Išsamumas

PAP kiekybinis nustatymas turi apimti visus aplinkosauginiu požiūriu aktualius medžiagų ir energijos srautus ir kitas intervencijas į aplinką, taip, kaip yra reikalinga, siekiant laikytis apibrėžtų sistemos ribų, duomenų reikalavimų ir taikomų poveikio vertinimo metodų.

(3) Nuoseklumas

Siekiant užtikrinti vidaus nuoseklumą ir palyginamumą, šio metodo turi būti griežtai laikomasi visuose PAP tyrimo etapuose.

(4) Tikslumas

Turi būti dedamos visos pagrįstos pastangos mažinti neapibrėžtį, susijusią su produktų sistemų modeliavimu ir rezultatų pranešimu.

(5) Skaidrumas

PAP informacija turi būti atskleista tokiu būdu, kad jos tiksliniams naudotojams būtų suteiktas reikiamas pagrindas priimti sprendimus, o suinteresuotiesiems subjektams – galimybė įvertinti jos pagrįstumą ir patikimumą.

2.3. Produkto aplinkosauginio pėdsako tyrimo etapai

Pagal šį metodą vykdant PAP tyrimą turi būti atliekami keli etapai, t. y. tikslo apibrėžimas, apimties apibrėžimas, inventorinė gyvavimo ciklo analizė (IGCA), gyvavimo ciklo poveikio vertinimas (GCPV), PAP rezultatų aiškinimas ir PAP ataskaitos teikimas – žr. 2 pav.

2 pav.

Produkto aplinkosauginio pėdsako tyrimo etapai

Tikslo nustatymo etape apibrėžiami tyrimo siekiai, t. y. numatoma taikymo sritis, tyrimo atlikimo priežastys ir tikslinė auditorija. Tyrimo apimties nustatymo etape pasirenkami pagrindiniai metodiniai sprendimai, pvz., tiksliai apibrėžiamas funkcinis vienetas, nustatomos sistemos ribos, pasirenkama papildoma aplinkosauginė ir techninė informacija, nustatomos pagrindinės prielaidos ir ribojantys veiksniai.

IGCA etapas apima duomenų rinkimo procedūrą ir apskaičiavimo procedūrą, naudojamą tiriamosios sistemos įvediniams ir išvediniams kiekybiškai nustatyti. Įvediniai ir išvediniai yra energija, žaliavos ir kitos materialios sąnaudos, produktai, gretutiniai produktai ir atliekos, taip pat į orą, vandenį ir dirvožemį išmetami teršalai. Renkami duomenys apie pirmenybinius procesus ir antraeilius procesus. Duomenys susiejami su procesų vienetais ir funkciniu vienetu. IGCA yra kartotinis procesas. Iš tiesų, renkant duomenis ir daugiau sužinant apie sistemą, gali paaiškėti naujų duomenų reikalavimų ar ribojančių veiksnių, dėl kurių gali reikėti pakeisti duomenų rinkimo procedūras, kad tebebūtų įmanoma pasiekti tyrimo tikslus.

Poveikio vertinimo etape IGCA rezultatai susiejami su poveikio aplinkai kategorijomis ir rodikliais. Tai atliekama taikant GCPV metodus, pagal kuriuos išmetamieji teršalai pirma klasifikuojami pagal poveikio kategorijas, o tada išreiškiami bendraisiais vienetais (pvz., išmetamos CO2 ir CH4 dujos išreiškiamos išmetamo CO2 ekvivalentu, naudojant jų visuotinio atšilimo potencialą). Poveikio kategorijų pavyzdžiai yra klimato kaita, rūgštėjimas ar išteklių naudojimas.

Aiškinimo etape IGCA ir GCPV rezultatai aiškinami pagal nustatytą tikslą ir apimtį. Šiame etape nustatomos aktualiausios poveikio kategorijos, gyvavimo ciklo etapai, procesai ir pirminiai srautai. Remiantis analizės rezultatais galima daryti išvadas ir teikti rekomendacijas. Tai taip pat apima ataskaitos teikimo etapą, kurio paskirtis – apibendrinti PAP tyrimo rezultatus PAP ataskaitoje.

Galiausiai, tikrinimo etape atliekamas atitikties vertinimo procesas siekiant patikrinti, ar PAP tyrimas atliktas laikantis esamo PAP metodo. Šis tikrinimas yra privalomas visada, kai PAP tyrimas ar dalis jo informacijos naudojama bet kokio pobūdžio išorinei komunikacijai.

3. Produkto aplinkosauginio pėdsako tyrimo tikslo (-ų) ir apimties nustatymas

3.1. Tikslo nustatymas

Tikslo nustatymas yra PAP tyrimo pirmasis etapas, kuriame nustatomas bendras tyrimo kontekstas. Aiškiai nustatyti tikslus reikia siekiant užtikrinti, kad būtų suderinti siekiai, metodai, rezultatai ir numatomos taikymo sritys ir kad tyrimo dalyviai vadovautųsi bendra vizija.

Sprendimas taikyti PAP metodą lemia, kad dėl kai kurių tikslo nustatymo aspektų bus nuspręsta iš anksto; taip yra dėl konkrečių PAP metodo reikalavimų.

Nustatant tikslus svarbu nustatyti numatomas tyrimo taikymo sritis ir jo analitinio nuodugnumo ir tikslumo lygį. Tai turi atspindėti apibrėžtas tyrimo ribotumas (apimties nustatymo etapas).

PAP tyrimo tikslo nustatymas turi apimti:

1. numatomą (-as) taikymo sritį (-is);

2. tyrimo atlikimo priežastis ir sprendimo kontekstą;

3. tikslinę auditoriją;

4. tyrimo užsakovą;

5. tikrintojo tapatybę.







1 lentelė. Tikslo nustatymo pavyzdys: produkto (marškinėlių) aplinkosauginis pėdsakas Aspektai Apibūdinimas Numatoma (-os) taikymo sritis (-ys) Pateikti klientui informaciją apie produktą Tyrimo atlikimo priežastys ir sprendimo kontekstas Atsakyti į kliento prašymą Tikslinė auditorija Išorės specialistų auditorija, verslas verslui. Tikrintojas Nepriklausomas išorės tikrintojas, Y asmuo Tyrimo užsakovas Uždaroji akcinė bendrovė G

3.2. Apimties nustatymas

Nustatant PAP tyrimo apimtį išsamiai apibūdinama vertinamoji sistema ir techninės specifikacijos.

Apimties nustatymas turi atitikti nustatytus tyrimo tikslus ir turi apimti (išsamesnį aprašymą žr. tolesniuose skirsniuose):

1. funkcinį vienetą ir atskaitos srautą;

2. sistemos ribas;

3. AP poveikio kategorijas ( 12 );

4. įtrauktiną papildomą informaciją;

5. daromas prielaidas, ribojančius veiksnius.

3.2.1 Funkcinis vienetas ir atskaitos srautas

Funkcinis vienetas (FV) yra kiekybiškai išreikštas produktų sistemos veikimo matas, naudojamas kaip atskaitos vienetas. Funkciniu vienetu kokybiškai ir kiekybiškai apibrėžiama tiriamo produkto funkcija (-os) ir naudojimo trukmė.

Atskaitos srautas yra produktų, reikalingų nustatytai funkcijai atlikti, kiekis. Visi kiti įvedinių ir išvedinių srautai atliekant analizę yra kiekybiškai su juo susiję. Produktų, reikalingų visai produkto naudojimo trukmei pasiekti, skaičius visada turėtų būti suapvalinamas, nebent būtų pagrįsta priežastis to nedaryti. Atskaitos srautas gali būti išreiškiamas pagal jo tiesioginį ryšį su FV, arba labiau į produktą orientuotu būdu.

PAP metodo naudotojai turi apibrėžti PAP tyrimui naudojamą FV ir atskaitos srautą. Jie taip pat turi apibūdinti, kurių produkto aspektų neapima FV, ir pagrįsti, kodėl (pvz., nes jie kiekybiškai neišreiškiami arba iš esmės subjektyvūs).

PAP tyrimo FV turi būti apibrėžiamas pagal šiuos aspektus:

i) teikiamą (-as) funkciją (-as) ar paslaugą (-as) („Kas?“);

ii) teikiamos funkcijos ar paslaugos mastą („Kiek?“);

iii) numatomą kokybės lygį („Kaip gerai?“);

iv) produkto naudojimo laikotarpį / trukmę („Kaip ilgai?“).

Jei tinkamumo vartoti laikas (išreikštas, pvz., frazėmis „geriausia iki...“ ar „tinka vartoti iki...“) nurodomas ant maisto produktų pakuočių (pvz., mėnesių skaičiumi), turi būti kiekybiškai nustatomi maisto nuostoliai sandėliavimo, mažmeninės prekybos ir vartotojo etapuose. Jei tinkamumo vartoti laikui įtakos turi pakuotės tipas, į jį turi būti atsižvelgta. Tai aktualu FV trukmės aspektui („Kaip ilgai?“).

Jeigu yra taikytinų standartų, jie turi būti naudojami ir į juos daromos nuorodos PAP tyrime apibrėžiant FV. Visada turi būti naudojama tarptautinė matavimo vienetų sistema (SI), įprastai vadinama metrine sistema.

1 pavyzdys

Dekoratyvinių dažų FV apibrėžimas: funkcinis vienetas yra 1 m2 dažomo pagrindo apsauga ir apdaila 50 metų laikotarpiu, esant nustatytam kokybės lygiui (dengiamumas ne mažesnis kaip 98 proc.).

Kas? Pagrindo apdaila ir apsauga.

Kiek? 1 m2 pagrindo padengimas.

Kaip gerai? Dengiamumas ne mažesnis kaip 98 proc.

Kaip ilgai? 50 metų (visą pastato naudojimo laikotarpį).

Atskaitos srautas – nustatytai funkcijai atlikti reikalingas produkto kiekis, matuojamas dažų kilogramais.

2 pavyzdys

FV ir atskaitos srauto nustatymas dėl gyvūnų augintinių ėdalo PAP.

Kas? Rekomenduojamo metabolizuojamosios energijos kiekio kilokalorijomis (kcal ME) per parą (paros davinio) suteikimas tiekiant paruoštą naminių gyvūnų ėdalą katei ar šuniui.

Kiek? Paros davinys.

Kaip gerai? Kad būtų tenkinami vidutinės katės ar vidutinio šuns („vidutinis“ reiškia gyvūno augintinio svorį: katės – 4 kg , šuns – 15 kg) paros kalorijų normos suvartojimo ir mitybos poreikiai.

Kaip ilgai? Paruošto gyvūnų augintinių ėdalo, skirto katei ar šuniui, 1 paros davinys.

Atskaitos srautas – nustatytai funkcijai atlikti reikalingas produkto kiekis, matuojamas gramais (g) per parą.

Dėl tarpinių produktų apibrėžti FV yra sunkiau, nes jis dažnai gali atlikti kelias funkcijas, ir visas produkto gyvavimo ciklas nėra žinomas. Todėl turėtų būti naudojamas deklaruotasis vienetas, pvz., masė (kilogramais) ar tūris (kubiniais metrais). Šiuo atveju atskaitos srautas gali atitikti FV.

3.2.2. Sistemos ribos

Sistemos ribomis nustatoma, kurios produkto gyvavimo ciklo dalys ir kurie susiję gyvavimo ciklo etapai ir procesai priklauso analizuojamajai sistemai (t. y. yra reikalingi FV apibrėžtai jos funkcijai atlikti), išskyrus tuos procesus, kurie atmetami pagal atmetimo taisyklę (žr. 4.6.4 skirsnį). Bet kokio atmetimo priežastis ir galimas reikšmingumas turi būti pagrįsti ir dokumentuoti.

Sistemos ribos turi būti apibrėžiamos pagal bendrą tiekimo grandinės logiką, įtraukiant visus etapus nuo žaliavų įsigijimo ir parengiamojo apdorojimo ir pagrindinio produkto gamybos iki produkto platinimo ir sandėliavimo, naudojimo etapo ir produkto gyvavimo ciklo pabaigos tvarkymo (jei tinka, žr. 4.2 skirsnį). Turi būti aiškiai nustatyti (bent pirmenybinės sistemos) gretutiniai produktai, šalutiniai produktai ir atliekų srautai.

Sistemos ribų schema

Sistemos ribų schema (arba srautų schema) yra schematiškai pavaizduota analizuojamoji sistema. Šioje schemoje turi būti aiškiai parodyta, kurie procesai ar veikla yra įtraukiami, o kurie neįtraukiami į analizę. PAP metodo naudotojas turi aiškiai nurodyti, kur buvo naudojami konkrečios įmonės duomenys.

Veiklos ir (arba) procesų pavadinimai sistemos schemoje ir PAP ataskaitoje turi būti suderinti. Sistemos schema turi būti įtraukta į apimties apibrėžtį ir į PAP ataskaitą.

3.2.3. Aplinkosauginio pėdsako poveikio kategorijos

GCPV tikslas yra sugrupuoti ir agreguoti surinktus IGCA duomenis pagal atitinkamus įnašus į kiekvieną AP poveikio kategoriją. AP poveikio kategorijų pasirinkimas apima daug įvairių su nagrinėjama produktų tiekimo grandine susijusių aplinkosauginių klausimų, laikantis PAP tyrimų bendrųjų išsamumo reikalavimų.

AP poveikio kategorijos ( 13 ) reiškia konkrečias PAP tyrime nagrinėjamas poveikio kategorijas; iš jų susideda AP poveikio vertinimo metodas. Apibūdinimo modeliai naudojami kiekybiškai nustatant poveikio aplinkai mechanizmą tarp IGCA (t. y. įvedinių (pvz., išteklių) ir išmetamųjų teršalų, susijusių su produkto gyvavimo ciklu) ir atitinkamo kiekvienos AP poveikio kategorijos rodiklio.

2 lentelėje pateiktas standartinis AP poveikio kategorijų ir susijusių vertinimo metodų sąrašas. PAP tyrime turi būti taikomos visos AP poveikio kategorijos, be jokių išimčių. Apibūdinimo koeficientų (AK), kurie turi būti naudojami, išsamus sąrašas pateiktas AP pagalbinės medžiagos pakete ( 14 )







2 lentelė. AP poveikio kategorijos su atitinkamais poveikio kategorijos rodikliais ir apibūdinimo modeliais. AP poveikio kategorija Poveikio kategorijos rodiklis Vienetas Apibūdinimo modelis Patikimumo lygis Klimato kaita (bendra) (1) Visuotinio atšilimo potencialas (GWP100) kg CO2 ekv. Berno modelis – visuotinio atšilimo potencialas (GWP) per 100 metų laikotarpį (pagal IPCC, 2013) I Ozono sluoksnio ardymas Ozono ardymo potencialas (ODP) kg CFC-11ekv. EDIP modelis, pagrįstas Pasaulinės meteorologijos organizacijos (WMO) nustatytais ODP lygiais per neribotą laikotarpį (WMO 2014 + integr.) I Toksiškumas žmonėms (kancerogeninis) Lyginamasis toksinio poveikio žmonėms vienetas (CTUh) CTUh Remiantis USEtox2.1 modeliu (Fantke et al., 2017), adaptuotu pagal Saouter et al., 2018 III Toksiškumas žmonėms (nekancerogeninis) Lyginamasis toksinio poveikio žmonėms vienetas (CTUh) CTUh Remiantis USEtox2.1 modeliu (Fantke et al., 2017), adaptuotu pagal Saouter et al., 2018 III Kietosios dalelės Poveikis žmogaus sveikatai Sergamumas ligomis KD modelis (Fantke et al., 2016, pateikta UNEP, 2016) I Jonizuojančioji spinduliuotė (poveikis žmogaus sveikatai) Poveikio žmonėms efektyvumo lygis pagal U235 kBq U235 ekv. Poveikio žmogaus sveikatai modelis, parengtas Dreicer et al., 1995 (Frischknecht et al., 2000) II Fotocheminis ozono susidarymas (poveikis žmogaus sveikatai) Ozono koncentracijos troposferoje didėjimas kg NMLOJekv. LOTOS-EUROS modelis (Van Zelm et al., 2008), taikomas ReCiPe, 2008 II Rūgštėjimas Sukauptasis perviršis (angl. accumulated exceedance, AE) mol H+ekv. Sukauptasis perviršis (Seppälä et al., 2006, Posch et al., 2008) II Eutrofikacija (sausumos) Sukauptasis perviršis (AE) mol Nekv. Sukauptasis perviršis (Seppälä et al., 2006, Posch et al., 2008) II Eutrofikacija (gėlo vandens) Gėlo vandens galinę terpę pasiekiančių augalų maisto medžiagų dalis (P) kg Pekv. EUTREND modelis (Struijs et al., 2009), taikomas ReCiPe II Eutrofikacija (jūros) Jūrinę galinę terpę pasiekiančių augalų maisto medžiagų dalis (N) kg Nekv. EUTREND modelis (Struijs et al., 2009), taikomas ReCiPe II Ekologinis toksiškumas (gėlavandenėms ekosistemoms) Lyginamasis toksiškumo ekosistemoms vienetas (CTUe) CTUe Remiantis USEtox2.1 modeliu (Fantke et al., 2017), adaptuotu pagal Saouter et al., 2018 III Žemės naudojimas (2) Dirvožemio kokybės indeksas (3) Bematis (vertinama taškais) Dirvožemio kokybės indeksas pagal LANCA modelį (De Laurentiis et al. 2019) ir pagal LANCA CF 2.5 versiją (Horn ir Maier, 2018) III Vandens naudojimas Stygiaus naudotojams potencialas (pagal stygių pasvertas vandens suvartojimas) Trūkstamo vandens tūris (m3 vandens ekv.) AWARE (likusių prieinamo vandens išteklių) modelis (Boulay et al., 2018; UNEP, 2016) III Išteklių naudojimas (mineralai ir metalai) Abiotinių gamtos išteklių išeikvojimas (galutinių rezervų išeikvojimo potencialas (ADP)) kg Sbekv. van Oers et al., 2002, pagal CML 2002 m. metodą, v.4.8. III Išteklių naudojimas (iškastinis kuras) Abiotinių gamtos išteklių išeikvojimas – iškastinis kuras (iškastinio kuro išeikvojimo potencialas (ADP)) (4) MJ van Oers et al., 2002, pagal CML 2002 m. metodą, v.4.8. III ( 1 ) Rodiklį „Klimato kaita (bendra)“ sudaro trys subrodikliai: „Klimato kaita (kaita dėl iškastinio kuro)“; „Klimato kaita (kaita dėl biogeninių veiksnių)“; Klimato kaita (dėl žemės naudojimo ir žemės naudojimo keitimo). Šie subrodikliai išsamiau apibūdinti I priedo 4.4.10. skirsnyje. Pakategorių „Klimato kaita (dėl iškastinio kuro)“, „Klimato kaita (dėl biogeninių veiksnių)“ ir „Klimato kaita (dėl žemės naudojimo ir žemės naudojimo keitimo)“ rodikliai turi būti pranešami atskirai, jei kiekvienos iš jų įnašas į klimato kaitos bendro rezultato balą yra didesnis kaip 5 proc. ( 2 ) Reiškia (naujos) žemės naudojimą ir naudojimo (paskirties) keitimą. ( 3 ) Šis indeksas yra gautas JRC agregavus 4 rodiklius (biotinė produkcija, atsparumas erozijai, mechaninė filtracija ir požeminio vandens išteklių papildymas), pateiktus pagal LANCA modelį dėl su žemės naudojimu susijusio poveikio vertinimo, kaip pranešta De Laurentiis et al., 2019. ( 4 ) AP srautų sąraše ir pagal dabartinę rekomendaciją uranas įtraukiamas į energijos nešiklių sąrašą ir matuojamas megadžauliais (MJ).

Daugiau informacijos apie poveikio vertinimo skaičiavimus pateikiama šio priedo 5 skirsnyje.

3.2.4. Papildoma į PAP įtraukiama informacija

Reikšmingas potencialus produkto poveikis aplinkai gali neįeiti į AP poveikio kategorijas. Apie tokį poveikį svarbu pranešti visada, kai tik įmanoma, kaip papildomą aplinkosauginę informaciją.

Panašiai gali reikėti atsižvelgti ir į aktualius techninius aspektus ir (arba) fizines tiriamo produkto savybes. Šie aspektai turi būti pranešami kaip papildoma techninė informacija.

3.2.4.1. Papildoma aplinkosauginė informacija

Papildoma aplinkosauginė informacija turi būti:

(a) atitinkanti taikomus teisės aktus, pvz., Nesąžiningos komercinės veiklos direktyvą (NKVD) ( 15 ) ir susijusias rekomendacijas;

(b) aktuali atitinkamam produktui ar produktų kategorijai;

(c) papildoma AP poveikio kategorijoms: papildoma aplinkosauginė informacija neturi atitikti tų pačių ar panašių AP poveikio kategorijų, neturi pakeisti AP poveikio kategorijų apibūdinimo modelių ir neturi apimti naujų apibūdinimo faktorių (AF), pridedamų prie AF poveikio kategorijų, rezultatų. Modeliai, kuriais remiantis pateikiama ši papildoma informacija, turi būti aiškiai nurodyti ir dokumentuoti kartu su atitinkamais rodikliais. Pavyzdžiui, poveikis biologinei įvairovei dėl žemės naudojimo keitimo gali būti siejamas su konkrečia vieta ar veikla.

Dėl to gali reikėti naudoti papildomas poveikio kategorijas, nepriskirtas prie AP poveikio kategorijų, ar netgi papildomus kokybinius apibūdinimus, kai poveikis negali būti kiekybiškai susietas su produkto tiekimo grandine. Tokie papildomi metodai turėtų būti laikomi papildomais AP poveikio kategorijoms.

Papildoma aplinkosauginė informacija turi būti susijusi tik su aplinkosauginiais aspektais. Informacija ir naudojimo nurodymai, pvz., produktų saugos lapai, nesusiję su produkto aplinkosauginiu veiksmingumu, neturi būti įtraukti į papildomą aplinkosauginę informaciją.

Papildoma aplinkosauginė informacija gali apimti:

(a) informaciją apie poveikį vietos lygmeniu / konkrečioje veiklos vietoje;

(b) taikomas kompensacijas;

(c) aplinkosauginius rodiklius ar produkto atsakomybės rodiklius (pvz., pagal Pasaulinę atsiskaitymo iniciatyvą (GRI);

(d) gamybos etapo vertinimų atveju – į Tarptautinės gamtos ir gamtos išteklių apsaugos sąjungos (IUCN) raudonąją knygą įrašytų rūšių ir į nacionalinius saugomų rūšių sąrašus įtrauktų rūšių, turinčių buveinių vietovėse, kurioms poveikį daro vykdomos operacijos, skaičių – pagal išnykimo rizikos lygį;

(e) veiklos, produktų ir paslaugų daromo reikšmingo poveikio biologinei įvairovei saugomose teritorijose ir į jas neįeinančiose didelės biologinės įvairovės vertės teritorijose apibūdinimą;

(f) triukšmo poveikį;

(g) kitą aplinkosauginę informaciją, laikomą aktualia atsižvelgiant į PAP tyrimo apimtį.

Biologinė įvairovė

PAP metodas neapima jokios poveikio kategorijos pavadinimu „biologinė įvairovė“, nes šiuo metu nėra tarptautiniu mastu susitarta dėl GCPV metodo, kuriuo būtų galima įvertinti tokį poveikį. Vis dėlto PAP metodas apima bent aštuonias poveikio kategorijas, turinčias poveikį biologinei įvairovei (t. y. klimato kaita, eutrofikacija (gėlo vandens), eutrofikacija (jūros), eutrofikacija (sausumos), rūgštėjimas, vandens naudojimas, žemės naudojimas, ekologinis toksiškumas gėlavandenėms ekosistemoms).

Atsižvelgiant į didelį biologinės įvairovės aspekto aktualumą daugeliui produktų grupių, kiekviename PAP tyrime turi būti paaiškinta, ar tiriamo produkto atveju biologinės įvairovės aspektas yra aktualus. Jei taip, PAP metodo naudotojas turi įtraukti biologinės įvairovės rodiklius į papildomą aplinkosauginę informaciją.

Toliau nurodyti galimi variantai, kaip gali būti apimama biologinė įvairovė:

(a) (išvengtas) poveikis biologinei įvairovei išreiškiamas kaip medžiagos procentinė dalis, gaunama iš ekosistemų, kurios tvarkomos palaikant arba gerinant biologinės įvairovės sąlygas, kaip įrodyta reguliariais stebėjimais ir pranešimais apie biologinės įvairovės lygius ir jos gausėjimą arba nykimą (pvz., rūšių gausos sumažėjimas dėl trikdymo mažesnis nei 15 proc.; nors PAP tyrimuose gali būti nustatytas konkretus nuostolio lygis, jeigu jį galima įtikinamai pagrįsti ir tai neprieštarauja esamoms susijusioms PAPKT). Vertinime turėtų būti nurodomos medžiagos, įeinančios į galutinių produktų sudėtį, ir medžiagos, naudotos per gamybos procesą, pvz., medžio anglys, naudojamos per plieno gamybos procesus, arba sojos, naudojamos pieninėms karvėms šerti, ar kt.;

(b) papildomai pranešama, kokią procentinę dalį sudaro medžiagos, kurių kilmės grandinės ar atsekamumo informacijos gauti neįmanoma;

(c) naudojama sertifikavimo sistema, kaip pakaitinė priemonė. PAP metodo naudotojas turėtų nustatyti, kurios sertifikavimo sistemos teikia pakankamai biologinės įvairovės palaikymo užtikrinimo įrodymų, ir apibūdinti taikomus kriterijus.

PAP metodo naudotojas gali rinktis kitus susijusius rodiklius, rodančius produkto poveikį biologinei įvairovei. PAP tyrime turi būti pagrįstas šis pasirinkimas ir apibūdinta pasirinkta metodika.

3.2.4.2. Papildoma techninė informacija

Papildoma techninė informacija gali apimti (sąrašas neišsamus):

(a) medžiagų žiniaraščio duomenis;

(b) gaminių išmontavimą kaip grįžtamąjį procesą, montavimo paprastumą, pataisomumą ir kitą su žiedine ekonomika susijusią informaciją;

(c) informaciją apie pavojingųjų medžiagų naudojimą;

(d) informaciją apie pavojingųjų ir nepavojingųjų atliekų šalinimą;

(e) informaciją apie energijos vartojimą;

(f) techninius parametrus, tokius kaip atsinaujinančiosios / neatsinaujinančiosios energijos naudojimas; kuras iš atsinaujinančiųjų / neatsinaujinančiųjų išteklių; antrinės medžiagos; gėlo vandens ištekliai;

(g) bendrą atliekų masę pagal rūšį ir šalinimo metodą;

(h) transportuojamų, importuojamų, eksportuojamų ar apdorojamų atliekų, laikomų pavojingosiomis pagal Bazelio konvencijos ( 16 ) I, II, III ir VIII priedų nuostatas, masę ir transportuojamų atliekų, kurios siunčiamos tarptautiniu mastu, procentinę dalį;

(i) su funkciniu vienetu ir techninėmis produkto charakteristikomis susijusią informaciją ir duomenis;

(j) informaciją apie biologinį skaidumą ir tinkamumą kompostuoti.

Kai tiriamasis produktas yra tarpinis produktas, papildoma techninė informacija turi apimti:

(a) biogeninės kilmės anglies kiekį etape „prie gamyklos vartų“ (fizinį kiekį ir paskirstytąjį kiekį);

(b) perdirbtųjų medžiagų dalį (R1);

(c) rezultatus su konkrečios taikymo srities A vertėmis pagal žiedinio pėdsako formulę (ŽPF), jei aktualu.

3.2.5. Prielaidos ir ribojantys veiksniai

Atliekant PAP tyrimus gali paaiškėti įvairių analizę ribojančių veiksnių ir dėl to gali tekti daryti prielaidas. Apie visus ribojančius veiksnius (pvz., duomenų spragas) ir prielaidas turi būti skaidriai pranešama ataskaitoje.

4. Inventorinė gyvavimo ciklo analizė

Turi būti parengta visų produkto tiekimo grandinės medžiagų, energijos ir atliekų įvedinių ir išvedinių ir į orą, vandenį bei dirvožemį išmetamų teršalų inventorinė analizė, kaip PAP modeliavimo pagrindas.

Išsamūs duomenų reikalavimai ir kokybės reikalavimai apibūdinti 4.6 skirsnyje.

Inventorinėje gyvavimo ciklo analizėje (IGCA) turi būti taikoma tokia įtraukiamų srautų klasifikacija:

1) pirminiai srautai;

2) nepirminiai (arba sudėtiniai) srautai (pvz., produktų ar atliekų srautai).

PAP tyrime visi nepirminiai srautai IGCA turi būti modeliuojami iki pirminių srautų lygmens, neskaitant tiriamo produkto srauto. Pavyzdžiui, atliekų srautai turi būti ne tik įtraukiami į tyrimą išreikšti buitinių atliekų ar pavojingųjų atliekų kiekiu kilogramais – jie turi būti modeliuojami iki pat teršalų išmetimo į vandenį, orą ir dirvožemį (dėl kietųjų atliekų apdorojimo) etapo. Taigi IGCA modeliavimas yra išbaigtas tik tada, kai visi nepirminiai srautai yra išreikšti pirminiais srautais. Todėl PAP tyrimo IGCA duomenų rinkinyje turi būti vien pirminiai srautai, neskaitant tiriamo produkto srauto.

4.1. Atrankinis etapas

Gali būti atlikta pradinė IGCA atrankinė peržiūra (atrankinis etapas), nes tai padeda tikslingiau orientuoti duomenų rinkimo veiklą ir duomenų kokybės prioritetus. Atrankinis etapas turi apimti GCPV etapą ir po jo atliekami tolesni, kartotiniai tiriamo produkto gyvavimo ciklo modelio tikslinimai, kai tampa prieinama daugiau informacijos. Atrankiniame etape jokio atmetimo atlikti neleidžiama; galima naudoti lengvai prieinamus pirminius arba antrinius duomenis, kiek tik įmanoma, atitinkančius duomenų kokybės reikalavimus (kaip apibrėžta 4.6 skirsnyje). Atlikus atrankinę peržiūrą galima patikslinti pradines nuostatas dėl apimties.

4.2. Gyvavimo ciklo etapai

PAP tyrime turi būti apimami bent šie standartiniai gyvavimo ciklo etapai:

1) žaliavų įsigijimas ir parengiamasis apdorojimas (įskaitant dalių ir komponentų gamybą);

2) gamyba (pagrindinio produkto gamyba);

3) platinimas (produktų platinimas ir sandėliavimas);

4) naudojimas;

5) gyvavimo ciklo pabaiga (įskaitant produkto atgavimą ar perdirbimą).

Jeigu vartojamas kitoks kurio nors iš šių standartinių etapų pavadinimas, naudotojas turi nurodyti, kurį iš standartinių etapų jis atitinka.

PAP metodo naudotojas gali nuspręsti išskaidyti gyvavimo ciklo etapus arba pridėti daugiau etapų, jeigu yra pagrįstas poreikis tai daryti. PAP ataskaitoje turi būti nurodyta (-os) priežastis (-ys), kodėl tai daroma. Pavyzdžiui, gyvavimo ciklo etapą „Žaliavų įsigijimas ir parengiamasis apdorojimas“ galima skaidyti į „žaliavų įsigijimą“, „parengiamąjį apdorojimą“ ir „žaliavų tiekėjo transportą“.

Dėl tarpinių produktų neturi būti įtraukiami šie gyvavimo ciklo etapai:

1) platinimas (tačiau leidžiama daryti pagrįstas išimtis);

2) naudojimas;

3) gyvavimo ciklo pabaiga (įskaitant produkto atgavimą / perdirbimą).

4.2.1. Žaliavų įsigijimas ir parengiamasis apdorojimas

Šis gyvavimo ciklo etapas pradedamas, kai išgaunami gamtos ištekliai, ir baigiamas tada, kai produkto komponentai (per vartus) patenka į produkto gamybos objektą. Procesų, kurie gali būti vykdomi šiame etape, pavyzdžiai:

1) išteklių gavyba ir kasyba;

2) visų tiriamam produktui gaminti naudojamų žaliavų, įskaitant perdirbamąsias medžiagas, parengiamasis apdorojimas;

3) žemės ūkio ir miškininkystės veikla;

4) transportavimas žaliavų gavybos ir parengiamojo apdorojimo objektų viduje ir tarp objektų, taip pat į gamybos objektą.

Pakuočių gamyba turi būti modeliuojama kaip gyvavimo ciklo „žaliavų įsigijimo ir parengiamojo apdorojimo“ etapo dalis.

4.2.2. Gamyba

Gamybos etapas pradedamas, kai produkto komponentai patenka į gamybos vietą, ir baigiamas tada, kai pagamintas produktas palieka gamybos objektą. Su gamyba susijusios veiklos pavyzdžiai:

1) cheminis apdorojimas;

2) apdirbamoji gamyba;

3) pusgaminių transportavimas tarp gamybos procesų;

4) medžiaginių komponentų surinkimas.

Į gamybos etapo modeliavimą turi būti įtraukiamos gamybos metu naudotų produktų atliekos. Tokioms atliekoms turi būti taikoma žiedinio pėdsako formulė (4.4.8 skirsnis).

4.2.3. Platinimas

Produktai platinami naudotojams ir gali būti sandėliuojami įvairiose tiekimo grandinės vietose. Platinimo etapas apima transportavimą nuo gamyklos vartų iki sandėlio ar mažmeninės prekybos vietos, laikymą sandėlyje ar mažmeninės prekybos vietoje ir transportavimą iš sandėlio ar mažmeninės prekybos vietos į vartotojo namus.

Apimamų procesų pavyzdžiai:

1) energijos naudojimas sandėlių apšvietimo ir šildymo reikmėms;

2) šaldalų naudojimas sandėliuose ir transporto priemonėse;

3) transporto priemonių degalų naudojimas;

4) kelių ir sunkvežimių transportas.

Platinimo ir sandėliavimo metu naudojamų produktų atliekos turi būti įtraukiamos į modeliavimą. Tokioms atliekoms turi būti taikoma žiedinio pėdsako formulė (4.4.8 skirsnis), ir į gautus rezultatus turi būti atsižvelgiama vertinant platinimo etapą.

Standartiniai platinimo metu ir pas vartotoją patiriamų nuostolių lygiai pagal produkto tipą pateikti II priedo F dalyje ir jie turi būti naudojami, jei nėra prieinamos konkrečios informacijos. Paskirstymo taisyklės dėl energijos suvartojimo sandėliuose pateiktos 4.4.5 skirsnyje. Dėl transporto žr. 4.4.3 skirsnį.

4.2.4. Naudojimas

Naudojimo etapu apibūdinama, kaip produktą turėtų naudoti jo galutinis naudotojas (pvz., vartotojas). Šis etapas pradedamas nuo to momento, kai galutinis naudotojas pradeda naudoti produktą, ir tęsiasi iki tol, kol produktas pašalinamas iš naudojimo vietos ir prasideda jo gyvavimo ciklo pabaigos (GCP) etapas (pvz., perdirbimas ar galutinis apdorojimas).

Naudojimo etapas apima visą veiklą ir produktus, kurie yra reikalingi siekiant tinkamai naudoti atitinkamą produktą (t. y. užtikrinti, kad per visą naudojimo laikotarpį jis atliktų pradinę numatytąją funkciją). Naudojant produktą susidariusios atliekos, kaip antai maisto atliekos ir jo pirminės pakuotės arba pats nebetinkamas naudoti produktas, neįeina į naudojimo etapą, o įtraukiamos į produkto gyvavimo ciklo pabaigos etapą.

Keli pavyzdžiai: vandentiekio vandens naudojimas verdant makaronus; techninei priežiūrai, remontui ar atnaujinimui reikalingų medžiagų gamyba ir platinimas bei jų atliekos (pvz., produkto remontui reikalingos atsarginės dalys, aušalo gamyba ir dėl nuostolių susidariusių atliekų tvarkymas). Kavos kapsulės jų gyvavimo ciklo pabaigoje, kavos ruošimo atliekos ir maltos kavos pakuotės priskiriamos gyvavimo ciklo pabaigos etapui.

Kai kuriais atvejais tam tikri produktai yra reikalingi tam, kad tiriamas produktas būtų tinkamai naudojamas, ir jie naudojami taip, kad tampa fiziškai su juo integruoti; šiuo atveju tų produktų atliekų tvarkymas priskiriamas prie tiriamo produkto gyvavimo ciklo pabaigos. Pavyzdžiui, kai tiriamas produktas yra ploviklis, po ploviklio naudojimo susidariusių nuotekų apdorojimas priskiriamas prie gyvavimo ciklo pabaigos etapo.

Naudojimo scenarijus taip pat turi atspindėti tai, ar analizuojamų produktų naudojimas gali lemti sistemų, kuriose jie naudojami, pokyčius, ar ne.

Galima atsižvelgti į šiuos techninės informacijos apie naudojimo scenarijų šaltinius:

1) rinkos tyrimus ar kitus rinkos duomenis;

2) paskelbtus tarptautinius standartus, kuriuose nustatytos gairės ir reikalavimai dėl naudojimo etapo scenarijų ir produkto naudojimo laiko (t. y. jo įvertinimo) scenarijų rengimo;

3) paskelbtas nacionalines gaires dėl naudojimo etapo scenarijų ir produkto naudojimo laiko (t. y. jo įvertinimo) scenarijų rengimo;

4) paskelbtas pramonės gaires dėl naudojimo etapo scenarijų ir produkto naudojimo laiko (t. y. jo įvertinimo) scenarijų rengimo.

Metodas, kurį gamintojas rekomenduoja taikyti naudojimo etape (pvz., kepimas nustatytoje temperatūroje nurodytą laiką orkaitėje), turėtų būti naudojamas kaip pagrindas produkto naudojimo etapui nustatyti. Tačiau tikrasis naudojimo būdas gali skirtis nuo rekomenduojamo, todėl reikėtų jį naudoti, jei ši informacija yra prieinama ir dokumentuota.

Standartiniai platinimo metu ir pas vartotoją patiriamų nuostolių lygiai pagal produkto tipą pateikti II priedo F dalyje ir turi būti naudojami, jei nėra prieinamos konkrečios informacijos.

Į naudojimo etapą neįtraukiami šie procesai:

1) jeigu produktas yra pakartotinai naudojamas (taip pat žr. 4.4.9.2 skirsnį), neįtraukiami procesai, reikalingi produktams surinkti ir paruošti naujam naudojimo ciklui (pvz., daugkartinių butelių surinkimo ir valymo poveikis). Šie procesai įtraukiami į gyvavimo ciklo pabaigos etapą, jeigu produktas yra pakartotinai naudojamas kaip produktas su kitokiomis specifikacijomis (išsamiau žr. 4.4.9 skirsnyje). Jeigu produkto naudojimo trukmė pratęsiama, kad atitiktų pirminio produkto (atliekančio tą pačią funkciją) naudojimo trukmę, šie procesai turi būti įtraukiami į FV ir atskaitos srautą;

2) transportavimas iš mažmeninės prekybos vietos į vartotojo namus neturi būti įtrauktas į naudojimo etapą, o turi būti įtrauktas į platinimo etapą;

3) transportavimas į gyvavimo ciklo pabaigos vietą neturi būti įtrauktas į naudojimo etapą, o turi būti įtrauktas į gyvavimo ciklo pabaigos etapą.

Naudojimo etapo modeliavimas turi apimti naudojimo etape naudotų produktų atliekas. Tokioms atliekoms turi būti taikoma žiedinio pėdsako formulė (4.4.8 skirsnis).

PAP ataskaitoje turi būti dokumentuoti dėl šio etapo taikyti metodai ir prielaidos. Visos aktualios prielaidos dėl naudojimo etapo turi būti dokumentuotos.

Naudojimo etapo modeliavimo techninės specifikacijos pateiktos 4.4.7 skirsnyje.

4.2.5. Gyvavimo ciklo pabaiga (įskaitant produktų atgavimą ir perdirbimą)

Gyvavimo ciklo pabaigos etapas pradedamas, kai tiriamasis produktas ir jo pakuotė yra naudotojo pašalinami, ir baigiamas tada, kai tiriamasis produktas grįžta į natūralią aplinką kaip atliekos arba patenka į kito produkto gyvavimo ciklą (t. y. kaip perdirbta žaliava). Paprastai tai apima atliekas, susidarančias iš tiriamo produkto, pvz., maisto atliekas ir pirmines pakuotes.

Gamybos, platinimo, mažmeninės prekybos, naudojimo etapuose arba po naudojimo susidariusios atliekos turi būti įtraukiamos į produkto gyvavimo ciklą ir modeliuojamos tame gyvavimo ciklo etape, kuriame jos susidaro.

Gyvavimo ciklo pabaigos etapas turi būti modeliuojamas naudojant žiedinio pėdsako formulę ir taikant 4.4.8 skirsnyje pateiktus reikalavimus. PAP metodo naudotojas turi įtraukti visus tiriamam produktui taikomus gyvavimo ciklo pabaigos procesus. Į šį gyvavimo ciklo etapą įeinančių procesų pavyzdžiai:

1) tiriamo produkto ir jo pakuočių surinkimas ir transportavimas į gyvavimo ciklo pabaigos apdorojimo įrenginius;

2) komponentų išmontavimas;

3) smulkinimas ir rūšiavimas;

4) nuotekų susidarymas dėl naudojamų produktų, ištirpinamų vandenyje arba naudojamų su vandeniu (pvz., ploviklių, dušo želė ar kt.);

5) pavertimas perdirbtomis medžiagomis;

6) kompostavimas ar kiti organinių atliekų apdorojimo metodai;

7) nuosėdinių pelenų deginimas ir šalinimas;

8) atliekų šalinimas į sąvartyną, sąvartyno eksploatavimas ir priežiūra.

Tarpinių produktų atveju produkto gyvavimo ciklo pabaiga neįtraukiama.

4.3. Inventorinės gyvavimo ciklo analizės nomenklatūra

IGCA duomenys turi atitikti AP reikalavimus:

— visų pirminių srautų nomenklatūra turi būti suderinta su naujausia AP pagalbinės medžiagos paketo, prieinamo AP rengėjo tinklalapyje, versija ( 17 );

— ILCD Handbook – Nomenclature and other conventions ) ( procesų duomenų rinkinių ir produktų srautų nomenklatūra turi atitikti ILCD vadovą () ( 18 ).

4.4. Modeliavimo reikalavimai

Šiame skirsnyje pateikiamos išsamios gairės ir reikalavimai, kaip modeliuoti konkrečius gyvavimo ciklo etapus, procesus ir kitus produkto gyvavimo ciklo aspektus rengiant IGCA. Apimami aspektai:

(a) žemės ūkio gamyba;

(b) elektros energijos vartojimas;

(c) transportas ir logistika;

(d) gamybos priemonės (infrastruktūra ir įranga);

(e) sandėliavimas paskirstymo centre ar mažmeninės prekybos vietoje;

(f) imčių sudarymo procedūra;

(g) naudojimo etapas;

(h) gyvavimo ciklo pabaigos modeliavimas;

(i) pratęsta produkto naudojimo trukmė;

(j) pakuotės;

(k) ŠESD išmetimas ir absorbavimas;

(l) kompensacijos;

(m) daugiafunkcių procesų valdymas;

(n) duomenų rinkimo reikalavimai ir kokybės reikalavimai;

(o) atmetimas.

4.4.1. Žemės ūkio gamyba

4.4.1.1. Daugiafunkcių procesų valdymas

Turi būti laikomasi taisyklių, kurios apibūdintos LEAP gairėse ( 19 ).

4.4.1.2. Konkretaus žemės ūkio kultūros tipo ir konkrečios valstybės, regiono ar specifinių klimato sąlygų duomenys

Turi būti naudojami konkretaus žemės ūkio kultūros tipo ir konkrečios valstybės, regiono ar specifinių klimato sąlygų duomenys dėl derliaus, vandens ir žemės naudojimo, žemės naudojimo keitimo, trąšų (dirbtinių ir organinių) kiekio (N, P kiekio) ir pesticidų kiekio (pagal veikliąją medžiagą) vienam hektarui per metus.

4.4.1.3. Duomenų vidurkinimas

Žemės ūkio kultūrų auginimo duomenys turi būti surinkti per tam tikrą laikotarpį, pakankamą, kad būtų galima IGCA pateikti vidutinį vertinimą, susietą su žemės ūkio kultūrų auginimo įvediniais ir išvediniais, kompensuojant svyravimus dėl sezoninių skirtumų. Tai turi būti atliekama LEAP gairėse aprašyta tvarka, kaip išdėstyta toliau:

(a) dėl vienmečių kultūrų turi būti naudojamas ne trumpesnis kaip trejų metų vertinimo laikotarpis (kad būtų išlyginti derliaus dydžio skirtumai dėl auginimo sąlygų svyravimų įvairiais metais, pvz., dėl klimato, kenkėjų ir ligų ar kt.). Kai trejų metų laikotarpio duomenys nėra p