2000L0053 — LT — 11.06.2013 — 010.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:

No

▼B

EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA

2000 m. rugsėjo 18 d.

dėl eksploatuoti netinkamų transporto priemonių

Norint per trumpą laiką pasiekti rezultatų ir suteikti veiklos vykdytojams, vartotojams bei viešosioms įstaigoms būtiną ilgalaikę perspektyvą, ekonominės veiklos vykdytojams reikėtų nustatyti kiekybines užduotis, susijusias su pakartotiniu naudojimu, perdirbimu ir naudojimu.

Turėtų būti nustatytas sunaikinimo pažymėjimas, kaip būtina eksploatuoti netinkamos transporto priemonės išregistravimo sąlyga. Valstybės narės, kuriose nėra sukurta išregistravimo sistema, turėtų sukurti sistemą, kuria remiantis atitinkamai kompetentingai institucijai būtų pranešama apie sunaikinimo pažymėjimą po to, kai eksploatuoti netinkama transporto priemonė perduodama apdorojimo įmonei.

1 straipsnis

Tikslai

Ši direktyva nustato priemones, kurių prioritetinis tikslas — transporto priemonių atliekų prevencija, eksploatuoti netinkamų transporto priemonių bei jų dalių pakartotinis naudojimas, perdirbimas bei kitos naudojimo formos, kad mažiau atliekų būtų šalinama, taip pat visų ekonominės veiklos vykdytojų, susijusių su transporto priemonėmis visu jų eksploatavimo laiku, aplinkosaugos veiksmingumas, ypač tų veiklos vykdytojų, kurie tiesiogiai apdoroja eksploatuoti netinkamas transporto priemones.

2 straipsnis

Sąvokos

Šioje direktyvoje:

▼M7

c) 4.1 pavojingumo klasės;

▼B

12. „Smulkintuvas“ — tai bet kuri priemonė, susmulkinanti eksploatuoti netinkamas transporto priemones į gabalus arba dalis, be kita ko, tiesiogiai pakartotinai naudojamam metalo laužui gauti.

3 straipsnis

Taikymo sritis

1. Ši direktyva taikoma transporto priemonėms ir eksploatuoti netinkamoms transporto priemonėms bei jų dalims ir medžiagoms. Nepažeidžiant 5 straipsnio 4 dalies trečiosios pastraipos nuostatų, ji taikoma neatsižvelgiant į tai, kaip transporto priemonė prižiūrima arba remontuojama ją naudojant, ir į tai, ar ji surinkta iš gamintojo patiektų dalių, ar iš kitų dalių, kurios, kaip atsarginės arba keičiamosios dalys, atitinka šiai sričiai taikomas Bendrijos nuostatas arba nacionalines nuostatas.

2. Ši direktyva taikoma nepažeidžiant galiojančių Bendrijos teisės aktų ir atitinkamų nacionalinių įstatymų, visų pirma susijusių su saugos standartais, teršalų išmetimo į atmosferą ir triukšmo kontrole ir dirvožemio bei vandens apsauga.

3. Gamintojui, gaminančiam arba importuojančiam tik tas transporto priemones, kurioms netaikoma Direktyva 70/156/EEB, kaip skelbia jos 8 straipsnio 2 dalies a punkto nuostata, ir jo transporto priemonėms valstybės narės gali netaikyti šios direktyvos 7 straipsnio 4 dalies ir 8 bei 9 straipsnių nuostatų.

4. Specialiosios paskirties transporto priemonėms, apibūdintoms Direktyvos 70/156/EEB 4 straipsnio 1 dalies a punkto antrojoje įtraukoje, netaikomos šios direktyvos 7 straipsnio nuostatos.

5. Triratėms motorinėms transporto priemonėms taikomos tik šios direktyvos 5 straipsnio 1 ir 2 dalių bei 6 straipsnio nuostatos.

4 straipsnis

Prevencija

1. Prisidėdamos prie atliekų prevencijos, valstybės narės visų pirma skatina:

c) transporto priemonių ir medžiagų bei įrangos gamintojus — didinti į transporto priemones ir kitus gaminius integruojamų perdirbtų medžiagų kiekį, kad didėtų perdirbtų medžiagų rinka.

2.

c) pirmuosius II priedo pakeitimus Komisija turi padaryti ne vėliau kaip iki 2001 m. spalio 21 d. Iki 2003 m. sausio 1 d. jokiomis aplinkybėmis negali būti panaikinama jokia II priede nurodyta išimtis.

5 straipsnis

Surinkimas

1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti:

2. Be to, valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad visos eksploatuoti netinkamos transporto priemonės būtų nugabentos į patvirtintą apdorojimo įmonę.

3. Valstybės narės numato sistemą, pagal kurią eksploatuoti netinkama transporto priemonė būtų išregistruojama tik pateikus sunaikinimo pažymėjimą. Šis pažymėjimas išduodamas jos turėtojui ir (arba) savininkui po to, kai eksploatuoti netinkama transporto priemonė perduodama apdorojimo įmonei. Apdorojimo įmonėms, gavusioms 6 straipsnyje minėtą leidimą, leidžiama išduoti sunaikinimo pažymėjimą. Valstybės narės gali neprieštarauti, kad sunaikinimo pažymėjimus patvirtintos apdorojimo įmonės vardu išduotų gamintojai, prekybos agentai ir surinkėjai, jei jie garantuoja, kad eksploatuoti netinkama transporto priemonė buvo perduota patvirtintai apdorojimo įmonei, ir jei jie yra įsiregistravę valstybinės valdžios institucijoje.

Apdorojimo įmonėms arba prekybos agentams ar surinkėjams, patvirtintos apdorojimo įmonės vardu išduodantiems sunaikinimo pažymėjimus, nesuteikiama teisė reikalauti piniginės kompensacijos, išskyrus valstybių narių aiškiai nurodytus atvejus.

Valstybės narės, kuriose šios direktyvos įsigaliojimo dieną išregistravimo sistema dar nebuvo nustatyta, numato, kad eksploatuoti netinkamą transporto priemonę atidavus į apdorojimo įmonę, atitinkamai kompetentingai institucijai būtų pranešta apie sunaikinimo pažymėjimą ir kad būtų laikomasi visų kitų šios straipsnio dalies sąlygų. Valstybės narės, kurios naudojasi šios pastraipos nuostatomis, informuoja Komisiją apie šio naudojimosi motyvus.

4. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad šio straipsnio 3 dalyje minėtas transporto priemonės pristatymas į patvirtintą apdorojimo įmonę paskutiniajam jos turėtojui ir (arba) savininkui nieko nekainuotų, nes ši transporto priemonė neturi vertės rinkoje arba jos vertė yra neigiama.

Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad gamintojai padengtų visas arba didžiąją dalį išlaidų, susijusių su šios priemonės įgyvendinimu, ir (arba) atsiimtų visas eksploatuoti netinkamas transporto priemones pirmojoje pastraipoje nurodytomis sąlygomis.

Valstybės narės gali numatyti, kad eksploatuoti netinkamos transporto priemonės pristatymas į patvirtintą apdorojimo įmonę nebūtų visiškai nemokamas, jei eksploatuoti netinkamai transporto priemonei trūksta pagrindinių dalių, visų pirma variklio ir kėbulo, arba jei joje yra nereikalingų atliekų, kurių neturėtų būti.

Komisija nuolat kontroliuoja, kaip įgyvendinama pirmosios pastraipos nuostata, kad užtikrintų, jog tai nesukels rinkos iškraipymų, ir prireikus Europos Parlamentui ir Tarybai teikia savo pasiūlymus dėl jos pakeitimo.

▼M5

5. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad jų kompetentingos institucijos abipusiai pripažintų ir priimtų kitose valstybėse narėse pagal 3 dalį išduotus sunaikinimo pažymėjimus.

Šiuo tikslu nustatomi būtini sunaikinimo pažymėjimo reikalavimai. Ši priemonė, kuria siekiama iš dalies pakeisti šios direktyvos neesmines nuostatas ją papildant, patvirtinama taikant 11 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.

▼B

6 straipsnis

Apdorojimas

1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad visos eksploatuoti netinkamos transporto priemonės būtų saugomos (netgi laikinai) ir apdorojamos laikantis Direktyvos 75/442/EEB 4 straipsnyje nustatytų bendrųjų reikalavimų ir būtiniausių techninių reikalavimų, išdėstytų šios direktyvos I priede, nepažeidžiant nacionalinių sveikatos ir aplinkos teisės aktų.

2. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad bet kuri įmonė, užsiimanti apdorojimu, gautų kompetentingų institucijų leidimą arba būtų jose užregistruota, kaip reikalauja Direktyvos 75/442/EEB 9, 10 ir 11 straipsniai.

Direktyvos 75/442/EEB 11 straipsnio 1 dalies b punkte paminėta nukrypti leidžianti nuostata dėl reikalavimo gauti leidimą gali būti taikoma tuo atveju, kai eksploatuoti netinkamų transporto priemonių atliekos yra naudojamos po to, kai jos buvo apdorotos remiantis šios direktyvos I priedo 3 dalies nuostatomis, ir jei prieš registravimą kompetentingos institucijos atliko patikrinimą. Patikrinimo metu nustatoma:

c) saugos priemonės, kurių būtina imtis,

kad būtų įgyvendinti Direktyvos 75/442/EEB 4 straipsnyje nurodyti tikslai. Šis patikrinimas atliekamas kartą per metus. Valstybės narės, kurios pasinaudoja šia nukrypti leidžiančia nuostata, siunčia Komisijai patikrinimo rezultatus.

3. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad bet kuri įmonė, užsiimanti apdorojimu pagal I priedo nuostatas, vykdys bent šiuos įsipareigojimus:

c) dalys išrenkamos ir sandėliuojamos taip, kad būtų užtikrintas jų tinkamumas pakartotiniam naudojimui ir naudojimui, o ypač perdirbimui.

Kad eksploatuoti netinkamos transporto priemonės neterštų aplinkos, kuo skubiau atliekamos I priedo 3 dalyje išvardytos apdorojimo operacijos.

4. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad šio straipsnio 2 dalyje paminėtas leidimas arba registracija bus suteikti tik įvykdžius visus šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse nurodytus reikalavimus.

5. Valstybės narės ragina, kad įmonės, kuriose atliekamos apdorojimo operacijos, įdiegtų patvirtintas aplinkosaugos vadybos sistemas.

▼M5

6. I priedas iš dalies keičiamas atsižvelgiant į technikos ir mokslo pažangą. Ši priemonė, kuria siekiama iš dalies pakeisti šios direktyvos neesmines nuostatas, patvirtinama taikant 11 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.

▼B

7 straipsnis

Pakartotinis naudojimas ir naudojimas

1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, skatinančių pakartotinai naudoti dalis, kurias galima naudoti pakartotinai, naudoti dalis, kurios netinka pakartotiniam naudojimui, ir teikti pirmenybę perdirbimui, kai tai nekenkia aplinkai, nepažeidžiant transporto priemonių saugos reikalavimų ir aplinkosaugos reikalavimų, kaip antai: teršalų išmetimas į atmosferą ir triukšmo kontrolė.

2. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad ekonominės veiklos vykdytojai įgyvendins šiuos uždavinius:

a) ne vėliau kaip iki 2006 m. sausio 1 d. vidutiniškai ne mažiau kaip 85 % padidins visų eksploatuoti netinkamų transporto priemonių pakartotinį naudojimą ir naudojimą vienam automobiliui per metus. Per tą patį laiką pakartotinis naudojimas ir perdirbimas turi padidėti ne mažiau 80 % vienam automobiliui per metus;

dėl transporto priemonių, pagamintų iki 1980 m. sausio 1 d., valstybės narės gali nustatyti mažesnius tikslus, tačiau pakartotinis naudojimas ir naudojimas turi padidėti ne mažiau kaip 75 % vienam automobiliui per metus, o pakartotinis naudojimas ir perdirbimas — ne mažiau kaip 70 %. Valstybės narės, kurios taiko šios pastraipos nuostatas, praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms šio taikymo motyvus;