2003D0231 — LT — 26.04.2004 — 001.001

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

►B TARYBOS SPRENDIMAS 2003 m. kovo 17 d. dėl Europos bendrijos prisijungimo prie Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos (Kioto konvencijos) pakeitimo protokolo (2003/231/EB) (OL L 086, 3.4.2003, p.21)

iš dalies keičiamas:









▼B

TARYBOS SPRENDIMAS

2003 m. kovo 17 d.

dėl Europos bendrijos prisijungimo prie Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos (Kioto konvencijos) pakeitimo protokolo

(2003/231/EB)







EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA, atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 133 straipsnį, siejant su 300 straipsnio 2 dalies pirmosios pastraipos pirmuoju sakiniu, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, kadangi: (1) Bendrija nuo 1974 m. yra Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos (toliau – Konvencija) Susitariančiąja Šalimi. (2) Muitinių bendradarbiavimo taryba savo posėdžių metu 1999 m. birželio 26 d. priėmė Konvencijos pakeitimo protokolą. Pakeitimo protokolo I priedėlyje išdėstomas pataisytos preambulės tekstas bei pataisyti Konvencijos straipsniai, pakeitimo protokolo II priedėlyje pateikiamas pataisytas Bendrasis priedas ir pakeitimo protokolo III priedėlyje – pataisyti specialūs priedai. Pakeista preambulė ir pakeisti Konvencijos straipsniai kartu su pakeistu Bendruoju priedu ir pakeistais specialiais priedais vadinami Kioto konvencija su pakeitimais. (3) Pataisytos Kioto konvencijos principų įgyvendinimas bus svarbus ir pakankamai reikšmingas didinant muitinių darbo efektyvumą ir veiksmingumą ir todėl didins konkurenciją tarp valstybių; tai taip pat skatins investicijas ir pramonės plėtrą bei padidins mažų ir vidutinių įmonių dalyvavimą tarptautinėje prekyboje. (4) Pataisyta Kioto konvencija yra esminis dalykas skatinant prekybą ir todėl ji tampa svarbia ūkio augimo paskata tiems partneriams, kurie jį priėmė. (5) Pataisytos Kioto konvencijos Susitariančiosios Šalys įsipareigoja taikyti aiškias, skaidrias ir atnaujintas muitinės procedūras, leidžiančias greičiau atlikti prekėms taikomus muitinės formalumus pasinaudojant naujomis informacijos technologijomis ir naujais muitinės priežiūros būdais, tokiais kaip rizikos įvertinimas ir auditas. (6) Pakeitimo protokolas kartu su I ir II priedėliais turi įsigalioti praėjus trims mėnesiams nuo to laiko, kai 40 Konvencijos Susitariančiųjų Šalių išreiškia savo sutikimą būti saistomos Pakeitimo protokolu, įskaitant I ir II priedėlius. (7) Pradžioje Europos bendrija prisijungs prie Pakeitimo protokolo, įskaitant I ir II priedėlius. Sprendimas dėl prisijungimo prie pataisytų specialių priedų, pateikiamų Pakeitimo protokolo III priedėlyje, bus priimtas vėliau, kadangi: NUSPRENDĖ:







1 straipsnis

1. Šiuo sprendimu patvirtinama, kad Europos bendrija prisijungia prie Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos pakeitimo protokolo, išskyrus III priedėlį.

2. Pakeitimo protokolo tekstas, įskaitant I ir II priedėlius, pateikiamas šio sprendimo I priede.

3. Informacija, kurios reikia pagal pataisytos Kioto konvencijos 8 straipsnio 5 dalies a punktą, ir reikalaujami pranešimai pagal 11 straipsnį, pateikiami šio sprendimo atitinkamai II ar III prieduose.

2 straipsnis

1. Bendrija, padedant valstybių narių atstovams, yra atstovaujama Valdymo reikalų komitete, kuris nurodomas Konvencijos pakeitimo protokolo I priedėlio 6 straipsnyje.

2. Kai Valdymo reikalų komitetas sprendžia Bendrijos kompetencijos klausimus, poziciją, kurios laikysis Bendrija, nustato Taryba, vadovaudamasi balsavimo taisyklėmis, taikomomis atsižvelgiant į taikytinas Sutarties nuostatas.

3 straipsnis

1. Tarybos pirmininkas yra įgaliojamas paskirti asmenis, kuriems Bendrijos vardu suteikiama teisė deponuoti prisijungimo prie Pakeitimo protokolo, įskaitant I ir II priedėlius, dokumentą. ►M1 Toks deponavimas vyksta 2004 m. balandžio 30 d. tuo pačiu metu, kai yra deponuojami valstybių narių, kurios iki tos dienos yra užbaigusios savo nacionalines prisijungimo procedūras, deponavimo dokumentai. ◄

2. Įgaliotieji asmenys Muitinių bendradarbiavimo tarybos Generaliniam Sekretoriui taip pat pateikia informaciją bei pranešimus, kurie nurodomi šio sprendimo atitinkamai II ir III prieduose.

4 straipsnis

Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.









I PRIEDAS

TARPTAUTINĖS MUITINĖS PROCEDŪRŲ SUPAPRASTINIMO IR SUDERINIMO KONVENCIJOS PAKEITIMO PROTOKOLAS

(priimtas 1999 m. birželio 26 d. Briuselyje)







Tarptautinės muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencijos (priimtos 1973 m. gegužės 18 d. Kiote ir įsigaliojusios 1974 m. rugsėjo 25 d.), toliau – „Konvencija“, kuri buvo parengta Muitinių bendradarbiavimo tarybos, toliau – „Taryba“, iniciatyva, Susitariančiosios Šalys, ATSIŽVELGDAMOS į tai, kad siekiant: — panaikinti skirtumus tarp Susitariančiųjų Šalių taikomų muitinės procedūrų ir jų taikymo praktikos, kurie gali kliudyti tarptautinei prekybai ir kitiems tarptautiniams mainams, — patenkinti tarptautinės prekybos ir muitinės reikmes, susijusias su muitinės procedūrų ir praktikos palengvinimu, supaprastinimu ir suderinimu, — užtikrinti atitinkamus muitinio tikrinimo standartus ir — sudaryti galimybes muitinei atsiliepti į reikšmingiausius verslo ir administravimo metodų bei technologijų pasikeitimus, Konvenciją privalu pakeisti, ATSIŽVELGDAMOS taip pat į tai, kad pakeista Konvencija: — turi numatyti, kad pagrindiniai tokio supaprastinimo ir suderinimo principai tampa privalomi pakeistos Konvencijos Susitariančiosioms Šalims, — turi pasiūlyti muitinei veiksmingas procedūras, paremtas atitinkamais ir veiksmingais priežiūros metodais ir — sudarys galimybes pasiekti pagrindinį Tarybos tikslą – gerokai supaprastinti ir suderinti muitinės procedūras bei praktiką ir taip labai prisidėti prie tarptautinės prekybos palengvinimo, SUSITARĖ:







1 straipsnis

Konvencijos preambulė ir straipsniai iš dalies keičiami ir išdėstomi taip, kaip pateikta šio Protokolo I priedėlyje.

2 straipsnis

Konvencijos Priedai pakeičiami Bendruoju priedu, išdėstytu šio Protokolo II priedėlyje, ir Specialiaisiais priedais, išdėstytais jo III priedėlyje.

3 straipsnis

1. Kiekviena Konvencijos Susitariančioji Šalis gali pareikšti, kad ji sutinka būti saistoma šiuo Protokolu, įskaitant jo I ir II priedėlius:

a) jį pasirašydama be ratifikavimo išlygos;

b) deponuodama ratifikavimo dokumentą po to, kai jį pasirašė su ratifikavimo išlyga; arba

c) prisijungdama prie jo.

2. Šį Protokolą iki 2000 m. birželio 30 d. Tarybos būstinėje Briuselyje gali pasirašyti Konvencijos Susitariančiosios Šalys. Vėliau prie jo galima prisijungti.

3. Šis Protokolas, įskaitant jo I ir II priedėlius, įsigalioja praėjus trims mėnesiams po to, kai keturiasdešimt Susitariančiųjų Šalių jį pasirašė be ratifikavimo išlygos arba deponavo savo ratifikavimo ar prisijungimo dokumentus.

4. Po to, kai keturiasdešimt Susitariančiųjų Šalių, vadovaudamosi 1 dalimi, pareiškė, kad sutinka būti saistomos šiuo Protokolu, Konvencijos Susitariančioji Šalis priima Konvencijos pakeitimus vien tik tapdama šio Protokolo Šalimi. Tokiai Susitariančiajai Šaliai šis Protokolas įsigalioja praėjus trims mėnesiams po to, kai ji pasirašė šį Protokolą be ratifikavimo išlygos arba deponavo savo ratifikavimo ar prisijungimo dokumentą.

4 straipsnis

Bet kuri Konvencijos Susitariančioji Šalis, pareikšdama, kad sutinka būti saistoma šiuo Protokolu, gali priimti bet kuriuos Specialiuosius priedus arba jų skyrius, išdėstytus III priedėlyje, ir apie tokį jų priėmimą praneša Tarybos Generaliniam Sekretoriui nurodydama kiekvieną rekomenduojamą praktiką, dėl kurios ji daro išlygas.

5 straipsnis

Įsigaliojus šiam Protokolui Tarybos Generalinis Sekretorius nebepriima Konvencijos ratifikavimo ar prisijungimo prie jos dokumentų.

6 straipsnis

Santykiuose tarp šio Protokolo Šalių šis Protokolas su jo priedėliais pakeičia Konvenciją.

7 straipsnis

Tarybos Generalinis Sekretorius yra šio Protokolo depozitaras ir atlieka funkcijas, nurodytas šio Protokolo I priedėlio 19 straipsnyje.

8 straipsnis

Konvencijos Susitariančiosios Šalys gali pasirašyti šį Protokolą Tarybos būstinėje Briuselyje nuo 1999 m. birželio 26 d.

9 straipsnis

Vadovaujantis Jungtinių Tautų Chartijos 102 straipsniu, šis Protokolas ir jo priedėliai Tarybos Generalinio Sekretoriaus prašymu registruojami Jungtinių Tautų sekretoriate.

Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šį Protokolą.

Priimta tūkstantis devyni šimtai devyniasdešimt devintų metų birželio dvidešimt šeštą dieną Briuselyje vienu originalo egzemplioriumi anglų ir prancūzų kalbomis, abu tekstai yra autentiški. Šis originalo egzempliorius deponuojamas Tarybos Generaliniam Sekretoriui, kuris jo patvirtintas kopijas siunčia visiems subjektams, nurodytiems šio Protokolo I priedėlyje išdėstyto 8 straipsnio 1 dalyje.









I priedo I priedėlis

Tarptautinė muitinės procedūrų supaprastinimo ir suderinimo konvencija

(su pakeitimais)

PREAMBULĖ

Šios Muitinių bendradarbiavimo tarybos iniciatyva sudarytos Konvencijos Susitariančiosios Šalys,

SIEKDAMOS panaikinti skirtumus tarp Susitariančiųjų Šalių taikomų muitinės procedūrų ir jų taikymo praktikos, kurie gali kliudyti tarptautinei prekybai ir kitiems tarptautiniams mainams,

NORĖDAMOS veiksmingai prisidėti prie tokios prekybos ir mainų plėtros, supaprastindamos bei suderindamos muitinės procedūras ir jų naudojimo praktiką bei skatindamos tarptautinį bendradarbiavimą,

PAŽYMĖDAMOS, kad tarptautinę prekybą galima gerokai palengvinti neatsisakant atitinkamų muitinio tikrinimo standartų,

PRIPAŽINDAMOS, kad tokio supaprastinimo ir suderinimo galima pasiekti visų pirma taikant šiuos principus:

— įgyvendinant programas, kurių tikslas – nuolatinis muitinės procedūrų bei jų naudojimo praktikos modernizavimas, didinantis jų našumą bei efektyvumą,

— taikant muitinės procedūras ir jų naudojimo praktiką nuspėjamu būdu, nuosekliai ir skaidriai,

— teikiant suinteresuotoms šalims visą būtiną informaciją apie muitinės įstatymus, kitus teisės aktus, administracinius nurodymus, procedūras ir jų naudojimo praktiką,

— diegiant šiuolaikinius metodus, kaip antai, rizikos valdymą ir audito metodais pagrįstą tikrinimą, bei maksimaliai naudojant praktiniam darbui informacines technologijas,

— visada, kai tai naudinga, bendradarbiaujant su kitomis nacionalinėmis institucijomis, kitomis muitinės administracijomis ir verslo bendrijomis,

— įgyvendinant atitinkamus tarptautinius standartus,

— suteikiant sprendimų pasekmes patyrusioms šalims galimybes paprastu ir prieinamu būdu pasinaudoti administracinio ir teisminio peržiūrėjimo procesais,

ĮSITIKINUSIOS, kad tarptautinis dokumentas, įteisinantis pirmiau minėtus tikslus ir principus, kuriuos Susitariančiosios Šalys įsipareigoja taikyti, leistų įgyvendinti vieną iš svarbiausių Muitinių bendradarbiavimo tarybos tikslų – gerokai supaprastinti ir suderinti muitinės procedūras bei jų naudojimo praktiką ir tuo veiksmingai prisidėtų prie tarptautinės prekybos palengvinimo,

SUSITARĖ:







I

SKYRIUS

Sąvokos

1 straipsnis

Šioje Konvencijoje:

a) „standartas“ – nuostata, kurios įgyvendinimas laikomas būtinu muitinės procedūrų ir jų taikymo praktikos suderinimui ir supaprastinimui pasiekti;

b) „standartas su pereinamuoju laikotarpiu“ – Bendrajame priede išdėstytas standartas, kurį leidžiama įgyvendinti per ilgesnį laikotarpį;

c) „rekomenduojama praktika“ – Specialiajame priede išdėstyta nuostata, kuri laikoma užtikrinančia pažangą siekiant muitinės procedūrų ir jų taikymo praktikos suderinimo bei supaprastinimo ir kurią pageidautina kuo plačiau taikyti;

d) „nacionaliniai teisės aktai“ – įstatymai, kiti teisės aktai ir kitos priemonės, kuriuos priima arba kurių imasi Susitariančiosios Šalies kompetentinga institucija ir kurie taikomi visoje atitinkamos Susitariančiosios Šalies teritorijoje, įskaitant galiojančias sutartis, kurių toji Šalis yra saistoma;

e) „Bendrasis priedas“ – nuostatų, kurios taikytinos visoms šioje Konvencijoje nurodytoms muitinės procedūroms ir jų taikymo praktikai, sąvadas;

f) „Specialusis priedas“ – nuostatų, kurios taikytinos vienai ar kelioms šioje Konvencijoje nurodytoms muitinės procedūroms ir jų taikymo praktikai, sąvadas;

g) „Gairės“ – Bendrojo priedo, Specialiųjų priedų ir jų skyrių nuostatų paaiškinimų sąvadas, kuriame nurodyti keli įmanomi standartų, standartų su pereinamuoju laikotarpiu ir kiekvienos rekomenduojamos praktikos taikymo būdai ir, visų pirma, pateikiami geriausios jų taikymo praktikos aprašymai bei rekomenduojami didesnių lengvatų suteikimo pavyzdžiai;

h) „Nuolatinis technikos komitetas“ – Tarybos nuolatinis technikos komitetas;

i) „Taryba“ – organizacija, įsteigta vadovaujantis 1950 m. gruodžio 15 d. Briuselyje sudaryta Konvencija dėl Muitinių bendradarbiavimo tarybos įsteigimo;

j) „muitų arba ekonominė sąjunga“ – ją sudarančių valstybių sukurta sąjunga, kurios kompetencijai priklauso teisė priimti savo teisės aktus šios Konvencijos reguliavimo srityje, privalomus minėtoms valstybėms, ir taikant savo vidaus procedūras priimti sprendimą dėl šios Konvencijos pasirašymo, ratifikavimo ar prisijungimo prie jos.







II

SKYRIUS

TAIKYMO SRITIS IR SANDARA







Konvencijos taikymo sritis

2 straipsnis

Susitariančioji Šalis įsipareigoja siekti muitinės procedūrų supaprastinimo bei suderinimo ir tuo tikslu, vadovaudamasi šios Konvencijos nuostatomis, laikytis šios Konvencijos prieduose išdėstytų standartų, standartų su pereinamuoju laikotarpiu standartų ir rekomenduojamos praktikos. Tačiau jokios šios Konvencijos nuostatos nekliudo Susitariančiajai Šaliai teikti didesnes lengvatas, negu numatytosios šioje Konvencijoje, ir kiekvienai Susitariančiajai Šaliai yra rekomenduojama tokias didesnes lengvatas taikyti kuo plačiau.

3 straipsnis

Šios Konvencijos nuostatos nekliudo taikyti muitinės prižiūrimoms prekėms nacionalinių teisės aktus nustatytų draudimų arba apribojimų.







Konvencijos sandara

4 straipsnis

1. Šią Konvenciją sudaro jos pagrindinė dalis, Bendrasis priedas ir Specialieji priedai.

2. Šios Konvencijos Bendrąjį priedą ir kiekvieną Specialųjį priedą paprastai sudaro skyriai, į kuriuos suskirstomas atitinkamas priedas ir kuriuose išdėstomi:

a) sąvokų apibrėžimai; ir

b) standartai; kai kurie Bendrojo priedo standartai yra standartai su pereinamuoju laikotarpiu standartai.

3. Kiekviename Specialiajame priede taip pat išdėstoma rekomenduojama praktika.

4. Kiekvienas priedas papildomas Gairėmis, kurių tekstai Susitariančiosioms Šalims nėra privalomi.

5 straipsnis

Taikant šią Konvenciją bet kuris jos Specialusis priedas (priedai) ar jo (jų) skyrius (skyriai), kuriuos Susitariančioji Šalis yra įsipareigojusi taikyti, laikomi sudarančiais neatskiriamą šios Konvencijos dalį, ir tai Susitariančiajai Šaliai kiekviena nuoroda į šią Konvenciją kartu laikoma ir nuoroda į tokį priedą (tokius priedus) ar jo (jų) skyrių (skyrius).







III

SKYRIUS

KONVENCIJOS TAIKYMO VALDYMAS







Valdymo reikalų komitetas

6 straipsnis

1. Šios Konvencijos įgyvendinimo klausimams, bet kurioms priemonėms, kuriomis siekiama vienodo Konvencijos aiškinimo ir taikymo, bei bet kuriems siūlomiems jos pakeitimams nagrinėti steigiamas Valdymo reikalų komitetas.

2. Valdymo reikalų komiteto narės yra Susitariančiosios Šalys.

3. Valdymo reikalų komiteto posėdžiuose stebėtojo teisėmis leidžiama dalyvauti bet kurio subjekto, atitinkančio pagal šios Konvencijos 8 straipsnio nuostatas keliamus reikalavimus norint tapti jos Susitariančiąja Šalimi, ir bet kurios Pasaulio prekybos organizacijos narės kompetentingai administracijai. Tokių stebėtojų statusas ir teisės nustatomi Tarybos sprendimu. Minėtomis teisėmis negalima naudotis iki atitinkamo sprendimo įsigaliojimo.

4. Valdymo reikalų komitetas gali kviesti savo posėdžiuose stebėtojų teisėmis dalyvauti tarptautinių Vyriausybinių ir nevyriausybinių organizacijų atstovus.

5. Valdymo reikalų komitetas:

a) Susitariančiosioms Šalims rekomenduoja: i) šios Konvencijos pagrindinės dalies pakeitimus; ii) Bendrojo priedo, Specialiųjų priedų ir jų skyrių pakeitimus bei įtraukti naujus skyrius į Bendrąjį priedą; ir iii) įtraukti naujus Specialiuosius priedus ir naujus skyrius į Specialiuosius priedus;

b) vadovaudamasis 16 straipsniu gali priimti sprendimą pakeisti bet kurią rekomenduojamą praktiką arba į Specialiuosius priedus ar jų skyrius įtraukti naujas rekomenduojamos praktikos nuostatas;

c) vadovaudamasis 13 straipsnio 4 dalimi nagrinėja šios Konvencijos nuostatų įgyvendinimo klausimus;

d) peržiūri ir atnaujina Gaires;

e) nagrinėja bet kuriuos kitus jam pateiktus ir susijusius su šia Konvencija klausimus;

f) apie savo sprendimus informuoja Nuolatinį technikos komitetą ir Tarybą.

6. Susitariančiųjų Šalių kompetentingos administracijos Tarybos Generaliniam Sekretoriui teikia pasiūlymus dėl šio straipsnio 5 dalies a, b, c ir d punktuose nurodytų dalykų, nurodydamos tokių pasiūlymų priežastis, taip pat visus prašymus įtraukti svarstytinus klausimus į Valdymo reikalų komiteto posėdžių dienotvarkes. Tarybos Generalinis Sekretorius su gautais pasiūlymais supažindina Susitariančiųjų Šalių kompetentingas administracijas ir stebėtojus, nurodytus šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse.

7. Valdymo reikalų komitetas posėdžiauja bent kartą per metus. Jis kasmet renka savo pirmininką ir pirmininko pavaduotoją. Tarybos Generalinis Sekretorius ne vėliau kaip prieš šešias savaites iki Valdymo reikalų komiteto posėdžio išsiunčia kvietimus į šį posėdį ir jo darbotvarkės projektą Susitariančiųjų Šalių kompetentingoms administracijoms ir stebėtojams, nurodytiems šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse.

8. Jeigu sprendimo neįmanoma priimti bendru sutarimu, sprendimai dėl Valdymo reikalų komiteto svarstomų klausimų priimami posėdyje dalyvaujančioms Susitariančiosioms Šalims balsuojant. Pasiūlymams dėl šio straipsnio 5 dalies a, b arba c punktuose nurodytų dalykų turi būti pritarta dviejų trečdalių balsuojančiųjų balsų dauguma. Valdymo reikalų komiteto sprendimai dėl visų kitų klausimų priimami balsuojančiųjų balsų dauguma.

9. Tada, kai taikoma šios Konvencijos 8 straipsnio 5 dalis, muitų arba ekonominės sąjungos, kurios yra Susitariančiosios Šalys, balsuodamos turi tik tiek balsų, kiek jų, kartu paėmus, tenka visoms tokių sąjungų narėms, esančioms Susitariančiosiomis Šalimis.

10. Prieš baigdamas savo posėdį, Valdymo reikalų komitetas patvirtina jo protokolą, kuris išsiunčiamas Tarybai ir Susitariančiosioms Šalims bei stebėtojams, nurodytiems šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse.

11. Jeigu šiame straipsnyje nėra atitinkamų nuostatų, taikomos Tarybos darbo tvarkos taisyklės, išskyrus atvejus, kai Valdymo reikalų komitetas nusprendžia kitaip.

7 straipsnis

Valdymo reikalų komitetas atskirai balsuoja dėl kiekvieno Specialiojo priedo ir kiekvieno tam tikro Specialiojo priedo skyriaus.

a) Susitariančioji Šalis turi teisę balsuoti dėl klausimų, susijusių su šios Konvencijos pagrindinės dalies ir Bendrojo priedo aiškinimu, taikymu ar keitimu.

b) Dėl klausimų, susijusių su jau įsigaliojusiu Specialiuoju priedu ar tam tikro Specialiojo priedo skyriumi, teisę balsuoti turi tik tą Specialųjį priedą ar jo skyrių priėmusios Susitariančiosios Šalys.

c) Kiekviena Susitariančioji Šalis turi teisę balsuoti dėl naujų Specialiųjų priedų ar tam tikro Specialiojo priedo naujų skyrių projektų.







IV

SKYRIUS

SUSITARIANČIOJI ŠALIS







Konvencijos ratifikavimas

8 straipsnis

1. Bet kuri Tarybos narė ir bet kuri Jungtinių Tautų arba jos specializuotųjų agentūrų narė gali tapti šios Konvencijos Susitariančiąja Šalimi:

a) ją pasirašydama be ratifikavimo išlygos;

b) deponuodama ratifikavimo dokumentą po to, kai šią Konvenciją pasirašė su ratifikavimo išlyga; arba

c) prisijungdama prie jos.

2. Šią Konvenciją iki 1974 m. birželio 30 d. Tarybos būstinėje Briuselyje gali pasirašyti valstybės – šio straipsnio 1 dalyje nurodytų organizacijų narės. Vėliau šių organizacijų narės galės prie jos prisijungti.

3. Susitariančioji Šalis, pasirašydama ar ratifikuodama šią Konvenciją arba prie jos prisijungdama, nurodo Specialiuosius priedus ar jų skyrius, kuriuos ji priima, jeigu priima bent vieną iš jų. Vėliau ji gali depozitarui pranešti, kad priima vieną arba daugiau kitų Specialiųjų priedų ar jų skyrių.

4. Priimdamos naują Specialųjį priedą arba kiekvieną naują kurio nors Specialiojo priedo skyrių, Susitariančiosios Šalys apie tai praneša depozitarui vadovaudamosi šio straipsnio 3 dalimi.

5.

a) Kiekviena muitų arba ekonominė sąjunga gali tapti šios Konvencijos Susitariančiąja Šalimi vadovaudamasi šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalimis. Tokia muitų arba ekonominė sąjunga praneša depozitarui apie savo kompetenciją šios Konvencijos taikymo srityje. Tokia muitų arba ekonominė sąjunga taip pat praneša depozitarui apie kiekvieną esminį jos kompetencijos ribų pasikeitimą.

b) Muitų arba ekonominė sąjunga, esanti šios Konvencijos Susitariančiąja Šalimi, sprendžiant jos kompetencijai priklausančius klausimus savo vardu naudojasi teisėmis ir vykdo pareigas, kurias pagal Konvenciją gauna tokios sąjungos narės – šios Konvencijos Susitariančiosios Šalys. Tokiu atveju tokios sąjungos narės nebeturi teisės atskirai naudotis nurodytomis teisėmis, įskaitant teisę balsuoti.

9 straipsnis

1. Susitariančioji Šalis, ratifikuojanti šią Konvenciją ar prie jos prisijungianti, yra saistoma visų šios Konvencijos ir Bendrojo priedo pakeitimų, įsigaliojusių iki šio Susitariančiosios Šalies ratifikavimo ar prisijungimo dokumento deponavimo dienos.

2. Susitariančioji Šalis, kuri priima kurį nors Specialųjį priedą ar jo skyrių, yra saistoma ir visų tame Specialiajame priede ar jo skyriuje išdėstytų standartų pakeitimų, įsigaliojusių iki atitinkamo pranešimo depozitarui apie tokių nuostatų priėmimą dienos. Kiekviena Susitariančioji Šalis, kuri priima kurį nors Specialųjį priedą ar jo skyrių, taip pat yra saistoma ir visų juose išdėstytų rekomenduojamos praktikos nuostatų pakeitimų, įsigaliojusių iki pranešimo depozitarui apie tokių nuostatų priėmimą dienos, jeigu nepadaro išlygų dėl vienos ar kelių tokių rekomenduojamos praktikos nuostatų laikydamasi šios Konvencijos 12 straipsnyje nustatytos tvarkos.







Konvencijos taikymas

10 straipsnis

1. Susitariančioji Šalis, pasirašydama šią Konvenciją be ratifikavimo išlygos arba deponuodama savo ratifikavimo ar prisijungimo dokumentą, arba bet kuriuo metu vėliau, gali pareikšti, pateikdama depozitarui pranešimą, kad ši Konvencija taip pat taikoma visose arba kai kuriose teritorijose, už kurių tarptautinius santykius ji atsako. Toks pranešimas įsigalioja praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai jį gauna depozitaras. Tačiau ši Konvencija pranešime nurodytoms teritorijoms netaikoma tol, kol ji nėra įsigaliojusi atitinkamai Susitariančiajai Šaliai.

2. Susitariančioji Šalis, pateikusi šio straipsnio 1 dalyje nurodytą pranešimą apie šios Konvencijos taikymą bet kurioje teritorijoje, už kurios tarptautinius santykius ji atsako, gali, laikydamasi šios Konvencijos 19 straipsnio nustatytos tvarkos, depozitarui pranešti, kad atitinkama teritorija šios Konvencijos nebetaikys.

11 straipsnis

Muitų arba ekonominė sąjunga, esanti Susitariančiąja Šalimi, praneša Tarybos Generaliniam Sekretoriui, kurios teritorijos sudaro atitinkamą muitų arba ekonominę sąjungą ir taikant šią Konvenciją turi būti laikomos viena teritorija.







Nuostatų priėmimas ir išlygos

12 straipsnis

1. Visos Susitariančiosios Šalys yra saistomos Bendrojo priedo.

2. Susitariančioji Šalis gali priimti vieną ar daugiau Specialiųjų priedų arba vieną ar daugiau kiekvieno iš jų skyrių. Susitariančioji Šalis, priimanti Specialųjį priedą ar jo skyrių (skyrius), yra saistoma visų jame (juose) išdėstytų standartų. Susitariančioji Šalis, priimanti Specialųjį priedą ar jo skyrių (skyrius), taip pat yra saistoma visų jame (juose) išdėstytų rekomenduojamos praktikos nuostatų, jeigu jį (juos) priimdama ar kada nors vėliau nepraneša depozitarui apie kiekvieną rekomenduojamą praktiką, dėl kurios ji daro išlygas, nurodydama skirtumus tarp jos nacionalinių teisės aktų nuostatų ir atitinkamų kiekvienos rekomenduojamos praktikos nuostatų. Kiekviena išlygas padariusi Susitariančioji Šalis gali bet kuriuo metu jas visai ar iš dalies atšaukti, apie tai pranešdama depozitarui ir nurodydama tokio išlygų atšaukimo įsigaliojimo datą.

3. Susitariančioji Šalis, saistoma kurio nors Specialiojo priedo ar jo skyriaus (skyrių), ne rečiau kaip kartą per trejus metus, skaičiuojant nuo šios Konvencijos įsigaliojimo tai Susitariančiajai Šaliai dienos, įvertina galimybę atšaukti išlygas, padarytas dėl kiekvienos rekomenduojamos praktikos laikantis 2 dalyje nustatytų sąlygų, ir praneša Tarybos Generaliniam Sekretoriui tokios peržiūros rezultatus, nurodydama savo nacionalinių teisės aktų nuostatas, kurios, jos nuomone, kliudo atšaukti išlygas.







Nuostatų įgyvendinimas

13 straipsnis

1. Susitariančioji Šalis įgyvendina Bendrojo priedo standartus ir jos priimto (-ų) Specialiojo priedo (priedų) ar jo (jų) skyriaus (skyrių) standartus per 36 mėnesius nuo tokio (-ų) priedo (priedų) ar skyriaus (skyrių) įsigaliojimo tai Susitariančiajai Šaliai.

2. Susitariančioji Šalis įgyvendina Bendrojo priedo standartus su pereinamuoju laikotarpiu per 60 mėnesių nuo Bendrojo priedo įsigaliojimo tai Susitariančiajai Šaliai dienos.

3. Kiekviena Susitariančioji Šalis įgyvendina jos priimtame (-uose) Specialiajame priede (prieduose) ir jo (jų) skyriuje (skyriuose) išdėstytas rekomenduojamos praktikos nuostatas per 36 mėnesius nuo tokio (-ų) Specialiojo priedo (priedų) ar jo (jų) skyriaus (skyrių) įsigaliojimo tai Susitariančiajai Šaliai, jeigu ji nebuvo padariusi išlygų dėl vienos ar kelių tokių rekomenduojamos praktikos nuostatų.

4.

a) Jeigu paaiškėtų, kad kuriai nors Susitariančiajai Šaliai nepakanka šio straipsnio 1 ar 2 dalyse numatytų laikotarpių Bendrojo priedo nuostatoms įgyvendinti, ta Susitariančioji Šalis dar nepasibaigus šio straipsnio 1 ar 2 dalyje minėtam laikotarpiui gali prašyti Valdymo reikalų komiteto tą laikotarpį pratęsti. Tokiame prašyme Susitariančioji Šalis nurodo Bendrojo priedo nuostatą (nuostatas), kurios (-ių) įgyvendinimo laiką prašo pratęsti, ir tokio prašymo priežastis.

b) Susidarius ypatingoms aplinkybėms Valdymo reikalų komitetas gali tokį laikotarpį pratęsti. Valdymo reikalų komiteto sprendime, kuriuo pratęsiamas minėtas laikotarpis, nurodomos ypatingos aplinkybės, kuriomis grindžiamas toks sprendimas, tačiau šis laikotarpis jokiu būdu negali būti pratęstas ilgiau kaip metams. Baigiantis pratęstam laikotarpiui, Susitariančioji Šalis praneša depozitarui apie nuostatų, kurių įgyvendinimo laikas buvo pratęstas, įgyvendinimą.







Ginčų sprendimas

14 straipsnis

1. Dviejų arba daugiau Susitariančiųjų Šalių ginčas dėl šios Konvencijos aiškinimo arba taikymo kiek įmanoma sprendžiamas jų tarpusavio derybomis.

2. Neišspręstą derybomis ginčą besiginčijančios Susitariančiosios Šalys perduoda Valdymo reikalų komitetui, kuris išnagrinėja ginčą ir pateikia rekomendacijas dėl jo sprendimo.

3. Besiginčijančios Susitariančiosios Šalys gali iš anksto susitarti, kad priims Valdymo reikalų komiteto rekomendacijas kaip privalomas.







Konvencijos pakeitimai

15 straipsnis

1. Bet kurio pakeitimo, kurį Valdymo reikalų komitetas, vadovaudamasis 6 straipsnio 5 dalies a punkto i ir ii papunkčiais, rekomenduoja Susitariančiosioms Šalims, tekstą Tarybos Generalinis Sekretorius perduoda visoms Susitariančiosioms Šalims ir toms Tarybos narėms, kurios nėra Susitariančiosios Šalys.

2. Konvencijos pagrindinės dalies pakeitimai visoms Susitariančiosioms Šalims įsigalioja praėjus dvylikai mėnesių nuo tos dienos, kai buvo deponuoti Susitariančiųjų Šalių, dalyvavusių Valdymo reikalų komiteto posėdyje, kurio metu buvo rekomenduoti pakeitimai, priėmimo dokumentai, jei nė viena iš Susitariančiųjų Šalių per dvylika mėnesių nuo tokių pakeitimų perdavimo joms dienos nepareiškia apie savo nepritarimą pakeitimams.

3. Kiekvienas rekomenduojamas Bendrojo priedo, Specialiųjų priedų arba jų skyrių pakeitimas laikomas priimtu praėjus šešiems mėnesiams nuo tos dienos, kai rekomenduojamas pakeitimas buvo perduotas Susitariančiosioms Šalims, išskyrus atvejus, kai:

a) Susitariančioji Šalis arba Specialiojo priedo ar jo skyriaus keitimo atveju Susitariančioji Šalis, saistoma atitinkamo Specialiojo priedo ar jo skyriaus, pareiškia apie savo nepritarimą rekomenduojamam pakeitimui; arba

b) Susitariančioji Šalis praneša Tarybos Generaliniam Sekretoriui, kad nors ji ir ketina priimti rekomenduojamą pakeitimą, sąlygos, būtinos jo priėmimui, dar nėra įvykdytos.

4. Jei Susitariančioji Šalis atsiunčia Tarybos Generaliniam Sekretoriui šio straipsnio 3 dalies b punkte nurodytą pranešimą, ji gali apie savo nepritarimą rekomenduojamam pakeitimui pareikšti per aštuoniolikos mėnesių laikotarpį, skaičiuojamą nuo šio straipsnio 3 dalyje minėto šešių mėnesių laikotarpio pabaigos, tačiau iki tol, kol nėra pranešusi Tarybos Generaliniam Sekretoriui apie to pakeitimo priėmimą.

5. Jei apie nepritarimą rekomenduojamam pakeitimui pranešta laikantis šio straipsnio 3 dalies a punkte arba 4 dalyje nustatytų sąlygų, pakeitimas laikomas nepriimtu ir nesukelia jokių padarinių.

6. Jei kuri nors Susitariančioji Šalis yra atsiuntusi šio straipsnio 3 dalies b punkte nurodytą pranešimą, pakeitimas laikomas priimtu nuo ankstesnės iš dviejų toliau nurodytų datų:

a) datos, kai visos Susitariančiosios Šalys, atsiuntusios tokius pranešimus, jau yra pranešusios Tarybos Generaliniam Sekretoriui apie rekomenduojamo pakeitimo priėmimą, tačiau jei apie visus tokius priėmimus buvo pranešta iki šio straipsnio 3 dalyje minėto šešių mėnesių laikotarpio pabaigos, tokia data laikoma paskutinė nurodytojo šešių mėnesių laikotarpio diena;

b) šio straipsnio 4 dalyje minėto aštuoniolikos mėnesių laikotarpio paskutinės dienos.

7. Priimtu laikomas Bendrojo priedo, Specialiųjų priedų arba jų skyrių pakeitimas įsigalioja praėjus šešiems mėnesiams nuo tos dienos, kai jis buvo laikomas priimtu, arba, jei rekomenduojamame pakeitime nurodytas kitas laikotarpis, pasibaigus atitinkamam laikotarpiui nuo tos dienos, kai pakeitimas buvo laikomas priimtu.

8. Tarybos Generalinis Sekretorius šios Konvencijos Susitariančiosioms Šalims kuo greičiau praneša apie kiekvieną nepritarimą rekomenduojamam pakeitimui, pareikštą vadovaujantis šio straipsnio 3 dalies a punktu, ir apie kiekvieną pranešimą, gautą vadovaujantis šio straipsnio 3 dalies b punktu. Vėliau Tarybos Generalinis Sekretorius Susitariančiosioms Šalims praneša apie tai, ar Susitariančioji Šalis arba Šalys, atsiuntusios tokį pranešimą, pareiškė, kad nepritaria rekomenduojamam pakeitimui, ar kad jį priima.

16 straipsnis

1. Nepaisydamas šios Konvencijos 15 straipsnyje nustatytos jos pakeitimų priėmimo tvarkos, Valdymo reikalų komitetas, vadovaudamasis 6 straipsniu, gali nuspręsti pakeisti kiekvieną rekomenduojamą praktiką arba įtraukti naujas rekomenduojamos praktikos nuostatas į bet kurį Specialųjį priedą ar jo skyrių. Tarybos Generalinis Sekretorius kviečia visas Susitariančiąsias Šalis dalyvauti tokių pakeitimų svarstymuose Valdymo reikalų komitete. Tarybos Generalinis Sekretorius perduoda kiekvieno tokiu sprendimu padaryto pakeitimo ar naujos rekomenduojamos praktikos tekstą Susitariančiosioms Šalims ir toms Tarybos narėms, kurios nėra šios Konvencijos Susitariančiosios Šalys.

2. Visi pakeitimai ir papildymai naujomis rekomenduojamos praktikos nuostatomis, padaryti šio straipsnio 1 dalyje nurodytais sprendimais, įsigalioja praėjus šešiems mėnesiams nuo tos dienos, kai apie juos praneša Tarybos Generalinis Sekretorius. Kiekviena Susitariančioji Šalis, saistoma Specialiojo priedo ar jo skyriaus, kuris yra tokių pakeitimų ar papildymo naujomis rekomenduojamos praktikos nuostatomis objektas, laikoma priėmusia tuos pakeitimus ar naujas rekomenduojamos praktikos nuostatas, jei ji nepadaro išlygos laikydamasi šios Konvencijos 12 straipsnyje nustatytos tvarkos.







Prisijungimo trukmė

17 straipsnis

1. Ši Konvencija galioja neribotą laiką, tačiau kiekviena Susitariančioji Šalis gali ją denonsuoti bet kuriuo metu po to, kai ji jau yra įsigaliojusi pagal jos 18 straipsnį.

2. Apie denonsavimą pranešama deponuojant depozitarui rašytinį dokumentą.

3. Denonsavimas įsigalioja praėjus šešiems mėnesiams nuo tos dienos, kai depozitaras gauna denonsavimo dokumentą.

4. Šio straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatos taip pat taikomos Specialiesiems priedams ar jų skyriams, kurių priėmimą bet kuriuo metu po to, kai jie jau yra įsigalioję, bet kuri Susitariančioji Šalis gali atšaukti.

5. Bendrojo priedo priėmimą atšaukusi Susitariančioji Šalis laikoma denonsavusia šią Konvenciją. Šiuo atveju taip pat taikomos šio straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatos.







V

SKYRIUS

BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS







Konvencijos įsigaliojimas

18 straipsnis

1. Ši Konvencija įsigalioja praėjus trims mėnesiams po to, kai penki 8 straipsnio 1 ir 5 dalyse minėti subjektai ją pasirašė be ratifikavimo išlygos arba deponavo savo ratifikavimo ar prisijungimo dokumentus.

2. Susitariančiajai Šaliai ši Konvencija įsigalioja praėjus trims mėnesiams po to, kai ji pagal 8 straipsnio nuostatas tapo Susitariančiąja Šalimi.

3. Šios Konvencijos Specialusis priedas ar jo skyrius įsigalioja praėjus trims mėnesiams po to, kai tą Specialųjį priedą arba tą skyrių priėmė penkios Susitariančiosios Šalys.

4. Susitariančiajai Šaliai, priimančiai bet kurį Specialųjį priedą ar jo skyrių po to, kai jis jau yra įsigaliojęs pagal šio straipsnio 3 dalį, tas Specialusis priedas ar jo skyrius įsigalioja praėjus trims mėnesiams po to, kai ji praneša apie jo priėmimą. Tačiau joks Specialusis priedas ar jo skyrius Susitariančiajai Šaliai neįsigalioja iki tol, kol tai Susitariančiajai Šaliai nėra įsigaliojusi ši Konvencija.







Konvencijos depozitaras

19 straipsnis

1. Ši Konvencija, visi parašai, kuriais ji pasirašyta su ratifikavimo išlyga arba be jos, taip pat visi šios Konvencijos ratifikavimo ar prisijungimo prie jos dokumentai deponuojami Tarybos Generaliniam Sekretoriui.

2. Depozitaras:

a) gauna ir saugo šios Konvencijos tekstų originalus;

b) parengia šios Konvencijos tekstų originalų patvirtintas kopijas ir siunčia jas Susitariančiosioms Šalims ir Tarybos narėms, kurios nėra Susitariančiosios Šalys, bei Jungtinių Tautų Generaliniam Sekretoriui;

c) gauna visus parašus, kuriais ši Konvencija pasirašyta su ratifikavimo išlyga arba be jos, bei šios Konvencijos ratifikavimo ar prisijungimo prie jos dokumentus, taip pat gauna ir saugo visus su šia Konvencija susijusius dokumentus, pareiškimus ir pranešimus;

d) tikrina, ar parašas, kuriuo ši Konvencija pasirašyta, arba kuris nors su ja susijęs dokumentas, pareiškimas arba pranešimas yra tinkamai įforminti, ir prireikus atkreipia į tokius dalykus atitinkamos Susitariančiosios Šalies dėmesį;

e) praneša Susitariančiosioms Šalims, Tarybos narėms, kurios nėra Susitariančiosios Šalys, ir Jungtinių Tautų Generaliniam Sekretoriui apie: — pasirašymus, ratifikavimus, prisijungimus ir priedų bei jų skyrių priėmimus pagal šios Konvencijos 8 straipsnį, — naujus Bendrojo priedo skyrius ir naujus Specialiuosius priedus ar jų skyrius, kuriais Valdymo reikalų komiteto sprendimu rekomenduojama papildyti šią Konvenciją, — šios Konvencijos, Bendrojo priedo ir kiekvieno Specialiojo priedo ar jo skyriaus įsigaliojimo vadovaujantis šios Konvencijos 18 straipsniu datą, — pranešimus, gautus vadovaujantis šios Konvencijos 8, 10, 11, 12 ir 13 straipsniais, — Susitariančiųjų šalių priimtų priedų (skyrių) atšaukimus, — denonsavimus pagal šios Konvencijos 17 straipsnį ir — pakeitimus, kurie laikomi priimtais vadovaujantis šios Konvencijos 15 straipsniu, ir jų įsigaliojimo datas.

3. Kilus bet kuriam nesutarimui tarp Susitariančiosios Šalies ir depozitaro dėl jo atliekamų funkcijų, depozitaras arba toji Susitariančioji Šalis atkreipia į šį klausimą kitų Susitariančiųjų Šalių ir šią Konvenciją pasirašiusių Šalių dėmesį arba, atitinkamais atvejais, Valdymo reikalų komiteto arba Tarybos dėmesį.







Registravimas ir autentiški tekstai

20 straipsnis

Vadovaujantis Jungtinių Tautų Chartijos 102 straipsniu, ši Konvencija Tarybos Generalinio Sekretoriaus prašymu registruojama Jungtinių Tautų sekretoriate.

Tai patvirtindami, toliau nurodyti tinkamai įgalioti asmenys pasirašė šią Konvenciją.

Priimta tūkstantis devyni šimtai septyniasdešimt trečių metų gegužės aštuonioliktą dieną Kiote vienu originalo egzemplioriumi anglų ir prancūzų kalbomis, abu tekstai yra autentiški. Šis originalo egzempliorius deponuojamas Tarybos Generaliniam Sekretoriui, kuris jo patvirtintas kopijas siunčia visiems šios Konvencijos 8 straipsnio 1 dalyje nurodytiems subjektams.









I priedo II priedėlis









BENDRASIS PRIEDAS

TURINYS 1 skyrius Bendrieji principai 2 skyrius Sąvokos 3 skyrius Muitinis įforminimas ir kiti muitinės formalumai 4 skyrius Muitai ir mokesčiai A. Muitų ir mokesčių apskaičiavimas, rinkimas ir mokėjimas B. Muitų ir mokesčių mokėjimo atidėjimas C. Muitų ir mokesčių grąžinimas 5 skyrius Garantija 6 skyrius Muitinės priežiūra 7 skyrius Informacijos technologijų taikymas 8 skyrius Muitinės ir trečiųjų asmenų santykiai 9 skyrius Muitinės teikiama informacija, sprendimai ir nurodymai A. Bendrojo pobūdžio informacija B. Konkretaus pobūdžio informacija C. Sprendimai ir nurodymai 10 skyrius Skundai muitinės veiklos srityje A. Teisė apskųsti B. Skundo forma ir pagrindas C. Skundo nagrinėjimas

1 SKYRIUS

BENDRIEJI PRINCIPAI

1.1. Standartas

Šio Priedo sąvokos, standartai ir standartai su pereinamuoju laikotarpiu taikomi šiame Priede nustatytoms muitinės procedūroms ir jų taikymo praktikai, taip pat, kiek jie taikytini, Specialiuosiuose prieduose nustatytoms procedūroms ir jų taikymo praktikai.

1.2. Standartas

Sąlygos, kurių turi būti laikomasi, ir formalumai, kuriuos reikia atlikti, taikant šiame Priede ir Specialiuosiuose prieduose nustatytas procedūras bei jų taikymo praktiką nustatomi nacionaliniuose teisės aktuose ir turi būti kuo paprastesni.

1.3. Standartas

Muitinė nustato ir palaiko formalius konsultacinius santykius su verslu, siekdama stiprinti bendradarbiavimą ir sudaryti palankias sąlygas dalyvauti kuriant veiksmingiausius darbo metodus, atitinkančius nacionalinių teisės aktų nuostatas ir tarptautinius susitarimus.

2 SKYRIUS

SĄVOKOS

Šios Konvencijos prieduose:







E1/F23 „Skundas“ – veiksmas, kuriuo asmuo, tiesiogiai patyręs muitinės sprendimo ar neveikimo pasekmes ir dėl to laikąs save nukentėjusiu, kreipiasi į kompetentingą instituciją siekdamas atsiteisti. E2/F19 „Muitų ir mokesčių apskaičiavimas“ – mokėtinos muitų ir mokesčių sumos nustatymas. E3/F4 „Audito metodais pagrįstas tikrinimas“ – priemonės, kurias taikydama muitinė, tikrindama atitinkamų asmenų turimus apskaitos dokumentus, registrus, verslo sistemas ir prekybos duomenis, įsitikina deklaracijų tikslumu ir tikrumu. E4/F15 „Prekių deklaracijos tikrinimas“ – muitinės veiksmai, atliekami siekiant įsitikinti, ar prekių deklaracija surašyta teisingai ir ar visi kartu su ja reikalaujami pateikti dokumentai atitinka nustatytus reikalavimus. E5/F9 „Muitinis įforminimas“ – muitinės formalumų, būtinų tam, kad būtų galima pradėti prekių vidaus vartojimą, jas eksportuoti ar joms taikyti kitą muitinės procedūrą, atlikimas. E6/F10 „Muitinė“ – Vyriausybės institucija, atsakinga už muitų teisės aktų administravimą, muitų ir mokesčių rinkimą, taip pat už kitų su prekių importu, eksportu, gabenimu ir saugojimu susijusių įstatymų ir kitų teisės aktų taikymą. E7/F3 „Muitinės priežiūra“ – priemonės, kurias muitinė taiko siekdama užtikrinti, kad būtų laikomasi muitų teisės aktų. E8/F11 „Muitai“ – mokesčiai, nustatyti muitų tarife, mokami už prekes, įvežamas į muitų teritoriją ar išvežamas iš jos. E9/F16 „Muitinės formalumai“ – visos operacijos, kurias, laikydamiesi muitų teisės aktų, privalo atlikti suinteresuoti asmenys ir muitinė. E10/F18 „Muitų teisės aktai“ – su prekių importu, eksportu, gabenimu ir saugojimu susijusios įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatos, už kurių administravimą ir įgyvendinimą tiesiogiai atsako muitinė, taip pat visi kiti teisės aktai, kuriuos naudodamasi įstatymų jai suteiktais įgaliojimais leidžia muitinė. E11/F2 „Muitinės įstaiga“ – muitinės administracinis padalinys, kurio kompetencijai priklauso atlikti muitinės formalumus, ir tam tikslui kompetentingos institucijos paskirti pastatai bei kitos vietos. E12/F25 „Muitų teritorija“ – teritorija, kurioje taikomi Susitariančiosios Šalies muitų teisės aktai. E13/F6 „Sprendimas“ – individualus aktas, kuriuo muitinė išsprendžia su muitų teisės aktais susijusį klausimą. E14/F7 „Deklarantas“ – asmuo, kuris pateikia prekių deklaraciją arba kurio vardu tokia deklaracija yra pateikiama. E15/F5 „Mokėjimo terminas“ – data, iki kurios turi būti sumokėti muitai ir mokesčiai. E16/F12 „Muitai ir mokesčiai“ – importo muitai ir mokesčiai ir (arba) eksporto muitai ir mokesčiai. E17/F27 „Prekių tikrinimas“ – fizinis prekių tikrinimas, kurį atlieka muitinė, siekdama įsitikinti, ar prekių rūšis, kilmė, būklė, kiekis ir vertė atitinka prekių deklaracijoje pateiktus duomenis. E18/F13 „Eksporto muitai ir mokesčiai“ – muitai ir visi kiti mokesčiai arba rinkliavos, renkami eksportuojant prekes arba susiję su prekių eksportu, tačiau išskyrus bet kurias rinkliavas, kurių dydis neviršija apytikslių paslaugų suteikimo išlaidų arba kurias muitinė renka kitos nacionalinės institucijos naudai. E19/F8 „Prekių deklaracija“ – muitinės nustatytu būdu pateikiamas pareiškimas, kuriuo suinteresuoti asmenys nurodo prekėms taikytiną muitinės procedūrą ir pateikia muitinei jos taikymui reikalingus duomenis. E20/F14 „Importo muitai ir mokesčiai“ – muitai ir visi kiti mokesčiai bei rinkliavos, renkami importuojant prekes arba susiję su prekių importu, išskyrus bet kurias rinkliavas, kurių dydis neviršija apytikslių paslaugų suteikimo išlaidų arba kurias muitinė renka kitos nacionalinės institucijos naudai. E21/F1 „Administracinė tarpusavio pagalba“ – muitinės administracijos veiksmai, atliekami kitos muitinės administracijos naudai ar bendradarbiaujant su kita muitinės administracija, kuriais siekiama tinkamai taikyti muitų teisės aktus ir vykdyti muitų teisės pažeidimų prevenciją, tyrimą bei užkardymą. E22/F21 „Neveikimas“ – veiksmo neatlikimas arba sprendimo nepriėmimas dėl tinkamai pateikto klausimo per pagrįstai tam reikalingą laiką, kai pagal muitų teisės aktus muitinė turi tą padaryti. E23/F22 „Asmuo“ – fizinis ir juridinis asmuo, išskyrus atvejus, kai kontekstas reikalauja kitaip. E24/F20 „Prekių išleidimas“ – muitinės veiksmas, kuriuo suinteresuotiems asmenims leidžiama disponuoti prekėmis, kai atliekamas jų muitinis įforminimas. E25/F24 „Grąžinimas“ – visų ar dalies už prekes sumokėtų muitų ir mokesčių grąžinimas bei visų ar dalies už jas dar nesumokėtų muitų ir mokesčių atsisakymas išieškoti. E26/F17 „Garantija“ – muitinei priimtinas užtikrinimas, kad muitinės atžvilgiu prisiimtas įsipareigojimas bus įvykdytas. Garantija laikoma bendrąja, kai ja užtikrinama, kad bus įvykdyti su keliomis operacijomis susiję įsipareigojimai. E27/F26 „Trečiasis asmuo“ – bet kuris asmuo, kuris palaiko tiesioginius santykius su muitine, veikdamas kito asmens vardu ar jo labui, ir sprendžia su prekių importu, eksportu, gabenimu ar saugojimu susijusius klausimus.

3 SKYRIUS

MUITINIS ĮFORMINIMAS IR KITI MUITINĖS FORMALUMAI

Kompetentingos muitinės įstaigos

3.1. Standartas

Muitinė paskiria muitinės įstaigas, kuriose galima pateikti prekes arba kuriose galima atlikti jų muitinį įforminimą. Nustatant tokių muitinės įstaigų kompetenciją, vietą ir darbo laiką, be kitų veiksnių visų pirma atsižvelgiama į verslo reikmes.

3.2. Standartas

Suinteresuoto asmens prašymu ir dėl, muitinės nuomone, svarbių priežasčių muitinė, atsižvelgdama į turimus išteklius, atlieka muitinės procedūrų atlikimo tvarkos ir jų taikymo praktikos apibrėžtas funkcijas ne nustatytu darbo laiku arba ne muitinės įstaigose. Bet kurių rinkliavų, kurias muitinė renka už tokias paslaugas, dydis turi neviršyti apytikslių paslaugų suteikimo išlaidų.

3.3. Standartas

Kai muitinės įstaigos veikia bendros sienos perėjimo punkte, atitinkamų muitinių administracijos suderina tų įstaigų darbo laiką ir kompetenciją.

3.4. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Bendros sienos perėjimo punktuose atitinkamų muitinių administracijos, kai tai įmanoma, atlieka tikrinimą kartu.

3.5. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Muitinė, ketindama bendros sienos perėjimo punkte įsteigti naują ar reorganizuoti jau įsteigtą muitinės įstaigą, kai tik įmanoma, bendradarbiauja su kaimynine muitine, siekdama įsteigti jungtinę muitinės įstaigą ir palengvinti kartu atliekamą tikrinimą.

Deklarantas

a) Asmenys, turintys teisę būti deklarantu

3.6. Standartas

Reikalavimus, kuriuos turi atitikti asmuo, turintis teisę būti deklarantu, nustato nacionaliniai teisės aktai.

3.7. Standartas

Teisę būti deklarantu turi kiekvienas asmuo, turintis teisę disponuoti prekėmis.

b) Deklaranto atsakomybė

3.8. Standartas

Deklarantas atsako muitinei už prekių deklaracijoje pateiktų duomenų tikslumą ir muitų bei mokesčių sumokėjimą.

c) Deklaranto teisės

3.9. Standartas

Prieš pateikiant prekių deklaraciją, deklarantui leidžiama laikantis muitinės nustatytų sąlygų:

a) apžiūrėti prekes ir

b) imti jų pavyzdžius (mėginius).

3.10. Standartas

Muitinė nereikalauja pateikti atskirą prekių deklaraciją pavyzdžiams (mėginiams), kuriuos buvo leista paimti muitinei prižiūrint, jei tokie pavyzdžiai (mėginiai) įtraukti į prekių deklaraciją, pateiktą deklaruojant atitinkamą prekių siuntą.

Prekių deklaracija

a) Prekių deklaracijos forma ir turinys

3.11. Standartas

Prekių deklaracijos turinį nustato muitinė. Rašytinės prekių deklaracijos forma turi atitikti Jungtinių Tautų nustatytą pavyzdį.

Taikant automatizuoto muitinio įforminimo procesus, elektroniniu būdu pateikiamos prekių deklaracijos formatas nustatomas remiantis tarptautiniais elektroninių informacijos mainų standartais, nustatytais Muitinių bendradarbiavimo tarybos rekomendacijose dėl informacijos technologijų.

3.12. Standartas

Muitinė, nustatydama, kokius duomenis privaloma pateikti prekių deklaracijoje, apsiriboja duomenis, kurie laikomi būtinais muitams ir mokesčiams apskaičiuoti bei juos surinkti, statistikos duomenims sukaupti ir muitų teisės aktams taikyti.

3.13. Standartas

Kai dėl muitinės nuomone svarbių priežasčių deklarantas neturi visos informacijos, reikalingos prekių deklaracijai surašyti, leidžiama pateikti pirminę prekių deklaraciją arba prekių deklaraciją, kurioje nenurodyta tam tikra informacija, jei joje pateikti duomenys, kuriuos muitinė laiko būtinais, ir jei deklarantas įsipareigoja per nustatytą laiką ją papildyti trūkstamais duomenimis.

3.14. Standartas

Jei muitinė užregistruoja pirminę prekių deklaraciją arba prekių deklaraciją, kurioje nenurodyta tam tikra informacija, prekėms taikytinas muitų tarifų režimas neturi skirtis nuo to, kuris būtų taikomas tuo atveju, jei iš karto būtų pateikta tinkamai užpildyta deklaracija, kurioje nurodyta visa reikalaujama pateikti informacija.

Prekės turi būti nedelsiant išleidžiamos, jei pateikiama reikalaujama garantija, užtikrinanti, jog mokėtini muitai ir mokesčiai bus sumokėti.

3.15. Standartas

Muitinė reikalauja pateikti prekių deklaracijos originalą ir tik minimalų būtinų jo kopijų skaičių.

b) Kartu su prekių deklaracija pateikiami papildomi dokumentai

3.16. Standartas

Muitinė reikalauja kartu su prekių deklaracija pateikti tik tuos dokumentus, kurie yra būtini operacijai kontroliuoti ir užtikrinti, kad būtų laikomasi visų reikalavimų, susijusių su muitų teisės aktų taikymu.

3.17. Standartas

Kai dėl, muitinės nuomone, svarbių priežasčių tam tikrų dokumentų neįmanoma pateikti kartu su prekių deklaracija, tokius dokumentus leidžiama pateikti vėliau per nustatytą laiką.

3.18. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Muitinė leidžia pateikti papildomus dokumentus naudojantis elektroninėmis priemonėmis.

3.19. Standartas

Muitinė nereikalauja išversti papildomuose dokumentuose pateiktų duomenų, išskyrus tuos atvejus, kai tai būtina darbui su prekių deklaracija.

Prekių deklaracijos pateikimas, registravimas ir tikrinimas

3.20. Standartas

Muitinė leidžia pateikti prekių deklaraciją bet kurioje jos paskirtoje muitinės įstaigoje.

3.21. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Muitinė leidžia pateikti prekių deklaraciją naudojantis elektroninėmis priemonėmis.

3.22. Standartas

Prekių deklaracija pateikiama muitinės nustatytu laiku.

3.23. Standartas

Jei nacionaliniai teisės aktai nustato laiką, per kurį turi būti pateikta prekių deklaracija, to laiko deklarantui turi pakakti prekių deklaracijai užpildyti ir kartu su ja reikalaujamiems pateikti dokumentams gauti.

3.24. Standartas

Deklaranto prašymu ir dėl, muitinės nuomone, svarbių priežasčių muitinė pratęsia nustatytą laiką, per kurį turi būti pateikta prekių deklaracija.

3.25. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai numato, kad prekių deklaracija ir papildomi dokumentai gali būti pateikti bei užregistruoti arba tikrinami dar neatgabenus prekių.

3.26. Standartas

Kai muitinė negali užregistruoti prekių deklaracijos, ji nurodo deklarantui dėl kokių priežasčių ji negali to padaryti.

3.27. Standartas

Muitinė leidžia deklarantui pataisyti jau pateiktą prekių deklaraciją, jei tuo metu, kai gaunamas toks prašymas, ji dar nėra pradėjusi tikrinti prekių deklaracijos ar prekių.

3.28. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Muitinė leidžia deklarantui pataisyti prekių deklaraciją ir tada, kai tokį prašymą gauna jau pradėjusi ją tikrinti, jei, muitinės nuomone, deklaranto nurodytos priežastys yra pateisinamos.

3.29. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Deklarantui leidžiama atsiimti prekių deklaraciją ir prašyti, kad būtų įforminta kita muitinės procedūra, jei toks prašymas muitinei pateikiamas iki prekių išleidimo, ir, muitinės nuomone, jo pateikimo priežastys yra pateisinamos.

3.30. Standartas

Prekių deklaracija tikrinama tuo pat metu, kai ji užregistruojama, arba kiek įmanoma greičiau po jos užregistravimo.

3.31. Standartas

Tikrindama prekių deklaraciją muitinė atlieka tik tokius veiksmus, kurie, jos nuomone, būtini siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi muitų teisės aktų.

Specialiosios procedūros, kuriomis gali naudotis įgalioti asmenys

3.32. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Įgaliotiems asmenims, kurie atitinka muitinės nustatytus kriterijus, įskaitant tai, kad jie visuomet deramai laikosi muitinės reikalavimų ir naudoja tinkamą sistemą savo verslo dokumentams tvarkyti, muitinė sudaro galimybes:

— išleisti prekes pateikus minimalų kiekį informacijos, būtinos prekėms identifikuoti, ir leisti galutinę prekių deklaraciją užpildyti vėliau,

— atlikti muitinį įforminimą deklaranto patalpose ar kitoje muitinei priimtinoje vietoje,

— be to, kiek įmanoma plačiau taikyti kitas specialias procedūras, kaip antai:

— leisti pateikti vieną prekių deklaraciją deklaruojant visas per tam tikrą laikotarpį importuotas ar eksportuotas prekes, kai tas pats asmuo dažnai importuoja ar eksportuoja prekes,

— leisti įgaliotiems asmenims naudojantis jų tvarkomais verslo apskaitos registrais patiems apskaičiuoti mokėtinus muitus ir mokesčius bei, atitinkamais atvejais, užtikrinti, kad būtų laikomasi kitų muitinės reikalavimų,

— leisti pateikti prekių deklaraciją padarant įrašą įgalioto asmens tvarkomuose apskaitos registruose ir vėliau pateikti papildomą prekių deklaraciją.

Prekių tikrinimas

a) Prekių tikrinimo laikas

3.33. Standartas

Muitinei nusprendus, kad deklaruojamas prekes reikia tikrinti, toks tikrinimas atliekamas kiek įmanoma greičiau po to, kai užregistruojama prekių deklaracija.

3.34. Standartas

Nustatant tikrinimų eiliškumą, pirmenybė teikiama gyvų gyvūnų, greitai gendančių prekių ir kitų prekių, kurias, muitinės nuomone, būtina skubiai pristatyti, tikrinimui.

3.35 Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Jei prekes privalo tikrinti kitos kompetentingos institucijos, muitinė, taip pat planuodama jas tikrinti, užtikrina, kad tokie patikrinimai būtų koordinuojami ir, jei įmanoma, atliekami tuo pačiu metu.

b) Deklaranto dalyvavimas tikrinant prekes

3.36. Standartas

Muitinė išnagrinėja deklaranto prašymą dalyvauti arba būti atstovaujamam tikrinant prekes. Tokie prašymai patenkinami, jei nesusidaro ypatingos aplinkybės.

3.37. Standartas

Jei muitinė laiko, kad tai reikalinga, ji pareikalauja, kad deklarantas dalyvautų ar būtų atstovaujamas muitinei tikrinant prekes ir suteiktų pagalbą, reikalingą, tokiam tikrinimui palengvinti.

c) Muitinės atliekamas pavyzdžių (mėginių) ėmimas

3.38. Standartas

Pavyzdžiai (mėginiai) imami tik tuomet, kai muitinė laiko, kad jie reikalingi deklaruojamų prekių tarifiniam aprašymui ir (arba) vertei nustatyti ar kitų nacionalinių teisės aktų nuostatų taikymui užtikrinti. Imami pavyzdžiai (mėginiai) turi būti kiek įmanoma mažesni.

Klaidos

3.39. Standartas

Muitinė neskiria didelių baudų už klaidas, jei įsitikina, kad jos padarytos dėl neatidumo, bet ne bandant apgauti ar dėl akivaizdaus aplaidumo. Jeigu muitinė laiko, kad būtina užkirsti kelią tokių klaidų pasikartojimui, ji gali skirti baudą, bet ne didesnę, negu būtina tokiam tikslui pasiekti.

Prekių išleidimas

3.40. Standartas

Deklaruotos prekės išleidžiamos, kai tik muitinė jas patikrina arba nusprendžia jų netikrinti, jei:

— nenustatyta jokio teisės pažeidimo,

— pateikta importo ar eksporto licencija ar kiti būtini dokumentai,

— pateikti visi su atitinkama procedūra susiję leidimai ir

— sumokėti visi muitai ir mokesčiai arba imtasi atitinkamų priemonių užtikrinančių, kad jie bus sumokėti.

3.41. Standartas

Jei muitinė yra įsitikinusi, kad deklarantas vėliau atliks visus formalumus, susijusius su muitiniu įforminimu, ji išleidžia prekes deklarantui pateikus muitinei priimtiną verslo ar oficialų dokumentą, kuriuose nurodyti svarbiausi atitinkamos prekių siuntos duomenys ir, jeigu reikia, garantiją, užtikrinančią, kad bus sumokėti mokėtini muitai ir mokesčiai.

3.42. Standartas

Nusprendusi, kad būtina prekių pavyzdžių (mėginių) laboratorinė analizė, detalūs techniniai dokumentai ar eksperto konsultacija, muitinė išleidžia prekes dar negavusi tokio tikrinimo rezultatų, jei pateikta reikalaujama garantija ir jei muitinė yra įsitikinusi, kad prekėms netaikomi jokie draudimai ar apribojimai.

3.43. Standartas

Nustačiusi, kad padarytas teisės pažeidimas, muitinė išleidžia prekes nelaukdama administracinio ar teismo proceso pabaigos, jei prekės nėra konfiskuotinos arba nusavintinos ir nebus reikalingos vėliau kaip įrodymai ir jei deklarantas sumoka muitus ir mokesčius bei pateikia garantiją, užtikrinančią, kad bus sumokėti visi papildomai apskaičiuoti muitai ir mokesčiai bei visos baudos, kurios gali būti paskirtos.

Prekių perdavimas valstybės nuosavybėn ar sunaikinimas

3.44. Standartas

Jei prekės dar neišleistos vidaus vartojimui arba jei joms įforminta kita muitinės procedūra, tuo atveju, kai nenustatytas joks teisės pažeidimas, suinteresuotam asmeniui leidžiama nemokėti muitų ir mokesčių arba pasinaudoti teise į jų grąžinimą:

— kai jam pateikus prašymą ir muitinei sutikus tos prekės muitinei prižiūrint perduodamos valstybės nuosavybėn, sunaikinamos arba paverčiamos komerciniu požiūriu bevertėmis. Visas su tuo susijusias išlaidas apmoka suinteresuotas asmuo,

— kai tokios prekės sunaikinamos arba negrįžtamai prarandamos dėl nelaimingo atsitikimo ar force majeure, tuo atveju, kai toks sunaikinimas ar praradimas deramai įrodytas muitinei priimtinu būdu,

— kai prekių trūkumas atsiranda dėl jų prigimties, jei toks trūkumas deramai įrodytas muitinei priimtinu būdu.

Jeigu po sunaikinimo likusios atliekos ar laužas paimami vidaus vartojimui arba eksportuojami, jie apmokestinami tokiais muitais ir mokesčiais, kokie būtų taikomi importuojant ar eksportuojant tokias atliekas ar laužą.

3.45. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Jeigu muitinė parduoda per nustatytą laiką nedeklaruotas prekes arba prekes, kurios negalėjo būti išleistos, nors ir nebuvo išaiškintas joks teisės pažeidimas, pajamos, gautos pardavus tokias prekes, atskaičius visus muitus ir mokesčius bei visas kitas rinkliavas ir išlaidas, perduodamos turintiems teisę jas gauti asmenims arba, kai tai neįmanoma, tam tikrą laiką laikomos jų dispozicijoje.

4 SKYRIUS

MUITAI IR MOKESČIAI

A. Muitų ir mokesčių apskaičiavimas, rinkimas ir mokėjimas

4.1. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai apibrėžia aplinkybes, kurioms susidarius atsiranda prievolė mokėti muitus ir mokesčius.

4.2. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai nustato laiką, per kurį apskaičiuojami mokėtini muitai ir mokesčiai. Muitai ir mokesčiai apskaičiuojami kiek įmanoma greičiau po to, kai pateikiama prekių deklaracija arba kai kitu būdu atsiranda prievolė juos sumokėti.

4.3. Standartas

Veiksnius, kuriais remiamasi apskaičiuojant muitus ir mokesčius, bei jų nustatymo sąlygas nustato nacionaliniai teisės aktai.

4.4. Standartas

Muitų ir mokesčių normos skelbiamos oficialiuose leidiniuose.

4.5. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai nustato laiko momentą, į kurį atsižvelgiama nustatant taikytinas muitų ir mokesčių normas.

4.6. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai nustato galimus muitų ir mokesčių mokėjimo būdus.

4.7. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai nustato asmenį (asmenis), atsakingą (-us) už muitų ir mokesčių sumokėjimą.

4.8. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai nustato muitų ir mokesčių sumokėjimo terminą ir vietą.

4.9. Standartas

Jeigu nacionaliniuose teisės aktuose nustatyta, kad muitai ir mokesčiai gali būti sumokėti jau išleidus prekes, jų sumokėjimo terminas turi būti ne trumpesnis kaip dešimt dienų nuo prekių išleidimo. Už laikotarpį nuo prekių išleidimo iki mokesčių sumokėjimo termino delspinigiai neskaičiuojami.

4.10. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai nustato laiką, per kurį muitinė gali imtis teisės aktuose numatytų priemonių iki nustatyto termino nesumokėtiems muitams ir mokesčiams išieškoti.

4.11. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai nustato delspinigių, skaičiuojamų iki nustatyto termino nesumokėjus muitų ir mokesčių, normą ir tokių delspinigių taikymo sąlygas.

4.12. Standartas

Sumokėjusiam muitus ir mokesčius mokėtojui išduodamas kvitas, kuris yra jų sumokėjimo įrodymas, išskyrus atvejus, kai naudojami kiti sumokėjimo įrodymai.

4.13. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Nacionaliniai teisės aktai nustato mažiausią vertę ir (arba) mažiausią muitų ir mokesčių sumą, kurios nepasiekus muitai ir mokesčiai neimami.

4.14. Standartas

Jei muitinė nustato, kad dėl prekių deklaracijoje ar apskaičiuojant muitus ir mokesčius padarytų klaidų bus arba jau buvo sumokėti ar išieškoti muitai ir mokesčiai, mažesni už vadovaujantis teisės aktais mokėtinus muitus ir mokesčius, ji ištaiso klaidas ir pareikalauja sumokėti nepriemokas. Tačiau jei tokia suma yra mažesnė už nacionalinių teisės aktų nustatytą mažiausią sumą, muitinė jos nereikalauja sumokėti ir neišieško.

B. Muitų ir mokesčių mokėjimo atidėjimas

4.15. Standartas

Jeigu nacionaliniuose teisės aktuose numatyta galimybė atidėti muitų ir mokesčių mokėjimą, juose turi būti nustatytos ir naudojimosi tokia galimybe sąlygos.

4.16. Standartas

Jeigu įmanoma, atidėjus muitų ir mokesčių mokėjimą delspinigiai neskaičiuojami.

4.17. Standartas

Muitų ir mokesčių mokėjimas atidedamas ne trumpesniam kaip keturiolikos dienų laikotarpiui.

C. Muitų ir mokesčių grąžinimas

4.18. Standartas

Muitai ir mokesčiai grąžinami, jeigu nustatoma, kad per didelė jų suma sumokėta dėl apskaičiavimo klaidos.

4.19. Standartas

Už importuotas ar eksportuotas prekes sumokėti muitai ir mokesčiai grąžinami, jei nustatoma, kad importo ar eksporto metu jos turėjo defektų arba dėl kitų priežasčių neatitiko suderintų specifikacijų ir dėl to yra grąžinamos tiekėjui arba kitam tiekėjo nurodytam asmeniui, su sąlyga, kad:

— šalyje importuotojoje prekės nebuvo apdorojamos, remontuojamos ar naudojamos ir yra reeksportuotos per pagrįstai tam reikalingą laiką,

— šalyje, į kurią prekės buvo eksportuotos, jos nebuvo apdorojamos, remontuojamos ar naudojamos ir yra reimportuotos per pagrįstai tam reikalingą laiką.

Tačiau prekių naudojimas nekliudo grąžinti už jas sumokėtų muitų ir mokesčių, jei nenaudojant prekių tokiu būdu nebūtų įmanoma nustatyti defektų arba kitų aplinkybių susidarymo, dėl ko prekės buvo reeksportuotos ar reimportuotos.

Kita reeksporto ar reimporto alternatyva – prekės gali būti muitinei priėmus atitinkamą sprendimą ir jai prižiūrint perduotos valstybės nuosavybėn, sunaikintos arba paverstos komerciniu požiūriu bevertėmis. Valstybė neatlygina jokių tokio prekių perdavimo jos nuosavybėn ar sunaikinimo išlaidų.

4.20. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Jeigu muitinė leidžia prekėms, jau deklaruotoms muitinės procedūrai, kurią taikant mokami muitai ir mokesčiai, įforminti kitą muitinės procedūrą, grąžinami visi muitai ir mokesčiai, viršijantys sumą, mokėtiną taikant naująją procedūrą.

4.21. Standartas

Sprendimai dėl prašymų grąžinti muitus ir mokesčius priimami ir apie juos suinteresuotiems asmenims raštu pranešama nedelsiant; permokėtos muitų ir mokesčių sumos grąžinamos kiek įmanoma greičiau po to, kai patikrinamas prašymo pagrįstumas.

4.22. Standartas

Jei muitinė nustato, kad per didelė muitų ir mokesčių suma sumokėta dėl muitinės padarytos jų apskaičiavimo klaidos, tokia suma grąžinama pirmumo tvarka.

4.23. Standartas

Jei yra nustatyti terminai, kuriems pasibaigus prašymai grąžinti sumokėtus muitus ir mokesčius nebepriimami, tokie terminai turi būti pakankamai ilgi, kad būtų įmanoma įvertinti su kiekvienu atveju, kai gali būti grąžinti muitai ir mokesčiai, susijusias aplinkybes.

4.24. Standartas

Sumokėti muitai ir mokesčiai negrąžinami, jei jų suma mažesnė už nacionalinių teisės aktų nustatytą mažiausią sumą.

5 SKYRIUS

GARANTIJA

5.1. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai nustato atvejus, kai reikalaujama garantijos, ir pateikiamos garantijos formas.

5.2. Standartas

Garantijos dydį nustato muitinė.

5.3. Standartas

Kiekvienam asmeniui, iš kurio reikalaujama pateikti garantiją, leidžiama pasirinkti bet kurią muitinei priimtiną garantijos formą.

5.4. Standartas

Jei tai numatyta nacionaliniuose teisės aktuose, muitinė nereikalauja garantijos, jei yra įsitikinusi, kad muitinės atžvilgiu prisiimti įsipareigojimai bus įvykdyti.

5.5. Standartas

Jeigu garantijos reikalaujama siekiant užtikrinti, kad su muitinės procedūra susiję įsipareigojimai bus įvykdyti, muitinė priima bendrąją garantiją, ypač iš deklarantų, kurie reguliariai deklaruoja prekes įvairiose muitų teritorijos vietose veikiančiose muitinės įstaigose.

5.6. Standartas

Jei reikalaujama garantijos, pateikiamos garantijos dydis turi būti kiek įmanoma mažesnis, ir jei garantija užtikrina muitų ir mokesčių sumokėjimą, jos dydis neturi viršyti pinigų sumos, kurią gali būti pareikalauta sumokėti.

5.7. Standartas

Jeigu buvo pateikta garantija, jos atsisakoma kiek įmanoma greičiau po to, kai muitinė įsitikina, jog įsipareigojimai, kurių įvykdymui užtikrinti buvo pareikalauta garantijos, tinkamai įvykdyti.

6 SKYRIUS

MUITINĖS PRIEŽIŪRA

6.1. Standartas

Muitinė prižiūri visas prekes, įskaitant transporto priemones, kurios įvežamos į muitų teritoriją ar iš jos išvežamos, neatsižvelgiant į tai, ar jos apmokestinamos muitais ir mokesčiais, ar ne.

6.2. Standartas

Muitinės priežiūra vykdoma apsiribojant priemonėmis, būtinomis muitų teisės aktų laikymuisi užtikrinti.

6.3. Standartas

Vykdydama muitinės priežiūrą, muitinė taiko rizikos valdymo metodus.

6.4. Standartas

Muitinė taiko rizikos analizės metodus pasirinkdama tikrintinus asmenis ir prekes, įskaitant transporto priemones, bei tikrinimo detalumą.

6.5. Standartas

Siekdama užtikrinti rizikos valdymo sistemos funkcionavimą, muitinė nusistato teisės aktų laikymosi vertinimo strategiją.

6.6. Standartas

Muitinės priežiūros sistemos apima audito metodais pagrįsto tikrinimo priemones.

6.7. Standartas

Muitinė siekia bendradarbiauti su kitomis muitinės administracijomis ir sudaryti susitarimus dėl administracinės tarpusavio pagalbos, didinančius muitinės priežiūros veiksmingumą.

6.8. Standartas

Muitinė siekia bendradarbiauti su verslu ir sudaryti susitarimo memorandumus, didinančius muitinės priežiūros veiksmingumą.

6.9. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Siekdama padidinti muitinės priežiūros veiksmingumą, muitinė kiek įmanydama plačiau naudoja informacijos technologijas ir elektroninės prekybos metodus.

6.10. Standartas

Muitinė, siekdama užtikrinti, kad būtų laikomasi jos reikalavimų, įvertina verslininkų naudojamas komercines sistemas, turinčias įtakos muitinės atliekamoms operacijoms.

7 SKYRIUS

INFORMACIJOS TECHNOLOGIJŲ TAIKYMAS

7.1. Standartas

Didindama muitinės atliekamų operacijų efektyvumą, muitinė taiko informacijos technologijas, kai jas taikyti ekonomiškai naudinga ir efektyvu ir muitinei, ir verslui. Muitinė nustato šių technologijų taikymo sąlygas.

7.2. Standartas

Diegdama taikomąsias kompiuterines programas, muitinė naudoja atitinkamus pripažintus tarptautinius standartus.

7.3. Standartas

Diegiant informacijos technologijas kiek įmanoma plačiau konsultuojamasi su visais tiesiogiai susijusiais asmenimis.

7.4. Standartas

Nauji arba peržiūrėti nacionaliniai teisės aktai numato:

— elektroninės prekybos metodų naudojimą kaip reikalavimų, taikomų popieriniams dokumentams, alternatyvą,

— elektroninių ir popieriniams dokumentams taikomų tikrumo ir tapatumo nustatymo būdų derinimą,

— muitinės teisę saugoti informaciją savo reikmėms ir, atitinkamais atvejais, naudojant elektroninės prekybos metodus keistis tokia informacija su kitomis muitinės administracijomis ir visais kitais atitinkamai teisiškai įgaliotais asmenimis.

8 SKYRIUS

MUITINĖS IR TREČIŲJŲ ASMENŲ SANTYKIAI

8.1. Standartas

Suinteresuoti asmenys pasirenka, ar santykiuose su muitine veikti tiesiogiai, ar per jų įgaliotus trečiuosius asmenis, veikiančius jų vardu.

8.2. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai nustato sąlygas, kurių laikydamasis asmuo santykiuose su muitine gali veikti kito asmens įgaliotas ir jo vardu, ir trečiųjų asmenų atsakomybę muitinei už muitų ir mokesčių sumokėjimą bei už bet kuriuos pažeidimus.

8.3. Standartas

Muitinės operacijoms, kurias atliekant suinteresuotas asmuo apsisprendžia veikti savo vardu, neturi būti taikomos mažiau palankios sąlygos ar griežtesni reikalavimai už tuos, kurie taikomi muitinės operacijoms, kurias atliekant suinteresuoto asmens vardu veikia trečiasis asmuo.

8.4. Standartas

Įgaliotas trečiasis asmuo santykiuose su muitine naudojasi tomis pačiomis teisėmis, kaip ir jį įgaliojęs asmuo.

8.5. Standartas

Muitinė sudaro galimybes tretiesiems asmenims dalyvauti jos rengiamose oficialiose konsultacijose su verslu.

8.6. Standartas

Muitinė nustato aplinkybes, kurioms susidarius santykiuose su muitine neleidžiama veikti tretiesiems asmenims.

8.7. Standartas

Muitinė raštu praneša trečiajam asmeniui apie sprendimą neleisti šiam asmeniui veikti santykiuose su muitine.

9 SKYRIUS

MUITINĖS TEIKIAMA INFORMACIJA, SPRENDIMAI IR NURODYMAI

A. Bendrojo pobūdžio informacija

9.1. Standartas

Muitinė užtikrina, kad visa svarbi bendrojo pobūdžio informacija, susijusi su muitų teisės aktų taikymu, būtų lengvai prieinama bet kuriam suinteresuotam asmeniui.

9.2. Standartas

Kai informaciją, kuri jau yra prieinama, būtina pakeisti dėl muitų teisės aktų, administracinių procedūrų ar reikalavimų pasikeitimo, muitinė pasirūpina, kad atnaujinta informacija būtų lengvai prieinama likus pakankamai laiko iki pakeitimų įsigaliojimo, idant suinteresuoti asmenys galėtų į juos atsižvelgti, išskyrus atvejus, kai esama kliūčių paskelbti išankstinę informaciją.

9.3. Standartas su pereinamuoju laikotarpiu

Siekdama geriau teikti informaciją, muitinė naudojasi informacijos technologijomis.

B. Konkretaus pobūdžio informacija

9.4. Standartas

Suinteresuoto asmens prašymu muitinė kiek įmanydama greičiau suteikia kiek įmanoma tikslesnę informaciją konkrečiais suinteresuoto asmens iškeltais klausimais, susijusiais su muitų teisės aktais.

9.5. Standartas

Muitinė suteikia ne tik tą informaciją, kurios konkrečiai prašoma, bet ir visą kitą susijusią informaciją, kurią, jos nuomone, suinteresuotas asmuo turėtų žinoti.

9.6. Standartas

Teikdama informaciją muitinė užtikrina, kad nebūtų atskleisti muitinei ar tretiesiems asmenims reikšmingi privataus ar konfidencialaus pobūdžio duomenys, išskyrus atvejus, kai juos atskleisti reikalauja arba tai padaryti leidžia nacionaliniai teisės aktai.

9.7. Standartas

Jei muitinė negali pateikti informacijos nemokamai, apmokėjimas už ją neturi viršyti apytikslių paslaugų suteikimo išlaidų.

C. Sprendimai ir nurodymai

9.8. Standartas

Suinteresuotam asmeniui pateikus rašytinį prašymą, muitinė apie savo sprendimą praneša raštu per nacionalinių teisės aktų nustatytą laiką. Jei sprendimas yra nepalankus suinteresuotam asmeniui, jam nurodomi tokio sprendimo motyvai ir pranešama apie asmens teisę sprendimą apskųsti.

9.9. Standartas

Suinteresuoto asmens prašymu muitinė duoda privalomus nurodymus, tuo atveju, kai ji turi visą, jos manymu, tam būtiną informaciją.

10 SKYRIUS

SKUNDAI MUITINĖS VEIKLOS SRITYJE

A. Teisė apskųsti

10.1. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai numato galimybę naudotis teise apskųsti muitinės veiklos srityje.

10.2. Standartas

Teisę apskųsti turi visi asmenys, su kurių interesais tiesiogiai susijęs muitinės sprendimas ar neveikimas.

10.3. Standartas

Asmeniui, su kurio interesais tiesiogiai susijęs muitinės sprendimas ar neveikimas, pateikus atitinkamą prašymą, muitinė per nacionalinių teisės aktų nustatytą laiką nurodo tokio sprendimo ar neveikimo motyvus, kuriais remiantis galima pateikti skundą arba jo neteikti.

10.4. Standartas

Nacionaliniai teisės aktai numato galimybę pasinaudoti teise apskųsti pirmiausia kreipiantis į muitinę.

10.5. Standartas

Jeigu muitinė atmeta jai pateiktą skundą, skundo pateikėjas turi teisę toliau skųstis nuo muitinės administracijos nepriklausomai institucijai.

10.6. Standartas

Naudodamasis teise apskųsti skundo pateikėjas turi teisę kaip į paskutinę instanciją kreiptis į teismą.

B. Skundo forma ir pagrindai

10.7. Standartas

Skundas pateikiamas raštu, jame nurodomi jo pateikimo pagrindai.

10.8. Standartas

Skundui dėl muitinės sprendimo pateikti nustatomas terminas, kurio skundo pateikėjui turi pakakti ginčijamam sprendimui išnagrinėti ir skundui parengti.

10.9. Standartas

Jei skundas pateikiamas muitinei, ji paprastai nereikalauja, kad kartu su skundu būtų pateikti papildomi įrodymai, bet, susidarius atitinkamoms aplinkybėms, duoda pakankamai laiko tokiems įrodymams pateikti.

C. SKUNDO NAGRINĖJIMAS

10.10. Standartas

Muitinė kiek įmanoma greičiau priima sprendimą dėl jai pateikto skundo ir apie jį raštu praneša skundo pateikėjui.

10.11. Standartas

Atmetusi jai pateiktą skundą, muitinė raštu nurodo jo atmetimo motyvus ir praneša skundo pateikėjui apie jo teisę toliau skųstis administracinei ar nepriklausomai institucijai, nurodydama tokio skundo pateikimo terminą.

10.12. Standartas

Jei skundas patenkinamas, muitinė kiek įmanoma greičiau įgyvendina savo sprendimą arba nepriklausomos institucijos ar teismo nutarimą, išskyrus atvejus, kai muitinė pati tokį nutarimą apskundžia.









II PRIEDAS

INFORMACIJA

Taikydama Konvencijos, pataisytos Pakeitimo protokolu, 8 straipsnio 5 dalies a punktą, Europos bendrija Konvencijos depozitarui praneša, kad Europos bendrija turi teisę veikti visais Konvencijos teksto ir jos Bendrojo priedo reglamentuojamais klausimais, išskyrus klausimus, kurie nepriklauso jos išskirtinei aiškiai apibrėžtai ar numanomai kompetencijai, kaip yra numatyta Europos bendrijos steigimo sutartyje, pakeistoje Bendrijos antrinės teisės aktais.









III PRIEDAS

PRANEŠIMAS

Taikydama pataisytos Kioto konvencijos 11 straipsnį, Europos bendrija Muitinių bendradarbiavimo tarybos Generaliniam Sekretoriui, kuris yra nurodytos Konvencijos depozitaras, praneša, kad Bendrijos muitų teritorija yra laikoma viena teritorija, į kurios sudėtį įeina:

— Belgijos Karalystės teritorija,

— Danijos Karalystės teritorija, išskyrus Farerų salas ir Grenlandiją,

— Vokietijos Federacinės Respublikos teritorija, išskyrus Heligolando salą ir Buesingeno teritoriją (1964 m. lapkričio 23 d. Vokietijos Federacinės Respublikos ir Šveicarijos konfederacijos sutartis),

— Ispanijos Karalystės teritorija, išskyrus Seutą ir Melilą,

— Graikijos Respublikos teritorija,

— Prancūzijos Respublikos teritorija, išskyrus užjūrio teritorijas ir Sen Pjerą ir Mikeloną ir Mayotte,

— Airijos teritorija,

— Italijos Respublikos teritorija, išskyrus Livigno ir Campione d'Italia savivaldybes bei Lugano ežero nacionalinius vandenis, kurie yra tarp ežero kranto ir politinės sienos tarp Ponte Tresa ir Porto Ceresio,

— Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės teritorija,

— Nyderlandų Karalystės teritorija Europoje,

— Austrijos Respublikos teritorija,

— Portugalijos Respublikos teritorija,

— Suomijos Respublikos teritorija,

— Švedijos Karalystės teritorija,

— Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės teritorija ir Normandijos salos bei Meno sala.

Nors Monako Kunigaikštystė nepriklauso Prancūzijos teritorijai, vadovaujantis Muitų konvenciją, pasirašyta 1963 m. gegužės 18 d. (Journal officiel de la République française, 1963 m. rugsėjo 27 d.,p. 8679), ji laikoma Bendrijos muitų teritorijos dalimi.

Bendrijos muitų teritorija apima valstybių narių teritorinius, vidaus jūrų vandenis bei oro erdvę bei pirmiau nurodytas teritorijas, išskyrus tų teritorijų, kurios nepriklauso Bendrijos muitų teritorijai, kaip pirmiau nurodyta, teritorinius, vidaus jūrų vandenis ir oro erdvę.