2014R0908 — LT — 09.12.2015 — 003.002

Šis dokumentas yra skirtas tik informacijai, ir institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį

iš dalies keičiamas:





pataisytas:









▼B

KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 908/2014

2014 m. rugpjūčio 6 d.

kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 taikymo taisyklės, susijusios su mokėjimo agentūromis ir kitomis įstaigomis, finansų valdymu, sąskaitų patvirtinimu, patikrų taisyklėmis, užstatais ir skaidrumu







EUROPOS KOMISIJA, atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, atsižvelgdama į 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008 ( 1 ), ypač į jo 8 straipsnio 2 dalį, 9 straipsnio 2 dalį, 23 straipsnį, 36 straipsnio 6 dalį, 46 straipsnio 5 ir 6 dalis, 50 straipsnio 2 dalį, 53 straipsnio 1 dalį, 57 straipsnio 2 dalį, 62 straipsnio 2 dalį, 66 straipsnio 4 dalį, 88, 104 ir 114 straipsnius, kadangi: (1) Reglamentu (ES) Nr. 1306/2013 nustatytos pagrindinės bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos taisyklės, įskaitant mokėjimo agentūrų ir koordinavimo įstaigų akreditavimo, finansų valdymo ir sąskaitų patvirtinimo procedūrų, kontrolės sistemų ir nuobaudų, įskaitant sandorių tikrinimą, užstatų ir skaidrumo taisykles. Siekiant užtikrinti, kad tuo reglamentu nustatyta nauja teisinė sistema veiktų sklandžiai ir būtų vienodai taikoma, Komisijai suteikti įgaliojimai priimti tam tikras tų sričių taisykles. Naujosiomis taisyklėmis turėtų būti pakeistos atitinkamos Komisijos reglamentų (EB) Nr. 601/94 ( 2 ), (EB) Nr. 4/2004 ( 3 ), (EB) Nr. 883/2006 ( 4 ), (EB) Nr. 884/2006 ( 5 ), (EB) Nr. 885/2006 ( 6 ), (EB) Nr. 259/2008 ( 7 ) ir (ES) Nr. 282/2012 ( 8 ) nuostatos. Reglamentai (EB) Nr. 883/2006, (EB) Nr. 884/2006, (EB) Nr. 885/2006 ir (ES) Nr. 282/2012 buvo panaikinti Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) Nr. 907/2014 ( 9 ). Siekiant aiškumo ir teisinio tikrumo, šiuo reglamentu turėtų būti panaikinti reglamentai (EB) Nr. 601/94, (EB) Nr. 4/2004 ir (EB) Nr. 259/2008; (2) valstybės narės turėtų akredituoti mokėjimo agentūras tik tuo atveju, jeigu jos atitinka tam tikrus Sąjungos mastu nustatytus minimalius kriterijus, kaip nurodyta Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 1 straipsnio 2 dalyje. Tie akreditavimo kriterijai nustatyti Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 I priede. Turėtų būti nustatytos akreditacijos mokėjimo agentūroms ir koordinavimo įstaigoms suteikimo, atšaukimo ir peržiūrėjimo procedūros; (3) valstybės narės turėtų nuolat prižiūrėti savo mokėjimo agentūras. Jos turėtų sukurti keitimosi informacija sistemą, kad kompetentingai institucijai būtų pranešama ir ji informuojama apie įtariamus reikalavimų nesilaikymo atvejus. Tokiems atvejams nagrinėti valstybės narės turėtų nustatyti procedūrą, į kurią būtų įtrauktas įpareigojimas parengti visų nustatytų trūkumų ištaisymo per tam tikrą laikotarpį planą. Mokėjimo agentūrų, kurioms valstybės narės suteikia akreditaciją, net jeigu jos neįvykdė tokio plano per nustatytą laikotarpį, atveju Komisijai turėtų būti sudarytos sąlygos nustatyti trūkumus per atitikties patvirtinimo procedūrą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį; (4) remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punktu, už akredituotą mokėjimo agentūrą atsakingas asmuo parengia valdymo deklaraciją, susijusią su finansinių ataskaitų išsamumu, tikslumu ir teisingumu ir tinkamu vidaus kontrolės sistemų veikimu, taip pat su pagrindinių sandorių teisėtumu bei tvarkingumu. Turėtų būti nustatytos taisyklės, taikytinos tokių valdymo deklaracijų turiniui ir formatui; (5) turėtų būti nustatytos Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 4 dalyje nurodytų koordinavimo įstaigų veiklos taisyklės ir to reglamento 9 straipsnyje nurodytų sertifikavimo įstaigų užduotys. Be to, turėtų būti tiksliai apibrėžtas sertifikatų ir ataskaitų, kuriuos rengia sertifikavimo įstaigos, turinys, siekiant užtikrinti, kad jie būtų naudingi Komisijai atliekant sąskaitų patvirtinimo procedūrą; (6) siekiant užtikrinti tinkamą į Sąjungos biudžetą įtrauktų Europos žemės ūkio garantijų fondui (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (toliau – fondai) skirtų asignavimų valdymą, mokėjimo agentūros turėtų atskirai tvarkyti išmokų iš kiekvieno fondo ir kiekvieno fondo asignuotųjų įplaukų sąskaitas. Tam mokėjimo agentūrų vedamoje apskaitoje turėtų būti aiškiai atskirtos kiekvieno fondo išlaidos ir įplaukos, padarytos ar gautos pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 4 straipsnio 1 dalį ir 5 bei 43 straipsnius, ir sudarytos sąlygos tas išlaidas ir įplaukas susieti su Sąjungos biudžete mokėjimo agentūroms skirtais finansiniais ištekliais; (7) bendra žemės ūkio politika yra finansuojama eurais, o euro zonai nepriklausančioms valstybėms narėms suteikiama galimybė išmokas paramos gavėjams mokėti nacionaline valiuta. Siekiant konsoliduoti visas išlaidas ir įplaukas, reikėtų nustatyti, kad mokėjimo agentūros galėtų pateikti išlaidų ir įplaukų duomenis ir eurais, ir valiuta, kuria patirtos išlaidos ir gautos įplaukos; (8) išlaidos EŽŪFKP pagalbos kaimo plėtros priemonėms, kurios bendrai finansuojamos iš Sąjungos biudžeto ir nacionalinių biudžetų, yra nustatomos remiantis programomis, išskaidytomis pagal priemones, konkrečią įnašo normą ir prioritetines sritis. Laikantis patikimo finansų valdymo principo, šios išlaidos turėtų būti stebimos ir į sąskaitas įtraukiamos taip, kad visas operacijas būtų galima susieti su programa, priemone, konkrečia įnašo norma ir prioritetinėmis sritimis. Taip bus užtikrinta, kad būtų galima patikrinti, ar patirtos išlaidos atitinka skirtus finansinius išteklius. Tokiomis aplinkybėmis reikėtų nurodyti aspektus, į kuriuos turėtų atsižvelgti mokėjimo agentūros. Visų pirma, atlikdamos išmokų apskaitą mokėjimo agentūros sąskaitose turėtų aiškiai nurodyti valstybės ir Sąjungos lėšų kilmę. Be to, turėtų būti nustatytos ir nurodytos su pradinėmis operacijomis susietos iš paramos gavėjų susigrąžintinos ir susigrąžintos sumos; (9) valstybės narės sutelkia finansinius išteklius Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 4 straipsnio 1 dalyje nurodytoms EŽŪGF išlaidoms finansuoti anksčiau nei Komisija padengia šias išlaidas, kas mėnesį kompensuodama patirtas išlaidas. Kartu valstybėms narėms išmokama išankstinė išmoka, susijusi su EŽŪFKP išlaidomis, kurios vėliau bus patvirtintos atliekant metinį finansinį patvirtinimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnį. Siekiant tinkamai valdyti finansinius srautus, valstybės narės turėtų kaupti patirtų išlaidų, su kuriomis susijusios šios mėnesinės išmokos, išsamumą, tikslumą ir teisingumą patvirtinančią informaciją ir ją pateikti Komisijai patirdamos išlaidas ir gaudamos įplaukas arba Komisijai ją perduoti periodiškai. Valstybės narės turėtų Komisijai teikti informaciją kiekvieno fondo valdymo pobūdį atitinkančiu dažnumu. Informacijos teikimas tokiu dažnumu neturėtų daryti poveikio valstybių narių įsipareigojimui saugoti visą informaciją, sukauptą siekiant tinkamai stebėti išlaidas, ir prireikus ją pateikti Komisijai patikrinti; (10) bendruosiuose mokėjimo agentūrų įpareigojimuose dėl sąskaitų tvarkymo yra nurodyti Sąjungos fondams valdyti ir kontroliuoti reikalingi duomenys. Tačiau tie įsipareigojimai neapima reikalavimų, susijusių su išlaidų kompensavimu, ir duomenų, kurie turi būti pateikti Komisijai siekiant gauti tokią kompensaciją. Todėl reikėtų patikslinti, kokią informaciją ir duomenis apie fondų finansuotinas išlaidas Komisijai būtina teikti periodiškai. Valstybių narių Komisijai teikiama informacija turi pastarajai sudaryti sąlygas tiesiogiai ir kuo veiksmingiau panaudoti perduotą informaciją apie fondų sąskaitų tvarkymą ir susijusius mokėjimus. Siekiant šio tikslo visa informacija, kurią perduoda valstybės narės arba kuria valstybės narės keičiasi su Komisija, turėtų būti siunčiama elektroniniu būdu; (11) Reglamento (ES) Nr. 306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkte numatytų priemonių, susijusių su fondų finansuojamais veiksmais, išlaidų deklaracijos, kurios taip pat laikomos mokėjimo prašymais, Komisijai taip pat turi būti pateikiamos kartu su reikalinga informacija. Siekiant valstybėms narėms ir mokėjimo agentūroms suteikti galimybę parengti išlaidų deklaracijas pagal suderintas taisykles, o Komisijai – atsižvelgti į mokėjimo prašymus, reikėtų nustatyti, kokiomis sąlygomis tos išlaidos gali būti įtraukiamos į atitinkamus EŽŪGF ir EŽŪFKP biudžetus. Tose sąlygose turėtų būti nurodytos išlaidų ir įplaukų įtraukimo į apskaitą, visų pirma, asignuotųjų įplaukų ir atliktinų pataisų bei faktinio jų deklaravimo taisyklės; (12) kai, remiantis iš valstybių narių pagal EŽŪGF gautomis išlaidų deklaracijomis, išankstinių įsipareigojimų asignavimų, kurie gali būti leidžiami pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2002 ( 10 ) 170 straipsnio 3 dalį, bendra suma viršija 75 % einamųjų biudžetinių metų asignavimų, Komisija šiuos asignavimus privalo sumažinti. Laikantis patikimo finansų valdymo principo, toks sumažinimas turi būti proporcingai paskirstytas visoms valstybėms narėms, remiantis jų pateiktomis išlaidų deklaracijomis. Siekiant turimus asignavimus teisingai paskirstyti valstybėms narėms, reikėtų numatyti, kad mėnesinės išmokos iš EŽŪGF būtų mažinamos valstybių narių pateiktose išlaidų deklaracijose kiekvienam skyriui nustatytu procentiniu dydžiu, ir kad nesumokėtas atitinkamo mėnesio likutis būtų perskirstomas Komisijos sprendimais dėl vėlesnių mėnesinių išmokų; (13) priėmusi sprendimą dėl mėnesinių išmokų, Komisija turėtų valstybėms narėms skirti išteklius, reikalingus fondų finansuojamoms išlaidoms padengti, laikydamasi praktinių taisyklių ir sąlygų, kurios turi būti nustatytos remiantis valstybių narių Komisijai pateikta informacija ir Komisijos įdiegtomis informacinėmis sistemomis; (14) Mokėjimo agentūrų patirtos viešojo saugojimo išlaidos kompensuojamos tuomet, jei jos savo išlaidų deklaracijose nurodo vertes ir sumas, įtrauktas į apskaitą kitą mėnesį po mėnesio, kada buvo atliktos viešojo saugojimo operacijos. Siekiant užtikrinti sėkmingą kompensavimo procedūros eigą, reikėtų nustatyti sąlygas, kuriomis remiantis Komisijai perduodama sąnaudoms ir išlaidoms apskaičiuoti reikalinga informacija; (15) pagal Reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 3 dalį iš viešosios intervencijos atsargų apskaitos turi būti įmanoma nustatyti Sąjungos suteikto finansavimo sumą ir intervencinių atsargų būklę. Tuo tikslu reikėtų numatyti, kad mokėjimo agentūros atskirai pildytų atsargų apskaitą ir finansines sąskaitas, įtraukdamos į jas duomenis, reikalingus atsargoms stebėti ir viešosios intervencijos priemonių išlaidų bei įplaukų finansavimo valdymui užtikrinti; (16) mokėjimo agentūros savo apskaitoje privalo pateikti su kiekiais, vertėmis ir tam tikrais vidurkiais susijusią informaciją apie viešojo saugojimo intervencines priemones. Tačiau esama aplinkybių, kuriomis tam tikros operacijos arba išlaidos neturėtų būti įrašomos į sąskaitas arba įrašomos taikant konkrečias taisykles. Siekiant užtikrinti vienodą požiūrį ir apsaugoti Sąjungos finansinius interesus, tokias aplinkybes reikėtų nurodyti, įskaitant, jei taikoma, operacijų ir išlaidų įtraukimo į sąskaitas tvarką; (17) įvairių su viešojo saugojimo intervencinėmis priemonėmis susijusių išlaidų ir įplaukų punktų įrašymo į sąskaitas data priklauso nuo su jomis susijusių operacijų pobūdžio ir gali būti nustatyta galiojančiais žemės ūkio sektorių teisės aktais. Tokiomis aplinkybėms reikėtų nustatyti bendrą taisyklę, pagal kurią atskirų punktų įtraukimo į sąskaitas data būtų laikoma fizinės operacijos, atliktos dėl intervencinės priemonės, data, taip pat reikėtų apibrėžti ypatingus atvejus, į kuriuos derėtų atsižvelgti; (18) siekiant užtikrinti patikimą finansų valdymą, valstybės narės turėtų Komisijai pateikti sumų, kurios finansiniais metais dar turi būti išmokėtos iš EŽŪFKP, prognozę, ir kitų finansinių metų finansavimo paraiškų skaičiaus prognozę. Tokia informacija Komisijai turėtų būti siunčiama laiku, kad ji galėtų vykdyti savo įsipareigojimus, bet kuriuo atveju, ne rečiau nei du kartus per metus ir ne vėliau kaip kiekvienų metų sausio 31 d. ir rugpjūčio 31 d.; (19) remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 36 straipsnio 6 dalimi, turėtų būti nustatyti su EŽŪFKP operacijomis susijusių išlaidų deklaracijų rengimo terminai. Atsižvelgiant į EŽŪFKP apskaitai taikomas specifines taisykles, išankstinio finansavimo naudojimą bei priemonių finansavimą pagal kalendorinius metus, reikėtų nustatyti, kad tos išlaidos būtų deklaruojamos prie šių specifinių sąlygų priderintu dažnumu; (20) paprastai valstybės narės ir Komisija informacija bei dokumentais keičiasi, o valstybės narės Komisijai informaciją teikia elektroniniu būdu. Siekiant patobulinti tokį keitimąsi informacija apie fondus ir plėsti jos naudojimą, pagal Reglamentą (EB) Nr. 883/2006 buvo sukurtos informacinės sistemos. Tokios sistemos turėtų būti ir toliau naudojamos bei įgyvendinamos, apie tai pranešus valstybėms narėms per Žemės ūkio fondų komitetą; (21) dėl taikytinų taisyklių arba valdymo poreikių kaitos dažnai reikia pritaikyti sąlygas, kuriomis šiomis informacinėmis sistemomis tvarkoma informacija, ir dokumentų, kurie turi būti teikiami pagal Reglamentą (ES) Nr. 1306/2013, turinį. Taip pat turėtų būti nustatytos vienodos atitinkamų dokumentų, kuriuos turi siųsti valstybės narės, pateikimo taisyklės. Siekiant šių tikslų, taip pat siekiant supaprastinti procedūras ir sudaryti sąlygas atitinkamas informacines sistemas pradėti naudoti greitai, remiantis standartizuotais pavyzdžiais ir protokolais reikėtų nustatyti dokumentų formą ir turinį bei numatyti, kad Komisija tuos pavyzdžius pritaikytų ir atnaujintų, prieš tai informavusi Žemės ūkio fondų komitetą; (22) remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 58 straipsniu, valstybės narės per mokėjimo agentūras yra atsakingos už fondų išlaidų valdymą ir kontrolę. Todėl už duomenų apie finansines operacijas perdavimą arba suvedimą į informacines sistemas ir atnaujinimą turėtų būti atsakingos mokėjimo agentūros; tą veiklą vykdyti galėtų jos pačios arba įstaigos, kurioms tokios funkcijos yra perduotos, prireikus, per akredituotą koordinavimo įstaigą; (23) kai kurie Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyti dokumentai arba deklaracijos arba Komisijos teisės aktai, priimti įgyvendinant tą straipsnį, turi būti pasirašyti įgalioto asmens arba vienu ar daugiau tos procedūros etapų turi būti gautas to asmens sutikimas. Tokiais atvejais įdiegtos informacinės dokumentų teikimo sistemos turėtų sudaryti galimybę nedviprasmiškai identifikuoti kiekvieną asmenį ir suteikti pakankamas garantijas, kad dokumentų turinys negalės būti pakeistas, įskaitant atskirais procedūros etapais. Tas pats principas visų pirma turėtų būti taikomas išlaidų deklaracijoms ir valdymo deklaracijoms, pridedamoms prie metinių ataskaitų, nurodytų Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto iii papunktyje, ir pagal šias procedūras elektroniniu būdu teikiamiems dokumentams; (24) remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 58 straipsnio 1 dalies e punktu, valstybės narės per savo mokėjimo agentūras yra atsakingos už nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimą su palūkanomis. Siekiant užtikrinti veiksmingą ir tinkamą šių nuostatų taikymą, reikėtų nustatyti suderintas palūkanų, taikomų susigrąžinant nepagrįstai išmokėtas sumas, taisykles. Nepažeidžiant Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 54 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos a ir b punktų, valstybės narės gali skirtingais būdais vykdyti įpareigojimą susigrąžinti nepagrįstai išmokėtas sumas. Veiksmingas ir nebrangus būdas tai padaryti nepažeidžiant jokių kitų nacionalinėje teisėje numatytų vykdymo užtikrinimo veiksmų – išskaičiuoti visas nesumokėtas sumas iš būsimų išmokų skolininkui, kai remiantis nacionalinės teisės aktais nustatoma skola. Todėl valstybės narės turėtų privalomai taikyti tokį skolų išieškojimo būdą ir turėtų būti nustatytos bendros jo taikymo sąlygos; (25) turėtų būti nustatytos išsamios nuostatos, susijusios su sąskaitų patvirtinimu, numatytu Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnyje, ir atitikties patvirtinimu, numatytu to reglamento 52 straipsnyje, įskaitant mechanizmą, kurį naudojant kiekvienu atskiru atveju sumos būtų atimamos iš vienos iš vėlesnių išmokų arba pridedamos prie vienos iš vėlesnių išmokų, kurias Komisija skirs valstybei narei; (26) kalbant apie Reglamento (EB) Nr. 1306/2013 51 straipsnyje nustatytą sąskaitų patvirtinimo tvarką, reikėtų nurodyti mokėjimo agentūros metinių ataskaitų turinį ir nustatyti datą, kada Komisijai turėtų būti perduotos šios ataskaitos ir kiti svarbūs dokumentai. Taip pat turėtų būti nurodytas laikotarpis, kurį mokėjimo agentūros privalo saugoti visų išlaidų ir asignuotųjų įplaukų patvirtinamuosius dokumentus, kad prireikus galėtų juos pateikti Komisijai. Be to, turėtų būti nurodyta, kad Komisija nustato, kokia turi būti apskaitos informacijos, kurią teikia mokėjimo agentūros, forma ir turinys; (27) siekiant užtikrinti, kad įprastais atvejais atitikties patvirtinimo procedūra būtų užbaigta per pagrįstą laikotarpį, reikėtų nustatyti konkrečius įvairių procedūros etapų laikotarpius, kurių turėtų laikytis Komisija ir valstybės narės. Tačiau kartu Komisijai turėtų būti suteikta galimybė pratęsti tuos laikotarpius, kai tai būtina atsižvelgiant į nagrinėjamų atvejų sudėtingumą. Vykdant atitikties patvirtinimo procedūrą valstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė dalyvauti prieštaringų nuomonių derinimo procedūroje ir tinkamai įvertinti informaciją, reikalingą atliekant fondų rizikos vertinimą; (28) remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 59 straipsnio 5 dalimi, valstybės narės privalo užtikrinti būtiniausią patikrų vietoje lygį, reikalingą veiksmingam rizikos valdymui. Tačiau valstybėms narėms leidžiama savo atsakomybe sumažinti būtiniausią tų patikrų vietoje lygį, kai nustatoma, kad valdymo ir kontrolės sistemos veikia tinkamai, o klaidų norma išlieka priimtina. Kai būtiniausias patikrų vietoje lygis turi būti numatytas žemės ūkio sektorių teisės aktuose, reikėtų nustatyti horizontaliąsias taisykles dėl galimybės sumažinti būtiniausią patikrų vietoje lygį, taikomą visoms fondų finansuojamoms priemonėms, ir taikomų sąlygų. Žemės ūkio sektorių teisės aktuose reikėtų nustatyti ne tik šias horizontaliąsias taisykles, bet ir papildomas taisykles; (29) reikėtų nustatyti taisykles, susijusias su Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 80 straipsnyje nurodytu valstybių narių vykdomu sandorių tikrinimu, visų pirma – tikrintinų įmonių atranka, tikrinimo mastu ir tvarkaraščiu; (30) remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 V antraštinės dalies III skyriumi dėl sandorių tikrinimo, valstybės narės turi siųsti Komisijai įvairius pranešimus. Standartizavus šių pranešimų formą ir turinį, būtų lengviau jais naudotis ir užtikrinti vienodą požiūrį, todėl reikėtų nustatyti išsamias su jų forma ir turiniu susijusias taisykles. Be to, turėtų būti nustatytos komercinių dokumentų saugojimo ir bendrų veiksmų teikiant Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 83 straipsnyje numatytą tarpusavio pagalbą taisykles ir taisykles, susijusias su to reglamento 85 straipsnyje nurodytais specialiaisiais departamentais; (31) Deleguotajame reglamente (ES) Nr. 907/2014 nustatytos taisyklės, kuriomis papildoma užstatus reglamentuojanti teisinė sistema, visų pirma, nustatomas reikalavimas pateikti užstatą, užstatams taikomos taisyklės ir užstato teikimo, grąžinimo ir praradimo taisyklės. Siekiant užtikrinti vienodą šių taisyklių taikymą, turėtų būti nustatytos užstatų formos ir užstatų teikimo bei grąžinimo nuostatos, taip pat keitimosi su tuo susijusia informacija ir reikalaujamų pranešimų nuostatos; (32) remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 VII antraštinės dalies IV skyriumi dėl skaidrumo, valstybės narės turi kasmet skelbti fondų lėšų gavėjus, ir, inter alia, kiekvieno paramos gavėjo pagal kiekvieną iš šių fondų gautų išmokų sumas. Šiuo tikslu ir pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 111 straipsnį reikėtų nustatyti, kokia forma ta informacija skelbtina. Neturėtų būti skelbiama daugiau informacijos nei reikalinga skaidrumo tikslams pasiekti; (33) skelbiama informacija turėtų atitikti informaciją, kuri įrašyta mokėjimo agentūrų apskaitos knygose ir įrašuose ir turėtų būti susijusi su praėjusiais finansiniais metais gautomis išmokomis. Informacija visuomenei turėtų būti pateikta aiškia, suderinta ir paieškai pritaikyta forma iki gegužės 31 d.; (34) remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 111 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punktu, turi būti skelbiamos kiekvieno paramos gavėjo pagal kiekvieną fondų finansuojamą priemonę gautų išmokų sumos. Tačiau siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi to reglamento 112 straipsnyje nustatyto įpareigojimo, taip pat būtina nustatyti ribinį dydį, kurio nesiekiančių išmokų gavėjų pavardės ir vardai arba pavadinimai nebūtų skelbiami; (35) remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 111 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos b punktu, skelbiant fondų lėšų gavėjus privaloma nurodyti savivaldybę, kurioje paramos gavėjas gyvena arba yra registruotas. Tokia informacija taip pat turėtų būti pateikiama apie paramos gavėjus, kurie yra fiziniai asmenys, ir kurių pavardės ir vardai pagal to reglamento 112 straipsnį neskelbtini. Tačiau, jei dėl riboto konkrečioje savivaldybėje gyvenančių arba registruotų paramos gavėjų skaičiaus paskelbus savivaldybę taptų įmanoma nustatyti fizinį asmenį kaip paramos gavėją, reikėtų numatyti nuostatas, kad būtų išvengta neproporcingų ir nereikalingų privatumo pažeidimų; (36) informacija turėtų būti skelbiama internete ir prieinama naudojantis paieškos priemone, taip užtikrinant, kad informacija galėtų pasinaudoti plačioji visuomenė. Naudojantis tokia paieškos priemone turėtų būti įmanoma atlikti paiešką pagal tam tikrus kriterijus, o paieškos rezultatai turėtų būti pateikti lengvai prieinamu būdu; (37) kad nebūtų pažeisti duomenų apsaugos reikalavimai, fondų paramos gavėjams apie duomenų, susijusių su jais, skelbimą turėtų būti pranešta prieš paskelbiant informaciją. Informacija paramos gavėjams turėtų būti teikiama ją įtraukiant į pagalbos formas arba tuomet, kai duomenys renkami. Kalbant apie 2014 ir 2015 finansiniais metais patirtas išlaidas, tuo metu, kai renkami asmens duomenys, paramos gavėjams informacija neteikiama, todėl paramos gavėjams informacija turėtų būti perduota per pagrįstą laikotarpį prieš faktiškai paskelbiant informaciją; (38) siekiant sudaryti palankesnes sąlygas visuomenei susipažinti su paskelbtais duomenimis, valstybės narės turėtų sukurti interneto svetaines, kuriose būtų pateikiama informacija apie fondų paramos gavėjus ir Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 112 straipsnyje nurodytus ribinius dydžius. Atsižvelgiant į valstybių narių organizacinių struktūrų skirtumus, valstybės narės pačios turėtų nustatyti, kuri institucija bus atsakinga už vienos bendros svetainės valstybėje narėje sukūrimą ir priežiūrą bei duomenų skelbimą. Komisija turėtų sukurti interneto svetainę, kurioje būtų pateikiamos nuorodos į valstybių narių interneto svetaines; (39) siekiant užtikrinti tais pačiais finansiniais metais teikiamų ataskaitų tęstinumą, šio reglamento 10 straipsnis patirtoms išlaidoms ir valstybių narių gautoms asignuotosioms įplaukoms turėtų būti taikomas nuo 2014 m. spalio 16 d.; (40) siekiant užtikrinti vykdomų atitikties patvirtinimo procedūrų nuoseklumą, šio reglamento 34 straipsnio 3 dalyje ir 34 straipsnio 4 dalyje numatyti laikotarpiai neturėtų būti taikomi toms procedūroms, dėl kurių pranešimas pagal Reglamento (EB) Nr. 885/2006 11 straipsnio 1 dalį buvo išsiųstas iki 2015 m. sausio 1 d.; (41) Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 VII antraštinės dalies IV skyrius dėl skaidrumo taikomas išmokoms, mokamoms nuo 2014 finansinių metų, todėl toms išmokoms turėtų būti taikomos atitinkamos šio reglamento nuostatos; (42) siekiant valstybėms narėms skirti pakankamai laiko įgyvendinimui, pagal II priedo V1 ir V2 skiltis perduodama informacija turėtų būti pradėta teikti nuo 2016 finansinių metų; (43) šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Žemės ūkio fondų komiteto nuomonę, kadangi: PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:







I

SKYRIUS

MOKĖJIMO AGENTŪROS IR KITOS ĮSTAIGOS

1 straipsnis

Mokėjimo agentūrų akreditavimo procedūra

1. Valstybės narės paskiria ministerijos lygmens valdžios instituciją, kuri:

a) išduoda, peržiūri ir panaikina mokėjimo agentūrų akreditaciją;

b) vykdo šiame skyriuje kompetentingai institucijai priskirtas užduotis.

2. Kompetentinga institucija, patikrinusi mokėjimo agentūrą pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 1 straipsnio 2 dalyje nurodytus akreditavimo kriterijus (toliau – akreditavimo kriterijai) priima oficialų sprendimą dėl mokėjimo agentūros akreditavimo arba, po persvarstymo, dėl akreditacijos panaikinimo. Kompetentinga institucija nedelsdama Komisijai praneša apie išduotą akreditaciją ir akreditacijos panaikinimą.

3. Kompetentinga institucija paskiria audito įstaigą, kuri atlieka patikrinimą prieš išduodant visas akreditacijas (pasirengimo akreditavimui tikrinimas). Audito įstaiga yra audito institucija, kita valstybinė arba privati organizacija arba institucijos organizacinis padalinys, turintis reikiamą kvalifikaciją, įgūdžius ir gebėjimus atlikti auditą. Audito įstaiga yra nepriklausoma nuo mokėjimo agentūros, kurią rengiamasi akredituoti.

Audito įstaigos atliekamas patikrinimas (pasirengimo akreditavimui tikrinimas) visų pirma apima:

a) esamas leidimų atlikti mokėjimus ir mokėjimų vykdymo procedūras ir sistemas;

b) pareigų pasidalijimą ir tinkamos vidaus bei išorės kontrolės tvarką, susijusią su Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (toliau kartu – fondai) finansuojamomis operacijomis;

c) patikrinimą, kaip įdiegtomis procedūromis ir sistemomis apsaugomas Sąjungos biudžetas, įskaitant rizika pagrįstas kovos su sukčiavimu priemones;

d) informacinių sistemų saugumą;

e) apskaitos dokumentų tvarkymą.

Audito įstaiga parengia ataskaitą, kurioje išsamiai apibūdinamas atliktas audito darbas, to darbo rezultatai ir pateikiamas vertinimas, ar mokėjimo agentūra atitinka akreditavimo kriterijus. Ataskaita pateikiama kompetentingai institucijai, kuri, įsitikinusi, kad mokėjimo agentūra atitinka akreditavimo kriterijus, išduoda akreditavimo aktą.

4. Jeigu kompetentinga institucija mano, kad mokėjimo agentūra neatitinka akreditavimo kriterijų, ji praneša mokėjimo agentūrai apie konkrečius reikalavimus, kuriuos turi įvykdyti agentūra, kad ją būtų galima akredituoti.

Kol įgyvendinami konkretiems reikalavimams įvykdyti reikalingi pakeitimai, akreditacija gali būti suteikta laikinai tam tikram laikotarpiui, kuris nustatomas atsižvelgiant į problemų mastą; šis laikotarpis negali būti ilgesnis nei 12 mėnesių. Tinkamai pagrįstais atvejais Komisija, atitinkamai valstybei narei paprašius, gali pratęsti šį laikotarpį.

5. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punkte numatyta informacija pateikiama nedelsiant po to, kai mokėjimo agentūra akredituojama pirmą kartą, ir bet kokiu atveju prieš tai, kai tos agentūros išlaidos įrašomos į fondų sąskaitas. Perduodant tą informaciją reikia pridėti deklaracijas ir dokumentus, kuriuose būtų nurodyta:

a) mokėjimo agentūrai pavestos pareigos;

b) pareigų paskirstymas mokėjimo agentūros departamentuose;

c) mokėjimo agentūros ryšiai su kitomis valstybinėmis ar privačiomis įstaigomis, kurios atsakingos už priemonių, kurių išlaidas agentūra įrašo į fondų sąskaitas, įgyvendinimą;

d) procedūros, pagal kurias gaunami, tikrinami ir patvirtinami paramos gavėjų išmokų prašymai ir pagal kurias išlaidos patvirtinamos, apmokamos ir už jas atsiskaitoma;

e) nuostatos, susijusios su informacinių sistemų saugumu;

f) pasirengimo akreditavimui tikrinimo, kurį atliko 3 dalyje nurodyta audito įstaiga, ataskaita.

6. Komisija Žemės ūkio fondų komitetą informuoja apie kiekvienoje valstybėje narėje akredituotas mokėjimo agentūras.

2 straipsnis

Akreditavimo persvarstymas

1. Kompetentinga institucija nuolat kontroliuoja mokėjimų agentūras, už kurias ji yra atsakinga, visų pirma remdamasi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnyje nurodytos sertifikavimo įstaigos parengtais sertifikatais ir ataskaitomis, ir imasi veiksmų, kai nustatomi bet kokie trūkumai.

Kas trejus metus kompetentinga institucija Komisijai pateikia raštišką ataskaitą apie mokėjimo agentūrų priežiūrą ir jų veiklos stebėseną. Ataskaitoje įvertinama, ar mokėjimo agentūros tebeatitinka akreditavimo kriterijus, ir pateikiama veiksmų, kurių imtasi siekiant ištaisyti trūkumus, santrauka. Kompetentinga institucija turi patvirtinti, ar mokėjimo agentūra, už kurią ji yra atsakinga, tebeatitinka akreditavimo kriterijus.

2. Valstybės narės sukuria sistemą, kuria užtikrinama, kad kompetentingai institucijai nedelsiant būtų pateikta informacija, iš kurios matyti, kad mokėjimo agentūra neatitinka akreditavimo kriterijų.

3. Jeigu kompetentinga institucija nustato, kad akredituota mokėjimo agentūra nebeatitinka vieno ar daugiau akreditavimo kriterijų ir kad tai gali neigiamai paveikti agentūros gebėjimą atlikti Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 1 straipsnio 1 dalyje nustatytas funkcijas, kompetentinga institucija mokėjimo agentūrai nedelsdama nustato bandomąjį laikotarpį. Ji parengia planą, kuriame numatyti veiksmai trūkumams ištaisyti ir jų terminai per tam tikrą laikotarpį, kuris nustatomas atsižvelgiant į problemos mastą, tačiau negali būti ilgesnis nei 12 mėnesių nuo pirmos bandomojo laikotarpio dienos. Tinkamai pagrįstais atvejais Komisija, atitinkamai valstybei narei paprašius, gali pratęsti šį laikotarpį.

4. Kompetentinga institucija Komisijai praneša apie savo sprendimą mokėjimo agentūrai skirti bandomąjį laikotarpį, apie planą, parengtą remiantis šio straipsnio 3 dalimi, ir tokio plano įgyvendinimo pažangą.

5. Jeigu akreditacija panaikinama, kompetentinga institucija nedelsdama akredituoja kitą mokėjimo agentūrą, kuri atitinka Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 2 dalyje nustatytas sąlygas, siekdama užtikrinti, kad paramos gavėjams ir toliau būtų skiriamos išmokos.

6. Nustačiusi, kad kompetentinga institucija nesilaiko įpareigojimo parengti trūkumų ištaisymo planą pagal 3 dalį arba kad mokėjimo agentūra išlieka akredituota, nors per nustatytą laikotarpį nevisiškai įgyvendino tokį planą, Komisija turi prašyti kompetentingos institucijos atšaukti tos mokėjimo agentūros akreditaciją, jei per laikotarpį, kurį Komisija nustato atsižvelgusi į problemos mastą, nepadaromi būtini pakeitimai. Tokiu atveju Komisija gali nuspręsti nustatyti trūkumus, atlikdama atitikties patvirtinimo procedūrą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį.

3 straipsnis

Valdymo deklaracija

1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos b punkte nurodyta valdymo deklaracija turi būti parengta laiku, kad sertifikavimo įstaiga pateiktų nuomonę, kaip nurodyta to reglamento 9 straipsnio 1 dalyje.

Valdymo deklaracija turi būti parengta naudojant šio reglamento I priede nustatytą formą, joje gali būti išlygų, kuriomis nustatoma galimo finansinio poveikio apimtis. Jei pareiškiama išlygų, į deklaraciją turi būti įtrauktas trūkumų ištaisymo planas ir tikslus jo įgyvendinimo tvarkaraštis.

2. Valdymo deklaracija grindžiama veiksminga valdymo ir kontrolės sistemų priežiūra, kuri turi būti vykdoma visus metus.

4 straipsnis

Koordinavimo įstaiga

1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 4 dalyje nurodyta koordinavimo įstaiga yra vienintelis Komisijos atstovas, į kurį atitinkama valstybė narė kreipiasi visais klausimais, susijusiais su fondais, įskaitant:

a) informacijos ir gairių, susijusių su mokėjimo agentūrų funkcijomis ir operacijomis, sklaida toms mokėjimo agentūroms ir įstaigoms, atsakingoms už tų gairių įgyvendinimą ir už suderinto jų taikymo skatinimą;

b) Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 ir 102 straipsniuose nurodytos informacijos perdavimą Komisijai;

c) sąlygų sudarymą Komisijai naudotis visa apskaitos informacija statistikos ir kontrolės tikslais.

2. Mokėjimo agentūra gali vykdyti koordinavimo įstaigos veiklą, jeigu abi funkcijos atskiriamos.

3. Atlikdama savo funkcijas, koordinavimo įstaiga, atsižvelgdama į nacionalinę tvarką, gali kreiptis į kitas administracines įstaigas arba departamentus, ypač į tuos, kurie kompetentingi apskaitos ar techniniais klausimais.

4. Visų koordinavimo įstaigos kompiuterinių duomenų konfidencialumas, vientisumas ir prieinamumas užtikrinami prie kiekvienos koordinavimo įstaigos administracinės struktūros, personalo ir technologinės aplinkos priderintomis priemonėmis. Finansinės ir technologinės priemonės turi būti proporcingos faktinei rizikai.

5. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos a punkte numatyta informacija pateikiama nedelsiant po to, kai koordinavimo įstaiga akredituojama pirmą kartą, ir bet kokiu atveju prieš tai, kai išlaidos, už kurias ji atsakinga, įrašomos į fondų sąskaitas. Prie tokios informacijos turi būti pridėtas įstaigos akreditavimo dokumentas ir informacija apie jos veiklos administracines, apskaitos ir vidaus kontrolės sąlygas.

5 straipsnis

Sertifikavimas

1. Kompetentinga valdžios institucija paskiria Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnyje numatytą sertifikavimo įstaigą.

2. Sertifikavimo įstaiga savo darbą organizuoja veiksmingai ir efektyviai, o patikras atlieka per tinkamą laikotarpį, atsižvelgiant į atitinkamų finansinių metų sandorių pobūdį ir kalendorių.

3. Sertifikavimo įstaiga kasmet parengia nuomonę, kurią turi pateikti pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnio 1 dalį.

Nuomonė grindžiama auditu, kuris turi būti atliktas pagal šio reglamento 6 ir 7 straipsnius.

4. Sertifikavimo įstaiga parengia nustatytų faktų ataskaitą. Ataskaita turi būti susijusi su pavestomis funkcijomis. Ataskaitoje nurodoma, ar aptariamu laikotarpiu:

a) mokėjimo agentūra atitiko akreditavimo kriterijus;

b) mokėjimo agentūros procedūromis buvo galima pagrįstai užtikrinti, kad išlaidos, įrašytos į fondų sąskaitas, atitinka Sąjungos taisykles, taip užtikrinant, kad pagrindinės operacijos buvo atliktos teisėtai ir tinkamai, taip pat, ar buvo laikytasi padėties gerinimo rekomendacijų (jei jų buvo pateikta);

c) šio reglamento 29 straipsnyje nurodytos metinės ataskaitos atitiko mokėjimo agentūros apskaitos knygas ir įrašus;

d) išlaidų ataskaitos ir intervencinės operacijos iš esmės buvo teisingos, galutinai užbaigtos ir tiksliai įregistruotos operacijos, įrašytos į fondų sąskaitas;

e) buvo tinkamai apsaugoti Sąjungos finansiniai interesai, susiję su išmokėtomis išankstinėmis išmokomis, gautomis garantijomis, intervencinėmis atsargomis ir surinktinomis sumomis.

Ataskaitoje pateikiama informacija apie auditą atliekančių darbuotojų skaičių ir kvalifikaciją, atliktą darbą, patikrintų operacijų skaičių, nustatytą reikšmingumo ir pasitikėjimo laipsnį, visus rastus trūkumus ir pateiktas padėties gerinimo rekomendacijas, apie sertifikavimo įstaigos ir kitų audito įstaigų, priklausančių ar nepriklausančių mokėjimo agentūroms, darbą, kurio pagrindu sertifikavimo įstaiga gavo patikimą informaciją visais ar kai kuriais ataskaitoje aptariamais klausimais.

6 straipsnis

Audito principai

1. Sertifikavimo auditas atliekamas pagal tarptautiniu mastu pripažintus audito standartus.

2. Sertifikavimo įstaiga parengia audito strategiją, kurioje nustatyta sertifikavimo audito apimtis, laikas ir kryptis, audito metodai ir atrankos metodika. Audito planas rengiamas kiekvienais finansiniais metais ir grindžiamas įvertinta audito rizika. Komisijos paprašyta sertifikavimo įstaiga jai pateikia audito strategiją ir audito planą.

3. Pagrįstas audito patikinimas atlikus audito testą gaunamas vertinant kontrolės sistemą, įskaitant atitikties testus ir išsamų išlaidų tikrinimą, sudarytą iš išsamaus testo ir analizės procedūrų.

4. Komisija parengia gaires, kuriose visų pirma nurodoma:

a) papildomi paaiškinimai ir gairės, susiję su atliktinu sertifikavimo auditu;

b) pagrįsto audito patikinimo, gaunamo atlikus audito testą, apibrėžimas.

7 straipsnis

Audito metodai

1. Sertifikavimo audito metodai apibrėžiami 6 straipsnio 2 dalyje nurodytoje audito strategijoje.

2. Kad būtų pasiekti audito tikslai ir pateikta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnio 1 dalyje nurodyta nuomonė, audito veiksmai turi apimti sistemų auditą, išsamų tikrinimą ir patikrinimą, ar finansinės ir valdymo deklaracijos yra suderintos.

3. Išsamus išlaidų patikrinimas apima pagrindinių operacijų teisėtumą ir tvarkingumą, tikrinamą galutinių paramos gavėjų lygmeniu. Šiuo tikslu sertifikavimo įstaiga gali dalyvauti mokėjimo agentūros atliekamose antrinio lygio patikrose vietoje. Sertifikavimo įstaiga negali dalyvauti mokėjimo agentūros atliekamose pirminėse patikrose vietoje, išskyrus tuos atvejus, kai būtų fiziškai neįmanoma dar kartą patikrinti pirminės mokėjimo agentūros atliktos patikros. Atlikdamos išsamų tikrinimą sertifikavimo įstaigos gali naudoti integruotą atrankos metodą.

4. Komisija rengia 6 straipsnio 4 dalyje nurodytas gaires, kad nustatytų išsamesnius reikalavimus ir gaires, susijusias su audito procedūrų rengimu, atrankos integravimu ir operacijų pakartotinio patikrinimo vietoje planavimu ir vykdymu.







II

SKYRIUS

FINANSINIS FONDŲ VALDYMAS







1

SKIRSNIS

Bendrosios nuostatos

8 straipsnis

Mokėjimo agentūrų sąskaitos

1. Kiekviena mokėjimo agentūra tvarko apskaitą, į kurią įtraukia tik Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 4 straipsnio 1 dalyje ir 5 bei 43 straipsniuose nurodytas išlaidas ir įplaukas bei naudojamas lėšas, kurios jai skirtos atitinkamoms išlaidoms kompensuoti. Tose sąskaitose turi būti įmanoma atskirti ir atskirai pateikti EŽŪGF ir EŽŪFKP finansinius duomenis.

2. euro neįsivedusių valstybių narių mokėjimo agentūros sąskaitas tvarko valiuta, kuria patirtos išlaidos ir gautos įplaukos. Tačiau, siekiant konsoliduoti visas jų patirtas išlaidas ir gautas įplaukas, jos atitinkamas sumas nurodo nacionaline valiuta ir eurais.

3. Kaimo plėtros programoms vykdyti paskirta mokėjimo agentūra tvarko EŽŪFKP sąskaitas, kuriomis remiantis galima nustatyti visas programos operacijas ir priemones. Į šias sąskaitas visų pirma įtraukiama:

a) viešųjų išlaidų suma ir už kiekvieną operaciją Sąjungos išmokėta suma;

b) dėl nustatytų pažeidimų ar aplaidumo iš paramos gavėjų išieškotina suma;

c) nustačius pirminę operaciją susigrąžintos sumos.







2

SKIRSNIS

EŽŪGF apskaita

9 straipsnis

Valstybių narių teikiama informacija

Valstybės narės kaupia ir prireikus Komisijai teikia informaciją apie visas kiekvieną savaitę patirtas išlaidas ir gautas asignuotąsias įplaukas tokia tvarka:

a) ne vėliau kaip trečią savaitės darbo dieną pateikia informaciją apie visas nuo mėnesio pradžios iki ankstesnės savaitės pabaigos patirtas išlaidas ir gautas asignuotąsias įplaukas;

b) tuo atveju, kai savaitė prasideda vieno mėnesio pabaigoje, o baigiasi kito mėnesio pradžioje, ne vėliau kaip trečią mėnesio darbo dieną pateikia informaciją apie bendrą praėjusį mėnesį patirtų išlaidų ir gautų asignuotųjų įplaukų sumą.

10 straipsnis

Valstybių narių perduodama informacija

1. Remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalis pirmos pastraipos c punkto i ir ii papunkčiais, valstybės narės elektroniniu būdu Komisijai siunčia informaciją ir dokumentus pagal šio reglamento 11 ir 12 straipsnius:

a) ne vėliau kaip trečią mėnesio darbo dieną pateikia informaciją apie bendrą praėjusį mėnesį patirtų išlaidų ir gautų asignuotųjų įplaukų sumą, naudodamos valstybėms narėms Komisijos per elektronines sistemas perduotą formą, ir visą informaciją, kuria galima paaiškinti visus didesnius sąmatų, parengtų pagal šio straipsnio 2 dalies a punkto iii papunktį, ir patirtų išlaidų arba gautų asignuotųjų įplaukų skirtumus.

b) ne vėliau kaip dvyliktą kiekvieno mėnesio dieną pateikia Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 18 straipsnio 3 dalyje nurodytą išlaidų deklaraciją. Tačiau apie spalio 1–15 d. laikotarpiu patirtas išlaidas ir gautas asignuotąsias įplaukas turi būti pranešama ne vėliau kaip spalio 27 d.

2. 1 dalies b punkte nurodytą išlaidų deklaraciją sudaro:

a) ataskaita, kurią kiekviena mokėjimo agentūra parengia naudodama valstybėms narėms Komisijos per elektronines sistemas perduotą formą, kurioje pateikiami pagal Sąjungos biudžeto nomenklatūrą išdėstyti duomenys, suskirstyti pagal išlaidų bei įplaukų rūšį, remiantis išsamia valstybėms narėms pateikta nomenklatūra, nurodant: i) praėjusį mėnesį patirtas išlaidas ir gautas asignuotąsias įplaukas, ii) bendras nuo biudžetinių metų pradžios iki ankstesnio mėnesio pabaigos patirtas išlaidas ir asignuotąsias įplaukas, iii) išlaidų ir asignuotųjų įplaukų sąmatas, kurios, priklausomai nuo atvejo, apima: — einamąjį mėnesį ir du vėlesnius mėnesius, — einamąjį mėnesį, du vėlesnius mėnesius ir iki finansinių metų pabaigos likusį laiką; iv) jei reikia, papildomus duomenis;

b) a punkte nurodytų duomenų suvestinė kiekvienai valstybei narei ir visoms jos mokėjimo agentūroms, kurią atitinkama valstybė narė parengia naudodama valstybėms narėms Komisijos per elektronines sistemas perduotą formą;

c) sąskaitos, kuriomis įrodomos išlaidos ir įplaukos, susijusios su 19 straipsnio 2 dalyje nurodyta valstybės intervencija.

3. Visi pagal šį straipsnį reikalaujami finansiniai duomenys pateikiami eurais.

11 straipsnis

Bendrosios išlaidų ir asignuotųjų įplaukų deklaravimo taisyklės

1. Nepažeidžiant specialiųjų nuostatų dėl viešojo saugojimo išlaidų ir įplaukų deklaravimo, nurodytų 12 straipsnyje, mokėjimo agentūrų deklaruotos tam tikro mėnesio išlaidos ir asignuotosios įplaukos turi atitikti tą mėnesį faktiškai atliktus mokėjimus ir gautas įplaukas.

Šios išlaidos ir įplaukos įrašomos į N finansinių metų EŽŪGF biudžeto sąskaitas.

Tačiau:

a) išlaidos, kurios gali būti apmokamos prieš pradedant taikyti nuostatą, leidžiančią visą arba dalinį jų padengimą iš EŽŪGF, gali būti deklaruotos tik: — už tą mėnesį, kurį minėtą nuostatą pradėta taikyti, — arba — už kitą mėnesį, einantį po jos taikymo pradžios;

b) asignuotosios įplaukos, kurias valstybė narė yra skolinga Komisijai, nurodomos mėnesio, kurį baigiasi Sąjungos teisės aktuose nustatytas atitinkamų lėšų mokėjimo terminas, deklaracijoje;

c) pataisas, dėl kurių atlikdama sąskaitų patvirtinimą ir sąskaitų atitikties patvirtinimą Komisija priėmė sprendimą, Komisija tiesiogiai įskaito į mėnesines išmokas arba išskaito iš mėnesinių išmokų, nurodytų atitinkamai 33 straipsnio 2 dalyje arba 34 straipsnio 8 dalyje. Tačiau valstybės narės pataisas atitinkančias sumas įtraukia į mėnesio, kurį pataisos atliekamos, deklaraciją.

2. Išlaidos ir asignuotosios įplaukos įskaitomos tą dieną, kai jos nuskaitomos nuo mokėjimo agentūros sąskaitos arba įrašomos į ją. Tačiau išmokos įskaitomos tą dieną, kurią atitinkama agentūra parengė mokėjimo nurodymą ir išsiuntė jį finansų įstaigai arba paramos gavėjui. Kiekviena mokėjimo agentūra visus finansinius metus naudoja tą patį metodą.

3. Pagal 1 dalį deklaruotose išlaidose ir asignuotosiose įplaukose gali būti nurodytos ankstesniais tų pačių finansinių metų mėnesiais deklaruotų duomenų pataisos.

Jei atlikus asignuotųjų įplaukų pataisas mokėjimo agentūrai biudžeto eilutėje tenka deklaruoti neigiamas asignuotąsias įplaukas, išlyginamosios pataisos perkeliamos į kitą mėnesį. Esant reikalui, jos yra išlyginamos, atliekant atitinkamų metų sąskaitų patvirtinimą.

4. Neatlikti mokėjimo nurodymai ir nuo sąskaitos nuskaitomi ir paskui pakartotinai įskaitomi mokėjimai sąskaitose pateikiami kaip atskaitymai iš išlaidų už mėnesį, kurį mokėjimo agentūrai pranešta apie neapmokėjimą arba anuliavimą.

5. Jeigu susidaro įsiskolinimai dėl EŽŪGF finansuotinų lėšų neišmokėjimo, laikoma, kad jie visiškai padengti 1 dalies taikymo tikslais:

a) įsiskolintos sumos išmokėjimo paramos gavėjui dieną, jeigu įsiskolinimas mažesnis už kompensuojamas išlaidas;

b) išlaidų kompensavimo dieną, jeigu tos išlaidos mažesnės arba lygios įsiskolinimui.

6. Suvestiniai duomenys apie finansinių metų išlaidas ir asignuotąsias įplaukas, kurie Komisijai turi būti pateikti ne vėliau kaip spalio 27 d., gali būti taisomi tik metinėse ataskaitose, Komisijai teikiamose laikantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto iii papunkčio.

12 straipsnis

Specialios viešojo saugojimo išlaidų deklaravimo taisyklės

1. Rengiant viešojo saugojimo išlaidų deklaracijas, reikia įtraukti iki mėnesio pabaigos į mokėjimo agentūros sąskaitas įrašytas operacijas, atliktas nuo finansinių metų, apibrėžtų Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos a punkte, pradžios iki minėto mėnesio pabaigos.

2. Į šią išlaidų deklaraciją įtraukiamos pagal šio reglamento 17 ir 18 straipsnius ir Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 ( 11 ) 4 straipsnį nustatytos vertės ir sumos, į mokėjimo agentūros apskaitą įrašytos po nurodytų operacijų einantį mėnesį.

Tačiau:

a) rugsėjo mėnesį įvykdytų operacijų vertes ir sumas mokėjimo agentūros į apskaitą įrašo ne vėliau kaip spalio 15 d.

b) bendros nuvertėjimo, nurodyto Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 3 straipsnio 1 dalies e punkte, sumos į apskaitą įrašomos jas numatančiuose sprendimuose nustatytą datą.

13 straipsnis

Komisijos sprendimas dėl išmokų

1. Remdamasi duomenimis, pateiktais laikantis šio reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkto, Komisija sprendžia dėl mėnesinių išmokų pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 18 straipsnio 3 dalį, nedarydama poveikio pataisoms, kurios gali būti padarytos vėlesniais sprendimais pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 ir 52 straipsnius, ir atsižvelgdama į sumažinimus ir sustabdymus, dėl kurių priimti sprendimai pagal minėto reglamento 41 straipsnį.

2. Jeigu visos valstybių narių už ateinančius finansinius metus deklaruotos išlaidos viršija tris ketvirčius visų einamųjų finansinių metų asignavimų, Reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 170 straipsnio 3 dalyje numatyti iš anksto paskirti įsipareigojamieji asignavimai ir atitinkamos mėnesinės išmokos skiriami proporcingai išlaidų deklaracijoms, neviršijant 75 % einamųjų finansinių metų asignavimų. Sprendimuose, susijusiuose su tolesnėmis kompensuotinomis sumomis, Komisija atsižvelgia į valstybėms narėms neišmokėtą likutį.

14 straipsnis

Lėšų suteikimas valstybėms narėms

1. Priėmusi sprendimą dėl mėnesinių išmokų Komisija valstybėms narėms į jų atidarytas sąskaitas perveda lėšas, reikalingas EŽŪGF finansuojamoms išlaidoms padengti, prieš tai išskaičiavusi asignuotąsias įplaukas atitinkančią sumą.

Jeigu atėmus asignuotąsias įplaukas Komisijos valstybei narei mokėtina suma yra neigiama, išskaičiavimo perviršis perkeliamas į kitus mėnesius.

2. Kiekviena valstybė narė Komisijai praneša 1 dalyje nurodytos sąskaitos pavadinimą ir numerį, naudodamosi Komisijos joms pateikta forma.

15 straipsnis

Pranešimai pagal viešosios intervencijos tvarką

1. Mokėjimo agentūros Komisijai perduoda:

a) Komisijai paprašius, Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 7 dalyje išvardytus dokumentus bei informaciją ir papildomas nacionalines administracines nuostatas, priimtas dėl intervencinių priemonių taikymo ir valdymo;

b) iki šios reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos datos – informaciją apie viešąjį saugojimą, naudodamos valstybėms narėms Komisijos per elektronines sistemas perduotą formą.

2. Atitinkamos 24 straipsnyje nurodytos informacinės sistemos naudojamos teikti pranešimams, keistis informacija ir rengti dokumentams, susijusiems su viešosios intervencijos išlaidomis.

16 straipsnis

Viešojo saugojimo sąskaitų, kurias tvarko mokėjimo agentūros, turinys

1. Atsargų sąskaitose, numatytose Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos a punkte, atskirai pateikiama ši informacija:

a) produktų kiekiai, nustatomi produktus įvežant į sandėlį ir išvežant iš jo, įskaitant fizinį vežimą ar be jo;

b) kiekiai, nemokamai tiekiami labiausiai skurstantiems asmenims vykdant Europos pagalbos labiausiai skurstantiems asmenims fondo veiklą ir įtraukiami į apskaitą pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 4 straipsnio 3 dalies nuostatas, išskiriant kiekius, perkeliamus į kitą valstybę narę;

c) mėginiams imti naudojami kiekiai, išskiriant pirkėjų paimtus mėginius;

d) kiekiai, kurių nebeįmanoma supakuoti po apžiūros, atliktos vykdant metinę inventorizaciją arba kontrolę perėmus produktus intervenciniam saugojimui, ir kurie tiesiogiai parduodami;

e) dėl nustatytų arba nenustatytų priežasčių trūkstami kiekiai, įskaitant kiekius, atitinkančius leistinus nuokrypius;

f) pablogėjusios kokybės produktų kiekiai,

g) kiekių perviršiai,

h) trūkstami leistinus nuokrypius viršijantys kiekiai,

i) atvežti saugoti kiekiai, įvertinti kaip neatitinkantys nustatytų sąlygų, todėl nepriimti saugoti;

j) produktų grynieji kiekiai, kurie saugomi sandėliuose kiekvieno mėnesio arba ataskaitinių metų pabaigoje ir kurie perkeliami į kito mėnesio arba kitų ataskaitinių metų apskaitą.

2. Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 3 dalies pirmos pastraipos a punkte nurodytose finansinėse sąskaitose pateikiama:

a) šio straipsnio 1 dalies a punkte nurodytų kiekių vertė, atskiriant pirkto ir parduoto kiekio vertes;

b) kiekio, naudojamo ar į kurį atsižvelgiama pagal nemokamo tiekimo režimą, numatytą šio straipsnio 1 dalies b punkte, apskaitinė vertė;

c) finansavimo išlaidos, nurodytos Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 3 straipsnio 1 dalies a punkte;

d) fizinių operacijų išlaidos, nurodytos Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 3 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose;

e) nuvertėjimo sumos, nurodytos Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 3 straipsnio 1 dalies e punkte;

f) iš pardavėjų, pirkėjų ir saugotojų surinktos arba susigrąžintos sumos, išskyrus šio reglamento 20 straipsnio 2 dalyje nurodytas sumas;

g) suma, gauta atlikus tiesioginius pardavimus po metinės inventorizacijos arba atlikus patikras po to, kai produktai paimami intervenciniam saugojimui;

h) patirti nuostoliai ir gautas pelnas išvežus produktus, atsižvelgiant į šios dalies e punkte minėtą nuvertėjimą,

i) kitos debito ir kredito operacijos, visų pirma atitinkančios kiekį, nurodytą šio straipsnio 1 dalies c–g punktuose;

j) vidutinė apskaitinė vertė (atitinkamai už produkto toną arba hektolitrą).

17 straipsnis

Su viešąja intervencija susijusios sąskaitos

1. 16 straipsnyje nurodyti elementai į sąskaitas įtraukiami pateikiant mokėjimo agentūrų faktiškai nustatytus kiekius, vertes, sumas ir vidurkius arba vertes ir sumas, apskaičiuotas remiantis Komisijos nustatytomis standartinėmis sumomis.

2. 1 dalyje nurodyti įrašai ir apskaičiavimai turi būti atliekami laikantis šių taisyklių:

a) kai nustatoma, kad sumažėjo produktų kiekis arba pablogėjo jų kokybė, laikantis Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 VI ir VII prieduose pateiktų taisyklių, šių produktų išvežimo išlaidos į sąskaitas įtraukiamos tik tada, kai yra susijusios su tikrais parduotais ir iš saugojimo vietos išvežtais kiekiais;

b) laikoma, kad kiekiai, prarasti pervežimo iš vienos valstybės narės į kitą metu, nėra patekę į saugojimo vietą paskirties valstybėje narėje, todėl standartinės įvežimo išlaidos jiems netaikomos;

c) kai produktas yra vežamas arba perkeliamas, šiuo tikslu nustatytos standartinės įvežimo ir išvežimo išlaidos įtraukiamos į sąskaitas, jei pagal Sąjungos taisykles jos nėra laikomos vežimo išlaidų sudėtine dalimi;

d) jei Sąjungos teisės aktuose nėra numatyta specialių nuostatų, į EŽŪGF sąskaitas neįtraukiamos sumos iš pablogėjusios kokybės produktų pardavimo ir kitos galimos sumos, gautos vykdant šią veiklą;

e) susidarę kiekių perviršiai į sąskaitas įtraukiami su minuso ženklu prie trūkstamų sandėliuose laikomų ir pervežamų atsargų kiekių. Šie kiekiai priskaičiuojami prie kiekių, viršijančių leistiną nuokrypį;

f) mėginiai, paimti ne pirkėjų, į sąskaitas įtraukiami pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 VII priedo 2 dalies a punktą.

3. Žemės ūkio fondų komitetas informuojamas apie Komisijos atliekamas pataisas, susijusias su 16 straipsnyje minėtais einamųjų ataskaitinių metų duomenimis. Valstybėms narėms galima apie jas pranešti priimant sprendimą dėl mėnesinės išmokos arba, jei jo nėra, priimant sprendimą dėl sąskaitų patvirtinimo. Mokėjimo agentūros į savo sąskaitas jas įtraukia atsižvelgdamos į minėtame sprendime numatytas sąlygas.

18 straipsnis

Išlaidų, įplaukų ir produktų judėjimo įtraukimo į viešosios intervencijos sąskaitas datos

1. Įvairūs išlaidų ir pajamų punktai įtraukiami į sąskaitas tą dieną, kai atliktos viešosios intervencijos fizinės operacijos, taikant Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 3 straipsnio 2 dalyje nurodytą valiutos keitimo kursą.

Tačiau toliau nurodytais atvejais taikomos tokios datos:

a) gautų arba išieškotų sumų atveju – gavimo data, nurodyta šio reglamento 16 straipsnio 2 dalies f ir g punktuose;

b) su fizinėmis operacijomis susijusių išlaidų faktinio apmokėjimo data – kai šioms išlaidoms netaikomos standartinės sumos.

2. Įvairūs su fiziniu produktų judėjimu ir su atsargų administravimu susiję punktai į sąskaitas įtraukiami fizinės operacijos, atliekamos pagal intervencinę priemonę, dieną.

Tačiau toliau nurodytais atvejais taikomos tokios datos:

a) data, kai pagal Komisijos reglamento (ES) Nr. 1272/2009 ( 12 ) 31 straipsnio 2 dalį ir 33 straipsnį mokėjimo agentūra perima produktus savo atsakomybėn – kiekiams, kurie priskiriami viešajam saugojimui nekeičiant jų saugojimo vietos;

b) faktų konstatavimo data – trūkstamiems arba pablogėjusios kokybės ir pertekliniams kiekiams,

c) faktinio saugomų produktų išvežimo iš sandėlio diena – kai tiesiogiai parduodami atsargose likę produktai, kurių nebeįmanoma supakuoti po apžiūros, atliktos vykdant metinę inventorizaciją arba kontrolę perėmus produktus intervenciniam saugojimui,

d) paskutinė ataskaitinių metų diena galimiems leistiną nuokrypį viršijantiems nuostoliams, nurodytiems Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 4 straipsnio 2 dalyje.

19 straipsnis

Taikant viešąja intervenciją finansuojama suma

1. Vykdant Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 2 straipsnyje nurodytas intervencines priemones, finansavimo suma nustatoma remiantis sąskaitomis, kurias rengia bei tvarko mokėjimo agentūros remdamosi Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnio 3 dalies a punktu ir į kurių debetą bei kreditą atitinkamai įtraukiami įvairūs šio reglamento 16 straipsnyje nurodytų išlaidų ir įplaukų punktai, prireikus atsižvelgiant į žemės ūkio sektorių teisės aktais nustatytas išlaidų sumas.

2. Mokėjimo agentūros arba koordinavimo įstaigos iki 10 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos dienos ir iki 30 straipsnio 2 dalyje nurodytos dienos kiekvieną kiekvienų metų mėnesį, naudodamos valstybėms narėms Komisijos per elektronines sistemas perduotą formą, elektroniniu būdu Komisijai pateikia lenteles (P-STO lentelės) su viešojo saugojimo išlaidų finansavimui būtina informacija ir sąskaitomis, patvirtinančiomis su viešuoju saugojimu susijusias išlaidas bei įplaukas.

20 straipsnis

Viešosios intervencijos išlaidų ir įplaukų deklaravimas

1. Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 906/2014 2 straipsnyje nurodytų intervencinių priemonių finansavimas iš EŽŪGF lygus išlaidoms, apskaičiuotoms remiantis mokėjimo agentūros pateikta informacija, atskaičius visas įplaukas iš intervencinių priemonių, patvirtintas naudojant Komisijos įdiegtą informacinę sistemą ir įrašytas mokėjimo agentūros išlaidų deklaracijoje, parengtoje pagal šio reglamento 12 straipsnio nuostatas.

2. Lėšos, susigrąžintos pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 54 straipsnį, ir iš pardavėjų, pirkėjų ir saugotojų gautos arba išieškotos sumos, atitinkančios to reglamento 43 straipsnyje nustatytus kriterijus, deklaruojamos EŽŪGF biudžete laikantis šio reglamento 10 straipsnio 2 dalies a punkte nustatytų sąlygų.







3

SKIRSNIS

EŽŪFKP sąskaitos

21 straipsnis

Finansavimo poreikių prognozės

Laikydamosi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto ii papunkčio, valstybės narės Komisijai du kartus per metus – iki sausio 31 d. ir ne vėliau kaip rugpjūčio 31 d. – perduoda kiekvienos kaimo plėtros programos, nurodytos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1305/2013 ( 13 ) 6 straipsnyje, finansavimo iš EŽŪFKP tais finansiniais metais sumų prognozes. Be to, valstybės narės pateikia atnaujintą finansavimo paraiškų sąmatą kitiems finansiniams metams.

Prognozės ir atnaujinta sąmata siunčiamos pateikiant struktūrinius duomenis ir naudojant informacinę sistemą SFC2014, nustatytą Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 184/2014 ( 14 ) I skyriuje.

22 straipsnis

Išlaidų deklaravimas

1. Mokėjimo agentūros deklaruoja kiekvienos kaimo plėtros programos, nurodytos Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 6 straipsnyje, išlaidas.

Išlaidų deklaracijoje mokėjimo agentūros nurodo kiekvienos kaimo plėtros priemonės:

a) reikalavimus atitinkančių viešųjų išlaidų sumą, su kuria susijusią EŽŪFKP finansavimo dalį mokėjimo agentūra faktiškai sumokėjo kiekvienu šio straipsnio 2 dalyje nurodytu ataskaitiniu laikotarpiu;

b) papildomą informaciją apie finansines priemones, nurodytas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1303/2013 ( 15 ) antros dalies IV antraštinėje dalyje.

c) papildomą informaciją apie paramos gavėjams išmokėtas išankstines išmokas, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 75 straipsnio 1 dalyje;

d) einamuoju laikotarpiu susigrąžintas sumas, nurodytas šio straipsnio 2 dalyje.

2. Komisijai patvirtinus kaimo plėtros programą, valstybės narės pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto i papunktį Komisijai savo išlaidų deklaracijas pateikia laikydamosi šių terminų:

a) išlaidų, patirtų nuo sausio 1 d. iki kovo 31 d. – ne vėliau kaip balandžio 30 d.;

b) išlaidų, patirtų nuo balandžio 1 d. iki birželio 30 d. – ne vėliau kaip liepos 31 d.;

c) išlaidų, patirtų nuo liepos 1 d. iki spalio 15 d. – ne vėliau kaip lapkričio 10 d.;

d) išlaidų, patirtų nuo spalio 16 d. iki gruodžio 31 d. – ne vėliau kaip sausio 31 d.

▼M1

Tačiau už visas išlaidas, kurias mokėjimo agentūros apmokėjo paramos gavėjams pagal Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 65 straipsnio 2 dalį iki paskutinio laikotarpio, nurodyto šios dalies pirmoje pastraipoje, pabaigos, prieš patvirtinant kaimo plėtros programas, nurodytas Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 6 straipsnyje, atsakingos valstybės narės, o tos išlaidos deklaruojamos Komisijai pirmoje patvirtinus programą teikiamoje išlaidų deklaracijoje. Pakeitus Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 11 straipsnyje nurodytą kaimo plėtros programą, išskyrus šio reglamento 23 straipsnio 2 dalyje nurodytas finansinio plano pataisas, mutatis mutandis taikoma ta pati taisyklė.

▼B

3. Kaimo plėtros programų išlaidų deklaracijas mokėjimo agentūros teikia struktūrinių duomenų forma, kurie įvedami į informacinę sistemą SFC2014, nustatytą Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 184/2014 I skyriuje.

4. Tai atvejais, kai Komisija reikalauja papildomų patikrinimų dėl ataskaitinio laikotarpio išlaidų deklaracijose pateiktos neišsamios arba neaiškios informacijos arba nustatytų neatitikimų, skirtingų išaiškinimų arba nenuoseklumo, atsiradusių visų pirma dėl to, kad nebuvo pateikta pagal Reglamentą (ES) Nr. 1305/2013 ir Komisijos aktus, priimtus pagal tą reglamentą, reikalaujamos informacijos, arba dėl svarių įrodymų, kad į išlaidų deklaraciją įtrauktos išlaidos yra susijusios su pažeidimais arba kad esama kaimo plėtros valdymo ir kontrolės sistemos trūkumų, atitinkama valstybė narė Komisijai paprašius per prašyme nurodytą laikotarpį, nustatytą atsižvelgiant į problemos mąstą, pateikia papildomos informacijos.

Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 36 straipsnio 5 dalyje nustatytas visos mokėjimo paraiškoje nurodytos tarpinių išmokų sumos arba jų dalies išmokėjimo terminas gali būti sustabdytas nuo prašymo pateikti daugiau informacijos išsiuntimo datos iki paprašytos informacijos gavimo dienos, bet ne ilgesniam kaip Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 83 straipsnio 1 dalyje nurodytam ilgiausiam laikotarpiui.

Jei atitinkama valstybė narė per papildomos informacijos pateikimo prašyme nustatytą laikotarpį į tą prašymą neatsiliepia, jei jos atsakymas laikomas netinkamu arba jei iš jo matyti, kad nebuvo laikomasi taikytinų taisyklių arba kad Sąjungos lėšos buvo naudojamos netinkamai, Komisija gali pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 41 straipsnį sustabdyti išmokų išmokėjimą arba jas sumažinti.

5. Deklaruojant išlaidas už ataskaitinį laikotarpį, galima pateikti patikslintus tų pačių finansinių metų kitais laikotarpiais deklaruotus duomenis.

Duomenys apie 2 dalies a, b ir c punktuose minėtose deklaracijose nenurodytas finansinių metų išlaidas ir asignuotąsias įplaukas gali būti taisomi tik metinėse ataskaitose, kurios turi būti pateiktos Komisijai pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto iii papunktį.

23 straipsnis

Mokėtinų sumų apskaičiavimas

▼M3

1. Finansavimo reikalavimus atitinkančių viešųjų išlaidų dalis, kurią turi sumokėti Sąjunga, apskaičiuojama taip:

a) Tarybos reglamento (EB) Nr. 1698/2005 15 straipsnyje nurodytų kaimo plėtros programų atveju: už kiekvieną šio reglamento 22 straipsnio 2 dalyje nurodytą ataskaitinį laikotarpį, remiantis kiekvienam prioritetui taikoma EŽŪFKP įnašo norma, nurodyta pirmąją to laikotarpio dieną galiojančiame finansavimo plane;

b) Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 6 straipsnyje nurodytų kaimo plėtros programų atveju: už kiekvieną šio reglamento 22 straipsnio 2 dalyje nurodytą ataskaitinį laikotarpį, remiantis kiekvienai priemonei, operacijų rūšiai, kuriai taikoma konkreti EŽŪFKP įnašo norma, ir techninei pagalbai taikoma EŽŪFKP įnašo norma, nurodyta pirmąją to laikotarpio dieną galiojančiame finansavimo plane.

Apskaičiuojant atsižvelgiama į Sąjungos įnašo pataisas, deklaruotas to laikotarpio išlaidų deklaracijoje.

Nukrypstant nuo pirmos pastraipos, kaimo plėtros programų, pakeistų pagal Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 70 straipsnio 4c dalį, atveju Sąjungos įnašas apskaičiuojamas remiantis kiekvienam prioritetui taikoma EŽŪFKP įnašo norma, nurodyta paskutiniąją ataskaitinio laikotarpio dieną galiojančiame finansavimo plane.

2. Neviršijant Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 34 straipsnio 2 dalyje numatytos viršutinės ribos, kai bendra Sąjungos įnašo kaimo plėtros programai suma viršija visą Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 15 straipsnyje nurodytų kaimo plėtros programų priemonei arba Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 6 straipsnyje nurodytų kaimo plėtros programų prioritetui numatytą sumą, mokėtina suma sumažinama iki tai priemonei arba prioritetui numatytos sumos. Dėl šios priežasties neskirtas Sąjungos įnašas gali būti sumokėtas vėliau, jei valstybė narė pateikia pataisytą finansavimo planą, o Komisija jį patvirtina.

▼B

3. Į kiekvienos valstybės narės atidarytą (-as) sąskaitą (-as) Sąjungos įnašą Komisija perveda, atsižvelgdama į turimas lėšas.

Sąskaitos (-ų) pavadinimą (-us) arba numerį (-ius) valstybės narės Komisijai praneša laikydamosi Komisijos pateiktos formos.







4

SKIRSNIS

Bendrosios EŽŪGF ir EŽŪFKP taikomos nuostatos

24 straipsnis

Keitimasis informacija ir dokumentais elektroniniu būdu

1. Komisija nustato informacines sistemas, kurias naudodama su valstybėms narėms elektroniniu būdu keičiasi dokumentais ir informacija teikiant pranešimus ir konsultuojantis dėl informacijos, kaip numatyta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnyje ir jo taikymo taisyklėse. Komisija apie bendrąsias tų sistemų įgyvendinimo sąlygas per Žemės ūkio fondų komitetą informuoja valstybes nares.

2. 1 dalyje nurodytos informacinės sistemos turi suteikti galimybę tvarkyti:

a) duomenis, reikalingus finansiniams sandoriams, visų pirma susijusius su mėnesinėmis ir metinėmis mokėjimo agentūrų ataskaitomis, išlaidų ir įplaukų deklaracijomis ir informacijos ir dokumentų perdavimu pagal Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 3 straipsnį ir šio reglamento 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 ir 29 straipsnius;

b) bendros svarbos dokumentus, leidžiančius tikrinti mėnesines ir metines ataskaitas ir susipažinti su mokėjimo agentūrų Komisijai pateiktina informacija ir dokumentais;

c) Sąjungos teisės aktus ir Komisijos gaires dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo per Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 nustatyta tvarka akredituotas ir paskirtas įstaigas ir gaires dėl suderinto atitinkamų teisės aktų taikymo.

3. 10, 19, 20, 23 straipsniuose ir 30 straipsnio 1 dalies a, b ir d punktuose nurodytų dokumentų formą ir turinį Komisija nustato ir per informacines sistemas pateikia valstybėms narėms.

Tas formas taiso ir atnaujina Komisija, apie tai pranešusi Žemės ūkio fondų komitetui.

4. 1 dalyje nurodytos informacinės sistemos gali apimti priemones, reikalingas duomenims saugoti ir kad Komisija galėtų tvarkyti fondų sąskaitas, taip pat priemones nustatyto dydžio išlaidoms arba pagal vienodą metodiką skaičiuotinoms išlaidoms apskaičiuoti, ypač kai tai susiję su finansinėmis išlaidomis ir nuvertėjimu.

5. Už duomenų apie finansines operacijas perdavimą, įrašymą į 1 dalyje nurodytas informacines sistemas arba atnaujinimą jose atsakingos mokėjimo agentūros; tai atlikti gali pačios mokėjimo agentūros arba įstaigos, kurioms patikėtos tokios funkcijos, o prireikus – pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 7 straipsnio 4 dalį akredituotos koordinavimo įstaigos.

6. Kai Reglamente (ES) Nr. 1306/2013 arba pagal tą reglamentą Komisijos priimtuose aktuose numatytam dokumentui arba procedūrai yra reikalingas įgalioto asmens parašas arba asmens sutikimas vienu arba keletu tos procedūros etapų, įdiegtos informacinės tokių dokumentų perdavimo sistemos turi sudaryti sąlygas nedviprasmiškai identifikuoti kiekvieną asmenį ir suteikti pakankamas garantijas, kad, laikantis Sąjungos teisės aktų, dokumentų turinys negalės būti pakeistas, įskaitant atskiruose procedūros etapuose. Išlaidų deklaracijų ir valdymo deklaracijų, pridedamų prie metinių ataskaitų, nurodytų Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto i ir iii papunkčiuose, atveju mokėjimo agentūros arba, prireikus, pagal to reglamento 7 straipsnio 2 ir 4 dalis akredituotos koordinavimo įstaigos saugo elektroniniu būdu pateiktų dokumentų originalus.

7. Dokumentai elektroninėse ir skaitmeninėse laikmenose saugomi visą 32 straipsnyje nurodytą laikotarpį.

8. Informacinės sistemos gedimo arba ilgalaikio ryšio nebuvimo atveju valstybė narė, gavusi išankstinį Komisijos sutikimą ir pastarosios nustatytomis sąlygomis, gali dokumentus pateikti kita forma.

25 straipsnis

Išmokų mokėjimo sustabdymas, jei vėluojama pateikti informaciją

Įgyvendinimo aktuose dėl Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 18 straipsnio 3 dalyje nurodytų mėnesinių išmokų arba to reglamento 36 straipsnyje nurodytų tarpinių išmokų atsižvelgiama į mokėjimų sustabdymą, dėl kurio priimtas sprendimas pagal to reglamento 42 straipsnį.

26 straipsnis

Palydovinių nuotraukų įsigijimas

1. Taikydama Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 21 straipsnį kiekviena valstybė narė Komisijai ne vėliau kaip kiekvienų metų lapkričio 1 d. praneša:

a) ar norėtų, kad Komisija įsigytų palydovines nuotraukas, reikalingas jos patikrų programai ir (arba) jos Žemės sklypų identifikavimo sistemos kokybės vertinimui,

b) ploto, kuris turi būti patikrintas, dydį ir planuojamų kontrolės zonų skaičių.

2. Valstybės narės, prašančios, kad Komisija įsigytų palydovines nuotraukas, bendradarbiaudamos su ja ir iki sausio 15 d. po šio straipsnio 1 dalyje minimos informacijos pateikimo parengia atitinkamų zonų sąrašą ir minėtų nuotraukų įsigijimo grafiką.

3. Komisija nemokamai pateikia valstybių narių įgaliotiesiems atstovams savo įsigytas palydovines nuotraukas. Šie atstovai turi laikytis autorių teisių nuostatų, numatytų sutartyse su tiekėjais, ir grąžinti nuotraukas, kai darbas bus atliktas.

4. Jei bendras valstybių narių gautų prašymų kiekis viršija Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 21 straipsnio vykdymui skirtą biudžetą, Komisija priima sprendimą dėl teiktinų palydovinių nuotraukų apribojimo, kad turimos lėšos būtų naudojamos kuo veiksmingiau.







III

SKYRIUS

SĄSKAITŲ PATVIRTINIMAS







1

SKIRSNIS

Skolų susigrąžinimas

27 straipsnis

Palūkanos, taikomos susigrąžinant nepagrįstai išmokėtas sumas

1. Jei žemės ūkio sektorių teisės aktais numatyta kitaip, palūkanos už nepagrįstai išmokėtas sumas, kurios turi būti susigrąžintos dėl pažeidimų arba aplaidumo, apskaičiuojamos už laikotarpį nuo paramos gavėjui vykdomajame rašte sumoms išieškoti nurodyto mokėjimo termino iki grąžinimo arba išieškojimo dienos. Mokėjimo terminas negali būti ilgesnis nei 60 dienų nuo vykdomojo rašto datos.

2. Taikytina palūkanų norma bet kuriuo atveju negali būti mažesnė negu nacionalinėje teisėje nustatyta nepagrįstai išmokėtų sumų susigrąžinimui arba grąžintinų sumų surinkimui taikoma palūkanų norma.

28 straipsnis

Susigrąžinimas kompensuojant

Nepažeisdamos jokių kitų nacionalinėje teisėje numatytų veiksmų reikalavimų vykdymui užtikrinti, valstybės narės visas dar negrąžintas paramos gavėjo skolas, nustatytas remiantis nacionaline teise, išskaičiuoja iš išmokų, kurias tam pačiam paramos gavėjui ateityje mokės už skolos susigrąžinimą atsakinga mokėjimo agentūra.







2

SKIRSNIS

Patvirtinimas

29 straipsnis

Metinių ataskaitų turinys

Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 102 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos c punkto iii papunktyje minimose metinėse ataskaitose nurodoma:

a) to reglamento 43 straipsnyje nurodytos asignuotosios įplaukos;

b) ►C1 atskiruose Sąjungos biudžeto punktuose ir papunkčiuose susumuotos EŽŪGF išlaidos, iš jų atėmus visas nepagrįstai išmokėtas sumas, kurios nebuvo susigrąžintos finansinių metų pabaigoje, išskyrus šio straipsnio f punkte nurodytas sumas, įskaitant visas taikytas palūkanas; ◄

c) ►C1 EŽŪFKP išlaidos pagal programą, priemonę ir konkrečią įnašo normą. Į metinę išlaidų suvestinę įtraukiama ir informacija apie susigrąžintas sumas. Užbaigus įgyvendinti programą visos nesusigrąžintos nepagrįstai išmokėtos sumos, išskyrus šio straipsnio f punkte nurodytas sumas, ir visos taikytinos palūkanos atimamos iš atitinkamų finansinių metų išlaidų; ◄

d) skirtumų lentelė pagal punktus ir papunkčius arba, EŽŪFKP atveju, pagal programą, priemonę, konkrečią įnašo normą ir tikslines sritis, tarp metinėse ataskaitose nurodytų išlaidų bei asignuotųjų įplaukų ir tuo pačiu laikotarpiu deklaruotų šio reglamento 10 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytuose dokumentuose dėl EŽŪGF ir šio reglamento 22 straipsnio 2 dalyje dėl EŽŪFKP, taip pat kiekvieno skirtumo paaiškinimas;

e) atskirai nurodomos sumos, kurias atitinkamai turi sumokėti konkreti valstybė narė ir Sąjunga pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 54 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą ir 54 straipsnio 3 dalį;

f) pagal šio reglamento II priede nurodytą pavyzdį parengta lentelė, kurioje nurodytos finansinių metų pabaigoje susigrąžintinos, nepagrįstai dėl pažeidimų, apibrėžtų Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 ( 16 ) 1 straipsnio 2 dalyje, išmokėtos sumos, įskaitant visas pagal taikomas Sąjungos sektorių taisykles numatytas baudas ir palūkanas;

g) pagal šio reglamento III priede nurodytą pavyzdį parengtas išrašas iš skolininkų apskaitos knygos apie sumas, kurios turi būti susigrąžintos ir sumokėtos EŽŪGF arba EŽŪFKP (išskyrus šio straipsnio b, c ir f punktuose nurodytas sumas), įskaitant visas taikomas baudas ir palūkanas;

h) intervencinių operacijų suvestinė ir ataskaita apie finansinių metų pabaigoje esančių atsargų kiekį ir jų laikymo vietą;

i) patvirtinimas, kad išlaidų, asignuotųjų įplaukų ir kiekvieno intervencinio atsargų perkėlimo duomenys yra užfiksuoti mokėjimo agentūros bylose ir apskaitos įrašuose;

j) nepanaudotų/nepatvirtintų valstybių narių išankstinių mokėjimų sumos finansinių metų pabaigos balansas, EŽŪGF atveju išskirstytas pagal priemones, o EŽŪFKP – pagal programas, pastarojo fondo atveju įskaitant finansines priemones. Finansinių priemonių laikotarpio pabaigos balansas susijęs su Komisijos išmokėtomis sumomis, kurios valstybių narių nebuvo panaudotos išmokoms galutiniams paramos gavėjams ir dėl kurios nebuvo prisiimta įsipareigojimų pagal garantijų sutartis remiantis Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 42 straipsnio 1 dalimi.

30 straipsnis

Informacijos perdavimas

1. Sąskaitoms patvirtinti pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnį kiekviena valstybė narė Komisijai siunčia:

a) į metines ataskaitas įtrauktus punktus, kaip nurodyta šio reglamento 29 straipsnyje;

b) sertifikavimo įstaigos ar įstaigų parengtus sertifikatus ir ataskaitas, nurodytus šio reglamento 5 straipsnio 3 ir 4 dalyse;

c) visos apskaitos informacijos visus įrašus, kurie yra reikalingi statistikai ir kontrolei atlikti;

d) valdymo deklaraciją, nurodytą šio reglamento 3 straipsnyje.

2. 1 dalyje nurodyti dokumentai ir apskaitos informacija nusiunčiami Komisijai ne vėliau kaip kitų metų po atitinkamų finansinių metų vasario 15 d. Šios dalies a, b ir d punktuose nurodytų dokumentų vienas egzempliorius siunčiamas kartu su elektronine kopija, naudojant Komisijos nustatytą formą ir laikantis Komisijos pagal 24 straipsnį nustatytų reikalavimų.

3. Komisijai paprašius arba valstybės narės iniciatyva, išsamesnė informacija, susijusi su sąskaitų patvirtinimu, gali būti nusiųsta Komisijai per laikotarpį, kuri Komisija nustato atsižvelgdama į darbą, kurį reikia atlikti siekiant suteikti tokią informaciją. Jeigu tokios informacijos nepateikta, Komisija sąskaitas gali patvirtinti remdamasi turima informacija.

4. Tinkamai pagrįstais atvejais Komisija gali leisti pateikti informaciją vėliau, jeigu toks prašymas jai pateikiamas prieš pasibaigiant informacijos pateikimo terminui.

31 straipsnis

Apskaitos informacijos forma ir turinys

1. 30 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytos apskaitos informacijos forma ir turinys bei jos pateikimo Komisijai būdas turi būti nustatomi laikantis Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 991/2013 ( 17 ).

2. Komisija apskaitos informaciją naudoja tik šiais tikslais:

a) atlikdama sąskaitų patvirtinimo užduotis pagal Reglamentą (ES) Nr. 1306/2013;

b) stebėdama pokyčius ir teikdama žemės ūkio prognozes.

Šia informacija vykdydami savo užduotis gali pasinaudoti Europos Audito Rūmai ir Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF).

3. Visi surinktoje apskaitos informacijoje nurodyti asmens duomenys tvarkomi tik 2 dalyje nurodytais tikslais. Visų pirma, jeigu Komisija naudoja apskaitos informaciją 2 dalies pirmos pastraipos b punkte nurodytu tikslu, Komisija užtikrina tokių duomenų anonimiškumą ir tvarko juos tik apibendrinta forma.

4. Suinteresuotieji asmenys užklausas apie savo asmens duomenų tvarkymą Komisijai siunčia naudodami VI priede pateiktą formą.

5. Komisija užtikrina, kad apskaitos informacija būtų tvarkoma konfidencialiai ir saugiai.

32 straipsnis

Apskaitos informacijos saugojimas

1. Su finansuojamomis išlaidomis ir asignuotosiomis įplaukomis, kurias gaus EŽŪGF, susijusius patvirtinamuosius dokumentus Komisija saugo ne trumpiau kaip trejus metus po tų metų, kuriais Komisija patvirtino atitinkamų finansinių metų sąskaitas pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnį.

2. Su finansuojamomis išlaidomis ir asignuotosiomis įplaukomis, kurias gaus EŽŪGF, susijusius patvirtinamuosius dokumentus Komisija saugo ne trumpiau kaip trejus metus po tų metų, kuriais buvo atliktas paskutinis mokėjimo agentūros mokėjimas.

3. Pažeidimų arba aplaidumo atveju 1 ir 2 dalyje nurodytus patvirtinamuosius dokumentus Komisija saugo ne trumpiau kaip trejus metus po tų metų, kuriais iš paramos gavėjų buvo susigrąžintos ir fondams pervestos visos sumos arba kuriais buvo nustatytos finansinės nesusigrąžinimo pasekmės pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 54 straipsnio 2 dalį.

4. Jeigu atliekama Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnyje numatyta atitikties patvirtinimo procedūra, 1 ir 2 dalyje nurodytus patvirtinamuosius dokumentus Komisija saugo ne trumpiau kaip vienus metus po tų metų, kuriais buvo užbaigta procedūra, arba, jeigu byla dėl atitikties sprendimo nagrinėjama Europos Sąjungos Teisingumo Teisme, ne trumpiau kaip vienus metus po tų metų, kuriais byla buvo užbaigta.

5. 1–4 dalyse nurodytus patvirtinamuosius dokumentus Komisija saugo popierine, elektronine ir (arba) abiem formomis.

Vien elektronine forma dokumentai gali būti saugomi tik tuo atveju, jeigu pagal valstybės narės nacionalinę teisę nacionalinio teismo procese leidžiama naudoti elektroninius dokumentus kaip pagrindinių operacijų įrodymą.

Jeigu dokumentai saugomi tik elektronine forma, jų saugojimo sistema turi atitikti Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 I priedo 3 skirsnio B dalies reikalavimus.

33 straipsnis

Finansinis patvirtinimas

1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnyje nurodytame sprendime dėl sąskaitų patvirtinimo nustatomos kiekvienos valstybės narės patirtų išlaidų sumos per atitinkamus finansinius metus, kurios pripažįstamos mokėtinomis iš fondų remiantis šio reglamento 29 straipsnyje nurodytomis ataskaitomis ir atsižvelgiant į visus Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 41 straipsnyje nurodytus sumažinimus ir sustabdymus.

Sprendime taip pat nustatoma, kokios sumos turi būti finansuotos iš Sąjungos ir atitinkamos valstybės narės biudžeto pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 54 straipsnio 2 dalį.

Į EŽŪFKP skirtame sprendime dėl sąskaitų patvirtinimo nustatytą sumą įtraukiamos lėšos, kurias atitinkama valstybė narė gali dar kartą panaudoti po perskyrimo pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 56 straipsnio antrą pastraipą.

2. EŽŪGF atveju su sprendimu dėl sąskaitų patvirtinimo susijusios iš kiekvienos valstybės narės susigrąžintinos arba jai mokėtinos sumos nustatomos, išskaičiuojant atitinkamų finansinių metų mėnesines išmokas iš pagal 1 dalį tiems patiems finansiniams metams pripažintų išlaidų. Komisija išskaičiuoja šią sumą arba prideda ją prie mėnesinės išmokos, susijusios su antrojo mėnesio po sprendimo dėl sąskaitų patvirtinimo priėmimo išlaidomis.

EŽŪFKP atveju su sprendimu dėl sąskaitų patvirtinimo susijusios iš kiekvienos valstybės narės susigrąžintinos arba jai mokėtinos sumos nustatomos, išskaičiuojant atitinkamų finansinių metų tarpines išmokas iš pagal 1 dalį tiems patiems finansiniams metams pripažintų išlaidų.

Komisija išskaičiuoja šią sumą iš pirmojo mokėjimo arba prideda ją prie minėto mokėjimo, už kurį valstybė narė pateikė išlaidų deklaraciją po to, kai buvo priimtas sprendimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 51 straipsnį.

3. Pasibaigus finansiniams metams, ne vėliau kaip balandžio 30 d. Komisija informuoja atitinkamą valstybę narę apie Komisijai pateiktos informacijos patikrinimų rezultatus kartu su siūlomais pakeitimais.

4. Jeigu dėl tam tikrų atitinkamai valstybei narei priskirtinų priežasčių Komisija negali patvirtinti valstybės narės sąskaitų iki kitų metų gegužės 31 d., Komisija atitinkamą valstybę narę informuoja apie papildomus tyrimus, kuriuos ji siūlo atlikti pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 47 straipsnį.

5. 1–4 dalys mutatis mutandis taikomos asignuotosioms įplaukoms, apibrėžtoms Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 43 straipsnyje.

34 straipsnis

Atitikties patvirtinimas

1. Siekdama nustatyti sumas, kurios nebus finansuojamos Sąjungos lėšomis tuo atveju, kai nustatoma, kad išlaidos patirtos nesilaikant Sąjungos taisyklių, Komisija remiasi savo išvadomis ir atsižvelgia į valstybių narių pateiktą informaciją, jei ši informacija pateikta laikantis terminų, nustatytų atliekant atitikties patvirtinimo procedūrą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį ir pagal šį straipsnį.

2. Jeigu po atlikto tyrimo Komisija mano, kad išlaidos patirtos nesilaikant Sąjungos taisyklių, ji praneša tokias išvadas atitinkamai valstybei narei, nurodo taisomąsias priemones, reikalingas užtikrinti, kad ateityje būtų laikomasi šių taisyklių, ir nurodo preliminarų finansinių pataisų lygį, kuris, jos manymu, tame procedūros etape atitinka jos išvadas. Tame pranešime taip pat nustatoma dvišalio posėdžio, kuris turi būti surengtas per keturis mėnesius po to, kai baigiasi valstybės narės atsakymui nustatytas laikotarpis, data. Pranešime daroma nuoroda į šį straipsnį.

Valstybė narė turi atsakyti per du mėnesius nuo pranešimo gavimo. Atsakydama valstybė narė visų pirma turi galimybę:

a) Komisijai įrodyti, kad faktinis reikalavimų nesilaikymo arba fondams keliamos rizikos mastas yra mažesnis negu nurodė Komisija;

b) pranešti Komisijai apie taisomąsias priemones, kurių ji ėmėsi, kad užtikrintų, jog būtų laikomasi Sąjungos taisyklių, ir nuo kurios dienos jos bus įgyvendinamos.

Pateisinamais atvejais Komisija, gavusi pagrįstą prašymą iš valstybės narės, gali leisti pratęsti dviejų mėnesių laikotarpį ne daugiau kaip dviem mėnesiais. Prašymą Komisijai reikia nusiųsti, kol tas laikotarpis dar nepasibaigęs.

Jei valstybė narė mano, kad dvišalio posėdžio rengti nereikia, atsakydama į pirmiau nurodytą pranešimą ji apie tai atitinkamai praneša Komisijai.

3. Dvišaliame posėdyje abi šalys stengiasi pasiekti susitarimą dėl priemonių, kurių reikia imtis, taip pat dėl pažeidimo masto įvertinimo ir dėl Sąjungos biudžetui padarytos finansinės žalos.

Komisija per 30 darbo dienų nuo dvišalio posėdžio parengia jo protokolą ir nusiunčia jį valstybei narei. Valstybė narė gali atsiųsti Komisijai savo pastabas per 15 darbo dienų nuo posėdžio protokolo gavimo dienos.

Per šešis mėnesius nuo dvišalio posėdžio protokolo nusiuntimo dienos Komisija oficialiai praneša savo išvadas valstybei narei, remdamasi informacija, gauta per atitikties patvirtinimo procedūrą. Tame pranešime įvertinamos išlaidos, kurios nebus Sąjungos finansuojamos pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį ir Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 907/2014 12 straipsnį. Pranešime daroma nuoroda į šio reglamento 40 straipsnio 1 dalį.

4. Tais atvejais, kai valstybė narė taiko 40 straipsnyje numatytą taikinimo procedūrą, Komisija valstybei narei savo išvadas praneša ne vėliau kaip per šešis mėnesius po:

a) Taikinimo institucijos ataskaitos gavimo arba

b) papildomos informacijos iš valstybės narės per terminą, nurodytą 40 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje, gavimo su sąlyga, kad laikomasi šio straipsnio 6 dalyje nustatytų sąlygų.

5. Kad 3 ir 4 dalys būtų taikomos atitinkamais laikotarpiais, Komisija turi turėti visą konkrečiu procedūros etapu svarbią informaciją. Jei Komisija mano, kad jai trūksta informacijos, ji gali bet kuriuo metu per 3 ir 4 dalyse nustatytus laikotarpius:

a) prašyti, kad valstybė narė pateiktų papildomos informacijos; valstybė narė atsakymą pateikia per du mėnesius nuo tokio pranešimo gavimo; ir (arba)

b) informuoti valstybę narę apie savo ketinimą atlikti papildomą auditą, kad atliktų būtinas patikras.

Tokiu atveju 3 ir 4 dalyse nurodyti laikotarpiai pradedami skaičiuoti iš naujo: arba nuo Komisijos prašymo suteikti papildomos informacijos gavimo dienos, arba nuo paskutinės papildomo audito dienos.

6. Vertinant išlaidas, kurios nebus Sąjungos finansuojamos, į informaciją, kurią valstybė narė perduoda po ►C2 3 dalies trečioje pastraipoje ◄ nurodyto Komisijos pranešimo, galima atsižvelgti tik:

a) siekiant išvengti didelio Sąjungos biudžetui padarytos finansinės žalos pervertinimo ir

b) jei tinkamai pagrindžiama, kad informaciją perduoti vėluojama dėl išorės veiksnių, ir jei dėl to vėlavimo Komisijai nekyla kliūčių laiku priimti sprendimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį.

7. Pateikusi valstybėms narėms savo išvadas pagal šio reglamento 34 straipsnio 3 arba 4 dalį Komisija, jei reikia, priima vieną ar daugiau sprendimų pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį, kad iš Sąjungos lėšų nebūtų finansuojamos išlaidos, patirtos nesilaikant Sąjungos taisyklių. Komisija gali toliau vykdyti atitikties patvirtinimo procedūras, kol valstybė narė faktiškai įgyvendins taisomąsias priemones.

8. EŽŪGF atveju Sąjungos finansavimas sumažinamas Komisijai tas sumas išskaičiavus iš mėnesinių išmokų, susijusių su antrąjį mėnesį po sprendimo priėmimo pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį patirtomis išlaidomis.

EŽŪFKP atveju Sąjungos finansavimas sumažinamas Komisijai tas sumas išskaičiavus iš išmokos, su kuria susijusią išlaidų deklaraciją valstybė narė pateikė po to, kai buvo priimtas sprendimas pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį.

Tačiau valstybės narės prašymu ir pasikonsultavusi su Žemės ūkio fondų komitetu Komisija gali priimti sprendimą, kuriuo nustatoma kita data išskaičiavimams atlikti arba leidžiama juos kompensuoti dalinėmis išmokomis, jeigu tai pateisinama išskaičiavimų, įtrauktų į įgyvendinimo aktą, priimtą remiantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsniu, svarba.

▼M2

8a. Dėl valstybių narių, kurioms finansinė pagalba teikiama pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 332/2002 ( 18 ), Tarybos reglamentą (ES) Nr. 407/2010 ( 19 ) ir Europos stabilumo mechanizmo steigimo sutartį, Komisija valstybės narės prašymu ir pasitarusi su Žemės ūkio fondų komitetu gali priimti įgyvendinimo sprendimą, kuriuo ne ilgesniam kaip 24 mėnesių laikotarpiui nuo jo priėmimo dienos atidedamas sprendimų, priimtų po 2015 m. gegužės 1 d. pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį, vykdymas („atidėjimo sprendimas“).

Atidėjimo sprendimu leidžiama išskaičiavimus atlikti pasibaigus atidėjimo laikotarpiui trimis metinėmis dalimis. Jei visa suma, kuriai taikomas atidėjimo sprendimas, yra didesnė negu 0,02 % valstybės narės bendrojo vidaus produkto, Komisija gali leisti šią sumą grąžinti ne daugiau kaip penkiomis metinėmis dalimis.

Valstybės narės prašymu, pasitarusi su Žemės ūkio fondų komitetu, Komisija gali nuspręsti pirmoje pastraipoje nurodyto atidėjimo laikotarpį vieną kartą pratęsti ne ilgesniam kaip 12 mėnesių laikotarpiui.

Valstybė narė, kuriai taikomas atidėjimo sprendimas, užtikrina, kad, remiantis veiksmų planu, kuris parengiamas konsultuojantis su Komisija ir kuriame nustatomi galutiniai terminai ir aiškūs pažangos rodikliai, būtų ištaisyti sprendimo priėmimo metu egzistavę trūkumai, dėl kurių prireikė išskaičiavimų. Komisija iš dalies keičia arba panaikina atidėjimo sprendimą, atsižvelgdama į proporcingumo principą, vienu iš šių atvejų:

a) valstybė narė nesiima trūkumams ištaisyti reikalingų veiksmų, kaip numatyta veiksmų plane;

b) pagal pažangos rodiklius taisomųjų veiksmų pažanga yra nepakankama arba

c) veiksmų rezultatai nėra patenkinami.

8b. 8 ir 8a dalyse nurodyti įgyvendinimo sprendimai priimami laikantis Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 116 straipsnio 2 dalyje nurodytos patariamosios procedūros.

▼M3

9. Tinkamai pagrįstais atvejais, apie kuriuos pranešama atitinkamoms valstybėms narėms, Komisija gali pratęsti 3, 4 ir 5 dalyse nurodytus laikotarpius.

▼B

10. 1–9 dalys mutatis mutandis taikomos asignuotosioms įplaukoms, apibrėžtoms Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 43 straipsnyje.

▼M3

11. Jei 2, 3, 4 ir 5 dalyse nurodyti laikotarpiai apima visą rugpjūčio mėnesį arba jo dalį, šis mėnuo į tuos laikotarpius neįskaičiuojamas.

▼B

35 straipsnis

Sprendimas nepradėti arba nebetęsti atitikties patvirtinimo tyrimų

1. Komisija gali nuspręsti nepradėti arba nebetęsti atitikties patvirtinimo tyrimo pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį, kai ji mano, kad galimos finansinės pataisos dėl reikalavimų nesilaikymo, nustatyto per 34 straipsnio 2 dalyje nurodytą tyrimą, neviršytų 50 000 EUR ir 2 % atitinkamų išlaidų arba sumų, kurias reikia susigrąžinti.

2. Kai Komisija sumažina mėnesines išmokas pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 41 straipsnio 1 dalį, ji gali nuspręsti nepradėti arba nebetęsti atitikties patvirtinimo tyrimo pagal to reglamento 52 straipsnį, jei atitinkama valstybė narė nepareiškia savo prieštaravimo dėl šios dalies taikymo vykdant to reglamento 41 straipsnio 1 dalyje nustatytą procedūrą.

36 straipsnis

Taikinimo institucija

Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnyje numatytai atitikties patvirtinimo procedūrai atlikti įsteigiama Taikinimo institucija. Jos uždaviniai yra:

a) išnagrinėti bet kokį klausimą, kurį jai nurodo valstybė narė, gavusi oficialų pranešimą iš Komisijos pagal šio reglamento 34 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą, įskaitant išlaidų, kurių Komisija ketina nebefinansuoti iš Sąjungos biudžeto, įvertinimą;

b) siekti suderinti Komisijos ir atitinkamos valstybės narės skirtingas pozicijas;

c) nagrinėjimo pabaigoje parengti ataskaitą apie pastangų suderinti pozicijas rezultatus, surašant tam tikras pastabas, kurios, jos manymu, yra naudingos, jeigu dėl visų arba kai kurių ginčytinų klausimų nepavyksta susitarti.

37 straipsnis

Taikinimo institucijos sudėtis

1. Taikinimo instituciją sudaro ne mažiau kaip penki nariai, atrinkti iš žymių asmenų, kurie yra tikrai nepriklausomi ir turi aukštą kvalifikaciją spręsti bendros žemės ūkio politikos, įskaitant kaimo plėtrą, finansavimo klausimus arba turi finansinio audito patirties.

Jie turi būti skirtingų valstybių narių piliečiai.

2. Komisija, pasikonsultavusi su Žemės ūkio fondų komitetu, skiria pirmininką, narius ir pakaitinius narius pradiniam trejų metų laikotarpiui.

Kadencija gali būti atnaujinta tik vieną kartą vieniems metams, apie tai pranešus Žemės ūkio fondų komitetui. Tačiau jei pirmininkas, kurį norima skirti, jau yra Taikinimo institucijos narys, jo pirminė pirmininko kadencija trunka trejus metus.

Taikinimo institucijos pirmininko, narių ir pakaitinių narių pavardės skelbiamos Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje.

3. Taikinimo institucijos nariams mokamas atlygis, atsižvelgiant į laiką, kurį jie turi skirti užduotims atlikti. Išlaidos kompensuojamos pagal Komisijos darbuotojams taikomas taisykles.

4. Pasibaigus kadencijai, pirmininkas ir nariai toliau eina pareigas, kol jie pakeičiami arba jų kadencija pratęsiama.

5. Komisija, pasikonsultavusi su Žemės ūkio fondų komitetu, gali nutraukti nario, kuris nebeatitinka jam keliamų reikalavimų atlikti pareigas Taikinimo institucijoje arba kuris dėl kokios nors priežasties neapibrėžtą laikotarpį negali eiti pareigų, kadenciją.

Tokiu atveju šį narį likusiam kadencijos laikotarpiui pakeičia pakaitinis narys ir apie tai pranešama Žemės ūkio fondų komitetui.

Jeigu pirmininko kadencija yra nutraukiama, Komisija, pasikonsultavusi su Žemės ūkio fondų komitetu, paskiria narį, kuris atliks pirmininko pareigas likusį kadencijos laikotarpį.

38 straipsnis

Taikinimo institucijos nepriklausomumas

1. Taikinimo institucijos nariai yra nepriklausomi vykdydami savo pareigas, jie nesiekia gauti jokių nurodymų iš Komisijos, kitų Vyriausybių ar institucijų ir jų nevykdo.

Nariai negali dalyvauti Taikinimo institucijos veikloje ir pasirašyti ataskaitos, jeigu atlikdami ankstesnes pareigas buvo asmeniškai susiję su svarstomu klausimu.

2. Nepažeidžiant Sutarties 287 straipsnio nuostatų, nariai negali viešai atskleisti jokios informacijos, su kuria susipažino atlikdami pareigas Taikinimo institucijoje. Tokia informacija yra slapta, ji saugoma kaip profesinė paslaptis.

39 straipsnis

Darbo tvarka

1. Taikinimo institucijos posėdžiai vyksta Komisijos būstinėje. Pirmininkas parengia ir organizuoja darbą. Kai pirmininko nėra, nepažeidžiant 37 straipsnio 5 dalies pirmos pastraipos, pirmininko pareigas atlieka vyriausias narys.

Sekretoriato paslaugas Taikinimo institucijai teikia Komisija.

2. Nepažeidžiant 38 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, ataskaitos tvirtinamos absoliučia dalyvaujančių narių balsų dauguma; svarstant klausimus kvorumą sudaro trys asmenys.

Ataskaitas pasirašo pirmininkas ir kiti svarstyme dalyvavę nariai. Kartu jas pasirašo sekretoriatas.

40 straipsnis

Taikinimo procedūra

1. Valstybė narė gali perduoti spręsti klausimą Taikinimo institucijai per 30 darbo dienų po to, kai gavo Komisijos pranešimą, nurodytą ►C2 34 straipsnio 3 dalies trečioje pastraipoje ◄ , Taikinimo institucijos sekretoriatui nusiųsdama oficialų taikinimo prašymą.

Procedūros sąlygas ir sekretoriato adresą nurodo valstybė narė per Žemės ūkio fondų komitetą.

2. Taikinimo prašymas priimamas tik tuomet, jeigu, kaip praneša Komisija, numatyta suma, kurios Sąjunga nefinansuos:

a) viršija 1 milijoną eurų arba

b) sudaro ne mažiau kaip 25 % visų valstybės narės metinių išlaidų pagal atitinkamas biudžeto eilutes.

Be to, jeigu atitinkama valstybė narė išankstinėse diskusijose teigė ir įrodė, kad kalbama apie esminį dalyką, susijusį su Sąjungos taisyklių taikymu, Taikinimo institucijos pirmininkas gali paskelbti taikinimo prašymą priimtinu. Tačiau toks prašymas nepriimtinas, jeigu jis susijęs tik su teisiniu aiškinimu.

3. Taikinimo institucija kuo greičiau atlieka neoficialų tyrimą, remdamasi tik Komisijos turimais įrodymais tuo metu, kai pagal 34 straipsnio 3 dalį pranešama apie oficialias išvadas ir nešališkai išklausydama Komisiją bei atitinkamas nacionalines institucijas.

Tačiau jei valstybė narė mano, kad į savo taikinimo prašymą turi įtraukti informaciją, kuri dar nebuvo perduota Komisijai, Taikinimo institucija gali paprašyti Komisiją įvertinti tą naują informaciją tik jei įvykdytos 34 straipsnio 6 dalyje nustatytos sąlygos. Informacija Komisijai perduodama ne vėliau kaip per du mėnesius po to, kai nusiunčiama 36 straipsnio c punkte nurodyta ataskaita.

4. Jeigu praėjus keturiems mėnesiams po kreipimosi Taikinimo institucijai nepavyko suderinti Komisijos ir atitinkamos valstybės narės pozicijų, taikinimo procedūra laikoma nepavykusia.

Šiuo atveju ataskaitoje, nurodytoje 36 straipsnio c punkte, nurodomos priežastys, dėl kurių pozicijos negalėjo būti suderintos. Joje nurodoma, ar per procedūrą pasiektas dalinis susitarimas ir ar Taikinimo institucija prašo Komisiją įvertinti naują informaciją pagal 3 dalies antrą pastraipą.

Ataskaita siunčiama:

a) atitinkamai valstybei narei,

b) Komisijai, kad ši galėtų ją išnagrinėti prieš pateikdama savo išvadas valstybei narei;

c) kitoms valstybėms narėms, kurios dalyvauja Žemės ūkio fondų komiteto veikloje.

▼M3

5. Jei 1, 3 ir 4 dalyse nurodyti laikotarpiai apima visą rugpjūčio mėnesį arba jo dalį, šis mėnuo į tuos laikotarpius neįskaičiuojamas.

▼B







IV

SKYRIUS

PATIKRŲ TAISYKLĖS







1

SKIRSNIS

Bendrosios taisyklės

41 straipsnis

Patikrų vietoje skaičiaus sumažinimas

1. Vadovaudamosi Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 59 straipsnio 5 dalimi, valstybės narės gali nuspręsti sumažinti būtiniausią patikrų vietoje lygį, jei laikomasi visų šių sąlygų:

a) sertifikavimo įstaiga pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnį pateikė nuomonę, kurioje patvirtinama, kad vidaus kontrolės sistema veikia tinkamai ir kad atitinkamos tiriamosios visumos klaidų lygis buvo mažesnis už 2 % reikšmingumo ribą bent dvejus iš eilės finansinius metus, einančius prieš tuos metus, kai numatoma taikyti sumažintą kontrolės normą;

b) Komisija nepranešė atitinkamai valstybei narei, kad ji negali priimti sertifikavimo įstaigos pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 9 straipsnį pateiktos ir šios dalies a punkte nurodytos nuomonės; ir

c) Komisija: i) pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį nepranešė atitinkamai valstybei narei apie nustatytus individualios paramos sistemos arba atitinkamos priemonės kontrolės sistemos trūkumus, arba ii) taikant šio reglamento 34 straipsnį, priima taisomąsias priemones, kurių ėmėsi atitinkama valstybė narė, kai jai pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 52 straipsnį buvo pranešta apie nustatytus individualios paramos sistemos arba atitinkamos priemonės kontrolės sistemos trūkumus, ir apie tai atitinkamai praneša valstybei narei.

2. Valstybės narės gali nuspręsti sumažinti būtiniausią patikrų vietoje lygį atsižvelgdamos į lygius ir, prireikus, papildomas konkrečių sektorių teisės aktuose nustatytas sąlygas.

Priėmusios sprendimą sumažinti būtiniausią patikrų vietoje lygį, valstybės narės apie tai nedelsdamos praneša Komisijai. Nurodoma ši informacija:

a) paramos sistema arba atitinkama priemonė;

b) laikotarpis, kuriuo taikomas sumažintas būtiniausias patikrų vietoje lygis;

c) sumažintas būtiniausias patikrų vietoje lygis, kuris bus taikomas.

3. Jeigu nebesilaikoma kurios nors iš 1 dalyje nustatytų sąlygų arba kurios nors iš konkrečių sektorių teisės aktuose nustatytų papildomų sąlygų, valstybės narės nedelsdamos atšaukia savo sprendimą sumažinti būtiniausią patikrų vietoje lygį ir nuo kitų paraiškų teikimo metų taiko būtiniausią patikrų vietoje lygį, nustatytą žemės ūkio sektorių teisės aktais.







2

SKIRSNIS

Sandorių tikrinimas

42 straipsnis

Valstybių narių atliekamas tikrinimas

1. Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 80 straipsnio 1 dalyje nurodytas sistemingas įmonių komercinių dokumentų tikrinimas atliekamas kiekvieno patikrinimų laikotarpio, nurodyto šio straipsnio 4 dalyje, ne mažiau kaip pusėje įmonių, kurių gautos arba išmokėtos lėšos arba jų suma pagal EŽŪGF finansavimo sistemą per EŽŪGF finansinius metus, pasibaigusius prieš prasidedant šiam patikrinimo laikotarpiui, viršijo 150 000 EUR.

2. Kiekvienam patikrinimo laikotarpiui valstybės narės, nepažeisdamos savo pareigų, nustatytų Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 80 straipsnio 1 dalyje, tikrintinas įmones atrenka vadovaudamosi visų priemonių rizikos analize, kai tai praktiškai įmanoma. Valstybės narės pateikia Komisijai savo siūlymus dėl rizikos analizės naudojimo ne vėliau kaip prieš 6 mėnesius iki tikrinimo laikotarpio pradžios. Pasiūlymuose nurodoma visa reikiama informacija, susijusi su metodu, technika ir analizei naudotais duomenimis, kriterijai ir tikėtinas atliktinų patikrų įgyvendinimo metodas. Pasiūlymas rengiamas pagal šio reglamento V priede pateiktą formą. Kiekviena valstybė narė atsižvelgia į Komisijos pastabas dėl rizikos analizės pasiūlymų, pateikiamas per aštuonias savaites po pasiūlymų gavimo.

3. Kalbant apie priemones, dėl kurių valstybė narė mano, kad rizikos analizės atlikti praktiškai neįmanoma, privaloma, kad būtų patikrintos įmonės, kurių gautos arba išmokėtos lėšos arba abiejų skaičių suma pagal EŽŪGF finansavimo sistemą viršijo 350 000 EUR ir kurios pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 V antraštinės dalies III skyrių nebuvo patikrintos per vieną iš dviejų anksčiau buvusių patikrinimo laikotarpių.

4. Tikrinimo laikotarpis prasideda liepos 1 d. ir trunka iki kitų metų birželio 30 d. Tikrinimas apima ne trumpesnį kaip 12 mėnesių laikotarpį, kuris baigėsi ankstesnio patikrinimo laikotarpiu; jis gali būti pratęstas laikotarpiams, kuriuos nustato valstybė narė, einantiems prieš arba po to 12 mėnesių laikotarpio.

43 straipsnis

Prieiga prie komercinių dokumentų

Įmonės saugo komercinius dokumentus ne trumpiau nei trejus metus, skaičiuojant nuo metų, kuriais jie buvo parengti, pabaigos. Valstybės narės gali nustatyti ilgesnį šių dokumentų laikymo laikotarpį.

44 straipsnis

Bendri veiksmai

Komisija, veikdama savo iniciatyva arba pasiūlius valstybei narei, ir sutikus atitinkamai valstybei narei, gali nuspręsti koordinuoti dviejų arba daugiau valstybių narių tarpusavio pagalbos veiksmus, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 83 straipsnio 1 dalyje.

45 straipsnis

Tarpusavio pagalba

1. Per pirmuosius tris mėnesius, einančius po EŽŪGF finansinių metų, kuriais buvo pervestas mokėjimas, valstybės narės nusiunčia Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 83 straipsnio 1 dalyje nurodytų įmonių sąrašą kiekvienai valstybei narei, kurioje tokia įmonė yra įsteigta. Sąraše pateikiama visa informacija, reikalinga, kad paskirties valstybės narės galėtų nustatyti įmones ir vykdyti jų tikrinimo įsipareigojimus. Paskirties valstybė narė yra atsakinga už tokių įmonių tikrinimą pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 80 straipsnį. Kiekvieno sąrašo kopija nusiunčiama Komisijai.

Valstybė narė, gaunanti ar atliekanti mokėjimą, gali paprašyti valstybės narės, kurioje įsteigta įmonė, patikrinti kai kurias tame sąraše esančias įmones pagal Reglamento (ES) Nr. 1306/2013 80 straipsnį, nurodydama šio