02014XC0701(01) — LT — 08.12.2020 — 003.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

Iš dalies keičiamas:









▼B

Europos Sąjungos valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškininkystės sektoriams ir kaimo vietovėse gairės 2014–2020 m.

2014/C 204/01

TURINYS 1 SKYRIUS. BENDROSIOS NUOSTATOS 1 skyrius. Įvadas 2 skyrius. Taikymo sritis ir apibrėžtys 2.1. BŽŪP ir kaimo plėtros politikos poveikis taikymo sričiai 2.2. Taikymo sritis 2.3. Horizontaliosios taisyklės ir pagalbos priemonės, taikytinos žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms 2.4. Apibrėžtys 2.5. Pagalba, apie kurią būtina pranešti 3 skyrius. Bendrieji vertinimo principai 3.1. Bendros svarbos tikslo siekimas 3.2. Valstybinės intervencijos būtinybė 3.3. Pagalbos tinkamumas 3.4. Skatinamasis poveikis ir pagalbos būtinybė 3.5. Pagalbos proporcingumas 3.6. Netinkamo neigiamo poveikio konkurencijai ir prekybai vengimas 3.7. Skaidrumas II DALIS PAGALBOS KATEGORIJOS 1 skyrius. Pagalba įmonėms, vykdančioms pirminės žemės ūkio produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos veiklą 1.1. Kaimo plėtros priemonės 1.1.1. Investicinė pagalba 1.1.1.1. Su pirmine žemės ūkio produktų gamyba susijusių investicijų į žemės ūkio valdų materialųjį turtą ir nematerialųjį turtą kompensavimo pagalba 1.1.1.2. Pagalba investicijoms, kuriomis siekiama išsaugoti žemės ūkio valdose esantį kultūros ir gamtos paveldą 1.1.1.3. Pagalba su ūkio pastatų perkėlimu susijusioms investicijoms 1.1.1.4. Pagalba su žemės ūkio produktų perdirbimu ir žemės ūkio produktų prekyba susijusioms investicijoms 1.1.2. Jauniesiems ūkininkams skirta veiklos pradžios pagalba ir smulkiems ūkiams plėtoti skirta veiklos pradžios pagalba 1.1.3. Žemės ūkio valdų perleidimo pagalba 1.1.4. Žemės ūkio sektoriaus gamintojų grupių ir organizacijų veiklos pradžios pagalba 1.1.5. Agrarinės aplinkosaugos ir klimato kaitos srities bei gyvūnų gerovės įsipareigojimų įgyvendinimo pagalba 1.1.5.1. Agrarinės aplinkosaugos ir klimato srities įsipareigojimų įgyvendinimo pagalba 1.1.5.2. Gyvūnų gerovės įsipareigojimų įgyvendinimo pagalba 1.1.6. Išlaidų, patiriamų dėl sunkumų, susijusių su tinklo „Natura 2000“ teritorijomis ir Vandens pagrindų direktyva, kompensavimo pagalba 1.1.7. Pagalba vietovėms, kuriose esama gamtinių ar kitokių specifinių kliūčių 1.1.8. Ekologinio ūkininkavimo pagalba 1.1.9. Pagalba žemės ūkio produktų kokybės sistemose dalyvaujantiems gamintojams 1.1.10. Techninės paramos teikimo žemės ūkio sektoriuje pagalba 1.1.10.1. Pagalba žinių perdavimo ir informavimo veiklai 1.1.10.2. Konsultavimo paslaugų teikimo pagalba 1.1.10.3. Pavadavimo ūkyje paslaugų teikimo pagalba 1.1.11. Bendradarbiavimo žemės ūkio sektoriuje rėmimo pagalba 1.2. Rizikos ir krizių valdymas 1.2.1. Žemės ūkio produkcijai arba žemės ūkio gamybos priemonėms padarytos žalos kompensavimo ir žalos prevencijos pagalba 1.2.1.1. Gaivalinių nelaimių ar ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti skirta pagalba 1.2.1.2. Žalos, patirtos dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kompensavimo pagalba 1.2.1.3. Pagalba, kurios lėšomis kompensuojama gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų prevencija, kontrolė ir likvidavimas ar išnaikinimas, ir pagalba, skirta gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų padarytai žalai kompensuoti 1.2.1.4. Kritusių gyvulių pagalba 1.2.1.5. Saugomų gyvūnų padarytos žalos kompensavimo pagalba 1.2.1.6. Draudimo įmokų mokėjimo pagalba 1.2.1.7. Finansinių įnašų į tarpusavio pagalbos fondus kompensavimo pagalba 1.2.2. Gamybos pajėgumų atsisakymo pagalba 1.2.2.1. Pajėgumų atsisakymas dėl gyvūnų, augalų ar žmonių sveikatos, sanitarijos, etinių ar su aplinka susijusių priežasčių 1.2.2.2. Pajėgumų atsisakymas dėl kitų priežasčių 1.3. Kitų rūšių pagalba žemės ūkio sektoriuje 1.3.1. Pagalba gyvulininkystės sektoriui 1.3.2. Pagalba žemės ūkio produktų pardavimo skatinimo priemonėms 1.3.3. Pagalba atokiausiems regionams ir mažosioms Egėjo jūros saloms 1.3.4. Žemės ūkio reikmėms naudojamos žemės konsolidavimo pagalba 1.3.5. Sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo pagalba 1.3.6. Pagalba moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai žemės ūkio sektoriuje 2 skyrius. Pagalba miškų ūkio sektoriui, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis, skiriama kaip papildomas tokių bendrai finansuojamų priemonių nacionalinis finansavimas arba skiriama tik kaip valstybės pagalba 2.1. Investicijos į miško plotų plėtrą ir miškų gyvybingumo gerinimą 2.1.1. Miškų veisimo ir miško plotų kūrimo pagalba 2.1.2. Agrarinės miškininkystės sistemų diegimo, atkūrimo arba atnaujinimo pagalba 2.1.3. Miškų gaisrų, gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kitų nepalankių klimato reiškinių, augalų kenkėjų ir katastrofinių įvykių prevencijos ir jų miškams padarytos žalos likvidavimo pagalba 2.1.4. Pagalba investicijoms, kuriomis didinamas miškų ekosistemų atsparumas ir aplinkosauginė vertė 2.1.5. Pagalba investicijoms į miškų ūkio technologijas ir miško produktų perdirbimą, kaupimą bei prekybą 2.1.6. Pagalba investicijoms į infrastruktūrą, susijusią su miškų ūkio plėtra, modernizavimu arba pritaikymu 2.2. Išlaidų, patiriamų dėl sunkumų, susijusių su tinklo „Natura 2000“ miškų plotais, kompensavimo pagalba 2.3. Miškų aplinkosaugos, klimato paslaugų ir miškų išsaugojimo pagalba 2.4. Pagalba žinių perdavimo ir informavimo veiklai miškų ūkio sektoriuje 2.5. Miškų ūkio sektoriaus konsultavimo paslaugų teikimo pagalba 2.6. Bendradarbiavimo miškų ūkio sektoriuje pagalba 2.7. Miškų ūkio sektoriaus gamintojų grupių ir organizacijų veiklos pradžios pagalba 2.8. Kita pagalba miškų ūkio sektoriui, kuria siekiama ekologinių, apsaugos ir rekreacinių tikslų 2.8.1. Pagalba konkretiems miškininkystės veiksmams ir intervencijai, kurių pirminė paskirtis – padėti išsaugoti arba atkurti miškų ekosistemą ir biologinę įvairovę ar tradicinį kraštovaizdį 2.8.2. Dirvožemio kokybės užtikrinimo ir gerinimo bei subalansuoto ir sveiko medžių augimo užtikrinimo miškų ūkio sektoriuje pagalba 2.8.3. Natūralių miško takų, gamtovaizdžio elementų ir savybių bei natūralaus gyvūnų arealo atkūrimas bei priežiūra miškų ūkio sektoriuje 2.8.4. Pagalba kelių priežiūrai, siekiant išvengti miško gaisrų 2.8.5. Teisės aktais reglamentuojamų gyvūnų padarytai žalai miškuose atitaisyti skirta pagalba 2.8.6. Miškotvarkos planų rengimo pagalba 2.9. Pagalba miškų ūkio sektoriui, suderinta su žemės ūkio pagalbos priemonėmis 2.9.1. Pagalba moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai miškų ūkio sektoriuje 2.9.2. Miškų ūkio paskirties žemės konsolidavimo pagalba 3 skyrius. Pagalba kaimo vietovėms, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis arba teikiama kaip papildomas tokių bendrai finansuojamų priemonių nacionalinis finansavimas 3.1. Pagalba investicijoms, susijusioms su žemės ūkio produktų perdirbimu į ne žemės ūkio produktus, su medvilnės gamyba, arba investicijoms į ne žemės ūkio veiklos kūrimą ir vystymą 3.2. Pagrindinių paslaugų ir kaimų atnaujinimo kaimo vietovėse pagalba 3.3. Ne žemės ūkio verslo pradžios kaimo vietovėse pagalba 3.4. Agrarinės aplinkosaugos ir klimato srities įsipareigojimų vykdymo pagalba kitiems žemės valdytojams ir veiklos žemės ūkio sektoriuje nevykdančioms kaimo vietovių įmonėms 3.5. Kitiems žemės valdytojams skirta išlaidų, patiriamų dėl sunkumų, susijusių su tinklo „Natura 2000“ teritorijomis, kompensavimo pagalba 3.6. Pagalba žinių perdavimo ir informavimo veiklai kaimo vietovėse 3.7. Konsultavimo paslaugų teikimo kaimo vietovėse pagalba 3.8. Pagalba aktyviems ūkininkams, dalyvaujantiems medvilnės ir maisto produktų kokybės sistemose 3.9. Pagalba informavimo ir pardavimo skatinimo veiklai, susijusiai su medvilne ir maisto produktais, kuriems taikoma kokybės sistema 3.10. Bendradarbiavimo kaimo vietovėse pagalba 3.11. Tarpusavio pagalbos fondų steigimo pagalba III SKYRIUS PROCEDŪRINIAI KLAUSIMAI 1. Pagalbos schemų taikymo trukmė ir vertinimas 2. Nuostata dėl peržiūros 3. Ataskaitų teikimas ir stebėsena 4. Šių gairių taikymas 5. Pasiūlymai taikyti atitinkamas priemones 6. Galiojimo pabaiga

1 SKYRIUS. BENDROSIOS NUOSTATOS

1 skyrius. Įvadas

(1) Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – Sutartis) 107 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „Išskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.

(2) Tačiau, nors ir yra nustatytas toks bendro pobūdžio draudimas, valstybės pagalbos gali reikėti tuomet, kai atsiranda rinkos nepakankamumas ir kai reikia užtikrinti deramą ir sąžiningą ekonomikos veikimą. Todėl Sutartyje numatyta galimybė skirti valstybės pagalbą tuomet, kai reikia pasiekti kelis politikos tikslus. Žemės ir miškų ūkio sektoriams ypač aktuali pagalba (visų pirma pagal Sutarties 107 straipsnio 2 dalies b punktą) – gaivalinių nelaimių ar ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti skirta pagalba – yra suderinama su vidaus rinka. Antra, remdamasi Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktu, Komisija gali laikyti, kad su vidaus rinka yra suderinama pagalba, kuria siekiama skatinti ekonominę žemės ir miškų ūkio sektorių bei kaimo vietovių plėtrą, su sąlyga, kad tokia pagalba nedaro neigiamo poveikio prekybos sąlygoms.

(3) Be to, dėl žemės ūkio sektoriaus ypatumų Sutarties 42 straipsnyje numatyta, kad konkurencijos taisyklės žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai taikomos tik Europos Parlamento ir Tarybos nustatyta apimtimi.

(4) Šiose gairėse Komisija nustato sąlygas ir kriterijus, kuriais remiantis pagalba žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms bus laikoma suderinama su vidaus rinka; taip pat kriterijus, kuriais vadovaujantis nustatomos Sutarties 107 straipsnio 3 dalies sąlygas tenkinančios vietovės. Dėl pagalbos, kuri skiriama pagal 107 straipsnio 2 dalies b punktą: Komisija šiose gairėse nustato sąlygas, kurios bus įvertintos siekiant nustatyti, ar tas straipsnis iš tiesų taikytinas priemonei, laikomai pagalba, kuria siekiama atitaisyti gaivalinių nelaimių ar ypatingų įvykių padarytą žalą.

(5) Valstybės pagalba, kuria siekiama skatinti ekonominę žemės ir miškų ūkio sektorių bei kaimo vietovių plėtrą, yra numatyta bendroje žemės ūkio politikoje (BŽŪP). Pagal BŽŪP Sąjunga teikia finansinę paramą žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms. Kadangi ekonominis valstybės pagalbos poveikis nepriklauso nuo to, ar pagalbą (net jos dalį) finansuoja Sąjunga, ar ją finansuoja tik valstybė narė, Komisija mano, kad jos valstybės pagalbos kontrolės politika ir parama, skiriama pagal Sąjungos vykdomą bendrą žemės ūkio ir kaimo plėtros politiką, turėtų būti iš esmės suderintos ir susietos. Dėl šių priežasčių valstybės pagalbos naudojimas gali būti pateisinamas tik jei siekiama šios politikos tikslų ir visų pirma 2020 m. BŽŪP reformos ( 1 ) tikslų. Todėl, kai Komisija taiko ir aiškina šiose gairėse nustatytas taisykles, susijusias su konkrečiomis pagalbos schemomis, ji atsižvelgia į BŽŪP taisykles bei politiką.

(6) Su BŽŪP susijusios valstybės pagalbos sričiai ypač svarbūs yra šie Europos Sąjungos teisės aktai:

▼M1

(a) 2014 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1144/2014 dėl informacijos apie žemės ūkio produktus teikimo ir jų pardavimo skatinimo priemonių, įgyvendinamų vidaus rinkoje ir trečiosiose šalyse, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3/2008 ( 2 );

▼B

(b) 2013 m. kovo 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 228/2013, kuriuo nustatomos specialios žemės ūkio priemonės atokiausiems Sąjungos regionams ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 247/2006 ( 3 ) ir 2013 m. kovo 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 229/2013, kuriuo nustatomos specialios žemės ūkio priemonės mažosioms Egėjo jūros saloms ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1405/2006 ( 4 ). Pagal tuos reglamentus gali būti rengiamos paramos programos, kuriose atsižvelgiama į tų regionų geografines ir ekonomines kliūtis;

(c) 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1303/2013, kuriuo nustatomos Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui, Europos žemės ūkio fondui kaimo plėtrai ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui bendros nuostatos ir Europos regioninės plėtros fondui, Europos socialiniam fondui, Sanglaudos fondui ir Europos jūros reikalų ir žuvininkystės fondui taikytinos bendrosios nuostatos ir panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 ( 5 );

(d) 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1698/2005 ( 6 ): juo siekiama skatinti tvarią kaimo plėtrą visoje Sąjungoje, papildant kitas BŽŪP priemones, pavyzdžiui, tiesiogines išmokas ir rinkos priemones. Jis prisideda prie Sąjungos žemės ūkio sektoriaus plėtros, kad tas sektorius teritorijos ir aplinkos požiūriu būtų labiau subalansuotas, nekenkiantis klimatui ir atsparesnis jo kaitai, konkurencingesnis bei inovatyvesnis;

(e) 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1290/2005 ir (EB) Nr. 485/2008 ( 7 );

(f) 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009 ( 8 ): juo nustatomos taisyklės, kuriomis reglamentuojamos ūkininkams tiesiogiai skiriamos tiesioginės išmokos, t. y. pagal tam tikras paramos schemas remiamos pagrindinės pajamos;

(g) 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1308/2013, kuriuo nustatomas bendras žemės ūkio produktų rinkų organizavimas ir panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 922/72, (EEB) Nr. 234/79, (EB) Nr. 1037/2001 ir (EB) Nr. 1234/2007 ( 9 ): juo nustatomos bendros žemės ūkio rinkų taisyklės. Visų pirma, tos taisyklės susijusios su viešąja intervencija rinkose, kvotomis ir pagalbos schemomis, prekybos ir gamybos standartais, prekyba su trečiosiomis šalimis.

(7) ►M1 BŽŪP grindžiama dviem ramsčiais: pirmąjį ramstį sudaro priemonės, susijusios su žemės ūkio rinkų veikimu ir maisto tiekimo grandine (Reglamentas (ES) Nr. 228/2013, Reglamentas (ES) Nr. 229/2013, Reglamentas (ES) Nr. 1308/2013 ir Reglamentas (ES) Nr. 1144/2014) bei tiesioginėmis išmokomis (Reglamentas (ES) Nr. 1307/2013), o jų taikymo sąlyga – teisės aktais nustatyti valdymo reikalavimai ir gera agrarinė ir aplinkosaugos būklė. ◄ Šių priemonių visuma – tai Sąjungos ūkininkams teikiamos paramos pagrindas, kuriuo remiantis visoje Sąjungoje užtikrinamas darnus ūkininkavimas. Pirmojo ramsčio priemonės privalomos valstybėms narėms, ir nėra numatyta bendro finansavimo (išskyrus retas išimtis). Taip užtikrinamas bendros politikos taikymas vidaus rinkoje. Antrasis BŽŪP ramstis yra kaimo plėtros politika (ji reglamentuojama Reglamentu (ES) Nr. 1305/2013), kuria siekiama remti žemės ūkio konkurencingumą, tausų gamtos išteklių valdymą bei klimato politiką ir subalansuotą teritorinę kaimo vietovių plėtrą. Dauguma kaimo plėtros priemonių yra neprivalomos, grindžiamos sutartimis, bendrai finansuojamos ir įgyvendinamos pagal strateginę sistemą ir kaimo plėtros programas, atitinkančias Sąjungos kaimo plėtros nacionalinio, regioninio ir vietos lygmens prioritetus.

(8) Pagal Sutarties 39 straipsnio 1 dalį BŽŪP tikslai – didinti žemės ūkio našumą, užtikrinti deramą žemės ūkiu besiverčiančios bendruomenės gyvenimo lygį, stabilizuoti rinkas ir užtikrinti vartotojams priimtinas tiekiamos produkcijos kainas. Pagal Sutarties 39 straipsnio 2 dalį, kuriant BŽŪP ir numatant specialius jos įgyvendinimo būdus, turi būti atsižvelgiama į žemės ūkio veiklos savitumą, kuris priklauso nuo socialinės žemės ūkio struktūros ir nuo struktūrinių bei gamtinių įvairių žemės ūkio regionų skirtumų, į tai, kad atitinkami pokyčiai turi vykti palaipsniui ir kad žemės ūkis valstybėse narėse yra glaudžiai susijęs su visa ekonomika.

(9) Žemės ūkis turi prisitaikyti prie naujų sąlygų ir būti pasiruošęs įveikti iššūkius, susijusius su aprūpinimu maistu, aplinka, klimato kaita ir kaimo ekonomikos gyvybingumo išlaikymu. Kad apsvarstytų pagrindinius iššūkius, Komisija komunikate „BŽŪP artėjant 2020 m.“ ( 10 ) išdėstė šiuos 2014–2020 m. laikotarpio BŽŪP tikslus: 1) užtikrinti perspektyvią maisto produktų gamybą; 2) užtikrinti tvarų gamtos išteklių valdymą ir klimato politikos veiksmus, 3) subalansuotą teritorinę kaimo plėtrą.

(10) Įgyvendinant 2014–2020 m. kaimo plėtros politiką, kuri yra sudėtinė BŽŪP dalis, bus siekiama šių tikslų: 1) skatinti žemės ūkio konkurencingumą, 2) užtikrinti tvarų gamtos išteklių valdymą ir klimato politikos veiksmus, 3) užtikrinti subalansuotą teritorinę kaimo ekonomikos ir bendruomenių plėtrą, be kita ko, kurti darbo vietas ir jas išlaikyti. Šių kaimo plėtros tikslų bus siekiama nustatant šiuos Sąjungos kaimo plėtros prioritetus: 1) skatinti žinių perdavimą ir inovacijas žemės ūkyje, miškų ūkio sektoriuje ir kaimo vietovėse; 2) didinti ūkių perspektyvumą ir visų tipų žemės ūkio veiklos konkurencingumą visuose regionuose, taip pat skatinti inovacines ūkių technologijas ir darniai vykdyti miškų ūkio veiklą; 3) skatinti maisto tiekimo grandinės organizavimą, įskaitant žemės ūkio produktų perdirbimą ir prekybą jais, gyvūnų gerovę ir rizikos valdymą žemės ūkyje; 4) atkurti, išsaugoti su žemės ir miškų ūkiu susijusias ekosistemas bei pagerinti jų būklę; 5) remti perėjimą prie klimato kaitai atsparios mažo anglies dioksido kiekio technologijų ekonomikos žemės ūkio, maisto ir miškų ūkio sektoriuose; 6) skatinti socialinę įtrauktį, skurdo mažinimą ir ekonominę plėtrą kaimo vietovėse ( 11 ).

(11) BŽŪP tikslai taip pat susiję su tikslais, išdėstytais 2010 m. kovo 3 d. Komisijos komunikate „2020 m. Europa. Pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategija“ ( 12 ) ir tos strategijos pavyzdinėje iniciatyvoje „Tausiai išteklius naudojanti Europa“ ( 13 ); jose nustatyti konkurencingumo, klimato, energijos ir biologinės įvairovės sričių tikslai.

(12) Valstybės pagalbos žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms politika taip pat turi būti įtraukta į bendrąją Komisijos valstybės pagalbos modernizavimo iniciatyvą. Savo Komunikate dėl valstybės politikos modernizavimo ( 14 ) Komisija paskelbė tris tikslus, kurių siekiama modernizuojant valstybės pagalbos kontrolę: 1) skatinti tvarų, pažangų ir integracinį ekonomikos augimą konkurencingoje vidaus rinkoje; 2) Komisijai atliekant ex ante nagrinėjimą, daugiausia dėmesio skirti didžiausią poveikį vidaus rinkai darančioms byloms, kartu stiprinant valstybių narių bendradarbiavimą valstybės pagalbos teisės vykdymo srityje; 3) supaprastinti taisykles ir pagreitinti sprendimų priėmimą. Visų pirma, Komisija ragino persvarstyti įvairias gaires ir sistemas, vadovaujantis bendru požiūriu ir siekiu stiprinti vidaus rinką, skatinti veiksmingiau naudoti viešąsias lėšas, tinkamiau prisidėti valstybės pagalbos lėšomis prie bendros svarbos tikslų ir skirti daugiau dėmesio skatinamajam poveikiui, mažinti pagalbą iki minimumo ir vengti galimo neigiamo pagalbos poveikio konkurencijai ir prekybai. Gairėse išdėstytos suderinamumo sąlygos grindžiamos bendraisiais vertinimo principais ir taikomos pagalbos schemoms ir individualiai pagalbai, apie kurias būtina pranešti.

2 skyrius. Taikymo sritis ir apibrėžtys

2.1. BŽŪP ir kaimo plėtros politikos poveikis taikymo sričiai

(13) Laikantis Sutarties 42 straipsnio, Sutarties I priede išvardytų produktų atveju Sutarties 107–109 straipsniuose išdėstytos valstybės pagalbos taisyklės taikomos tik Europos Parlamento ir Tarybos nustatyta apimtimi.

(14) Paprastai pagal Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 211 straipsnio 1 dalį valstybės pagalbos taisyklės taikomos žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai tais produktais. ►M1 Tačiau esama įvairių šio bendrojo principo taikymo išimčių, kurios nustatytos, be kita ko, Reglamento (ES) Nr. 228/2013 23 straipsnyje, Reglamento (ES) Nr. 229/2013 17 straipsnyje, Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 13 straipsnyje, Reglamento (ES) Nr. 1308/2013 211 straipsnio 2 dalyje ir Reglamento (ES) Nr. 1144/2014 27 straipsnyje. ◄

(15) Paramos kaimo plėtrai srityje bendrasis valstybės pagalbos taisyklių taikymo principas nustatytas Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 81 straipsnio 1 dalyje. To reglamento 81 straipsnio 2 dalyje ir 82 straipsnyje nustatyta, kad valstybės pagalbos taisyklės netaikomos pagal Reglamentą (ES) Nr. 1305/2013 ir jo laikantis skiriamoms valstybių narių išmokoms arba papildomam nacionaliniam finansavimui, kurie patenka į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį.

(16) Todėl valstybės pagalbos taisyklės netaikomos bendram kaimo plėtros paramos finansavimui (EŽŪFKP daliai ir nacionalinei daliai) arba papildomam tokios paramos nacionaliniam finansavimui, jei tam tikra priemonė yra susijusi su Sutarties 42 straipsnio taikymo sričiai priskirta žemės ūkio veikla ir yra numatyta kaimo plėtros programoje.

(17) Tačiau valstybės pagalbos taisyklės visa apimtimi taikomos visoms bendrai finansuojamoms pagalbos priemonėms (EŽŪFKP daliai ir nacionalinei daliai) ir papildomam nacionaliniam finansavimui, skiriamam Sutarties 42 straipsnio taikymo sričiai nepriskirtoms priemonėms ir numatytam Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 tokiais atvejais: a) priemonės, kuriomis remiama veikla kaimo vietovėse, ir b) miškininkystės priemonės.

(18) Jeigu priemonę, kuri parengta iš esmės laikantis tam tikros kaimo plėtros priemonės („į kaimo plėtros priemones panašios priemonės“) sąlygų, valstybė narė ketina finansuoti tik iš nacionalinių lėšų (t. y. neteikiamas bendras EŽŪFKP finansavimas), valstybės pagalbos taisyklės taikomos visa apimtimi, neatsižvelgiant į tai, ar priemonė patenka į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį.

2.2. Taikymo sritis

(19) Komisija taikys šias gaires pagalbos schemoms ir individualiai pagalbai.

(20) Šios gairės taikomos valstybės pagalbai, kuri skiriama pirminei žemės ūkio produktų gamybai, žemės ūkio produktų perdirbimui, kurio rezultatas – kitas žemės ūkio produktas, ir prekybai žemės ūkio produktais.

(21) Remiantis bendraisiais principais, apibūdintais šių gairių I dalies 2.1 skirsnyje, taip pat siekiant darnos su kaimo plėtros politika ir siekiant užtikrinti, kad laikytis valstybės pagalbos taisyklių būtų paprasčiau, tikslinga į šias gaires įtraukti tam tikras kaimo plėtros priemones, kurios nepatenka į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį (bendrai finansuojamas EŽŪFKP lėšomis arba papildomomis nacionalinėmis lėšomis), taip pat į kaimo plėtros priemones panašias priemones, kurios finansuojamos tik nacionalinėmis lėšomis. Todėl šios gairės taikomos ne tik žemės ūkio sektoriui – jose dar nustatyti suderinamumo kriterijai, taikomi pagalbai miškų ūkio sektoriui ir pagalbai kaimo vietovėse veiklą vykdančioms įmonėms – šių rūšių pagalba nepatenka į Sutarties 42 straipsnio taikymo sritį.

(22) Analizuodama valstybės pagalbą ir jos suderinamumą su bendraisiais valstybės pagalbos principais Komisija, kiek įmanoma, atsižvelgs į Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 ir jo įgyvendinimo nuostatose bei deleguotajame akte nustatytas sąlygas.

(23) Atsižvelgiant į minėtas aplinkybes, į šių gairių taikymo sritį įtraukta toliau nurodytų kategorijų pagalba:

(a) žemės ūkio sektoriaus priemonės, finansuojamos tik nacionalinėmis lėšomis: i) į kaimo plėtros priemones panašios priemonės, kurioms netaikoma kaimo plėtros programa (šių gairių II dalies 1.1 skirsnis); ii) kitos priemonės nei nurodytosios i punkte, kurioms netaikomas Reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 (pavyzdžiui, kai kurios rizikos ir krizių valdymo priemonės, gyvulininkystės sektoriui skirta pagalba ir tam tikros pardavimo skatinimo priemonės) (šių gairių II dalies 1.2 ir 1.3 skirsniai);

(b) miškų ūkio sektoriaus pagalba, kuri gali būti: i) skirta pagal kaimo plėtros programą arba kaip papildomas nacionalinis tokios kaimo plėtros priemonės finansavimas (šių gairių II dalies 2.1–2.7 skirsniai); ii) finansuojama tik nacionalinėmis lėšomis kaip — į kaimo plėtros priemonę panaši miškininkystės priemonė, numatyta Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 ir taikoma laikantis šių gairių sąlygų (šių gairių II dalies 2.1–2.7 skirsnių); — kita miškų ūkio sektoriui skirta pagalba, kuria siekiama ekologinių, apsaugos ir rekreacinių tikslų (šių gairių II dalies 2.8 skirsnis); — miškų ūkio sektoriui skirta pagalba, suderinta su žemės ūkio pagalbos priemonėmis (šių gairių II dalies 2.9 skirsnis);

(c) kaimo vietovėse veiklą vykdančioms įmonėms skirta pagalba, kuri gali būti skirta kaip: i) pagalbos priemonė, įtraukta į kaimo plėtros programą, bendrai finansuojama EŽŪFKP lėšomis pagal Reglamentą (ES) Nr. 1305/2013 ir laikantis jo, jei valstybės pagalbos priemonė, apie kurią būtina pranešti, identiška kaimo plėtros programoje numatytai priemonei (šių gairių II dalies 3 skyrius); arba ii) papildomas nacionalinis finansavimas, susijęs su priemone, taikoma pagal kaimo plėtros programą (šių gairių II dalies 3 skyrius).

(24) Pagalbai vietos plėtrai pagal iniciatyvą LEADER, minimai Reglamento (ES) Nr. 1303/2013 35 straipsnyje ir Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 42–45 straipsniuose, susijusiai su individualiais projektais, kuriuos rengia ir vykdo vietos lygmens partnerystės, siekdamos spręsti konkrečias vietos problemas, šios gairės gali būti taikomos tiek, kiek ta plėtra atitinka susijusių kaimo plėtros priemonių sąlygas, nustatytas šiose gairėse.

(25) Iš principo šios gairės taikomos pagalbai MVĮ ir didelėms įmonėms. Didelėms įmonėms rinkos nepakankamumas paprastai daro mažesnį poveikį nei MVĮ. Be to, yra didesnė tikimybė, kad žemės ir miškų ūkio sektoriuose bei kaimo vietovėse veikiančios didelės įmonės bus svarbios rinkos dalyvės, todėl konkrečiais atvejais pagalba didelėms įmonėms gali ypač iškreipti konkurenciją ir prekybą vidaus rinkoje. Kadangi pagalba žemės ir miškų ūkio sektoriuose bei kaimo vietovėse veikiančioms didelėms įmonėms ir kitoms didelėms įmonėms potencialiai gali panašiai iškreipti konkurenciją, šiose gairėse nustatytos didelėms įmonėms taikytinos valstybės pagalbos taisyklės turėtų būti suderintos su bendrosiomis valstybės pagalbos taisyklėmis, taip pat joms turėtų būti taikomi šių gairių I dalies 3 skyriuje nustatyti bendrieji vertinimo principai. Nedarant poveikio minėtiems bendriesiems vertinimo principams, kaimo plėtros priemonių atžvilgiu, siekiant nuoseklumo ir darnos su kaimo plėtros politika, didelėms įmonėms taikytinos valstybės pagalbos taisyklės turėtų būti suderintos su atitinkamomis Reglamente (ES) Nr. 1305/2013 nustatytomis taisyklėmis. Gyvulininkystės sektoriaus pagalbos priemonių, kurioms netaikomas Reglamentas (ES) Nr. 1305/2013, atžvilgiu Komisija tebesilaiko ankstesnės politikos, t. y. didelės įmonės turėtų būti pajėgios padengti šių priemonių išlaidas pačios. Todėl gyvulininkystės sektoriaus pagalba turėtų būti skiriama tik MVĮ.

▼M4

(26) Sunkumų patiriančios įmonės neįtraukiamos į šių gairių taikymo sritį, išskyrus šiame punkte numatytas išimtis. Komisija mano, kad tais atvejais, kai įmonė patiria finansinių sunkumų, ir atsižvelgiant į tai, kad kyla grėsmė jos išlikimui, ji negali būti laikoma tinkama priemone siekti kitų viešosios politikos tikslų, kol bus užtikrintas jos gyvybingumas. Todėl, kai pagalbos gavėjas patiria finansinių sunkumų, kaip apibrėžta (35) punkto 15 papunktyje, pagalba bus vertinama pagal Bendrijos gaires dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (su pakeitimais arba pakeistas). Šis principas netaikomas kompensacinei pagalbai, kuria siekiama atlyginti gaivalinių nelaimių ir ypatingų įvykių padarytą žalą (ji minima šių gairių II dalies 1.2.1.1 ir 2.1.3 skirsniuose), suderinamai su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 2 dalies b punktą. Jeigu žemės ir miškų ūkio sektoriuose veiklą vykdančios įmonės finansinius sunkumus sukėlė pavojingas įvykis, nurodytas šių gairių II dalies 1.2.1.2, 1.2.1.3, 1.2.1.5, 2.1.3, 2.8.1 arba 2.8.5 skirsniuose, pagalba, kuria siekiama kompensuoti ar atkurti tokių pavojingų įvykių padarytus nuostolius ar žalą, taip pat pagalba, kuria siekiama padengti augalų kenkėjų išnaikinimo išlaidas, gali būti skiriama pagal šias gaires ir gali būti tebelaikoma suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktą. Be to, siekiant apsaugoti visuomenės sveikatą ir atsižvelgiant į ekstremalias situacijas, 1.2.1.4 skirsnyje minima kritusių gyvulių pašalinimo ir sunaikinimo pagalba ir gyvūnų ligų atveju kontrolės ir likvidavimo ar išnaikinimo priemonėms skiriama pagalba, nurodyta šių gairių II dalies 1.2.1.3 skirsnio (375) punkte, tam tikromis sąlygomis neturi priklausyti nuo įmonės ekonominės padėties. Be to, įmonės, kurios 2019 m. gruodžio 31 d. nebuvo sunkumų patiriančios įmonės, tačiau laikotarpiu nuo 2020 m. sausio 1 d. iki 2021 m. birželio 30 d. tapo sunkumų patiriančiomis įmonėmis, toliau laikomos atitinkančiomis pagalbos skyrimo reikalavimus pagal šias gaires.

▼B

(27) Vertindama pagalbą, skirtą įmonei, kuriai išduotas vykdomasis raštas sumoms išieškoti pagal ankstesnį Komisijos sprendimą, kuriame pagalba skelbiama neteisėta ir nesuderinama su vidaus rinka, Komisija atsižvelgs į pagalbos sumą, kuri dar turi būti išieškota ( 15 ). ►M1 Tai netaikytina pagalbai, kuria pagal Sutarties 107 straipsnio 2 dalies b punktą kompensuojama gaivalinių nelaimių ir ypatingų įvykių padaryta žala. ◄

(28) Komisija nepatvirtins pagalbos su eksportu į trečiąsias šalis ar valstybes nares susijusiai veiklai, kuri bus tiesiogiai susijusi su eksportuojamu kiekiu; pagalbos, skiriamos, jei vietos prekėms teikiama pirmenybė prieš importuotas prekes; pagalbos paskirstymo tinklui diegti ir eksploatuoti arba kitoms su eksporto veikla susijusioms išlaidoms. Pagalba, kuria kompensuojamos dalyvavimo prekybos mugėse arba tyrimų ar konsultavimo paslaugų, kurių reikia teikiant naują arba esamą produktą naujai rinkai, išlaidos, iš esmės nėra laikoma eksporto pagalba.

(29) Atkreipiamas valstybių narių dėmesys į tai, kad apie finansavimo sistemą taikant, pvz., parafiskalinius mokesčius, turėtų būti pranešama, jei ši sistema yra neatskiriama pagalbos priemonės dalis (žr. Sprendimo T-275/44 ( 16 ) 41–44 punktus).

(30) Komisija vertins visas pagalbos priemones, kurioms netaikomos šios gairės arba kurios nors kitos valstybės pagalbą reglamentuojančios atitinkamos taisyklės, kiekvienu atveju atskirai, tiesiogiai remdamasi Sutarties 107 straipsnio 3 dalimi ir atsižvelgdama į Sutarties 107, 108 ir 109 straipsniuose nustatytas taisykles, BŽŪP ir, pagal analogiją, šias gaires (kai įmanoma). Valstybės narės, pranešančios apie valstybės pagalbą, kuriai netaikomos šios gairės, turės įrodyti, kad ta valstybės pagalba atitinka šių gairių I dalies 3 skyriuje nustatytus bendruosius vertinimo principus. Komisija šias priemones patvirtins tik jei teigiamas poveikis sektoriaus plėtrai bus aiškiai didesnis už konkurencijos iškraipymo vidaus rinkoje ir poveikio prekybai tarp valstybių narių riziką.

2.3. Horizontaliosios taisyklės ir pagalbos priemonės, taikytinos žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms

(31) Iš principo, siekiant supaprastinti valstybės pagalbos taisykles ir dėl to, kad žemės ir miškų ūkio sektoriuose bei kaimo vietovėse veikiančios įmonės panašios į kitas įmones, į šias gaires įtrauktiems sektoriams taikomi bendrieji valstybės pagalbą reglamentuojantys teisės aktai, kuriuose nustatyti pagalbos suderinamumo kriterijai. Tai visų pirma Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti, Valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, technologinei plėtrai ir inovacijoms sistema ( 17 ) (su pakeitimais ar pakeista), 2014–2020 m. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairės ( 18 ) (su pakeitimais ar pakeistos), Valstybės pagalbos taisyklių taikymo plačiajuosčio ryšio tinklų sparčiam diegimui ES gairės ( 19 ) (su pakeitimais ar pakeistos), Valstybės pagalbos rizikos finansų investicijoms skatinti gairės ( 20 ) (su pakeitimais ar pakeistos), Komisijos komunikatas „Valstybės pagalbos mokymui, apie kurią turi būti pranešta atskirai, suderinamumo analizės kriterijai“ ( 21 ) (su pakeitimais ar pakeistas), Komisijos komunikatas „Valstybės pagalbos palankių sąlygų neturinčių ir neįgalių darbuotojų užimtumui, apie kurią turi būti pranešta atskirai, suderinamumo analizės kriterijai“ ( 22 ) (su pakeitimais ar pakeistas) ir teisės aktai, susiję su visuotinės ekonominės svarbos paslaugomis ( 23 ).

(32) Minėtosios horizontaliosios priemonės taikomos žemės ūkio produktų gamybai, perdirbimui ir prekybai, išskyrus atvejus, kai šiose gairėse nustatytos specialios taisyklės. Šiose gairėse numatytos specialios pagalbos aplinkos apsaugai priemonės, pavyzdžiui, agrarinės aplinkosaugos ir klimato srities bei gyvūnų gerovės srities įsipareigojimų įgyvendinimo pagalba (II dalies 1.1.5 skirsnis), išlaidų, patiriamų dėl sunkumų, susijusių su tinklo „Natura 2000“ teritorijomis ir Vandens pagrindų direktyva ( 24 ), kompensavimo pagalba (II dalies 1.1.6 skirsnis) ir ekologinio ūkininkavimo pagalba (II dalies 1.1.8 skirsnis). Pagalba investicijoms į aplinkosaugos tikslų įgyvendinimą pirminės žemės ūkio produktų gamybos srityje bus vertinama vadovaujantis taisyklėmis, išdėstytomis šių gairių II dalies 1.1.1.1 skirsnyje. Aplinkosaugos pagalba žemės ūkio produktų perdirbimo ir prekybos veiklą vykdančioms įmonėms bus pripažįstama suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktą, jei ji tenkins 2014–2020 m. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairių sąlygas. Šių gairių II dalies 2 ir 3 skyriai netaikomi pagalbai investicijoms į energijos taupymą, biodegalus ir energiją iš atsinaujinančiųjų išteklių, nes tokia pagalba turėtų atitikti 2014–2020 m. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gaires (išskyrus atvejus, kai jai netaikomas įpareigojimas pranešti). Tačiau pagalba investicijoms į pirminę žemės ūkio produktų gamybą, kuri susijusi su energijos gamyba iš atsinaujinančiųjų išteklių arba biodegalų gamyba valdose, gali patekti į šių gairių taikymo sritį, jei tokia gamyba neviršija tam tikros žemės ūkio valdos vidutinio metinio sunaudojamų degalų arba energijos kiekio (1.1.1.1 skirsnis).

(33) 2014–2020 m. regioninės valstybės pagalbos gairės ( 25 ) netaikomos su pirminių žemės ūkio produktų gamyba susijusiai pagalbai dėl sektoriaus specifiškumo. Tačiau šiose gairėse nustatyta apimtimi jos taikomos žemės ūkio produktų perdirbimui ir prekybai tais produktais.

(34) Bendrosios valstybės pagalbos taisyklės ir konkretesnės šių gairių nuostatos gali būti taikomos miškų ūkio sektoriuje arba kaimo vietovėse veikiančioms įmonėms. Kai taikytina, pagalba miškų ūkio sektoriuje arba kaimo vietovėse veiklą vykdančioms į įmonėms taip pat gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka, laikantis bendrųjų Sąjungos valstybės pagalbos taisyklių ir jose nustatytų sąlygų (visų pirma, 2014–2020 m. regioninės valstybės pagalbos gairių, Valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, technologinei plėtrai ir inovacijoms sistemos bei 2014–2020 m. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairių).

2.4. Apibrėžtys

(35) Šiose gairėse:

1. pagalba – visus Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje nustatytus kriterijus atitinkanti priemonė;

2. žemės ūkio sektorius – visos įmonės, kurios vykdo pirminę žemės ūkio produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos veiklą;

3. žemės ūkio produktas – Sutarties I priede išvardyti produktai, išskyrus Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1379/2013 ( 26 ) I priede išvardytus žvejybos ir akvakultūros produktus;

4. pagalbos schema – kiekvienas aktas, pagal kurį bendrai ir abstrakčiai akte nurodytoms įmonėms galima teikti individualią pagalbą nereikalaujant kitų įgyvendinimo priemonių, ir kiekvienas aktas, pagal kurį vienai arba kelioms įmonėms gali būti teikiama su konkrečiu projektu nesusijusi pagalba neribotam laikotarpiui ir (arba) neriboto dydžio pagalba;

5. atokiausi regionai – Sutarties 349 straipsnio pirmoje pastraipoje nurodyti regionai;

6. mažosios Egėjo jūros salos – Reglamento (ES) Nr. 229/2013 ( 27 ) 1 straipsnio 2 dalyje nurodytos mažosios salos;

7. kaimo plėtros programa – kaimo plėtros programa, numatyta Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 6 straipsnio 1 dalyje;

8. žemės ūkio veikla – žemės ūkio produktų gamyba, perdirbimas ir prekyba;

9. miškas – didesnis kaip 0,5 hektaro žemės plotas, apaugęs medžiais, kurių aukštis siekia daugiau kaip 5 metrus, kuriuose medžių lajos danga užima daugiau kaip 10 % ploto, arba apaugęs medžiais, galinčiais pasiekti tokias ribas in situ; ir jis neapima žemės, kuri iš esmės naudojama žemės ūkio tikslams arba miesto reikmėms. Valstybė narė arba regionas, gali nuspręsti taikyti kitokią „miško“ apibrėžtį, grindžiamą galiojančiais nacionalinės teisės aktais arba inventorizacijos sistema. Valstybės narės ar regionai tokią apibrėžtį turi pateikti pranešime, o kai apibrėžtis susijusi su kaimo plėtros priemone, apibrėžtis turėtų būti pateikiama kaimo plėtros programoje;

10. pirminė žemės ūkio produktų gamyba – Sutarties I priede išvardytų dirvožemio ir gyvulininkystės produktų gamyba nesiimant tolesnių veiksmų, kuriais keičiamas tokių produktų pobūdis;

11. žemės ūkio produktų perdirbimas – su žemės ūkio produktu atliekama operacija, kurią atlikus taip pat gaunamas žemės ūkio produktas, išskyrus ūkyje vykdomą veiklą, susijusią su pasiruošimu pirmą kartą parduoti gyvūninį arba augalinį produktą;

12. prekyba žemės ūkio produktais – produktų laikymas arba eksponavimas ketinant parduoti, siūlymas pirkti, tiekimas arba kitoks pateikimas rinkai, išskyrus atvejus, kai pirminis gamintojas produkciją pirmą kartą parduoda perpardavėjams arba perdirbėjams, ir bet kokią produkto paruošimo tokiam pirmam pardavimui veiklą; pardavimas, kai pirminis gamintojas produktus parduoda galutiniams vartotojams, laikomas prekyba, jei prekiaujama atskirose tam skirtose patalpose;

13. MVĮ arba labai mažos, mažosios ir vidutinės įmonės – Komisijos reglamento (ES) Nr. 702/2014 ( 28 ) I priede nustatytus kriterijus atitinkančios įmonės;

14. didelės įmonės – įmonės, neatitinkančios Reglamento (ES) Nr. 702/2014 I priede nustatytų kriterijų;

15. sunkumų patirianti įmonė – įmonė, kuri susiduria su bent jau viena iš šių aplinkybių: (a) ribotos turtinės atsakomybės bendrovė (kuri nėra MVĮ, veikianti trumpiau nei trejus metus), kurios daugiau nei pusė pasirašytojo akcinio kapitalo buvo prarasta dėl sukauptų nuostolių. Taip yra tuomet, kai sukauptus nuostolius atėmus iš rezervų (ir visų kitų elementų, kurie paprastai laikomi bendrovės nuosavų lėšų dalimi) gaunama bendra neigiama suma, viršijanti pusę pasirašytojo akcinio kapitalo. Šioje nuostatoje „ribotos turtinės atsakomybės bendrovė“ visų pirma yra tokios rūšies bendrovė, kuri nurodyta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2013/34/ES ( 29 ) I priede, o „akcinis kapitalas“, jeigu taikoma, apima bet kokius akcijų priedus; (b) bendrovė, kurioje bent keli nariai turi neribotą turtinę atsakomybę už bendrovės (kuri nėra MVĮ, veikianti trumpiau nei trejus metus) skolą, kurios daugiau nei pusė kapitalo, kaip parodyta bendrovės apskaitoje, buvo prarasta dėl sukauptų nuostolių. Šioje nuostatoje „bendrovė, kurioje bent keli nariai turi neribotą turtinę atsakomybę už bendrovės skolą“ visų pirma yra tokios rūšies bendrovė, kuri nurodyta Direktyvos 2013/34/ES II priede; (c) jeigu įmonei taikoma kolektyvinė nemokumo procedūra arba ji atitinka nacionalinės teisės kriterijus, kad jos kreditorių prašymu jai būtų pradėta kolektyvinė nemokumo procedūra; (d) jeigu įmonė gavo sanavimo pagalbą ir dar negrąžino skolos ar baigėsi jos garantijos galiojimas, arba gavo restruktūrizavimo pagalbą ir vis dar laikosi restruktūrizavimo plano; (e) įmonė, kuri nėra MVĮ, jeigu per paskutinius dvejus metus: (i) įmonės balansinis skolos ir nuosavo kapitalo santykis viršija 7,5 , ir (ii) įmonės EBITDA palūkanų padengimo santykis yra mažesnis negu 1,0 .

16. žemės ūkio valda – vienetas, kurį sudaro pirminei žemės ūkio produktų gamybai naudojama žemė, patalpos ir įrenginiai;

17. pagalbos intensyvumas – bendras pagalbos dydis prieš mokesčių ar kitokios rinkliavos atskaitymą, išreikštas tinkamų finansuoti išlaidų procentine dalimi;

18. individuali pagalba – ad hoc pagalba ir pagal pagalbos schemą atskiriems pagalbos gavėjams skiriama pagalba;

19. ad hoc pagalba – ne pagal pagalbos schemą skirta pagalba;

20. bendrasis subsidijos ekvivalentas – pagalbos suma, jeigu ta pagalba jos gavėjui buvo suteikta kaip dotacija, prieš bet kokį mokesčių ar kitų rinkliavų atskaitymą;

21. pagalbos suteikimo data – data, kai pagalbos gavėjui pagal taikomą nacionalinį teisinį režimą suteikiama juridinė teisė gauti pagalbą;

22. gamintojų grupė ir organizacija – grupė ar organizacija, įkurta siekiant: (a) priderinti tokioms gamintojų grupėms ar gamintojų organizacijoms priklausančių gamintojų gamybos procesą ir produkciją prie rinkos reikalavimų arba (b) bendrai tiekti rinkai prekes, įskaitant jų paruošimą parduoti, pardavimo centralizavimą ir tiekimą didmenininkams; arba (c) nustatyti bendrąsias informavimo apie produktus, ypač apie derliaus nuėmimą ir produktų prieinamumą, taisykles; arba (d) vykdyti kitą gamintojų grupių ar organizacijų veiklą, kaip antai plėtoti verslo ir rinkodaros įgūdžius ir organizuoti bei palengvinti inovacinius procesus;

23. grąžintinas avansas – paskola projektui, kuri sumokama iš karto arba dalinėmis išmokomis ir kurios grąžinimo sąlygos priklauso nuo projekto rezultatų;

24. augalų kenkėjas – Tarybos direktyvos 2000/29/EB ( 30 ) 2 straipsnio 1 dalies e punkte apibrėžtas ligų sukėlėjas;

25. projekto arba veiklos darbų pradžia – su investicija susijusios veiklos ar statybos darbų pradžia arba pirmasis teisiškai privalomas įsipareigojimas užsakyti įrenginius ar paslaugas, arba bet kuris kitas įsipareigojimas, dėl kurio projektas arba veikla tampa neatšaukiami; žemės pirkimas ir parengiamieji darbai, pvz., leidimų gavimas ir galimybių studijų vykdymas, nelaikomi darbų arba veiklos pradžia. Žemės pirkimas, minimas (144)(a)punkto antrame sakinyje, (502)(a) punkto antrame sakinyje ir (635)(a) punkte, kai su žemės pirkimu susijusios tinkamos finansuoti išlaidos sudaro 100 % tinkamų finansuoti investicinių išlaidų, laikomas projekto arba veiklos darbų pradžia;

26. fiskalinių teisių perėmimo schema – schema mokesčių lengvatų forma, kuri yra anksčiau galiojusios schemos mokesčių lengvatų forma versija, kuria ta schema keičiama;

27. kritę gyvuliai – gyvuliai, kurie nustačius galutinę diagnozę arba jos nenustačius buvo numarinti eutanazijos būdu arba kurie nugaišo (įskaitant gimusius negyvus ir negimusius gyvulius) ūkyje ar bet kokiuose jo statiniuose arba vežant, bet nebuvo paskersti žmonėms vartoti;

28. saugomas gyvūnas – bet kuris gyvūnas, saugomas Sąjungos arba nacionalinės teisės aktais;

29. jaunasis ūkininkas – asmuo, kuris paraiškos teikimo dieną yra ne vyresnis nei 40 metų, turi pakankamai profesinių įgūdžių bei kompetencijos ir pirmą kartą kuriasi kaip žemės ūkio valdos valdytojas;

30. didelis investicinis projektas – investicija į kaimo vietoves, kuri minima šių gairių II dalies 3 skyriuje ir kurios tinkamos finansuoti išlaidos yra didesnės kaip 50 mln. EUR, apskaičiuotos pagalbos suteikimo dienos kainomis ir pagal tos dienos valiutų keitimo kursus;

31. pakoreguota pagalbos suma – didžiausia leidžiama pagalbos suma dideliam investiciniam projektui, apskaičiuojama pagal šią formulę: didžiausia pagalbos suma = R × (50 + 0,50 × B + 0,34 × C), kai R – atitinkamoje vietovėje taikytinas didžiausias pagalbos intensyvumas, neįskaitant padidinto pagalbos intensyvumo MVĮ. B – tinkamų finansuoti išlaidų dalis nuo 50 mln. iki 100 mln. EUR. C – tinkamų finansuoti išlaidų dalis, viršijanti 100 mln. EUR;

32. materialusis turtas – su žeme, pastatais, įranga, mašinomis ir įrenginiais susijęs turtas;

33. nematerialusis turtas – turtas, kuris nėra fizinis ar finansinis, kaip antai patento teisės, licencijos, praktinė patirtis arba kitas intelektinis turtas;

34. nepalankus klimato reiškinys, kuris gali būti prilyginamas gaivalinei nelaimei – nepalankios oro sąlygos, pavyzdžiui, šalna, audra ir kruša, ledėjimas, nepaliaujamas lietus arba didelė sausra, dėl kurių prarandama daugiau kaip 30 % vidutinės produkcijos, apskaičiuotos pagal pastarąjį trejų metų laikotarpį arba trejų metų vidurkį (išskyrus didžiausią ir mažiausią užregistruotą vertę) per praėjusį penkerių metų laikotarpį;

35. kitas nepalankus klimato reiškinys – nepalankios oro sąlygos, neatitinkančios šių gairių (35) punkto 34 papunkčio sąlygų;

36. su aplinka susijęs įvykis – konkretus taršos, užteršimo arba aplinkos kokybės pablogėjimo atvejis, kuris susijęs su konkrečiu įvykiu, kurio geografinė apimtis ribota ir dėl kurio sunaikinama daugiau kaip 30 % vidutinės metinės žemės ūkio sektoriuje veikiančios įmonės produkcijos, apskaičiuotos pagal pastarąjį trejų metų laikotarpį arba trejų metų vidurkį (išskyrus didžiausią ir mažiausią užregistruotą vertę) per praėjusį penkerių metų laikotarpį. Ši sąvoka neapima bendrų pavojų aplinkai, nesusijusių su konkrečiu įvykiu, pavyzdžiui, klimato kaitos arba atmosferos taršos;

37. katastrofinis įvykis – žmogaus veiklos sukeltas nenumatytas biotinio arba abiotinio pobūdžio įvykis, dėl kurio labai sutrinka miškų struktūros ir taip ilgainiui padaroma didelės ekonominės žalos miškų ūkio sektoriui;

38. Sąjungos standartas – Sąjungos teisės aktuose nustatytas privalomasis standartas, kuriuo reglamentuojamas lygis (visų pirma, aplinkos, higienos ir gyvūnų gerovės), kurio turi siekti atskiros įmonės; todėl Sąjungos standartais nėra laikomi Sąjungos lygmens standartai ar tikslai, kurie privalomi valstybėms narėms, bet neprivalomi atskiroms įmonėms;

39. negamybinės investicijos – investicijos, dėl kurių labai nedidėja valdos vertė ar pelningumas;

40. investicijos, kuriomis siekiama atitikties Sąjungos standartui – investicijos, kuriomis, pasibaigus Sąjungos teisės aktuose numatytam pereinamajam laikotarpiui, siekiama atitikties Sąjungos standartui;

41. konsultacijos – išsamios konsultacijos pagal tą pačią sutartį;

42. ūkinių gyvūnų kilmės knyga – knyga, registras, kartoteka arba duomenų bazė: (a) kurią tvarko valstybės narės oficialiai pripažinta joje įsteigta veislininkystės organizacija arba asociacija ir (b) į kurią įrašomi arba kurioje registruojami konkrečios veislės grynaveisliai ūkiniai gyvūnai ir nurodomi jų protėviai;

43. aktyvus ūkininkas – aktyvus ūkininkas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr.1307/2013 9 straipsnyje;

44. mažiau išsivystę regionai – regionai, kurių bendrasis vidaus produktas (BVP) vienam gyventojui yra mažesnis nei 75 % vidutinio ES-27 BVP;

45. ES-25 – 25 Sąjungos valstybės narės, kurios buvo Sąjungos valstybės narės 2005 m. gegužės mėn.;

46. ES-27 – 27 Sąjungos valstybės narės, kurios buvo Sąjungos valstybės narės 2007 m. sausio mėn.;

47. kapitaliniai darbai – paties ūkininko asmeniškai arba jo darbuotojų atliekami darbai, kuriais sukuriamas turtas;

48. mažos apimties infrastruktūra – infrastruktūra, kurios tinkamos finansuoti išlaidos neviršija 2 mln. EUR;

49. maistinės kilmės biodegalai – biodegalai, gaminami iš javų ir kitų krakmolingų augalų, cukraus ir aliejinių augalų, kaip apibrėžta Komisijos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos, kuria iš dalies keičiama Direktyva 98/70/EB dėl benzino ir dyzelinių degalų (dyzelino) kokybės ir Direktyva 2009/28/EB dėl skatinimo naudoti atsinaujinančių išteklių energiją, pasiūlyme ( 31 );

50. žemės ūkio paskirties žemė – bet koks žemės plotas, naudojamas kaip ariamoji žemė, daugiamečiai žolynai ir daugiametės ganyklos arba naudojamas daugiamečiams pasėliams auginti, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnyje;

51. kitas žemės valdytojas – žemę valdanti įmonė, išskyrus žemės ūkio sektoriuje veiklą vykdančią įmonę;

52. sandorio išlaidos – papildomos išlaidos, susijusios su įsipareigojimo įvykdymu, bet tiesiogiai nepriskirtinos to įsipareigojimo įgyvendinimo išlaidoms arba neįtrauktos į išlaidas arba prarastas pajamas, kurios kompensuojamos tiesiogiai; tos išlaidos gali būti apskaičiuotos standartinių išlaidų pagrindu;

53. vykdant žemės ir miškų ūkio genetinių išteklių išsaugojimo veiklą: (a) žemės ūkio genetinės medžiagos išsaugojimas in situ – genetinės medžiagos išsaugojimas ekosistemose bei natūraliose buveinėse ir rūšių ar laukinių veislių gyvybingų populiacijų išlaikymas ir atkūrimas jų natūralioje aplinkoje, o naminių gyvūnų veislių ar auginamų augalų rūšių atveju – jų gyvybingų populiacijų išlaikymas ir atkūrimas žemės ūkio aplinkoje, kurioje susidarė jų skiriamieji bruožai; (b) miškų ūkio genetinės medžiagos išsaugojimas in situ – genetinės medžiagos išsaugojimas ekosistemose bei natūraliose buveinėse ir rūšių gyvybingų populiacijų išlaikymas ir atkūrimas jų natūralioje aplinkoje; (c) išsaugojimas ūkyje ar miško valdoje – ūkio ar miško valdos lygmeniu vykdomas išsaugojimas ir vystymas in situ; (d) išsaugojimas ex situ – žemės ar miškų ūkio genetinės medžiagos išsaugojimas už jos natūralios buveinės ribų; (e) rinkimas ex situ – žemės ar miškų ūkio genetinės medžiagos rinkimas už jos natūralios buveinės ribų;

54. maisto produktai – Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1151/2012 ( 32 ) I priede nurodyti maisto produktai, kurie nėra žemės ūkio produktai;

55. fiksuotosios dalyvavimo kokybės sistemoje išlaidos – įsitraukimo į remiamą kokybės sistemą ir dalyvavimo joje metinio įnašo išlaidos, įskaitant, jei būtina, patikrų, kurios būtinos atitikčiai tos kokybės sistemos specifikacijoms nustatyti, išlaidas;

56. trumpa tiekimo grandinė – tiekimo grandinė, kuriai priklauso ribotas skaičius ekonominės veiklos vykdytojų, įsipareigojusių bendradarbiauti, vykdyti vietos ekonomikos plėtrą ir palaikyti artimus geografinius ir socialinius gamintojų, perdirbėjų bei vartotojų ryšius;

57. ūkininko namų ūkio narys – fizinis ar juridinis asmuo (išskyrus ūkio darbuotojus ) arba tokių asmenų grupė, kad ir koks yra tai grupei ir jos nariams pagal nacionalinę teisę suteiktas teisinis statusas. Jei juridinis asmuo arba juridinių asmenų grupė yra laikomi ūkininko namų ūkio nariu, tas narys pagalbos paraiškos pateikimo metu ūkyje turi vykdyti žemės ūkio veiklą;

58. klasteris – savarankiškų įmonių (įskaitant naujai įsisteigusias įmones, mažąsias, vidutines ir didžiąsias įmones, taip pat konsultavimo paslaugas teikiančias įstaigas ir (arba) mokslinių tyrimų organizacijas) grupė, kurios tikslas yra skatinti ekonominę / inovacinę veiklą propaguojant aktyvų bendradarbiavimą, dalijantis įrenginiais ir žiniomis bei praktine patirtimi, taip pat veiksmingai prisidedant prie žinių perdavimo, bendradarbiavimo tinkle ir informacijos sklaidos tarp klasterio įmonių;

59. smulkus veiklos vykdytojas – labai maža įmonė, kaip apibrėžta Komisijos rekomendacijoje 2003/361 ( 33 ), arba fizinis asmuo, kuris pagalbos paraiškos teikimo metu nevykdo ekonominės veiklos;

60. vietos rinkos – (a) rinkos, nutolusios nuo ūkio, iš kurio kilęs produktas, 75 kilometrų spinduliu, kuriuo turi būti vykdoma perdirbimo ir pardavimo galutiniam vartotojui veikla, arba (b) rinkos, kurios yra apibrėžtos atitinkamoje kaimo plėtros programoje nustačius, kelių kilometrų spinduliu nuo ūkio, iš kurio kilęs produktas, turi būti vykdoma perdirbimo ir pardavimo galutiniam vartotojui veikla, arba (c) rinkos, kurios yra kitaip patikimai apibrėžtos atitinkamoje kaimo plėtros programoje;

61. užkrečiamosios spongiforminės encefalopatijos (USE) ir galvijų spongiforminės encefalopatijos (GSE) tyrimų išlaidos – visos išlaidos, įskaitant mėginiams imti ir laboratoriniams tyrimams atlikti pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 999/2001 ( 34 ) X priedo C skyrių būtinų tyrimų komplektų išlaidas ir tuo tikslu būtinų mėginių ėmimo, vežimo, laikymo ir sunaikinimo išlaidas;

62. mokslinių tyrimų ir žinių sklaidos organizacija – bet kokio teisinio statuso (kuris reglamentuojamas viešosios arba privatinės teisės) ir bet kokiu būdu finansuojamas subjektas (pavyzdžiui: universitetai arba mokslinių tyrimų institutai, technologijų perdavimo agentūros, inovacijų tarpininkai, mokslinių tyrimų srities fiziniai ir (arba) virtualūs bendradarbiavimo subjektai), kurio pagrindinė paskirtis yra vykdyti nepriklausomus fundamentinius tyrimus, pramoninius tyrimus ar bandomąją taikomąją veiklą, kaip apibrėžta valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, taikomajai veiklai ir naujovių diegimui sistemos dokumente, arba per rengiamus mokymus, leidžiamus leidinius arba perduodamas žinias plačiai skleisti šios veiklos rezultatus. Jeigu toks subjektas taip pat vykdo ekonominę veiklą, tos ekonominės veiklos finansavimo duomenys, išlaidos ir pajamos į apskaitą turi būti įrašomi atskirai. Įmonės, galinčios daryti įtaką tokio subjekto veiklai, pavyzdžiui, per akcininkus arba narius, negali turėti lengvatinės prieigos prie tokio subjekto mokslinių tyrimų pajėgumų arba prie jo sukurtų rezultatų;

63. įprastos rinkos sąlygos – sutarties šalių sandorio sąlygos, nesiskiriančios nuo sąlygų, kuriomis sandorį būtų sudariusios nepriklausomos įmonės, kuriose nėra slapto susitarimo elementų. Laikoma, kad sandoriui taikant atvirą, skaidrią ir besąlyginę procedūrą paisoma įprastų rinkos sąlygų principo;

64. darnus miškų ūkio tvarkymas – miškų ir miško žemės naudojimas tokiu būdu ir mastu, kad būtų išlaikoma jų biologinė įvairovė, produktyvumas, gebėjimas atsinaujinti, gyvybingumas ir galimybė dabar ir ateityje atlikti svarbias ekologines, ekonomines ir socialines funkcijas vietos, nacionaliniu ir pasaulio lygmenimis, nedarant žalos kitoms ekosistemoms;

65. agrarinės miškininkystės sistemos – žemėnaudos sistemos, pagal kurias toje pačioje žemėje auginami medžiai ir vystomas žemės ūkis;

66. greitai augantys medžiai – trumpos rotacijos miško medžiai, kurių trumpiausias auginimo laikas iki nukirtimo yra ne mažiau nei 8 metai, o ilgiausias auginimo laikas iki nukirtimo neviršija 20 metų;

67. trumpos rotacijos želdiniams skirti medžiai – KN kodu 0602 90 41 žymimų ir valstybių narių nustatytinų rūšių medžiai, kuriems priskiriami sumedėję daugiamečiai augalai, šakniastiebiai arba atžalos, likę žemėje po derliaus nuėmimo ir kitą sezoną išleidžiantys naujus daigus, ir kuriems būdingas ilgiausias valstybių narių nustatytinas derliaus ciklas, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies k punkte;

68. retai apgyvendintos vietovės – vietovės, kurias tokiomis pripažįsta Komisija savo individualiuose sprendimuose dėl 2014 m. liepos 1 d.–2020 m. gruodžio 31 d laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapių;

69. a punkto vietovės – vietovės, taikant Sutarties 107 straipsnio 3 dalies a punkto nuostatas nurodytos patvirtintiname 2014 m. liepos 1 d.–2020 m. gruodžio 31 d. laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapyje;

70. c punkto vietovės – vietovės, taikant Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkto nuostatas nurodytos patvirtintiname 2014 m. liepos 1 d.–2020 m. gruodžio 31 d. laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapyje;

71. NUTS 3 lygmens vietovė – pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1059/2003 ( 35 ) sukurtame bendrame teritorinių statistinių vienetų klasifikatoriuje nurodytas 3 lygmens regionas;

72. iš anksto nenustatytos c punkto vietovės – vietovės, kurias, taikydama Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkto nuostatas, valstybė narė savo nuožiūra priskiria prie c punkto vietovių, įrodžiusi, kad šios vietovės atitinka tam tikrus socialinius ir ekonominius kriterijus ir kad jos nurodytos patvirtintame 2014 m. liepos 1 d.–2020 m. gruodžio 31 d. laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapyje;

73. ankstesnės a punkto vietovės – vietovės, nurodytos kaip a punkto vietovės patvirtintame 2011 m. sausio 1 d.–2014 m. birželio 30 d. laikotarpio regioninės pagalbos žemėlapyje;

74. regioninės pagalbos žemėlapis – Komisijos patvirtintas sąrašas vietovių, kurias remdamasi 2014–2020 m. regioninės valstybės pagalbos gairėse nustatytomis sąlygomis nurodė valstybė narė;

75. žemės ūkio produktų perdirbimas į ne žemės ūkio produktus – su žemės ūkio produktu atliekama operacija, kurią atlikus gaunamas ne žemės ūkio produktas;

76. vertinimo planas – dokumentas, kuriame nurodoma bent tokia informacija: vertintinos pagalbos schemos tikslai; vertinimo klausimai; rezultatų rodikliai; numatyta vertinimo metodika; duomenų rinkimo reikalavimai; siūlomas vertinimo laikas, įskaitant galutinės vertinimo ataskaitos pateikimo datą; nepriklausomos įstaigos, vykdančios vertinimą arba jos vykdomai atrankai naudosimų kriterijų aprašymas ir vertinimo viešumo užtikrinimo sąlygos.

2.5. Pagalba, apie kurią būtina pranešti

(36) Jei tenkinamos Sutarties 107 straipsnio 1 dalies sąlygos, valstybės narės pagal Sutarties 108 straipsnio 3 dalį Komisijai turi pranešti apie pagalbą žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms, ir netaikyti siūlomos priemonės, kol pagal šią procedūrą bus priimtas galutinis sprendimas; toks reikalavimas netaikomas priemonėms, kurios tenkina bendrosios išimties reglamente nustatytas sąlygas.

(37) Pagal pagalbos schemą teikiamai individualiai pagalbai Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas įpareigojimas pranešti taikomas, jeigu pagalba viršija šias pranešimo ribas:

(a) šių gairių II dalies 1.1.1.4 skirsnyje numatytos individualios investicinės pagalbos žemės ūkio produktų perdirbimui ir prekybai atveju: tinkamos finansuoti išlaidos viršija 25 mln. EUR, arba bendrasis subsidijos ekvivalentas viršija 12 mln. EUR;

(b) šių gairių II dalies 1.3.2 skirsnyje numatytos pagalbos pardavimo skatinimo kampanijoms atveju: pardavimo skatinimo kampanijų metinis biudžetas viršija 5 mln. EUR;

(c) šių gairių II dalies 3 skyriaus 3.1, 3.2, 3.6 ir 3.10 skirsniuose numatytos individualios investicinės pagalbos atveju:



Pagalbos intensyvumas Pranešimo riba 10 % 7,5 mln. EUR 15 % 11,25 mln. EUR 25 % 18,75 mln. EUR 35 % 26,25 mln. EUR 50 % ir daugiau 37,5 mln. EUR

3 skyrius. Bendrieji vertinimo principai

(38) Kad įvertintų, ar pagalbos priemonė, apie kurią pranešta, gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalį, Komisija paprastai analizuoja, ar pagalbos priemonė parengta taip, kad teigiamas pagalbos poveikis siekiant bendros svarbos tikslo yra didesnis nei galimas jos neigiamas poveikis prekybai ir konkurencijai.

(39) Komunikate dėl valstybės pagalbos modernizavimo raginama įvardyti ir apibrėžti bendruosius principus, taikytinus visų pagalbos priemonių suderinamumo vertinimui, kurį atlieka Komisija. Šiuo tikslu Komisija laikys, kad pagalbos priemonė suderinama su Sutartimi tik tuo atveju, jei ji tenkina visus toliau nurodytus kriterijus:

(a) tiksliai apibrėžto bendros svarbos tikslo siekimas: valstybės pagalbos priemone turi būti siekiama bendros svarbos tikslo, kaip numatyta Sutarties 107 straipsnio 3 dalyje;

(b) valstybinės intervencijos būtinybė: valstybės pagalbos priemonė turi būti taikoma tuo atveju, kai ja galima iš esmės pagerinti padėtį taip, kaip to negali padaryti pati rinka, pašalinant tiksliai apibrėžtą rinkos nepakankamumą;

(c) pagalbos priemonės tinkamumas: siūloma pagalbos priemonė turi būti tinkama politikos priemonė, skirta bendros svarbos tikslui pasiekti;

(d) skatinamasis poveikis: suteikus pagalbą įmonės (-ių) veikla turi pasikeisti taip, kad ji (jos) vykdytų papildomą veiklą, o be pagalbos ji (jos) šios veiklos nevykdytų arba vykdytų ribotai ar kitaip;

(e) pagalbos proporcingumas (pagalba sumažinta iki minimumo): pagalbos suma turi būti sumažinta iki minimalaus dydžio, būtino veiklai atitinkamame sektoriuje paskatinti;

(f) didelio netinkamo neigiamo poveikio konkurencijai ir valstybių narių tarpusavio prekybai vengimas: neigiamas pagalbos poveikis turi būti pakankamai apribotas, kad bendras priemonės poveikis būtų teigiamas;

(g) pagalbos skaidrumas: valstybės narės, Komisija, ekonominės veiklos vykdytojai ir visuomenė turi galėti lengvai susipažinti su visais susijusiais aktais ir informacija apie pagalbą, kuri skirta pagal tuos aktus.

(40) Bendram tam tikrų kategorijų schemų poveikiui gali būti taikomas ir ex post vertinimo reikalavimas, kaip nurodyta (720)–(723) punktuose. Tokiais atvejais Komisija gali apriboti tų schemų taikymo trukmę (paprastai iki ketverių metų ar trumpesnio laikotarpio), palikdama galimybę pakartotinai pranešti apie jų taikymo pratęsimą vėliau.

(41) Be to, jei valstybės pagalbos priemonė arba su ja susietos sąlygos (įskaitant finansavimo metodą, kai jis yra neatsiejama tos priemonės dalis) neišvengiamai pažeidžia Sąjungos teisę, pagalba negali būti paskelbta suderinama su vidaus rinka ( 36 ). Visų pirma, neišvengiamai pažeidžiančia ES teisę laikoma toliau nurodyta pagalba:

(a) pagalba, kuri teikiama su sąlyga, kad pagalbos gavėjas turi būstinę atitinkamoje valstybėje narėje arba iš esmės yra įsisteigęs toje valstybėje narėje;

(b) pagalba, kuri teikiama su sąlyga, kad pagalbos gavėjas naudoja nacionalinėje teritorijoje pagamintas prekes arba nacionalines paslaugas;

(c) pagalba, kuria ribojamos pagalbos gavėjų galimybės naudoti mokslinių tyrimų, technologinės plėtros ir inovacijų rezultatus kitose valstybėse narėse.

(42) Bendrieji vertinimo principai turi būti siejami su specifiniu BŽŪP kontekstu. Todėl šie bendrieji konkurencijos politikos principai taikomi šiose gairėse numatytų visų rūšių pagalbai, išskyrus atvejus, kai šių gairių I dalies 3.1–3.7 skirsniuose numatytos išimtys, atsižvelgiant į tai, kad žemės ūkio sektoriuje taikytini ypatingi principai.

3.1. Bendros svarbos tikslo siekimas

(43) Pagalbos žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms tikslai yra užtikrinti perspektyvią maisto produktų gamybą ir skatinti efektyviai ir tausiai naudoti išteklius, siekiant pažangaus ir darnaus ekonomikos augimo.

(44) Pagalba žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms turėtų būti glaudžiai susieta su BŽŪP, derėti su šių gairių (10) punkte nurodytais kaimo plėtros tikslais ir atitikti bendro žemės ūkio produktų rinkų organizavimo taisykles.

Kaimo plėtros tikslai

(45) Vertinant pagalbos suderinamumą su vidaus rinka bus atsižvelgiama į kaimo plėtros tikslus kartu su bendraisiais valstybės pagalbos principais.

(46) Komisija mano, kad priemonės, įgyvendinamos pagal Reglamentą (ES) Nr. 1305/2013 ir jo įgyvendinimo bei deleguotuosius aktus ir laikantis tų aktų, arba įgyvendinamos pagal kaimo plėtros programą skiriant papildomą nacionalinį finansavimą, savaime dera su kaimo plėtros tikslais ir padeda jų siekti.

(47) Į kaimo plėtros priemones panašių priemonių, kurios finansuojamos tik nacionalinėmis lėšomis, atveju, siekiant užtikrinti derėjimą su kaimo plėtros priemonėmis, kurios pagal kaimo plėtros programas bendrai finansuojamos EŽŪFKP lėšomis, valstybės narės turėtų pateikti duomenų apie tai, kaip tam tikra valstybės pagalba susijusi su atitinkamomis kaimo plėtros programomis ir kaip ji su tomis programomis dera. Tokie dokumentai turi būti pridėti prie kiekvieno pranešimo.

▼M1

(48) Komisija mano, kad šių gairių II dalies 1.1.10.3, 1.2, 1.3, 2.8 ir 2.9 skirsniuose numatytų pagalbos priemonių, kurios nesusijusios su kaimo plėtra, atveju atitiktis indėlio į kaimo plėtros tikslų siekimą principui užtikrinta, nes Komisija turi pakankamai šių priemonių indėlio į kaimo plėtros tikslų siekimą vertinimo patirties.

▼B

Papildomos sąlygos, taikytinos pagal schemą skiriamai pagalbai, apie kurią būtina pranešti atskirai

(49) Pagal kokią nors schemą skirdama pagalbą investiciniams projektams, apie kuriuos būtina pranešti atskirai, pagalbą teikiančioji institucija turi įrodyti, kad atrinktas projektas padės siekti schemos tikslo ir kartu pagalbos žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms tikslų. Jei reikia apibūdinti teigiamą investicijų poveikį atitinkamai vietovei, šiuo tikslu valstybės narės gali naudotis pagalbos paraiškos teikėjo pateikta informacija.

Žemės ūkio produktų rinkų bendro organizavimo taisyklės

(50) Nors valstybės pagalbos taisyklės žemės ūkio sektoriui paprastai yra taikytinos, dėl žemės ūkio sektoriaus specifikos ( 37 ) tą taikymą reglamentuoja pirmojo BŽŪP ramsčio reglamentų nuostatos. Kitaip tariant, valstybių narių teisė taikyti valstybės pagalbos priemones negali būti viršesnė už Reglamentą (ES) Nr. 1308/2013 ( 38 ). Todėl Komisija neleis skirti valstybės pagalbos, kuri nesuderinama su nuostatomis, kuriomis reglamentuojamas bendras rinkos organizavimas, arba kuri sutrikdytų tinkamą bendro organizavimo veikimą.

(51) Be to, konkrečios atitikties žemės ūkio rinkų bendro organizavimo principams sąlygos, išdėstytos šių gairių II dalies 1.1.1.1 skirsnyje dėl pagalbos, kuria kompensuojamos su pirmine žemės ūkio produktų gamyba susijusios investicijos į žemės ūkio valdas, 1.1.4 skirsnyje dėl gamintojų grupių ir organizacijų veiklos pradžios pagalbos, ir 1.2.2 skirsnyje dėl gamybos pajėgumų atsisakymo.

Aplinkosauginiai tikslai

(52) Sutarties 11 straipsnyje nustatyta: „Nustatant ir įgyvendinant Sąjungos politikos ir veiklos kryptis, ypač siekiant skatinti tvarią plėtrą, turi būti atsižvelgiama į aplinkos apsaugos reikalavimus.“ Teisinis svarbiausių aplinkosaugos priemonių, susijusių su 1-uoju ir 2-uoju BŽŪP ramsčiais, pagrindas yra Sutarties 11 straipsnis. Atsižvelgiant į šį reikalavimą, Sąjungos kaimo plėtros prioritetai turėtų būti įgyvendinami laikantis darniojo vystymosi strategijos. Sutarties 11 straipsnyje įtvirtintas Sąjungos siekis saugoti aplinką taip pat grindžiamas principu „teršėjas moka“ ( 39 ). Todėl aplinkosaugos klausimams būsimuose pranešimuose apie valstybės pagalbą turi būti skirta ypač daug dėmesio. Visuose pranešimuose apie valstybės pagalbą ateityje turėtų būti nurodoma, ar remiama veikla gali padaryti poveikį aplinkai. Tais atvejais, kai daromas poveikis aplinkai, pranešimuose apie valstybės pagalbą turėtų būti pateikiama įrodymų, kad taikant pagalbos priemonę nebus pažeisti taikytini Sąjungos aplinkosaugos teisės aktai. ►M1 Pavyzdžiui, jei pagalbos schema bus susijusi su investicijomis, kuriomis siekiama padidinti gamybą ir dėl kurių būtų daugiau eikvojama ribotų išteklių arba padidėtų tarša, reikės įrodyti, kad taikant schemą nebus pažeisti taikytini Sąjungos teisės aktai, įskaitant aplinkosaugos teisės aktus ( 40 ), ir su gera agrarine ir aplinkosaugos būkle susiję kompleksinės paramos reikalavimai, nustatyti Reglamente (ES) Nr. 1306/2013. ◄ Jeigu valstybės pagalba, apie kurią pranešta, numatyta kaimo plėtros programoje, tokiai valstybės pagalbos priemonei taikomas aplinkosaugos reikalavimas turėtų būti tapatus kaimo plėtros priemonės aplinkosaugos reikalavimui.

3.2. Valstybinės intervencijos būtinybė

(53) Norint įvertinti, ar valstybės pagalba yra būtina bendros svarbos tikslui pasiekti, pirmiausia reikia išanalizuoti spręstiną problemą. Valstybės pagalba turėtų būti svarstoma tais atvejais, kai ja galima iš esmės pagerinti padėtį taip, kaip to rinka negali padaryti pati.

(54) Valstybės pagalbos priemonės tam tikromis sąlygomis iš tiesų gali padėti išspręsti rinkos nepakankamumo problemą ir taip paskatinti efektyvų rinkų veikimą ir padidinti konkurencingumą. Be to, kai rinka duoda veiksmingų rezultatų, tačiau teisingumo ar sanglaudos požiūriu jie laikomi nepakankamais, valstybės pagalba gali būti naudojama labiau pageidaujamiems, teisingesniems rinkos rezultatams gauti.

(55) Komisija mano, kad pagalbos priemonių, kurios tenkina šių gairių II dalyje išdėstytas konkrečias sąlygas, atveju be valstybinės intervencijos rinka numatytų tikslų nevykdo. Todėl turėtų būti laikoma, kad tokia pagalba būtina norint pasiekti šių gairių I dalies 3.1 skirsnyje nurodytus bendros svarbos tikslus.

3.3. Pagalbos tinkamumas

(56) Siūloma pagalbos priemonė turi būti tinkama politikos priemonė siekiant atitinkamo politikos tikslo. Pagalbos priemonė nebus laikoma suderinama su vidaus rinka, jei tą patį teigiamą poveikį siekiant BŽŪP ir kaimo plėtros tikslų galima pasiekti kitomis mažesnį iškraipomąjį poveikį turinčiomis politikos priemonėmis ar kitų kategorijų mažesnio iškraipomojo poveikio pagalbos lėšomis. Būtina atsižvelgti į tai, kad gali būti kitų tinkamesnių priemonių tiems tikslams siekti, pavyzdžiui, reguliavimas, rinka grindžiamos priemonės, infrastruktūros plėtojimas ir verslo sąlygų gerinimas.

Pakaitinių politikos priemonių tinkamumas

(57) Komisija mano, kad žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms skiriama pagalba, tenkinanti konkrečias sąlygas, išdėstytas atitinkamuose šių gairių II dalies skirsniuose, yra tinkama politikos priemonė.

(58) Jeigu valstybė narė nusprendžia taikyti į kaimo plėtros priemonę panašią pagalbos priemonę, finansuojamą tik nacionalinėmis lėšomis, ir jei tuo pat metu tokia pati priemonė numatyta atitinkamoje kaimo plėtros programoje, valstybė narė turėtų pateikti duomenų apie tokios nacionalinės pagalbos priemonės privalumus, palyginti su kaimo plėtros programoje numatyta priemone.

Skirtingų pagalbos priemonių tinkamumas

(59) Pagalba gali būti teikiama įvairiomis formomis. Vis dėlto valstybė narė turėtų užtikrinti, kad pagalba būtų skiriama taip, kad būtų kuo mažesnė prekybos ir konkurencijos iškraipymo tikimybė.

(60) Kai šių gairių II dalyje apibūdintai priemonei numatoma konkreti forma, šių gairių taikymo tikslais tokia forma laikoma tinkama pagalbos priemone.

(61) Be to, kaimo plėtros priemonių, kurios bendrai finansuojamos EŽŪFKP lėšomis arba kurias taikant tokioms bendrai finansuojamoms kaimo plėtros priemonėms skiriamas papildomas finansavimas, atžvilgiu Komisija laikosi nuomonės, kad pagalba, suteikta tokia forma, kokia numatyta atitinkamoje kaimo plėtros priemonėje, yra tinkama pagalbos priemonė.

(62) Investicinės pagalbos, kuriai netaikomas Reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 ir kuri numatyta kaimo plėtros programoje arba skiriama kaip papildomas finansavimas tokiai kaimo plėtros priemonei, atveju, kai pagalba skiriama suteikiant tiesioginį turtinį pranašumą (pavyzdžiui, tiesioginės dotacijos, atleidimas nuo mokesčių ar socialinio draudimo ar kitų privalomųjų įmokų, arba jų sumažinimas), valstybė narė turi įrodyti, kodėl ne taip tikslinga teikti pagalbą kitais, galbūt mažiau konkurenciją ar prekybą iškraipančiais būdais, pavyzdžiui, grąžintinais avansais arba teikiant pagalbą, kuri grindžiama skolos ar nuosavo kapitalo priemonėmis (pavyzdžiui, lengvatinės paskolos ar mažesnės palūkanos, valstybės garantijos ar kiti būdai suteikti kapitalo palankiomis sąlygomis).

(63) Valstybės narės turi įrodyti, kad šių gairių II dalies 2.8 skirsnyje numatytų miškininkystės priemonių ekologiniai, apsaugos ir rekreaciniai tikslai negali būti pasiekti taikant į kaimo plėtros priemones panašias miškininkystės priemones, numatytas šių gairių II dalies 2.1–2.7 skyriuose.

(64) Jeigu tai yra tam tikrų kategorijų pagalba, pavyzdžiui, pagalba, kuria kompensuojamos rinkos tyrimų veiklos, produkto koncepcijos ir dizaino išlaidos, kokybės sistemų pripažinimo paraiškų rengimo pagalba, pagalba žinių perdavimo ir informavimo veiklai, konsultavimo paslaugų teikimo pagalba, pavadavimo ūkyje paslaugų teikimo pagalba, pardavimo skatinimo priemonių įgyvendinimo pagalba, pagalba, kuria kompensuojamos išlaidos, susijusios su gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų prevencija ir likvidavimu ar išnaikinimu, gyvulininkystės sektoriaus rėmimo pagalba, tai pagalba turi būti skiriama galutiniams pagalbos gavėjams netiesiogiai, natūra, teikiant subsidijuojamas paslaugas. Tokiais atvejais pagalba mokama atitinkamos paslaugos teikėjui ar veiklos vykdytojui.

(65) Pagalbos priemonės suderinamumo su vidaus rinka vertinimas nedaro poveikio taikytinoms viešųjų pirkimų taisyklėms ir skaidrumo, atvirumo bei nediskriminavimo principams, kuriais grindžiamas paslaugų teikėjo atrankos procesas.

3.4. Skatinamasis poveikis ir pagalbos būtinybė

(66) Pagalba žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms gali būti pripažinta suderinama su vidaus rinka tik jei ji turi skatinamąjį poveikį. Skatinamasis poveikis egzistuoja, jei pagalba daromas toks poveikis įmonės elgesiui, kad ji pradeda vykdyti papildomą veiklą, kuria prisideda prie sektoriaus plėtros, ir be pagalbos ji šios veiklos nevykdytų arba vykdytų ją mažesniu mastu ar kitaip. Tačiau naudojant pagalbos lėšas negali būti subsidijuojamos veiklos išlaidos, kurias įmonė būtų patyrusi bet kuriuo atveju, ir negali būti kompensuojama įprasta ekonominės veiklos verslo rizika.

(67) Jei Sąjungos teisės aktuose arba šiose gairėse nėra numatyta aiškių išimčių, tiesiog gamintojų finansinei padėčiai gerinti skirtos ir niekaip sektoriaus plėtros neskatinančios vienašalės valstybės pagalbos priemonės, ypač tos, kurios grindžiamos tik kaina, kiekiu, gamybos vienetu arba gamybos priemonių vienetu, yra laikomos veiklos pagalba, kuri yra nesuderinama su vidaus rinka. Be to, tikėtina, kad tokia pagalba dėl savo pobūdžio kliudytų vidaus rinkos organizavimo reguliavimo mechanizmams.

(68) Dėl tų pačių priežasčių Komisija nusprendė leisti teikti pagalbą, kuria siekiama palengvinti privalomų standartų laikymąsi – tik jei tokia pagalba atitinka kaimo plėtros politikos tikslus.

(69) Tuo pačiu pagrindu pagalbos, suteiktos pagal šių gairių II dalies 1.2 ir 2.8.5 skirsnius, lėšomis turėtų būti tik siekiama padėti žemės ir miškų ūkio sektoriuose veiklą vykdančioms įmonėms, kurios patiria įvairių sunkumų, nors jau ir ėmėsi pagrįstų pastangų kuo labiau sumažinti tokią riziką. Valstybės pagalba neturėtų skatinti įmonių be reikalo rizikuoti. Žemės ir miškų ūkio sektoriuose veiklą vykdančios įmonės turėtų pačios atsakyti už neapgalvoto gamybos metodų ar produktų pasirinkimo pasekmes.

(70) Dėl tų pačių priežasčių Komisija mano, kad pagalba nedaro skatinamojo poveikio jos gavėjui, jeigu su konkrečiu projektu ar veikla susijęs darbas jau buvo pradėtas anksčiau nei pagalbos gavėjas nacionalinėms valdžios institucijoms pateikė pagalbos paraišką.

(71) Pagalbos paraiškoje turi būti nurodyta bent ši informacija: pareiškėjo vardas, pavardė arba pavadinimas, įmonės dydis, projekto ar veiklos apibūdinimas (įskaitant projekto ar veiklos vykdymo vietą, pradžios ir pabaigos datas), projektui ar veiklai reikalinga pagalbos suma ir tinkamos finansuoti išlaidos.

(72) Be to, didelės įmonės paraiškoje turi apibūdinti padėtį, kuri susiklostytų be pagalbos – vadinamąjį priešingos padėties scenarijų arba alternatyvų projektą ar veiklą, ir pateikti dokumentus, kuriais įrodomas paraiškoje apibūdintas priešingos padėties scenarijus.

(73) Gavusi paraišką pagalbą teikianti institucija turi patikrinti, ar priešingos padėties scenarijus yra įtikinamas, ir patvirtinti, kad pagalba daro būtiną skatinamąjį poveikį. Priešingos padėties scenarijus laikomas įtikinamu, jei jis tikroviškas ir susijęs su sprendimo priėmimo veiksniais, vyraujančiais tuo metu, kai pagalbos gavėjas priima sprendimą dėl atitinkamo projekto ar veiklos.

(74) Nukrypstant nuo (70)–(73) punktų, MVĮ skiriama pagalba, kurią sudaro mokesčių lengvatos, laikoma turinčia skatinamąjį poveikį, jei taikant pagalbos schemą sukuriama teisė gauti pagalbą pagal objektyvius kriterijus, toliau nepaliekant valstybei narei teisės spręsti savo nuožiūra, ir jei pagalbos schema patvirtinta ir galioja prieš pradedant vykdyti su remiamu projektu ar veikla susijusius darbus. Šis reikalavimas netaikomas fiskalinių teisių perėmimo schemų atveju, jeigu veiklai jau buvo taikomos ankstesnės schemos, kurias sudaro mokesčių lengvatos.

(75) Nukrypstant nuo šių gairių (70)–(74) punktų, toliau nurodytų kategorijų pagalbai netaikomas skatinamojo poveikio reikalavimas arba manoma, kad tų kategorijų pagalba turi skatinamąjį poveikį:

(a) 1.3.4 ir 2.9.2 skirsniais grindžiamos žemės konsolidavimo pagalbos schemos ir II dalies 2.8 skirsniu grindžiamos pagalbos schemos, kuriomis siekiama aplinkosaugos, klimato, apsaugos ir rekreacinių tikslų, jei: (i) taikant pagalbos schemą įtvirtinama teisė gauti pagalbą pagal objektyvius kriterijus ir toliau nepaliekant valstybei narei teisės spręsti savo nuožiūra; (ii) pagalbos schema patvirtinta ir įsigaliojo, kol pagalbos gavėjas dar nebuvo patyręs tinkamų finansuoti išlaidų pagal 1.3.4, 2.9.2 ir 2.8. skirsnius, ir (iii) pagalbos schema taikoma tik MVĮ;

(b) išlaidų, patiriamų dėl sunkumų, susijusių su tinklo „Natura 2000“ teritorijomis ir Vandens pagrindų direktyva, kompensavimo pagalba, skiriama MVĮ pagal II dalies 1.1.6 skirsnį;

(c) II dalies 1.1.7 skirsnyje numatyta pagalba vietovėms, kuriose esama gamtinių ar kitokių specifinių kliūčių;

(d) II dalies 1.2.1.1 skirsnyje numatyta gaivalinių nelaimių ar ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti skirta pagalba;

(e) II dalies 1.2.1.2 skirsnyje numatyta žalos, patirtos dėl nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, kompensavimo pagalba;

▼M1

(f) II dalies 1.2.1.3 skirsnyje numatyta pagalba, skirta gyvūnų ligų ir augalų kenkėjų prevencijos, kontrolės ir likvidavimo ar išnaikinimo išlaidoms ir dėl tų gyvūnų ligų arba augalų kenkėjų patirtiems nuostoliams kompensuoti;

▼B

(g) II dalies 1.2.1.4 skirsnyje numatyta kritusių gyvulių pašalinimo ir sunaikinimo išlaidų kompensavimo pagalba;

(h) II dalies 1.2.1.5 skirsnyje numatyta saugomų gyvūnų padarytos žalos kompensavimo pagalba;

(i) II dalies 2.8.5 skirsnyje numatyta teisės aktais reglamentuojamų gyvūnų padarytai žalai miškuose atitaisyti skirta pagalba;

(j) investicinė standartų laikymosi užtikrinimo pagalba, numatyta (148) punkto a ir b papunkčiuose;

(k) investicinė standartų laikymosi užtikrinimo pagalba, skiriama MVĮ pagal (148) punkto c papunktį; investicinė standartų laikymosi užtikrinimo pagalba, skiriama didelėms įmonėms pagal (148) punkto c papunktį, gali būti laikoma darančia skatinamąjį poveikį, jei atitinkama įmonė gali įrodyti, kad negavus pagalbos jai iškiltų veiklos nutraukimo grėsmė;

(l) pagalba žemės ūkio valdoje esančio kultūros ir gamtos paveldo išsaugojimo investicijoms, numatyta II dalies 1.1.1.2 skirsnyje, išskyrus individualią pagalbą, kuri viršija 500 000 EUR vienos įmonės vienam investiciniam projektui;

▼M1

(m) pagalba pardavimo skatinimo priemonėms, numatyta (464) punkto b, c ir d papunkčiuose;

▼B

(n) pagalbai moksliniams tyrimams ir technologinei plėtrai žemės ir miškų ūkio sektoriuose, numatyta II dalies 1.3.6 ir 2.9.1 skirsniuose;

(o) kaimų, kaimo kraštovaizdžių ir didelės gamtinės vertės vietovių kultūros ir gamtos paveldo išlaikymo, atkūrimo ir atnaujinimo pagalba, numatyta (644) punkto e papunktyje; ši išimtis netaikoma su kaimų, kaimo kraštovaizdžių ir didelės gamtinės vertės vietovių kultūros ir gamtos paveldu susijusiai investicinei pagalbai, kuri viršija (37) punkto c papunktyje nurodytas pranešimo ribas;

(p) kaimo vietovių savivaldybių bei kaimų ir jų pagrindinių paslaugų plėtros planų ir su „Natura 2000“ teritorijomis bei kitomis didelės gamtinės vertės vietovėmis susijusių apsaugos ir valdymo planų rengimo ir atnaujinimo pagalba, numatyta (644) punkto a papunktyje;

(q) miškų gaisrų, gaivalinių nelaimių, nepalankių klimato reiškinių, augalų kenkėjų, gyvūnų ligų, katastrofinių įvykių ir su klimato kaita susijusių įvykių padarytos žalos likvidavimo pagalba, numatyta II dalies 2.1.3 skirsnyje;

▼M1

(r) pagalba kenkėjų sukeltų ligų bei medžių ligų gydymo ir jų plitimo prevencijos išlaidoms kompensuoti ir kenkėjų bei medžių ligų padarytai žalai atitaisyti skirta pagalba pagal II dalies 2.8.1 skirsnį;

▼M2

(s) pagalba aktyviems ūkininkams, dalyvaujantiems medvilnės ir maisto produktų kokybės sistemose, remiantis II dalies 3.8 skirsniu.

▼B

Papildomos sąlygos, taikomos investicinei pagalbai, apie kurią būtina pranešti atskirai

(76) Investicinei pagalbai, apie kurią būtina pranešti atskirai, taikomi ne tik pirmiau nurodyti reikalavimai – valstybė narė dar turi pateikti aiškių įrodymų, kad pagalba iš tikrųjų turi poveikį renkantis investiciją. Kad būtų galima atlikti išsamų vertinimą, valstybė narė turi pateikti ne tik informaciją apie remiamą projektą, bet ir išsamiai apibūdinti priešingos padėties scenarijų, t. y. kai gavėjui pagalbos neskiria jokia valdžios institucija.

(77) Valstybės narės raginamos pasikliauti dokumentais, kaip antai oficialiais valdybos dokumentais, rizikos vertinimu (įskaitant su vietos pasirinkimu susijusios rizikos vertinimą), finansinėmis ataskaitomis, vidaus verslo planais, ekspertų nuomonėmis ir kitais su vertinamu investiciniu projektu susijusiais tyrimais. Įrodyti skatinamąjį poveikį valstybėms narėms gali padėti dokumentai, kuriuose pateikiama informacija apie paklausos prognozes, išlaidų prognozes, finansines prognozes, investicijų komitetui pateikti dokumentai, kuriuose išsamiai nagrinėjami skirtingi investavimo scenarijai, arba finansų institucijoms pateikti dokumentai.

(78) Atsižvelgiant į minėtus dalykus, pelningumo lygį galima įvertinti taikant metodus, kurie paprastai naudojami konkrečiame sektoriuje ir kurie gali apimti projekto grynosios dabartinės vertės (GDV) ( 41 ), vidinės grąžos normos (VGN) ( 42 ) arba vidutinės panaudoto kapitalo grąžos (PKG) vertinimo metodus. Projekto pelningumas turi būti lyginamas su įprastomis grąžos normomis, kurias įmonė taiko kitiems panašaus pobūdžio investiciniams projektams. Jei šių normų nėra, projekto pelningumas turi būti lyginamas su visos įmonės kapitalo kaina ar atitinkamame sektoriuje įprastai taikomomis grąžos normomis.

(79) Jeigu konkretus priešingos padėties scenarijus nėra žinomas, skatinamasis poveikis gali būti numanomas, kai yra finansavimo trūkumas, t. y. kai, remiantis ex ante verslo planu, investicinės išlaidos viršija investicijos tikėtino veiklos pelno GDV.

(80) Jeigu pagalba, kuria skatinamos papildomos investicijos, nepakeičia pagalbos gavėjo elgesio, ji neturi teigiamo poveikio atitinkamo sektoriaus plėtrai. Todėl pagalba nebus patvirtinta tokiais atvejais, kai paaiškėja, kad tos pačios investicijos vis tiek būtų atliekamos ir be pagalbos.

3.5. Pagalbos proporcingumas

(81) Pagalba, skiriama žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms, laikoma proporcinga, jei vienam gavėjui teikiamos pagalbos suma neviršija mažiausios sumos, kuri būtina bendros svarbos tikslui, susijusiam su skiriama pagalba, pasiekti.

Didžiausias pagalbos intensyvumas ir didžiausios pagalbos sumos

(82) Kad pagalba būtų pripažinta proporcinga, Komisijos manymu, pagalbos suma paprastai neturėtų viršyti tinkamų finansuoti išlaidų sumos. Tai nedaro poveikio taisyklėms, kurios taikomos aplinkos ar aplinkosaugos ar kitoms viešosioms paskatos priemonėms, aiškiai nurodytoms šių gairių II dalies 1.1.3 ir 1.2.2 skirsniuose.

(83) Norėdama užtikrinti nuspėjamumą ir vienodas sąlygas, šiose gairėse Komisija taip pat pagalbai taiko didžiausią pagalbos intensyvumą. Kai didžiausio pagalbos intensyvumo neįmanoma nustatyti (pavyzdžiui, kai teikiama jaunųjų ūkininkų veiklos pradžios ir smulkiųjų ūkių plėtros pagalba), nustatomos didžiausios pagalbos sumos, išreikštos nominalia verte, taip siekiant užtikrinti, kad pagalba būtų proporcinga.

(84) Jei tinkamos finansuoti išlaidos apskaičiuojamos tinkamai ir neviršijamos šių gairių II dalyje numatytos didžiausio pagalbos intensyvumo vertės ar didžiausios pagalbos sumos, laikoma, kad atitiktis proporcingumo kriterijui užtikrinta.

(85) Didžiausią pagalbos intensyvumą ir pagalbos sumą pagalbą teikianti institucija turi apskaičiuoti ją skirdama. Tinkamos finansuoti išlaidos turi būti patvirtinamos dokumentais, kurie turėtų būti aiškūs, tikslūs ir naujausi. Apskaičiuojant pagalbos intensyvumą ir tinkamas finansuoti išlaidas visi naudojami skaičiai turi būti imami prieš bet kokį mokesčių ar kitokios rinkliavos atskaitymą.

(86) Pagalba neteikiama pridėtinės vertės mokesčiui (PVM) kompensuoti, išskyrus atvejus, kai to mokesčio neįmanoma susigrąžinti pagal nacionalinius PVM reglamentuojančius teisės aktus.

(87) Jeigu pagalba teikiama ne dotacijos forma, pagalbos suma atitinka pagalbos bendrąjį subsidijos ekvivalentą.

(88) Keliomis dalinėmis išmokomis mokama pagalba diskontuojama iki jos vertės pagalbos suteikimo metu. Tinkamos finansuoti išlaidos diskontuojamos iki jų vertės pagalbos suteikimo metu. Palūkanų norma, kuri turi būti naudojama diskontuojant, yra pagalbos suteikimo dieną taikoma diskonto norma.

(89) Kai pagalbą sudaro mokesčių lengvatos, pagalbos dalys diskontuojamos remiantis diskonto normomis, taikomomis įvairiu mokesčių lengvatos įsigaliojimo metu.

(90) Kaimo vietovėms skirtos investicinės pagalbos atveju didžiausias pagalbos intensyvumas dideliems investiciniams projektams turi būti sumažintas iki pakoreguotos pagalbos sumos, kaip apibrėžta (35) punkto 31 papunktyje. Be to, dideliems investiciniams projektams negali būti taikomas MVĮ nustatytas didesnis pagalbos intensyvumas.

(91) Kai įsipareigojimai pagal šių gairių II dalies 1.1.5.1, 1.1.8, 2.3 ir 3.4 skirsnius išreiškiami kitokiais vienetais nei nustatytieji Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 II priede, valstybės narės išmokas gali apskaičiuoti naudodamosi tais kitais vienetais. Tokiais atvejais valstybės narės turi užtikrinti, kad neviršijamos didžiausios metinės sumos.

(92) Išskyrus 1.1.5.1 skirsnyje nurodytą įsipareigojimų veisti vietines veisles, kurioms gresia išnykimas ūkiuose, vykdymo pagalbą, šių gairių II dalies 1.1.5.1, 1.1.8, 2.3 ir 3.4 skirsniuose numatyta pagalba negali būti skiriama už sutartinį galviją. Įvairių kategorijų gyvulių perskaičiavimo į sutartinius galvijus normos nustatytos Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 įgyvendinimo akto II priede.

(93) ►M2 Pagalbos sumą šių gairių II dalies 1.1.5, 1.1.6, 1.1.7, 1.1.8, 2.1.1, 2.1.2, 2.2, 2.3, 3.4 ir 3.5 skirsniuose nurodytoms priemonėms arba veiksmų tipams valstybės narės gali nustatyti vadovaudamosi standartinėmis prielaidomis dėl papildomų išlaidų ir prarastų pajamų. ◄ Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad skaičiavimai ir atitinkama suma a) būtų sudaryti tik iš tokių elementų, kuriuos galima patikrinti; b) būtų grindžiami duomenimis, nustatytais remiantis tinkamomis specialiosiomis žiniomis; c) būtų aiškiai nurodyti duomenų šaltiniai; d) būtų diferencijuoti siekiant atsižvelgti į regionines ar vietos sąlygas ir faktinį žemės naudojimą (kai taikytina); ir e) neturi elementų, susijusių su investicinėmis išlaidomis.

(94) Komisija, vertindama pagalbos suderinamumą su vidaus rinka, atsižvelgs į bet kokį įsigytą draudimą arba draudimą, kurį pagalbos gavėjas būtų galėjęs įsigyti. Kai pagalba skiriama siekiant atitaisyti nepalankių klimato reiškinių, kurie gali būti prilyginami gaivalinėms nelaimėms, padarytą žalą, taip siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo pavojaus, didžiausio intensyvumo pagalba turėtų būti skiriama tik tai įmonei, kuri negali apsidrausti nuo tokių nuostolių. Todėl, siekiant toliau gerinti rizikos valdymą, pagalbos gavėjus būtina skatinti sudaryti draudimo sutartis visais atvejais, kai tai įmanoma.

Papildomos sąlygos, taikomos investicinei pagalbai, apie kurią būtina pranešti atskirai, ir investicinei pagalbai didelėms įmonėms, teikiamai pagal schemas, apie kurias pranešama

(95) Paprastai investicinė pagalba, apie kurią būtina pranešti atskirai, laikoma sumažinta iki minimumo, jei jos suma atitinka grynąsias papildomas išlaidas, patiriamas įgyvendinant investiciją atitinkamoje vietovėje, palyginti su priešingos padėties scenarijumi, jei pagalba nebūtų skirta. Norėdamos teikti investicinę pagalbą didelėms įmonėms pagal schemas, apie kurias pranešama, valstybės narės turi užtikrinti, kad pagalbos suma būtų sumažinta iki minimumo, remiantis grynųjų papildomų išlaidų metodu.

(96) Pagalbos suma neturėtų viršyti minimumo, būtino pakankamam projekto pelningumui užtikrinti, pvz., dėl tos pagalbos VGN neturėtų būti didesnė už įprastas grąžos normas, kurias atitinkama įmonė taiko kituose panašaus pobūdžio investiciniuose projektuose, arba, kai informacijos apie tokias normas neturima, VGN neturėtų būti didesnė už visos bendrovės kapitalo kainą ar už grąžos normas, įprastai taikomas atitinkamame sektoriuje.

(97) Jei pagal schemas, apie kurias pranešama, teikiama investicinė pagalba didelėms įmonėms, valstybės narės turi užtikrinti, kad pagalbos suma atitiktų grynąsias papildomas išlaidas, patiriamas įgyvendinant investiciją atitinkamoje vietovėje, palyginti su priešingos padėties scenarijumi, jei pagalba nebūtų skirta. Turi būti naudojamas ir (96)punkte apibūdintas metodas, kartu taikant didžiausią pagalbos intensyvumą kaip viršutinę ribą.

(98) Komisija patikrins, ar investicinės pagalbos, apie kurią būtina pranešti atskirai, suma neviršija minimumo, būtino pakankamam projekto pelningumui užtikrinti, taikydama (96) punkte nustatytą metodą. Skaičiavimus, naudojamus skatinamajam poveikiui nustatyti, taip pat galima taikyti pagalbos proporcingumui įvertinti. Valstybė narė turi įrodyti pagalbos proporcingumą remdamasi (77) punkte nurodytais dokumentais. Šis reikalavimas netaikomas investicinei pagalbai, susijusiai su pirmine žemės ūkio produktų gamyba.

Pagalbos sumavimas

(99) Pagalba gali būti skiriama pagal kelias schemas tuo pačiu metu arba sumuojama su ad hoc pagalba, jeigu bendra veiklai ar projektui skirtos valstybės pagalbos suma neviršija šiose gairėse nustatytų viršutinių pagalbos ribų.

(100) Pagalba, kurios tinkamas finansuoti išlaidas galima nustatyti, gali būti sumuojama su kita valstybės pagalba, jeigu tos pagalbos priemonės susijusios su skirtingomis finansuoti tinkamomis išlaidomis. Pagalba, kurios tinkamų finansuoti išlaidų negalima nustatyti, gali būti sumuojama su kita valstybės pagalba tų pačių tinkamų finansuoti išlaidų atžvilgiu, kurios iš dalies arba visiškai sutampa – tik jei taip susumavus neviršijamas pagal šias gaires tokios kategorijos pagalbai taikomas didžiausias pagalbos intensyvumas ar pagalbos suma.

(101) Pagalba, kurios tinkamų finansuoti išlaidų negalima nustatyti, numatyta šių gairių II dalies 1.1.2 ir 3.3 skirsniuose, gali būti sumuojama su kita valstybės pagalbos priemone, kurios tinkamas finansuoti išlaidas galima nustatyti. Pagalba, kuria finansuotinų išlaidų negalima nustatyti, gali būti sumuojama su kita valstybės pagalba, kuria finansuotinų išlaidų negalima nustatyti, iki didžiausios atitinkamos bendros finansavimo ribos, nustatytos šiose gairėse ar kitose valstybės pagalbos gairėse, bendrosios išimties reglamente arba Komisijos priimtame sprendime, atsižvelgiant į konkrečias kiekvieno atvejo aplinkybes.

(102) Žemės ūkio sektoriui skirta valstybės pagalba neturėtų būti sumuojama su išmokomis, nurodytomis Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 81 straipsnio 2 dalyje ir 82 straipsnyje, tų pačių tinkamų finansuoti išlaidų atžvilgiu, jeigu taip susumavus pagalbos intensyvumas arba pagalbos suma viršytų šiose gairėse nustatytą pagalbos intensyvumą ar pagalbos sumą.

(103) Kai Sąjungos finansavimas, kurį centralizuotai valdo Sąjungos institucijos, agentūros, bendrosios įmonės ar kitos įstaigos ir kurio tiesiogiai ar netiesiogiai nekontroliuoja valstybė narė, yra derinamas su valstybės pagalba, nustatant, ar laikomasi pranešimo ribų ir didžiausio pagalbos intensyvumo ir viršutinių ribų, bus atsižvelgiama tik į pastarąjį elementą su sąlyga, kad suteikto viešojo finansavimo, susijusio su tomis pačiomis tinkamomis finansuoti išlaidomis, visa suma neviršija palankiausios finansavimo normos (-ų), nustatytos (-ų) taikomose Sąjungos teisės taisyklėse.

(104) Pagalba, kuri yra leidžiama pagal šias gaires, neturėtų būti sumuojama su de minimis pagalba siekiant kompensuoti tas pačias tinkamas finansuoti išlaidas, jeigu taip susumavus pagalbos intensyvumas arba pagalbos suma viršytų šiose gairėse nustatytą pagalbos intensyvumą ar pagalbos sumą.

(105) Pagalba investicijoms, kuriomis siekiama atkurti žemės ūkio gamybos potencialą, kaip nurodyta (143)(e) punkte, neturėtų būti sumuojama su materialinės žalos kompensavimo pagalba, minima šių gairių 1.2.1.1, 1.2.1.2 ir 1.2.1.3 skirsniuose.

(106) Turėtų būti vengiama skirti dvigubą finansavimą klimatui ir aplinkai naudingai žemės ūkio veiklai pagal šių gairių II dalies 1.1.5.1, 1.1.6, 1.1.8 ir 3.5 skirsnius bei lygiavertei veiklai, nurodytai Reglamento (ES) Nr. 1307/2013 43 straipsnyje. Nuostata dėl peržiūros, numatyta šių gairių (724) punkte, taip pat turėtų užtikrinti, kad būtų vengiama dvigubo finansavimo.

(107) Veiklos pradžios pagalba žemės ūkio sektoriuje veikiančioms gamintojų grupėms ir organizacijoms, nurodyta šių gairių II dalies 1.1.4 skirsnyje, neturėtų būti sumuojama su žemės ūkio sektoriaus gamintojų grupių ir organizacijų steigimosi pagalba, numatyta Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 27 straipsnyje. 1.1.2 skirsnyje nurodyta jauniesiems ūkininkams skiriama veiklos pradžios pagalba ir veiklos pradžios pagalba smulkiems ūkiams plėtoti neturėtų būti sumuojamos su verslo pradžios pagalba jauniesiems ūkininkams arba smulkių ūkių plėtros pagalba, nurodytomis Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i ir iii papunkčiuose, jei dėl tokio sumavimo pagalbos suma viršytų šiose gairėse nustatytas pagalbos sumas.

3.6. Netinkamo neigiamo poveikio konkurencijai ir prekybai vengimas

(108) Kad pagalba būtų suderinama, neigiamas pagalbos priemonės poveikis (konkurencijos iškraipymas ir poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai) turi būti ribotas ir mažesnis už teigiamą poveikį siekiant bendros svarbos tikslo.

Bendrieji principai

(109) Vertindama pagalbos priemonės neigiamą poveikį, Komisija, atlikdama konkurencijos iškraipymo tyrimą, daugiausia dėmesio skirs numatomam žemės ir miškų ūkio sektorių bei kaimo vietovių rėmimo pagalbos poveikiui įmonių konkurencijai atitinkamose produktų rinkose ( 43 ).

(110) Visų pirma, jei pagalba tikslinga, proporcinga ir neviršija grynųjų papildomų išlaidų, neigiamas pagalbos poveikis sušvelninamas, o pavojus, kad pagalba nederamai iškreips konkurenciją, bus mažesnis. Antra, Komisija nustato didžiausią pagalbos intensyvumą. Tai pagrindinis suderinamumo reikalavimas, kuriuo siekiama užtikrinti, kad valstybės pagalba nebūtų naudojama projektams, jei pagalbos sumos ir tinkamų finansuoti išlaidų santykis labai didelis ir yra ypač didelė tikimybė, kad pagalba iškreips konkurenciją. Paprastai kuo didesnis gali būti teigiamas remiamo projekto poveikis ir kuo didesnis tikėtinas pagalbos poreikis, tuo aukštesnė bus pagalbos intensyvumo riba.

(111) Tačiau net jei pagalba būtina ir proporcinga, suteikus pagalbą, pagalbos gavėjų elgesys gali pasikeisti taip, kad bus iškreipta konkurencija. Tai labiau tikėtina žemės ūkio sektoriuje, kuris skiriasi nuo kitų rinkų dėl specifinės pirminės žemės ūkio produktų gamybos struktūros, kuriai būdinga tai, kad veiklą vykdo daug mažų įmonių. Tokiose rinkose konkurencijos iškraipymo pavojus yra didelis net kai skiriamos nedidelės pagalbos sumos.

(112) Žemės ir miškų ūkio sektoriams bei kaimo vietovėms skirta pagalba gali iškraipyti konkurenciją ir prekybą dviem pagrindiniais būdais. Gali būti iškraipyta produktų rinka bei padarytas poveikis vietovei. Abiejų rūšių iškraipymai gali nulemti neveiksmingą išteklių paskirstymą, dėl kurio prastėja ekonominiai vidaus rinkos rezultatai, ir paskirstymo problemas, kai pagalba paveikia ekonominės veiklos pasiskirstymą regionuose.

(113) Iš principo, dėl teigiamo pagalbos poveikio sektoriaus plėtrai Komisija mano, kad tais atvejais, kai pagalba tenkina sąlygas ir neviršija atitinkamų didžiausio pagalbos intensyvumo normų, nustatytų taikytinuose šių gairių II dalies skirsniuose, neigiamas poveikis konkurencijai ir prekybai yra kuo mažiausias.

(114) Tačiau, kadangi investicinė pagalba žemės ūkio produktų perdirbimo ir prekybos sektoriuose veikiančioms įmonėms ir kituose sektoriuose (pavyzdžiui, maisto perdirbimo sektoriuje ( 44 )) veikiančioms įmonėms daro panašų iškraipomąjį poveikį konkurencijai ir prekybai, tiems sektoriams taip pat turėtų būti taikomi bendrieji konkurencijos politikos principai dėl poveikio konkurencijai ir prekybai. Todėl skiriant investicinę pagalbą žemės ūkio produktų perdirbimui ir prekybai, miškų ūkio sektoriui ir kaimo vietovėms turi būti įvykdytos (115)–(127) punktuose apibūdintos sąlygos.

Investicinės pagalbos schemos, taikomos žemės ūkio produktų perdirbimui ir prekybai, miškų ūkio sektoriui ir kaimo vietovėms

(115) Pagalbos schemomis negali būti stipriai iškraipoma konkurencija ir prekyba. Visų pirma, net jei atskiri iškraipymai gali būti nedideli (su sąlyga, kad visos investicinės pagalbos sąlygos tenkinamos), bendras investicinės pagalbos schemų iškraipomasis poveikis gali būti labai didelis. Gali būti iškraipomos produkcijos rinkos – sukuriami ar padidinami pertekliniai pajėgumai arba kai kurie pagalbos gavėjai įgyja didelę įtaką rinkoje, ją padidina ar išlaiko, darydami neigiamą poveikį dinaminėms paskatoms. Be to, dėl pagalbos, teikiamos pagal investicinės pagalbos schemas, kitos Europos ekonominės erdvės (EEE) vietovės gali prarasti didelę dalį ekonominės veiklos. Investicinės pagalbos schemos, skirtos tam tikriems sektoriams, atveju šių iškraipymų rizika dar didesnė.

(116) Todėl atitinkama valstybė narė turi įrodyti, kad šis neigiamas poveikis bus kuo mažesnis, atsižvelgdama į, pvz., susijusių projektų dydį, atskiras ir bendras pagalbos sumas, numatomus pagalbos gavėjus ir tikslinių sektorių ypatybes. Kad Komisija galėtų įvertinti galimą neigiamą poveikį, valstybė narė raginama pateikti turimus poveikio vertinimus ir ankstesnių panašių schemų ex post vertinimus.

Žemės ūkio produktų perdirbimui ir prekybai, taip pat kaimo vietovėms skirta investicinė pagalba, apie kurią būtina pranešti atskirai

(117) Vertindama neigiamą individualios investicinės pagalbos poveikį Komisija ypatingą dėmesį skiria neigiamam poveikiui, susijusiam su perteklinio pajėgumo susidarymu nuosmukį patiriančiose rinkose, trukdymu trauktis iš rinkos ir didelės įtakos rinkoje koncepcija. Šis neigiamas poveikis apibūdintas (118)–(127) punktuose, jį turi atsverti teigiamas pagalbos poveikis.

(118) Kad būtų galima nustatyti ir įvertinti galimus konkurencijos ir prekybos iškraipymus, valstybės narės turėtų pateikti įrodymų, pagal kuriuos Komisija galėtų nustatyti atitinkamas produkto rinkas (t. y. produktus, kuriems turės įtakos pasikeitęs pagalbos gavėjo elgesys) ir susijusius konkurentus ir klientus / vartotojus.

(119) Komisija šiuos galimus iškraipymus įvertins atsižvelgdama į įvairius kriterijus, pvz., atitinkamo produkto rinkos struktūrą, rinkos veiklos rezultatus (nuosmukį patirianti rinka arba auganti rinka), pagalbos gavėjo atrankos procesą, patekimo į rinką ir pasitraukimo iš rinkos kliūtis, produktų diferencijavimą.

(120) Jei įmonė nuolat naudojasi valstybės pagalba, galima daryti prielaidą, kad ji negali pati atlaikyti konkurencijos arba jai netinkamai suteikiamas pranašumas konkurentų atžvilgiu.

(121) Komisija išskiria du pagrindinius neigiamo poveikio produkto rinkoms šaltinius:

(a) atvejai, kai labai padidinus pajėgumą jis tampa perteklinis arba jau perteklinis pajėgumas dar labiau padidinamas, ypač nuosmukį patiriančioje rinkoje, ir

(b) atvejai, kai pagalbos gavėjas turi didelę įtaką rinkoje.

(122) Norėdama įvertinti, ar pagalba gali prisidėti kuriant arba išlaikant neveiksmingas rinkos struktūras, Komisija atsižvelgs į papildomą gamybos pajėgumą, kuris sukuriamas įgyvendinant projektą, ir į tai, ar rinka veikia nepakankamai gerai.

(123) Jei nagrinėjama rinka auga, paprastai mažiau tikėtina, kad pagalba neigiamai paveiks dinamines paskatas ar netinkamai trukdys trauktis iš rinkos ar į ją patekti.

(124) Didesnį susirūpinimą kelia nuosmukį patiriančios rinkos. Šiuo atveju K