1.

II antraštinė dalis pakeičiama taip: „II ANTRAŠTINĖ DALIS Prekyba su trečiosiomis šalimis 13 straipsnis 1. Įvežant į Bendriją arba išvežant iš jos visus 1 straipsnio 1 dalies a, b, c, d, f, g ir h punktuose išvardytus produktus, būtina pateikti importo ir eksporto licenciją. Licencijas išduoda valstybės narės bet kuriam pareiškėjui, nepaisydamos jo įsikūrimo Bendrijoje vietos ir nepažeisdamos priemonių, kurių buvo imtasi taikant 16 ir 17 straipsnius. Eksporto ir importo licencijos galioja visoje Bendrijoje. Tokios licencijos išduodamos pateikus užstatą, garantuojantį, kad produktai bus įvežami ir išvežami licencijos galiojimo laikotarpiu; jei eksportas ar importas per tą laikotarpį nevykdomas arba vykdomas tik iš dalies, visas arba dalis užstato negrąžinama, išskyrus force majeure atvejus. 2. 41 straipsnyje nustatyta tvarka: a) šiame straipsnyje numatytas projektas gali būti išplėstas, įtraukiant ir 1 straipsnio 1 dalies e punkte išvardytus produktus; b) nustatomas licencijų galiojimo laikas ir priimamos kitos išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, kurios visų pirma nustatytų licencijų išdavimo terminus. 14 straipsnis 1. Jei šiame reglamente nenurodyta kitaip, Bendrajame muitų tarife nurodytos muitų normos taikomos produktams, išvardytiems 1 straipsnyje. 2. Siekiant užtikrinti pakankamą Bendrijos rinkos aprūpinimą 1 straipsnio 1 dalies a punkte išvardytais produktais (žaliavinis cukrus, skirtas rafinuoti, kurio kodai 1701 11 10 ir 1701 12 10 KN) ir 1 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytais produktais (melasa), įvežamais iš trečiųjų šalių, Komisija, nepaisydama 1 dalies nuostatų, 41 straipsnyje nustatyta tvarka gali visai arba iš dalies sustabdyti importo muito taikymą šiems produktams ir nustatyti kiekvieno tokio sustabdymo priemones. Sustabdoma tokį laikotarpį, per kurį kaina pasaulinėje rinkoje kartu su muito mokesčiu, nurodytu Bendrajame muitų tarife: — viršija šio produkto intervencinę kainą, kai kalbama apie žaliavas, — kai kalbama apie melasą – viršija kainų lygį, atitinkantį kainą melasos, kuri aptariamais prekybos metais laikoma pagrindu nustatant pajamas, gautas pardavus melasą, kaip skelbia 4 straipsnio 2 dalies nuostatos. 15 straipsnis 1. Siekiant užkirsti kelią arba neutralizuoti neigiamą poveikį Bendrijos rinkai, kuris gali kilti dėl kai kurių 1 straipsnyje išvardytų produktų įvežimo, vienas arba keletas tokių produktų, laikantis Bendrajame muitų tarife nustatytos muito normos, apmokestinami papildomu importo muitu, jei reikalavimai, išdėstyti Sutarties dėl žemės ūkio, kuri buvo sudaryta remiantis Sutarties 228 straipsniu daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raundo pagrindu, 5 straipsnyje, yra įvykdyti ir jei nepanašu, kad importas galėtų pakenkti Bendrijos rinkai, arba jei pastangos nesiderintų su numatytu tikslu. 2. Orientacinės kainos, už kurias žemesnėms gali būti įvedamas papildomas importo muitas, yra tokios, kokias Bendrija pateikia Pasaulio prekybos organizacijai. Orientaciniai kiekiai, kuriuos būtina viršyti, kad būtų taikomas papildomas importo muitas, nustatomi, inter alia, remiantis importu į Bendriją per trejus metus iki tų metų, kuriais kyla arba panašu, jog gali kilti pavojus rinkai, minimas 1 dalyje. 3. Importo kainos, į kurias būtina atsižvelgti taikant papildomą importo muitą, nustatomos remiantis konkrečios prekių siuntos importo kainomis CIF. Importo kainos CIF tuo tikslu tikrinamos remiantis tipinėmis konkretaus produkto kainomis pasaulinėje rinkoje arba to produkto kaina Bendrijos importo rinkoje. 4. Komisija priima išsamias šio straipsnio taikymo taisykles remdamasi 41 straipsnyje nustatyta tvarka. Tokiose išsamiose taisyklėse visų pirma apibrėžiami: a) produktai, kuriems pagal Sutarties dėl žemės ūkio 5 straipsnį gali būti taikomas papildomas muitas; b) kiti kriterijai, būtini užtikrinti 1 dalies taikymą pagal Sutarties dėl žemės ūkio 5 straipsnį. 15a straipsnis Melasa: — 14 straipsnio 2 dalyje nurodyta pasaulinės rinkos kaina ir — 15 straipsnio 3 dalyje nurodyta tipinė kaina, taikoma standartinei kokybei. Standartinė kokybė gali būti nustatyta 41 straipsnyje nurodyta tvarka. 16 straipsnis 1. 1 straipsnyje išvardytų produktų tarifinės kvotos, kylančios iš sutarčių, sudarytų derybų dėl prekybos Urugvajaus raundo pagrindu, atidaromos ir administruojamos vadovaujantis išsamiomis taisyklėmis, priimtomis 41 straipsnyje nustatyta tvarka. 2. Kvotos administruojamos taikant vieną iš toliau išvardytų metodų arba iš karto kelis: — metodą, pagrįstą paraiškų padavimo tvarka (taikant „pirmas atėjai, pirmas gavai“ metodą), — metodą, pagal kurį kvotos skiriamos proporcingai kiekiams, kurių prašoma pateiktose paraiškose (taikant „vienalaikio nagrinėjimo“ metodą), — metodą, pagrįstą tradiciniais prekybos srautais (taikant „tradicinių/naujų importuotojų“ metodą). Gali būti taikomi ir kiti tinkami metodai. Juos taikant turi būti išvengta bet kokios suinteresuotų ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos. 3. Taikant priimtą administravimo metodą, prireikus tinkamai atsižvelgiama į Bendrijos rinkos pasiūlos reikalavimus bei būtinybę išsaugoti tos rinkos pusiausvyrą, nors tuo pačiu metu galima naudotis metodais, kurie anksčiau galėjo būti naudojami toms kvotoms, kurios minimos 1 dalyje, nepažeidžiant teisių, kurias sukuria Urugvajaus raundo derybų pagrindu sudarytos sutartys. 4. Išsamiose taisyklėse, minimose 1 dalyje, numatomas metinių kvotų atidarymas, jei būtina tinkamai išdėstytas tarpsniais per metus, nustatomas taikytinas administravimo metodas ir, jei tikslinga, įtraukiamos nuostatos dėl: a) garantijų, susijusių su produkto pobūdžiu, geografine kilmės vieta ir kilme; b) dokumento, patvirtinančio a punkte minimas garantijas, pripažinimo ir c) sąlygų, kuriomis išduodamos importo licencijos, bei jų galiojimo laiko. 17 straipsnis 1. Tiek, kiek reikia, kad 1 straipsnio 1 dalies a, c ir d punktuose išvardytus produktus būtų galima eksportuoti toliau jų neperdirbant arba kaip I priede išvardytas prekes remiantis skelbiamomis tų produktų, išvardytų 1 straipsnio 1 dalies a ir c punktuose, kainomis arba kainomis pasaulinėje rinkoje ir laikantis apribojimų, nurodytų sutartyse, sudarytose remiantis Sutarties 228 straipsniu, skirtumas tarp tų skelbiamų kainų ir Bendrijos kainų gali būti padengtas eksporto grąžinamosiomis išmokomis. Eksporto grąžinamoji išmoka už žaliavinį cukrų negali viršyti grąžinamosios išmokos už baltąjį cukrų. 2. Gali būti numatyta eksporto grąžinamoji išmoka už produktus, išvardytus 1 straipsnio 1 dalies f, g ir h punktuose ir eksportuojamus toliau jų neperdirbant arba kaip I priede nurodytas prekes. Nustatant grąžinamosios išmokos dydį už kiekvieną 100 kg sausos medžiagos visų pirma atsižvelgiama į: a) grąžinamąją išmoką, taikoma už tuos eksportuojamus produktus, kurių Kombinuotosios nomenklatūros kodas 1702 30 91; b) grąžinamąją išmoką, taikomą už 1 straipsnio 1 dalies d punkte minimus eksportuojamus produktus; c) numatomo eksporto ekonominį aspektą. 3. Grąžinamoji išmoka už 1 straipsnyje išvardytus produktus, kurie eksportuojami kaip I priede išvardytos prekės, negali būti didesnė už tą, kuri taikoma už tokius produktus, eksportuojamus jų toliau neperdirbant. 4. Kiekiams, už kuriuos gali būti skiriama eksporto grąžinamoji išmoka, nustatyti turi būti taikomas toks metodas, kuris: a) geriausiai atitiktų produkto pobūdį ir padėtį aptariamoje rinkoje, ir leistų veiksmingiausiai panaudoti turimus išteklius atsižvelgiant į Bendrijos eksporto efektyvumą ir struktūrą, tačiau nesukurtų mažų ir didelių ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos; b) atsižvelgiant į valdymo reikalavimus, mažiausiai apsunkintų suinteresuotų ūkio subjektų darbą; c) leistų išvengti suinteresuotų ūkio subjektų tarpusavio diskriminacijos. 5. Grąžinamosios išmokos yra vienodos visoje Bendrijoje. Jos gali skirtis atitinkamai pagal paskyrimo vietą, kai tai lemia padėtis pasaulinėje rinkoje arba tam tikrų rinkų specifiniai reikalavimai. Grąžinamosios išmokos nustatomos 41 straipsnyje nustatyta tvarka.Grąžinamosios išmokos gali būti nustatomos: a) reguliariais laiko tarpais; b) skelbiant konkursą, produktams, kuriems anksčiau buvo nustatyta tokia tvarka. Intervencijos laikotarpiu Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva prireikus gali koreguoti vienodais laiko tarpais nustatytą grąžinamąją išmoką. Paraiškos, pateiktos paskelbus konkursą, nesvarstomos, jei nepateikiamas užstatas. Jei konkurso dalyviai neįvykdė arba tik iš dalies įvykdė jiems pavestus įsipareigojimus, visas arba dalis užstato negrąžinama, išskyrus force majeure atvejus. 1 straipsnio 1 dalies a, c ir d punktuose nurodytiems nedenatūruotiems produktams, eksportuojamiems jų toliau neperdirbant, papildomai taikomos 17a, 17b ir 17c straipsnių nuostatos. 6. Nustatant grąžinamosios išmokos dydį visų pirma atsižvelgiama į būtinybę pasiekti pusiausvyrą tarp pagrindinių Bendrijos žemės ūkio produktų naudojimo į trečiąsias šalis eksportuojamų prekių gamybai ir tarp produktų iš tų trečiųjų šalių, laikinai įvežtų pagal perdirbimo susitarimus, naudojimo. 7. Grąžinamosios išmokos už 1 straipsnyje išvardytus produktus, eksportuojamus jų toliau neperdirbant, suteikiamos pateikus paraišką bei atitinkamą eksporto licenciją. 8. Už 1 straipsnyje išvardytus produktus, eksportuojamus toliau jų neperdirbant, taikoma tokia grąžinamoji išmoka, kokia galioja licencijos paraiškos pateikimo dieną, o tuo atveju, kai grąžinamoji išmoka diferencijuota – tokia, kokia galioja tą pačią dieną: a) licencijoje nurodytai paskyrimo vietai arba b) realiai paskyrimo vietai, jei ji nesutampa su nurodytąja licencijoje. Šiuo atveju taikoma suma neturi viršyti sumos, taikomos licencijoje pažymėtai paskyrimo vietai. Siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui šia dalimi dėl jos lankstumo, gali būti imamasi atitinkamų priemonių. 9. 5 ir 6 dalys gali būti taikomos 1 straipsnyje išvardytiems produktams, kurie eksportuojami kaip B priede išvardytos prekės, laikantis Reglamento (EB) Nr. 3448/93 16 straipsnyje nustatytos tvarkos. 10. 5 ir 6 dalių galima atsisakyti, kai kalbama apie 1 straipsnyje išvardytus produktus, už kuriuos grąžinamosios išmokos yra mokamos pagal pagalbos maisto produktais operacijas laikantis 41 straipsnyje nustatytos tvarkos. 11. Grąžinamoji išmoka mokama įrodžius, kad, nepažeidžiant 6 dalies b punkto nuostatų: — produktai yra išvežti iš Bendrijos, ir — tuo atveju, kai grąžinamoji išmoka diferencijuota – produktai pasiekė licencijoje nurodytą paskyrimo vietą arba kitą vietą, kuriai buvo nustatyta grąžinamoji išmoka. Tačiau, laikantis 41 straipsnyje nurodytos tvarkos, išimtys iš šios taisyklės gali būti leidžiamos, jei yra nustatytos lygiavertes garantijas suteikiančios sąlygos. Papildomos nuostatos gali būti nustatytos 41 straipsnyje nurodyta tvarka. 12. Grąžinamoji išmoka nesuteikiama eksportuojant neperdirbtus nedenatūruotus produktus, nurodytus 1 straipsnio 1 dalies a punkte, nebent, atsižvelgiant į konkretų atvejį, jie buvo: a) pagaminti iš Bendrijoje išaugintų cukrinių runkelių arba cukranendrių; b) įvežti į Bendriją pagal 33 straipsnį; c) pagaminti iš vieno iš produktų, įvežamų pagal b punkto nuostatas. 13. Už neperdirbtus nedenatūruotus eksportuojamus produktus, nurodytus 1 straipsnio c ir d punktuose, kurie yra ne Bendrijos kilmės arba kurie nėra pagaminti iš cukraus, įvežto į Bendriją laikantis 12 dalies b punkto nuostatų arba iš produktų, nurodytų 12 dalies c punkte, grąžinamoji išmoka neskiriama. 14. Eksporto licencijos, išduodamos numatytiems referenciniams laikotarpiams ir taikomos aptariamiems produktams užtikrina, kad bus laikomasi apimčių apribojimų, kylančių iš sutarčių, sudarytų remiantis Sutarties 228 straipsniu. 15. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, įskaitant ir nuostatas dėl nepaskirstytų bei nepanaudotų eksportuojamų kiekių perskirstymo, ir I priedo pakeitimai priimami 41 straipsnyje nustatyta tvarka. Tačiau 6 dalies taikymo taisyklės 1 straipsnyje nurodytiems produktams, kurie eksportuojami kaip priede nurodytos prekės, priimamos Reglamento (EB) Nr. 3448/93 16 straipsnyje nustatyta tvarka. 17a straipsnis 1. Šis straipsnis taikomas nustatant grąžinamąją išmoką nedenatūruotiems produktams, kurie yra eksportuojami neperdirbti, kaip nurodyta 1 straipsnio 1 dalies a punkte. 2. Tuo atveju, kai už 1 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytus produktus grąžinamosios išmokos nustatomos periodiškai: a) grąžinamosios išmokos nustatomos kas antrą savaitę. Tačiau, toks nustatymas gali būti nutrauktas 41 straipsnyje nurodyta tvarka, jei nustatoma, kad Bendrijoje nėra cukraus pertekliaus, kurį būtų galima eksportuoti pasaulinės rinkos kainomis. Tokiu atveju grąžinamoji išmoka neskiriama; b) nustatant grąžinamąją išmoką atsižvelgiama į padėtį Bendrijos ir pasaulinėje rinkoje, o konkrečiai į: — baltojo cukraus intervencinę kainą Bendrijos teritorijoje su didžiausiu pertekliumi arba žaliavinio cukraus intervencinę kainą toje Bendrijos teritorijoje, kuri, manoma, yra tipinė už šios rūšies eksportuojamą cukrų, — cukraus vežimo iš pirmoje įtraukoje nurodytų teritorijų į uostus arba kitus eksporto punktus Bendrijoje išlaidas, — prekybos išlaidas bei visas perkrovimo iš vieno laivo į kitą, vežimo ir pakavimo išlaidas, susidarančias parduodant cukrų pasaulinėje rinkoje, — skelbiamas cukraus kainas arba kainas, užregistruotos pasaulinėje rinkoje, ir — siūlomo eksporto ekonominį aspektą. 3. Kai grąžinamoji išmoka už 1 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytus produktus nustatoma konkurso tvarka: a) konkurso tikslas ––nustatyti grąžinamosios išmokos dydį; b) valstybių narių atsakingosios institucijos skelbia konkursus remdamosi dokumentais, teisiškai įpareigojančiais visas valstybes nares. Šiame dokumente nustatomos konkurso sąlygos. Tos sąlygos privalo užtikrinti vienodą visų Bendrijoje įsikūrusių asmenų teisę dalyvauti konkurse; c) konkurso sąlygos apima ir paraiškų padavimo terminą. Maksimali aptariamo konkurso grąžinamoji išmoka nustatoma 41 straipsnyje nurodyta tvarka per tris darbo dienas nuo termino pabaigos ir atsižvelgiant į gautas paraiškas. Apskaičiuojant maksimalią suma, būtina atsižvelgti į pasiūlą ir kainas Bendrijoje, kainas pasaulinėje rinkoje ir galimas pasaulines realizavimo rinkas bei cukraus eksportavimo išlaidas. Maksimalus kiekis tonomis gali būti nustatomas ta pačia tvarka; d) kai eksportas gali būti vykdomas gaunant grąžinamąją išmoką, kuri yra mažesnė už tą, kuri nustatoma atsižvelgiant į skirtumą tarp kainų Bendrijoje ir pasaulinėje rinkoje, ir kai eksportuojama į konkrečią paskyrimo vietą, valstybių narių atsakingųjų institucijų gali būti pareikalauta paskelbti specialų konkursą, kurio sąlygose būtų numatyta: — galimybė pateikti paraišką bet kuriuo metu, kol konkursas dar nesibaigė, ir — maksimalus grąžinamosios išmokos dydis, apskaičiuojamas atsižvelgiant į tokiam eksportui taikomus reikalavimus; e) jeigu paraiškoje nurodytas grąžinamosios išmokos dydis: — viršija maksimalų nustatytą, valstybių narių atsakingosios institucijos paraišką atmeta; — neviršija maksimalaus dydžio, šios institucijos nustato tokį dydį, kuris yra nurodytas šioje paraiškoje. 4. Grąžinamoji išmoka už žaliavinį cukrų: a) nustatoma pagal standartinę kokybę, apibrėžtą Reglamento (EEB) Nr. 431/68 1 straipsnyje; b) nustatoma periodiškai pagal 2 dalies a punktą: — negali viršyti 92 % baltajam cukrui nustatytos grąžinamosios išmokos už tą patį laikotarpį. Tačiau šis apribojimas netaikomas grąžinamajai išmokai, kuri turi būti nustatyta karameliniam cukrui, — vykdant kiekvieną eksporto operaciją, dauginama iš konversijos koeficiento, kuris gaunamas eksportuojamo žaliavinio cukraus išeigą, apskaičiuojamą remiantis Reglamento (EEB) Nr. 431/68 1 straipsnio nuostatomis, dalijant iš 92; c) maksimali suma, nustatyta konkurse remiantis 3 dalies c punktu, negali viršyti 92 % to maksimalaus dydžio, kuris tuo pačiu metu pagal tą pačią dalį buvo nustatytas už baltąjį cukrų. 17b straipsnis 1. Grąžinamoji išmoka už nedenatūruotus produktus, kurie yra eksportuojami neperdirbti, kaip nurodyta 1 straipsnio 1 dalies c punkte, nustatoma kiekvieną mėnesį atsižvelgiant į: a) melasos kainą, pagal kurią nustatomos įplaukos, gaunamos parduodant melasą aptariamaisiais cukraus metais, pagal 4 straipsnio 2 dalį; b) kainas ir galimas melasos realizavimo rinkas Bendrijos rinkoje; c) skelbiamas melasos kainas arba kainas, užregistruotas pasaulinėje rinkoje; ir d) siūlomo eksporto ekonominį aspektą. Tačiau toks grąžinamosios išmokos nustatymas gali būti nutrauktas 41 straipsnyje nurodyta tvarka, jei nustatoma, kad Bendrijoje nėra melasos pertekliaus, kurį būtų galima eksportuoti pasaulinės rinkos kainomis. Tokiu atveju grąžinamoji išmoka neskiriama. 2. Ypatingomis aplinkybėmis grąžinamosios išmokos dydis gali būti nustatomas konkurso tvarka už konkrečius kiekius ir konkrečioms Bendrijos teritorijoms. Konkurso tikslas – nustatyti grąžinamosios išmokos dydį. Suinteresuotos valstybės narės atsakingosios institucijos skelbia konkursą remdamosi leidimu, kuriame nurodytos konkurso paskelbimo sąlygos. Tos sąlygos privalo užtikrinti vienodas visų Bendrijoje įsikūrusių asmenų dalyvavimo galimybes. 17c straipsnis 1. Grąžinamosios išmokos už nedenatūruotus produktus, kurie yra eksportuojami neperdirbti, kaip nurodyta 1 straipsnio 1 dalies d punkte, bazinė suma nustatoma kiekvieną mėnesį. Tačiau toks periodiškas nustatymas gali būti nutrauktas 41 straipsnyje nurodyta tvarka, jei sustabdomas periodiškas grąžinamosios išmokos nustatymas už baltąjį cukrų, kuris toliau neperdirbamas. Tokiu atveju grąžinamoji išmoka neskiriama. 2. Grąžinamosios išmokos, skiriamos už 1 dalyje nurodytus produktus, išskyrus sorbozę, bazinė suma sudaro vieną šimtąją sumos, gautos atsižvelgiant į: a) skirtumą tarp baltojo cukraus intervencinės kainos Bendrijos teritorijoje su didžiausiu pertekliumi už tą mėnesį, už kurį nustatoma bazinė suma, ir skelbiamų baltojo cukraus kainų arba kainų, užregistruotų pasaulinėje rinkoje; b) būtinybę pasiekti pusiausvyrą tarp: — Bendrijos pagrindinių produktų naudojimo perdirbtų prekių, skirtų eksportuoti į trečiąsias šalis, gamybai, ir — trečiųjų šalių produktų, laikinai įvežtų pagal perdirbimo susitarimus, naudojimo. 3. Už sorbozę nustatoma grąžinamosios išmokos suma yra lygi bazinei grąžinamosios išmokos sumai atėmus vieną šimtąją gamybos grąžinamosios išmokos, pagal Reglamentą (EEB) Nr. 1010/86 galiojančios produktams, išvardytiems šio reglamento I priede. 4. Grąžinamosios išmokos bazinės sumos taikymas gali būti apribotas paliekant tik kai kuriuos 1 straipsnio 1 dalies d punkte išvardytus produktus. 18 straipsnis 1. Tiek, kiek reikia, kad cukraus bendroji rinka tinkamai veiktų, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, ypatingais atvejais gali visai arba iš dalies uždrausti taikyti susitarimus dėl laikinojo produktų įvežimo arba išvežimo perdirbti: — 1 straipsnio 1 dalies a ir d punktuose išvardytiems produktams, ir — ypatingais atvejais – 1 straipsnio 1 dalyje išvardytiems produktams, kurie yra skirti I priede išvardytų prekių gamybai. 2. Jei padėtis, apie kurią kalbama 1 dalyje, yra ypač neatidėliotina ir Bendrijos rinka yra sutrikdyta arba jai kyla pavojus būti sutrikdytai dėl susitarimų laikinai įvežti produktus perdirbti, Komisija, nukrypdama nuo 1 dalies nuostatų, valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva imasi reikiamų priemonių; Tarybai ir valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios galios ne ilgiau kaip šešis mėnesius ir bus taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, per savaitę nuo jo gavimo dienos, ji priima sprendimą. 3. Apie Komisijos pasirinktas priemones kiekviena valstybė narė praneša Tarybai per savaitę nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali patvirtinti pakeitimus arba panaikinti Komisijos sprendimą. Jei Taryba per tris mėnesius nepriima jokio sprendimo, Komisijos sprendimas laikomas panaikintu. 19 straipsnis 1. Bendrosios kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklės bei specifinės jos taikymo taisyklės yra skiriamos tų produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, muitų tarifų klasifikacijai; muitų tarifų nomenklatūra, kuri yra šio reglamento taikymo rezultatas, neišskiriant A priede išvardytų apibūdinimų, įtraukiama į Bendrąjį muitų tarifą. 2. Jei šis reglamentas arba su ja susijusios nuostatos neprieštarauja, prekiaujant su trečiosiomis šalimis draudžiama: a) apmokestinti bet kokiu mokesčiu, kuris yra lygiavertis muitui; b) taikyti bet kokį kiekybinį apribojimą arba tolygų poveikį turinčias priemones. 20 straipsnis 1. Kai cukraus kaina pasaulinėje rinkoje viršija intervencinę kainą, gali būti priimta nuostata taikyti šiam cukrui eksporto mokestį. Šis mokestis turi būti taikomas tada, kai baltojo arba žaliavinio cukraus kaina CIF yra didesnė už intervencinę kainą, pridėjus prie jos dydį, lygų 10 % intervencinės kainos ir saugojimo mokesčio, taikomo tais prekybos metais, sumos. Eksporto mokestis gali būti nustatomas konkurso būdu. Išskyrus konkursą, visais kitais atvejais mokestis, kurį reikia nustatyti, yra toks, koks taikomas eksporto dieną. 2. Kai baltojo arba žaliavinio cukraus kaina CIF yra didesnė už intervencinę, prie kurios pridedamas dydis, gautas sudėjus 10 % intervencinės kainos ir saugojimo mokesčio, taikomo tais prekybos metais, Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu bei laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, gali nuspręsti suteikti už aptariamą produktą importo subsidiją. Kai nustatoma, kad: a) Bendrijos atsargų nepakanka pačiai Bendrijai arba b) daugiau suvartojantiems Bendrijos regionams aprūpinti; Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu bei laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, priima sprendimą suteikti importo subsidiją ir nustatyti jos taikymo sąlygas. Tos sąlygos apima subsidijuojamo baltojo ir žaliavinio cukraus kiekį, subsidijos trukmę ir prireikus – importuojančius regionus. 3. Laikantis 41 straipsnyje nustatytos tvarkos nustatoma: a) kainos CIF, apie kurias kalbama 1 ir 2 dalyse; b) kitos šio straipsnio įgyvendinimo nuostatos. Nuostatos, panašios į nurodytąsias 1 ir 2 dalyse, 1 straipsnio 1 dalies b, c, d, f, g ir h punktuose nurodytiems produktams gali būti priimamos 41 straipsnyje nustatyta tvarka. 4. Kitus dydžius, atsirandančius taikant šį straipsnį, nustato Komisija. Tačiau konkurso tvarka nustatyti eksporto mokesčiai nustatomi pagal 41 straipsnį. 21 straipsnis 1. Jei dėl vieno ar kelių 1 straipsnyje išvardytų produktų importo arba eksporto Bendrijos rinka yra sutrikdoma ar jai gresia dideli sutrikimai, galintys sutrukdyti įgyvendinti Sutarties 39 straipsnyje numatytus tikslus, prekybai su trečiosiomis šalimis gali būti taikomos atitinkamos priemonės, kol tokie trikdymai ar jų grėsmė išnyks. Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, priima bendrąsias šios dalies taikymo taisykles bei nustato atvejus ir ribas, kurių neperžengdamos valstybės narės gali imtis apsaugos priemonių. 2. Jei susidaro 1 dalyje aprašyta padėtis, Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva pasirenka reikiamas priemones; valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios turi būti taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna iš valstybės narės prašymą, ji turi priimti sprendimą per tris darbo dienas nuo jo gavimo dienos. 3. Apie Komisijos numatytas priemones bet kuri valstybė narė praneša Tarybai per tris dienas nuo tos dienos, kai jos buvo paskelbtos. Taryba susirenka nedelsdama. Kvalifikuota balsų dauguma ji gali pakeisti arba panaikinti svarstomą priemonę. 4. Šis straipsnis taikomas atsižvelgiant į įsipareigojimus, kylančius iš sutarčių, sudarytų laikantis Sutarties 228 straipsnio 2 dalies.“