02017R1939 — LT — 10.01.2021 — 001.001

Šis tekstas yra skirtas tik informacijai ir teisinės galios neturi. Europos Sąjungos institucijos nėra teisiškai atsakingos už jo turinį. Autentiškos atitinkamų teisės aktų, įskaitant jų preambules, versijos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir pateikiamos svetainėje „EUR-Lex“. Oficialūs tekstai tiesiogiai prieinami naudojantis šiame dokumente pateikiamomis nuorodomis

Iš dalies keičiamas:





Pataisytas:









▼B

TARYBOS REGLAMENTAS (ES) 2017/1939

2017 m. spalio 12 d.

kuriuo įgyvendinamas tvirtesnis bendradarbiavimas Europos prokuratūros įsteigimo srityje







I SKYRIUS

DALYKAS IR APIBRĖŽTYS

1 straipsnis

Dalykas

Šiuo reglamentu įsteigiama Europos prokuratūra ir nustatomos su jos veikimu susijusios taisyklės.

2 straipsnis

Apibrėžtys

Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:

1) valstybė narė – valstybė narė, kuri dalyvauja tvirtesniame bendradarbiavime Europos prokuratūros įsteigimo srityje, kuriam, kaip laikoma, yra suteiktas leidimas pagal SESV 86 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą, arba remiantis sprendimu, priimtu vadovaujantis SESV 331 straipsnio 1 dalies antra arba trečia pastraipa, išskyrus atvejus, kai nurodyta kitaip, visų pirma VIII skyriuje;

2) asmuo – bet kuris fizinis ar juridinis asmuo;

3) Sąjungos finansiniai interesai – visos į Sąjungos biudžetą, pagal Sutartis įsteigtų institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų biudžetus ir jų valdomus bei prižiūrimus biudžetus patenkančios, per tokius biudžetus įgytos arba į juos mokėtinos pajamos, išlaidos ir turtas;

4) Europos prokuratūros darbuotojai – centrinio lygmens personalas, kuris padeda Kolegijai, nuolatinėms kolegijoms, Europos vyriausiajam prokurorui, Europos prokurorams, Europos deleguotiesiems prokurorams ir administracijos direktoriui vykdyti kasdienę veiklą vykdant šiame reglamente nustatytas šios Prokuratūros užduotis;

5) bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras – Europos deleguotasis prokuroras, atsakingas už savo pradėtus, jam priskirtus arba pagal 27 straipsnį naudojantis bylos išsireikalavimo teise jo perimtus tyrimus ir baudžiamąjį persekiojimą;

6) padedantis Europos deleguotasis prokuroras – Europos deleguotasis prokuroras, esantis valstybėje narėje, kuri nėra bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro valstybė narė ir kurioje turi būti vykdomas tyrimas ar kita jam priskirta priemonė;

7) asmens duomenys – bet kokia informacija apie fizinį asmenį, kurio tapatybė nustatyta arba kurio tapatybę galima nustatyti (duomenų subjektas); fizinis asmuo, kurio tapatybę galima nustatyti, yra asmuo, kurio tapatybę tiesiogiai arba netiesiogiai galima nustatyti, visų pirma pagal identifikatorių, pavyzdžiui, vardą ir pavardę, asmens identifikavimo numerį, buvimo vietos duomenis ir interneto identifikatorių arba pagal vieną ar kelis to fizinio asmens fizinės, fiziologinės, genetinės, psichinės, ekonominės, kultūrinės ar socialinės tapatybės požymius;

8) duomenų tvarkymas – bet kokia automatizuotomis arba neautomatizuotomis priemonėmis su asmens duomenimis ar asmens duomenų rinkiniais atliekama operacija ar operacijų seka, pavyzdžiui, rinkimas, įrašymas, rūšiavimas, sisteminimas, saugojimas, adaptavimas ar keitimas, išgava, susipažinimas, naudojimas, atskleidimas persiunčiant, platinant ar kitu būdu sudarant galimybę jais naudotis, taip pat sugretinimas ar sujungimas su kitais duomenimis, apribojimas, ištrynimas arba sunaikinimas;

9) duomenų tvarkymo apribojimas – saugomų asmens duomenų žymėjimas siekiant apriboti jų tvarkymą ateityje;

10) profiliavimas – bet kokios formos automatizuotas asmens duomenų tvarkymas, kai asmens duomenys naudojami siekiant įvertinti tam tikrus su fiziniu asmeniu susijusius asmeninius aspektus, visų pirma siekiant išanalizuoti ar numatyti aspektus, susijusius su to fizinio asmens darbo rezultatais, ekonomine situacija, sveikatos būkle, asmeniniais pomėgiais, interesais, patikimumu, elgesiu, buvimo vieta arba judėjimu;

11) pseudonimų suteikimas – asmens duomenų tvarkymas taip, kad asmens duomenys nebegalėtų būti priskirti konkrečiam duomenų subjektui nesinaudojant papildoma informacija, jeigu tokia papildoma informacija yra saugoma atskirai ir jos atžvilgiu taikomos techninės bei organizacinės priemonės siekiant užtikrinti asmens duomenų nepriskyrimą fiziniam asmeniui, kurio tapatybė nustatyta arba kurio tapatybę galima nustatyti;

12) susistemintas rinkinys – bet kuris susistemintas pagal specialius kriterijus prieinamų asmens duomenų rinkinys, kuris gali būti centralizuotas, decentralizuotas arba suskirstytas funkciniu ar geografiniu pagrindu;

13) duomenų valdytojas – Europos prokuratūra arba kita kompetentinga institucija, kuri viena ar drauge su kitomis institucijomis nustato asmens duomenų tvarkymo tikslus ir priemones; kai tokio duomenų tvarkymo tikslai ir priemonės nustatyti Sąjungos teisės arba Europos Sąjungos valstybės narės teisės, duomenų valdytojas arba konkretūs jo skyrimo kriterijai gali būti nustatyti Sąjungos teise arba Europos Sąjungos valstybės narės teise;

14) duomenų tvarkytojas – fizinis arba juridinis asmuo, valdžios institucija, agentūra ar kita įstaiga, kuri duomenų valdytojo vardu tvarko asmens duomenis;

15) duomenų gavėjas – fizinis arba juridinis asmuo, valdžios institucija, agentūra ar bet kuri kita įstaiga, kuriai atskleidžiami asmens duomenys, nesvarbu, ar tai trečioji šalis, ar ne. Tačiau kitos Europos Sąjungos valstybių narių valdžios institucijos nei kompetentingos institucijos, apibrėžtos Direktyvos (ES) 2016/680 3 straipsnio 7 punkto a papunktyje, kurios gauna asmens duomenis Europos prokuratūrai vykdant konkretų tyrimą, nelaikomos duomenų gavėjomis; tvarkydamos tuos duomenis, tos valdžios institucijos laikosi taikomų duomenų tvarkymo tikslus atitinkančių duomenų apsaugos taisyklių;

16) asmens duomenų saugumo pažeidimas – saugumo pažeidimas, dėl kurio netyčia arba neteisėtai sunaikinami, prarandami, pakeičiami, be leidimo atskleidžiami persiųsti, saugomi arba kitaip tvarkomi asmens duomenys arba prie jų be leidimo gaunama prieiga;

17) administraciniai asmens duomenys – visi Europos prokuratūros tvarkomi asmens duomenys, išskyrus operatyvinius asmens duomenis;

18) operatyviniai asmens duomenys – visi siekiant 49 straipsnyje nustatytų tikslų Europos prokuratūros tvarkomi asmens duomenys;

19) genetiniai duomenys – asmens duomenys, susiję su paveldėtomis ar įgytomis fizinio asmens genetinėmis savybėmis, suteikiančiomis unikalios informacijos apie to fizinio asmens fiziologiją ar sveikatą, ir gauti visų pirma analizuojant iš atitinkamo fizinio asmens paimtą biologinį mėginį;

20) biometriniai duomenys – po specialaus techninio apdorojimo gauti asmens duomenys, susiję su fizinio asmens fizinėmis, fiziologinėmis arba elgesio savybėmis, pagal kurias galima konkrečiai nustatyti arba patvirtinti to fizinio asmens tapatybę, pavyzdžiui, veido atvaizdai arba daktiloskopiniai duomenys;

21) sveikatos duomenys – asmens duomenys, susiję su fizinio asmens fizine ar psichikos sveikata, įskaitant duomenis apie sveikatos priežiūros paslaugų teikimą, atskleidžiantys informaciją apie to fizinio asmens sveikatos būklę;

22) priežiūros institucija – Europos Sąjungos valstybės narės pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/679 ( 1 ) 51 straipsnį arba pagal Direktyvos (ES) 2016/680 41 straipsnį įsteigta nepriklausoma valdžios institucija;

23) tarptautinė organizacija – organizacija ir jai pavaldžios įstaigos, kurių veiklą reglamentuoja tarptautinė viešoji teisė, arba bet kuri kita įstaiga, įsteigta dviejų ar daugiau valstybių susitarimu arba remiantis tokiu susitarimu.







II SKYRIUS

EUROPOS PROKURATŪROS ĮSTEIGIMAS, UŽDUOTYS IR PAGRINDINIAI PRINCIPAI

3 straipsnis

Įsteigimas

1. Europos prokuratūra įsteigiama kaip Sąjungos įstaiga.

2. Europos prokuratūra turi teisinį subjektiškumą.

3. Europos prokuratūra bendradarbiauja su Eurojustu ir naudojasi jo parama pagal 100 straipsnį.

4 straipsnis

Užduotys

Europos prokuratūra atsako už Sąjungos finansiniams interesams kenkiančių nusikalstamų veikų, numatytų Direktyvoje (ES) 2017/1371 ir nustatytų šiame reglamente, tyrimą, šių nusikalstamų veikų vykdytojų ir jų bendrininkų baudžiamąjį persekiojimą ir perdavimą teismui. Tuo atžvilgiu Europos prokuratūra vykdo tyrimus, atlieka baudžiamojo persekiojimo veiksmus ir vykdo prokuroro funkcijas kompetentinguose valstybių narių teismuose, kol byloje priimamas galutinis sprendimas.

5 straipsnis

Pagrindiniai veiklos principai

1. Europos prokuratūra užtikrina, kad vykdant jos veiklą būtų gerbiamos Chartijoje įtvirtintos teisės.

2. Europos prokuratūra, vykdydama visą savo veiklą, privalo laikytis teisinės valstybės ir proporcingumo principų.

3. Europos prokuratūros vardu vykdomus tyrimus ir baudžiamąjį persekiojimą reglamentuoja šis reglamentas. Nacionalinė teisė taikoma tiek, kiek dalykas nėra reglamentuojamas šiuo reglamentu. Išskyrus atvejus, kai šiame reglamente nustatyta kitaip, taikytina nacionalinė teisė yra Europos deleguotojo prokuroro, kuris pagal 13 straipsnio 1 dalį tiria bylą, valstybės narės teisė. Jeigu dalyką reglamentuoja ir nacionalinė teisė, ir šis reglamentas, pirmenybė teikiama šiam reglamentui.

4. Europos prokuratūra tyrimus atlieka nešališkai ir siekia surinkti visus susijusius tiek apkaltinamuosius, tiek išteisinamuosius įrodymus.

5. Europos prokuratūra pradeda tyrimus ir juos vykdo nepagrįstai nedelsdama.

6. Kompetentingos nacionalinės institucijos aktyviai padeda Europos prokuratūrai atlikti tyrimus ir vykdyti baudžiamąjį persekiojimą bei teikia šiems veiksmams paramą. Bet kokie pagal šį reglamentą vykdomi veiksmai, politika ar procedūros grindžiami lojalaus bendradarbiavimo principu.

6 straipsnis

Nepriklausomumas ir atskaitomybė

1. Europos prokuratūra yra nepriklausoma. Europos vyriausiasis prokuroras, Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojai, Europos prokurorai, Europos deleguotieji prokurorai, administracijos direktorius ir Europos prokuratūros darbuotojai veikia vadovaudamiesi visos Sąjungos interesais, kaip apibrėžta teisėje, ir vykdydami savo pareigas pagal šį reglamentą nesiekia gauti ir nesilaiko jokio Europos prokuratūrai nepriklausančio asmens, jokios Europos Sąjungos valstybės narės ir jokios Sąjungos institucijos, įstaigos, organo ar agentūros nurodymų. Europos Sąjungos valstybės narės ir Sąjungos institucijos, įstaigos, organai ir agentūros gerbia Europos prokuratūros nepriklausomumą ir jai vykdant savo užduotis nesiekia daryti jai įtakos.

2. Europos prokuratūra už bendrą savo veiklą yra atskaitinga Europos Parlamentui, Tarybai ir Komisijai ir pagal 7 straipsnį teikia metines ataskaitas.

7 straipsnis

Ataskaitų teikimas

1. Kiekvienais metais Europos prokuratūra parengia ir viešai paskelbia metinę savo bendros veiklos ataskaitą Sąjungos institucijų oficialiosiomis kalbomis. Ji perduoda ataskaitą Europos Parlamentui ir nacionaliniams parlamentams, taip pat Tarybai ir Komisijai.

2. Europos vyriausiasis prokuroras Europos prokuratūros bendros veiklos į Europos Parlamentą ir į Tarybą atvyksta pristatyti kartą per metus, o į nacionalinius valstybių narių parlamentus – jų prašymu, nedarant poveikio Europos prokuratūros įsipareigojimui dėl diskretiškumo ir konfidencialumo atskirų bylų ir asmens duomenų atžvilgiu. Nacionalinių parlamentų rengiamuose klausymuose Europos vyriausiąjį prokurorą gali pakeisti vienas iš Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojų.







III SKYRIUS

EUROPOS PROKURATŪROS STATUSAS, STRUKTŪRA IR VEIKLOS ORGANIZAVIMAS







1 SKIRSNIS

Europos prokuratūros statusas ir struktūra

8 straipsnis

Europos prokuratūros struktūra

1. Europos prokuratūra yra nedaloma Sąjungos įstaiga, kuri veikia kaip viena decentralizuotą struktūrą turinti Prokuratūra.

2. Europos prokuratūra organizuojama centriniu ir decentralizuotu lygmenimis.

3. Centrinį lygmenį sudaro Europos prokuratūros būstinės vietoje esantis Centrinis biuras. Centrinį biurą sudaro Kolegija, nuolatinės kolegijos, Europos vyriausiasis prokuroras, Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojai, Europos prokurorai ir administracijos direktorius.

4. Decentralizuotą lygmenį sudaro Europos deleguotieji prokurorai; jie yra valstybėse narėse.

5. Centriniam biurui ir Europos deleguotiesiems prokurorams vykdyti savo pareigas pagal šį reglamentą padeda Europos prokuratūros darbuotojai.

9 straipsnis

Kolegija

1. Europos prokuratūros kolegiją sudaro Europos vyriausiasis prokuroras ir po vieną Europos prokurorą iš kiekvienos valstybės narės. Europos vyriausiasis prokuroras pirmininkauja Kolegijos posėdžiams ir yra atsakingas už pasirengimą jiems.

2. Kolegija reguliariai renkasi į posėdžius ir yra atsakinga už bendrą Europos prokuratūros veiklos priežiūrą. Ji priima sprendimus strateginiais klausimais ir bendrais su atskiromis bylomis susijusiais klausimais, visų pirma siekdama užtikrinti Europos prokuratūros baudžiamojo persekiojimo politikos darnumą, veiksmingumą ir nuoseklumą visose valstybėse narėse, taip pat kitais šiame reglamente nurodytais klausimais. Kolegija nepriima operatyvinių sprendimų atskirose bylose. Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse numatoma Kolegijos vykdomos bendros priežiūros veiklos ir sprendimų strateginiais klausimais bei bendrais klausimais priėmimo pagal šį straipsnį tvarka.

3. Europos vyriausiojo prokuroro siūlymu ir vadovaudamasi Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėmis, Kolegija sudaro nuolatines kolegijas.

4. Kolegija priima Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisykles pagal 21 straipsnį ir papildomai nustato Kolegijos narių ir Europos prokuratūros darbuotojų funkcijų vykdymo pareigas.

5. Išskyrus atvejus, kai šiame reglamente nurodyta kitaip, Kolegija sprendimus priima paprasta balsų dauguma. Bet kuris Kolegijos narys turi teisę inicijuoti balsavimą dėl klausimų, dėl kurių turi spręsti Kolegija. Kiekvienas Kolegijos narys turi vieną balsą. Tuo atveju, jei Kolegijos spręstinu klausimu balsai pasiskirsto po lygiai, lemiamą balsą turi Europos vyriausiasis prokuroras.

10 straipsnis

Nuolatinės kolegijos

1. Nuolatinėms kolegijoms pirmininkauja Europos vyriausiasis prokuroras arba vienas iš Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojų, arba Europos prokuroras, paskirtas pirmininku vadovaujantis Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėmis. Be pirmininko nuolatinės kolegijos turi du nuolatinius narius. Nuolatinių kolegijų skaičius, jų sudėtis ir kompetencijų padalijimas tarp kolegijų nustatomi tinkamai atsižvelgiant į Europos prokuratūros praktinius poreikius ir vadovaujantis Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėmis.

Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėmis užtikrinama, kad darbo krūvis būtų paskirstytas tolygiai, remiantis atsitiktinio bylų priskyrimo sistema, o išimtiniais atvejais, kai to reikia tinkamam Europos prokuratūros veikimui užtikrinti, nustatomos procedūros, suteikiančios galimybę Europos vyriausiajam prokurorui nuspręsti nukrypti nuo atsitiktinio priskyrimo principo.

2. Nuolatinės kolegijos stebi Europos deleguotųjų prokurorų vykdomus tyrimus ir baudžiamąjį persekiojimą ir jiems vadovauja pagal šio straipsnio 3, 4 ir 5 dalis. Jos taip pat užtikrina tyrimų ir baudžiamojo persekiojimo koordinavimą tarpvalstybinėse bylose ir Kolegijos pagal 9 straipsnio 2 dalį priimtų sprendimų įgyvendinimą.

3. Vadovaudamosi šiame reglamente išdėstytomis sąlygomis ir procedūromis, kai taikytina, peržiūrėjusios bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro pasiūlytą sprendimo projektą, nuolatinės kolegijos priima šiuos sprendimus: a) perduoti bylą teismui pagal 36 straipsnio 1, 3 ir 4 dalis; b) nutraukti bylą pagal 39 straipsnio 1 dalies a–g punktus; c) taikyti supaprastintą baudžiamojo persekiojimo procedūrą ir pavesti Europos deleguotajam prokurorui imtis veiksmų siekiant byloje priimti galutinį sprendimą pagal 40 straipsnį; d) nukreipti bylą nacionalinėms institucijoms pagal 34 straipsnio 1, 2, 3 arba 6 dalį; e) atnaujinti tyrimą pagal 39 straipsnio 2 dalį.

4. Prireikus nuolatinės kolegijos, vadovaudamosi šiame reglamente išdėstytomis sąlygomis ir procedūromis, priima šiuos sprendimus: a) pavesti Europos deleguotajam prokurorui pradėti tyrimą pagal 26 straipsnio 1–4 dalyse nurodytas taisykles tuo atveju, kai nėra pradėtas joks tyrimas; b) pavesti Europos deleguotajam prokurorui pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise pagal 27 straipsnio 6 dalį tuo atveju, kai jos nėra išsireikalauta; c) kreiptis į Kolegiją strateginiais klausimais arba bendrais su atskiromis bylomis susijusiais klausimais pagal 9 straipsnio 2 dalį; d) priskirti bylą pagal 26 straipsnio 3 dalį; e) perskirti bylą pagal 26 straipsnio 5 dalį arba 28 straipsnio 3 dalį; f) patvirtinti Europos prokuroro sprendimą pačiam vykdyti tyrimą pagal 28 straipsnio 4 dalį.

5. Kompetentinga nuolatinė kolegija per Europos prokurorą, kuris prižiūri tyrimą ar baudžiamąjį persekiojimą, gali konkrečiu atveju pagal taikytiną nacionalinę teisę duoti nurodymus bylą tiriančiam Europos deleguotajam prokurorui, jei to reikia veiksmingam tyrimo ar baudžiamojo persekiojimo vykdymui, siekiant užtikrinti teisingumą, arba siekiant užtikrinti darnų Europos prokuratūros veikimą.

6. Nuolatinė kolegija priima sprendimus paprasta balsų dauguma. Kolegija balsuoja bet kurio iš jos narių prašymu. Kiekvienas narys turi vieną balsą. Balsams pasiskirsčius po lygiai, lemiamą balsą turi pirmininkas. Sprendimai priimami po svarstymų kolegijos posėdžiuose, remiantis, kai taikytina, tiriančio Europos deleguotojo prokuroro pasiūlytu sprendimo projektu.

Tam, kad parengtų sprendimus, kompetentinga nuolatinė kolegija, pateikusi prašymą, turi galimybę susipažinti su visa bylos medžiaga.

7. Nuolatinės kolegijos gali nuspręsti perduoti savo sprendimų priėmimo įgaliojimus pagal šio straipsnio 3 dalies a arba b punktą, o pastaruoju atveju tik 39 straipsnio 1 dalies a–f punktuose nustatytų taisyklių atžvilgiu, pagal 12 straipsnio 1 dalį bylą prižiūrinčiam Europos prokurorui, kai toks perdavimas gali būti tinkamai pagrįstas remiantis nusikalstamos veikos sunkumo laipsniu arba atskiros bylos nagrinėjimo sudėtingumu, kai tai susiję su nusikalstama veika, kuria buvo padaryta arba, tikėtina, bus padaryta mažesnė nei 100 000 EUR vertės žala Sąjungos finansiniams interesams. Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse nustatomos gairės siekiant užtikrinti nuoseklų taikymą Europos prokuratūroje.

Nuolatinė kolegija informuoja Europos vyriausiąjį prokurorą apie sprendimą perduoti savo sprendimų priėmimo įgaliojimus. Gavęs tą informaciją, Europos vyriausiasis prokuroras gali per tris dienas paprašyti nuolatinės kolegijos peržiūrėti savo sprendimą, jeigu jis mano, kad to reikia siekiant užtikrinti Europos prokuratūros vykdomų tyrimų ir baudžiamojo persekiojimo darnumą. Jeigu Europos vyriausiasis prokuroras yra atitinkamos nuolatinės kolegijos narys, teise prašyti atlikti minėtą peržiūrą pasinaudoja vienas iš Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojų. Prižiūrintis Europos prokuroras praneša nuolatinei kolegijai apie galutinio sprendimo byloje priėmimą, taip pat pateikia visą informaciją ar nurodo aplinkybes, dėl kurių, jo nuomone, galėtų prireikti naujai įvertinti galimybę išlaikyti įgaliojimų perdavimą, visų pirma 36 straipsnio 3 dalyje nurodytomis aplinkybėmis.

Sprendimas perduoti sprendimų priėmimo įgaliojimus gali būti atšauktas bet kuriuo metu vieno iš nuolatinės kolegijos narių prašymu; dėl to sprendžiama vadovaujantis šio straipsnio 6 dalimi. Įgaliojimų perdavimas atšaukiamas, kai Europos deleguotasis prokuroras pavaduoja Europos prokurorą pagal 16 straipsnio 7 dalį.

Siekiant užtikrinti darnų įgaliojimų perdavimo principo taikymą, kiekviena nuolatinė kolegija kasmet Kolegijai pateikia ataskaitą apie naudojimąsi įgaliojimų perdavimu.

8. Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėmis nuolatinėms kolegijoms suteikiama teisė priimti sprendimus taikant rašytinę procedūrą, kuri turi būti išsamiai nustatyta Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse.

Visi pagal 3, 4, 5 ir 7 dalis priimti sprendimai ir duoti nurodymai fiksuojami raštu ir įtraukiami į bylos medžiagą.

9. Be nuolatinių narių, nuolatinės kolegijos rengiamuose svarstymuose dalyvauja Europos prokuroras; jis prižiūri tyrimą arba baudžiamąjį persekiojimą pagal 12 straipsnio 1 dalį. Europos prokuroras turi teisę balsuoti dėl bylų priskyrimo ir perskyrimo pagal 26 straipsnio 3, 4 ir 5 dalis bei 27 straipsnio 6 dalį, išskyrus dėl nuolatinės kolegijos sprendimų dėl įgaliojimų perdavimo arba jų panaikinimo pagal šio straipsnio 7 dalį, ir dėl bylos perdavimo teismui pagal 36 straipsnio 3 dalį, tuo atveju kai jurisdikciją dėl bylos turi daugiau nei viena valstybė narė, taip pat 31 straipsnio 8 dalyje apibūdintais atvejais.

Be to, nuolatinė kolegija Europos prokuroro ar Europos deleguotojo prokuroro arba savo iniciatyva gali pakviesti kitus su byla susijusius Europos prokurorus ar Europos deleguotuosius prokurorus dalyvauti jos posėdžiuose be teisės balsuoti.

10. Nuolatinių kolegijų pirmininkai, laikydamiesi Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklių, teikia Kolegijai informaciją apie sprendimus, priimtus remiantis šiuo straipsniu, kad Kolegijai būtų suteiktos galimybės atlikti savo vaidmenį pagal 9 straipsnio 2 dalį.

11 straipsnis

Europos vyriausiasis prokuroras ir Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojai

1. Europos vyriausiasis prokuroras yra Europos prokuratūros vadovas. Europos vyriausiasis prokuroras organizuoja Europos prokuratūros darbą, vadovauja jos veiklai ir priima sprendimus pagal šį reglamentą bei Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisykles.

2. Paskiriami du Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojai; jie padeda Europos vyriausiajam prokurorui vykdyti pareigas, o tais atvejais, kai jo nėra arba jis negali vykdyti tų pareigų, jį pakeičia.

3. Europos vyriausiasis prokuroras atstovauja Europos prokuratūrai jai palaikant ryšius su Sąjungos bei Europos Sąjungos valstybių narių institucijomis ir trečiosiomis šalimis. Europos vyriausiasis prokuroras gali su atstovavimu susijusias savo užduotis perduoti vienam iš Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojų arba Europos prokurorui.

12 straipsnis

Europos prokurorai

1. Europos prokurorai nuolatinės kolegijos vardu ir laikydamiesi pagal 10 straipsnio 3, 4 ir 5 dalis jos duotų nurodymų prižiūri tyrimus ir baudžiamąjį persekiojimą, už kuriuos yra atsakingi savo kilmės valstybėje narėje bylą tiriantys Europos deleguotieji prokurorai. Europos prokurorai pateikia jų prižiūrimų bylų santraukas, ir, jei taikytina, pasiūlymus dėl sprendimų, kuriuos turėtų priimti pirmiau nurodyta kolegija, remdamiesi Europos deleguotųjų prokurorų parengtais sprendimų projektais.

Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse, nedarant poveikio 16 straipsnio 7 daliai, numatomas Europos prokurorų tarpusavio pavadavimo mechanizmas, taikytinas tuo atveju, kai prižiūrintis Europos prokuroras laikinai neatlieka savo pareigų arba dėl kitų priežasčių negali vykdyti Europos prokuroro funkcijų. Pavaduojantis Europos prokuroras gali vykdyti visas Europos prokuroro funkcijas, išskyrus galimybę vykdyti 28 straipsnio 4 dalyje numatytą tyrimą.

2. Dėl priežasčių, susijusių su Europos prokuroro kilmės valstybėje narėje vykdomų tyrimų ir baudžiamojo persekiojimo atvejų nulemtu darbo krūviu arba asmeninių interesų konfliktu, Europos prokuroras gali išimties tvarka prašyti, kad Europos deleguotųjų prokurorų vykdomų konkrečių bylų tyrimų ar baudžiamojo persekiojimo priežiūra jo kilmės valstybėje narėje būtų perskirta kitiems Europos prokurorams, gavus tam pastarųjų sutikimą. Europos vyriausiasis prokuroras dėl prašymo sprendžia remdamasis prašymą pateikusio Europos prokuroro darbo krūviu. Tuo atveju, kai Europos prokurorui kyla interesų konfliktas, Europos vyriausiasis prokuroras tą prašymą patenkina. Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse nustatomi tą sprendimą reglamentuojantys principai ir vėlesnio atitinkamų bylų priskyrimo procedūra. Tyrimams ir baudžiamajam persekiojimui, kurių priežiūra vykdoma pagal šią dalį, netaikoma 28 straipsnio 4 dalis.

3. Prižiūrintys Europos prokurorai, konkrečiu atveju ir laikydamiesi taikytinos nacionalinės teisės ir kompetentingos nuolatinės kolegijos duotų nurodymų, gali duoti nurodymus bylą tiriančiam Europos deleguotajam prokurorui, jei to reikia veiksmingam tyrimo ar baudžiamojo persekiojimo vykdymui arba siekiant užtikrinti teisingumą, arba siekiant užtikrinti darnų Europos prokuratūros veikimą.

4. Jeigu valstybės narės nacionalinėje teisėje numatyta tam tikrų aktų vidaus peržiūra nacionalinės prokuratūros struktūroje, tokių Europos deleguotojo prokuroro priimtų aktų peržiūra pagal Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisykles, nedarant poveikio nuolatinės kolegijos priežiūros ir stebėsenos įgaliojimams, patenka į prižiūrinčio Europos prokuroro priežiūros įgaliojimų sritį.

5. Europos prokurorai vykdo ryšių palaikymo ir informacijos perdavimo tarp nuolatinių kolegijų ir Europos deleguotųjų prokurorų jų atitinkamose kilmės valstybėse narėse funkcijas. Aktyviai konsultuodamiesi su Europos deleguotaisiais prokurorais, jie prižiūri, kaip įgyvendinamos Europos prokuratūros užduotys jų atitinkamose valstybėse narėse. Jie pagal šį reglamentą ir Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisykles užtikrina, kad Europos deleguotiesiems prokurorams būtų suteikta visa aktuali Centrinio biuro informacija ir atvirkščiai.

13 straipsnis

Europos deleguotieji prokurorai

1. Europos deleguotieji prokurorai kartu su jiems jau suteiktais ir juos saistančiais konkrečiais įgaliojimais bei statusu ir šiame reglamente nustatytomis sąlygomis veikia savo atitinkamose valstybėse narėse Europos prokuratūros vardu ir tyrimų, baudžiamojo persekiojimo bei bylų perdavimo teismui srityse turi tokius pačius įgaliojimus kaip nacionaliniai prokurorai.

Europos deleguotieji prokurorai yra atsakingi už savo pradėtus, jiems priskirtus arba, naudojantis bylos išsireikalavimo teise, jų perimtus tyrimus ir baudžiamąjį persekiojimą. Europos deleguotieji prokurorai vadovaujasi už bylą atsakingos nuolatinės kolegijos gairėmis bei nurodymais ir prižiūrinčio Europos prokuroro nurodymais.

Be to, Europos deleguotieji prokurorai yra atsakingi už bylos perdavimą teismui, visų pirma yra įgalioti palaikyti kaltinimą teisme, dalyvauti renkant įrodymus ir įgyvendinti prieinamas teisių gynimo priemones vadovaujantis nacionaline teise.

2. Kiekvienoje valstybėje narėje turi būti du ar daugiau Europos deleguotųjų prokurorų. Europos vyriausiasis prokuroras, pasikonsultavęs ir pasiekęs susitarimą su atitinkamomis valstybių narių valdžios institucijomis, patvirtina Europos deleguotųjų prokurorų skaičių ir funkcinį bei teritorinį kompetencijos padalijimą Europos deleguotiesiems prokurorams kiekvienoje valstybėje narėje.

3. Europos deleguotieji prokurorai taip pat gali vykdyti nacionalinių prokurorų funkcijas, jeigu tai netrukdo jiems vykdyti savo pareigų pagal šį reglamentą. Apie tokias funkcijas jie informuoja prižiūrintį Europos prokurorą. Tuo atveju, kai Europos deleguotasis prokuroras kokiu nors momentu negali vykdyti savo kaip Europos deleguotojo prokuroro funkcijų dėl tokių funkcijų vykdymo einant nacionalinio prokuroro pareigas, jis informuoja prižiūrintį Europos prokurorą, o pastarasis pasikonsultuoja su kompetentingomis nacionalinėmis prokuratūromis, kad nustatytų, ar pirmenybė turėtų būti teikiama pagal šį reglamentą numatytoms funkcijoms. Europos prokuroras gali pasiūlyti nuolatinei kolegijai perskirti bylą kitam Europos deleguotajam prokurorui toje pačioje valstybėje narėje arba pasiūlyti, kad jis pats vykdytų tyrimą pagal 28 straipsnio 3 ir 4 dalis.







2 SKIRSNIS

Europos prokuratūros narių skyrimas ir atleidimas

14 straipsnis

Europos vyriausiojo prokuroro skyrimas ir atleidimas

1. Europos Parlamentas ir Taryba bendru sutarimu skiria Europos vyriausiąjį prokurorą septynerių metų kadencijai; ji negali būti pratęsta. Taryba sprendimą priima paprasta balsų dauguma.

2. Europos vyriausiasis prokuroras atrenkamas iš kandidatų: a) kurie yra aktyvūs valstybių narių prokuratūrų ar teisminių institucijų nariai arba aktyvūs Europos prokurorai; b) kurių nepriklausomumas nekelia abejonių; c) kurių kvalifikacija atitinka paskyrimui jų atitinkamose valstybėse narėse aukščiausioms prokuroro ar teisėjo pareigoms eiti keliamus reikalavimus ir kurie turi atitinkamos su nacionalinėmis teisės sistemomis, finansiniais tyrimais ir tarptautiniu teisminiu bendradarbiavimu baudžiamosiose bylose susijusios praktinės patirties arba kurie dirbo Europos prokurorais, ir d) kurie turi pakankamai valdymo patirties ir kvalifikacijos šioms pareigoms eiti.

3. Atranka grindžiama atviru kvietimu teikti kandidatūras, skelbiamu Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ; po to atrankos komisija sudaro kvalifikuotų kandidatų galutinį sąrašą, kuris turi būti pateiktas Europos Parlamentui ir Tarybai. Atrankos komisiją sudaro dvylika asmenų, kurie parenkami iš buvusių Teisingumo Teismo ir Audito Rūmų narių, buvusių Eurojusto nacionalinių narių, nacionalinių aukščiausiųjų teismų narių, aukšto lygio prokurorų ir pripažintos kompetencijos teisininkų. Vieną iš parenkamų asmenų siūlo Europos Parlamentas. Taryba nustato atrankos komisijos veiklos taisykles ir, remdamasi Komisijos pasiūlymu, priima sprendimą, kuriuo skiriami jos nariai.

4. Jei Europos prokuroras paskiriamas Europos vyriausiuoju prokuroru, į jo kaip Europos prokuroro pareigas 16 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta tvarka nedelsiant skiriamas kitas asmuo.

5. Teisingumo Teismas Europos Parlamento, Tarybos arba Komisijos prašymu gali Europos vyriausiąjį prokurorą atleisti, jei nustato, kad pastarasis nebegali eiti savo pareigų arba yra kaltas padaręs sunkų nusižengimą.

6. Jeigu Europos vyriausiasis prokuroras atsistatydina, jeigu jis atleidžiamas arba pasitraukia iš pareigų dėl bet kurios priežasties, vadovaujantis 1, 2 ir 3 dalyse nustatyta tvarka į tas pareigas nedelsiant skiriamas kitas asmuo.

15 straipsnis

Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojų skyrimas ir atleidimas

1. Kolegija skiria du Europos prokurorus Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojais trejų metų kadencijai; ji gali būti pratęsta, bet negali viršyti jų kaip Europos prokurorų įgaliojimų laikotarpio. Atrankos procesą reglamentuoja Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklės. Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojai išlaiko Europos prokuroro statusą.

2. Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojo funkcijų vykdymo taisyklės ir sąlygos nustatomos Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse. Jei Europos prokuroras nebegali eiti Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojo pareigų, Kolegija pagal Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisykles gali nuspręsti atleisti Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotoją iš pareigų.

3. Jeigu Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojas atsistatydina, jeigu jis atleidžiamas arba pasitraukia iš Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojo pareigų dėl bet kurios priežasties, vadovaujantis šio straipsnio 1 dalyje nustatyta tvarka į tas pareigas nedelsiant skiriamas kitas asmuo. Laikantis 16 straipsnyje nustatytų taisyklių, jis toliau eina Europos prokuroro pareigas.

16 straipsnis

Europos prokurorų skyrimas ir atleidimas

1. Kiekviena valstybė narė pateikia tris kandidatūras Europos prokuroro pareigoms užimti, pasirinkusi atitinkamus asmenis iš kandidatų: a) kurie yra aktyvūs atitinkamos valstybės narės prokuratūros ar teisminių institucijų nariai; b) kurių nepriklausomumas nekelia abejonių; ir c) kurių kvalifikacija atitinka paskyrimui jų atitinkamose valstybėse narėse aukštoms prokuroro ar teisėjo pareigoms eiti keliamus reikalavimus ir kurie turi atitinkamos su nacionalinėmis teisės sistemomis, finansiniais tyrimais ir tarptautiniu teisminiu bendradarbiavimu baudžiamosiose bylose susijusios praktinės patirties.

2. Taryba, gavusi 14 straipsnio 3 dalyje nurodytos atrankos komisijos motyvuotą nuomonę, atrenka vieną iš kandidatų ir paskiria jį atitinkamos valstybės narės Europos prokuroru. Jeigu atrankos komisija nustato, kad kandidatas neatitinka Europos prokuroro pareigoms eiti keliamų sąlygų, jos nuomonė Tarybai yra privaloma.

3. Taryba paprasta balsų dauguma atrenka ir paskiria Europos prokurorus šešerių metų kadencijai; ji negali būti pratęsta. Pasibaigus šešerių metų laikotarpiui Taryba gali nuspręsti įgaliojimus pratęsti ne ilgiau kaip trejiems metams.

4. Kas treji metai pakeičiamas trečdalis Europos prokurorų. Taryba paprasta balsų dauguma priima pereinamojo laikotarpio taisykles dėl Europos prokurorų skyrimo pirmai kadencijai ir tos kadencijos metu.

5. Teisingumo Teismas Europos Parlamento, Tarybos arba Komisijos prašymu gali Europos prokurorą atleisti, jei nustato, kad pastarasis nebegali eiti savo pareigų arba yra kaltas padaręs sunkų nusižengimą.

6. Jeigu Europos prokuroras atsistatydina arba jeigu jis atleidžiamas, arba pasitraukia iš pareigų dėl bet kurios kitos priežasties, vadovaujantis 1 ir 2 dalyse nustatyta tvarka į tas pareigas nedelsiant skiriamas kitas asmuo. Jei atitinkamas Europos prokuroras eina ir Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojo pareigas, jis automatiškai atleidžiamas iš šių pareigų.

7. Paskyrusi kiekvieną Europos prokurorą, Kolegija iš tos pačios valstybės narės Europos deleguotųjų prokurorų paskiria vieną asmenį, pavaduosiantį Europos prokurorą, kuris negali vykdyti savo funkcijų arba kuris pasitraukė iš pareigų pagal 5 ir 6 dalis.

Kai Kolegija pripažįsta pavadavimo poreikį, paskirtas asmuo ne ilgesnį kaip trijų mėnesių laikotarpį veikia kaip laikinai pareigas einantis Europos prokuroras tol, kol jis pakeičiamas arba grįžta Europos prokuroras. Jei būtina, Kolegija, gavusi prašymą, tą laikotarpį gali pratęsti. Laikino pavadavimo mechanizmai ir tvarka apibrėžiami ir reglamentuojami Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse.

17 straipsnis

Europos deleguotųjų prokurorų skyrimas ir atleidimas

1. Kolegija Europos vyriausiojo prokuroro siūlymu skiria Europos deleguotuosius prokurorus, kurių kandidatūras pateikė valstybės narės. Kolegija gali atmesti pateiktą kandidatūrą, jei ji neatitinka 2 dalyje nurodytų kriterijų. Europos deleguotieji prokurorai skiriami penkerių metų kadencijai; ji gali būti pratęsta.

2. Nuo jų paskyrimo į Europos deleguotųjų prokurorų pareigas iki atleidimo iš jų Europos deleguotieji prokurorai turi būti aktyvūs atitinkamos valstybės narės, kuri pateikė jų kandidatūrą, prokuratūros ar teisminių institucijų nariai. Jų nepriklausomumas neturi kelti abejonių, jie turi turėti reikiamą kvalifikaciją ir atitinkamos su jų nacionaline teisės sistema susijusios praktinės patirties.

3. Kolegija atleidžia Europos deleguotąjį prokurorą iš pareigų, jei nustato, kad pastarasis nebeatitinka 2 dalyje išdėstytų reikalavimų, nebegali eiti savo pareigų arba yra kaltas padaręs sunkų nusižengimą.

4. Jei valstybė narė nusprendžia atleisti Europos deleguotuoju prokuroru paskirtą nacionalinį prokurorą iš pareigų arba nusprendžia jam taikyti drausmines priemones dėl priežasčių, nesusijusių su jo pareigomis pagal šį reglamentą, prieš imdamasi tokių veiksmų ji informuoja Europos vyriausiąjį prokurorą. Valstybė narė negali atleisti Europos deleguotojo prokuroro iš pareigų arba jam taikyti drausminių priemonių dėl priežasčių, susijusių su jo pareigomis pagal šį reglamentą, negavusi Europos vyriausiojo prokuroro sutikimo. Jei Europos vyriausiasis prokuroras nesutinka, susijusi valstybė narė gali paprašyti, kad tą klausimą peržiūrėtų Kolegija.

5. Jei Europos deleguotasis prokuroras atsistatydina, jei jis Europos prokuratūros funkcijoms vykdyti nebėra būtinas arba jei jis yra atleidžiamas arba pasitraukia iš pareigų dėl bet kurios kitos priežasties, atitinkama valstybė narė nedelsdama informuoja Europos vyriausiąjį prokurorą ir prireikus pateikia kito prokuroro kandidatūrą naujojo Europos deleguotojo prokuroro pareigoms eiti pagal 1 dalį.

18 straipsnis

Administracijos direktoriaus statusas

1. Administracijos direktorius įdarbinamas kaip Europos prokuratūros laikinasis darbuotojas pagal Įdarbinimo sąlygų 2 straipsnio a punktą.

2. Administracijos direktorių skiria Kolegija iš Europos vyriausiojo prokuroro pasiūlytų kandidatų sąrašo taikant atvirą ir skaidrią atrankos procedūrą, laikydamasi Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklių. Sudarant sutartį su administracijos direktoriumi Europos prokuratūrai atstovauja Europos vyriausiasis prokuroras.

3. Administracijos direktoriaus kadencija – ketveri metai. Iki šio laikotarpio pabaigos Kolegija atlieka vertinimą, kuriame atsižvelgiama į administracijos direktoriaus veiklos rezultatų įvertinimą.

4. Remdamasi Europos vyriausiojo prokuroro siūlymu, kuriame atsižvelgiama į 3 dalyje nurodytą vertinimą, Kolegija gali vieną kartą pratęsti administracijos direktoriaus kadenciją ne ilgesniam kaip ketverių metų laikotarpiui.

5. Administracijos direktorius, kurio kadencija buvo pratęsta, baigiantis visam laikotarpiui nebegali dalyvauti kitoje atrankos į tas pačias pareigas procedūroje.

6. Administracijos direktorius atskaitingas Europos vyriausiajam prokurorui ir Kolegijai.

7. Kolegijos sprendimu, priimtu dviejų trečdalių jos narių dauguma, ir nedarant poveikio taikytinoms taisyklėms dėl sutarties nutraukimo, nustatytoms Tarnybos nuostatuose ir Įdarbinimo sąlygose, administracijos direktorius gali būti atleistas iš pareigų.

19 straipsnis

Administracijos direktoriaus pareigos

1. Administraciniais ir biudžeto tikslais Europos prokuratūrai vadovauja jos administracijos direktorius.

2. Nedarant poveikio Kolegijos arba Europos vyriausiojo prokuroro įgaliojimams, administracijos direktorius savo pareigas vykdo nepriklausomai ir nesiekia gauti jokios Vyriausybės ar kitos įstaigos nurodymų ir jų nevykdo.

3. Administracijos direktorius veikia kaip Europos prokuratūros teisinis atstovas administraciniais bei biudžeto tikslais. Administracijos direktorius vykdo Europos prokuratūros biudžetą.

4. Administracijos direktorius atsako už Europos prokuratūrai priskirtų administracinių užduočių įgyvendinimą, visų pirma: a) kasdienį Europos prokuratūros administravimą ir personalo valdymą; b) Europos vyriausiojo prokuroro arba Kolegijos priimtų sprendimų įgyvendinimą; c) pasiūlymo dėl metinio ir daugiamečio programavimo dokumento rengimą ir jo pateikimą Europos vyriausiajam prokurorui; d) metinio ir daugiamečio programavimo dokumentų įgyvendinimą ir jų įgyvendinimo ataskaitų teikimą Kolegijai; e) Europos prokuratūros metinės veiklos ataskaitos administraciniams ir biudžeto klausimams skirtų dalių rengimą; f) veiksmų plano rengimą atsižvelgiant į vidaus ar išorės audito ataskaitų, vertinimų ir tyrimų, įskaitant Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūno ir OLAF ataskaitas, vertinimus bei tyrimus, išvadas, taip pat už ataskaitų jiems ir Kolegijai teikimą du kartus per metus; g) Europos prokuratūros kovos su sukčiavimu vidaus strategijos rengimą ir pateikimą Kolegijai patvirtinti; h) pasiūlymo dėl Europos prokuratūrai taikytinų finansinių taisyklių projekto rengimą ir jo pateikimą Europos vyriausiajam prokurorui; i) pasiūlymo dėl Europos prokuratūros įplaukų ir išlaidų sąmatos projekto rengimą ir jo pateikimą Europos vyriausiajam prokurorui; j) reikiamos administracinės paramos teikimą siekiant palengvinti Europos prokuratūros operatyvinį darbą; k) paramos Europos vyriausiajam prokurorui ir Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojams teikimą jiems vykdant savo pareigas.

20 straipsnis

Europos prokuratūros laikinoji administracinė tvarka

1. Remiantis jos pačios biudžete paskirtais preliminariais biudžeto asignavimais, Komisija yra atsakinga už Europos prokuratūros įsteigimą ir pradinę administracinę veiklą tol, kol Europos prokuratūra turės veiklos pajėgumų vykdyti savo pačios biudžetą. Tuo tikslu Komisija gali: a) pasikonsultavusi su Taryba, paskirti Komisijos pareigūną, kuris veiktų kaip laikinasis administracijos direktorius ir vykdytų administracijos direktoriui priskirtas pareigas, įskaitant pagal Tarnybos nuostatus ir Įdarbinimo sąlygas paskyrimų tarnybai suteiktus įgaliojimus, susijusius su Europos prokuratūros administraciniu personalu, visų darbo vietų, kurias reikia užpildyti prieš administracijos direktoriui pradedant eiti pareigas pagal 18 straipsnį, atžvilgiu; b) teikti paramą Europos prokuratūrai, visų pirma deleguodama tam tikrą skaičių Komisijos pareigūnų, kurių reikia Europos prokuratūros administracinei veiklai, už kurią atsakingas laikinasis administracijos direktorius, vykdyti.

2. Laikinasis administracijos direktorius gali leisti atlikti visus mokėjimus, kurie yra padengiami iš asignavimų, įtrauktų į Europos prokuratūros biudžetą, ir gali sudaryti sutartis, įskaitant darbo sutartis.

3. Kolegijai pradėjus vykdyti savo pareigas pagal 9 straipsnio 1 dalį, laikinasis administracijos direktorius savo pareigas vykdo vadovaudamasis 18 straipsniu. Laikinasis administracijos direktorius nustoja vykdyti šias funkcijas, kai administracijos direktorius pradeda eiti savo pareigas Kolegijai jį paskyrus pagal 18 straipsnį.

4. Kol Kolegija pradės eiti savo pareigas pagal 9 straipsnio 1 dalį, Komisija vykdo šiame straipsnyje nustatytas savo funkcijas konsultuodamasi su ekspertų grupe, kurią sudaro valstybių narių atstovai.







3 SKIRSNIS

Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklės

21 straipsnis

Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklės

1. Europos prokuratūros darbo organizavimą reglamentuoja jos vidaus darbo tvarkos taisyklės.

2. Kai įsteigiama Europos prokuratūra, Europos vyriausiasis prokuroras nedelsdamas parengia pasiūlymą dėl Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklių; tą pasiūlymą Kolegija turi priimti dviejų trečdalių balsų dauguma.

3. Pasiūlymus dėl Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklių keitimo gali teikti bet kuris Europos prokuroras, o juos dviejų trečdalių balsų dauguma priima Kolegija.







IV SKYRIUS

EUROPOS PROKURATŪROS KOMPETENCIJA IR NAUDOJIMASIS ŠIA KOMPETENCIJA







1 SKIRSNIS

Europos prokuratūros kompetencija

22 straipsnis

Europos prokuratūros dalykinė kompetencija

1. Europos prokuratūra yra kompetentinga Sąjungos finansiniams interesams kenkiančių nusikalstamų veikų, numatytų Direktyvoje (ES) 2017/1371, kuri įgyvendinama nacionalinėje teisėje, atžvilgiu, nepriklausomai nuo to, ar tie patys nusikalstami veiksmai pagal nacionalinę teisę galėtų būti klasifikuojami kaip kitos rūšies nusikalstama veika. Direktyvos (ES) 2017/1371, kuri įgyvendinama nacionalinėje teisėje, 3 straipsnio 2 dalies d punkte nurodytų nusikalstamų veikų atžvilgiu Europos prokuratūra yra kompetentinga tik tais atvejais, kai toje nuostatoje apibrėžti tyčiniai veiksmai ar neveikimas yra susiję su dviejų ar daugiau valstybių narių teritorija, o bendra jais padaryta žala yra ne mažesnė kaip 10 mln. EUR.

2. Europos prokuratūra taip pat yra kompetentinga nusikalstamų veikų, susijusių su dalyvavimu nusikalstamos organizacijos veikloje, kaip apibrėžta Pamatiniame sprendime 2008/841/TVR, kuris įgyvendinamas nacionalinėje teisėje, atžvilgiu, jei tokia nusikalstama organizacija nusikalstamais veiksmais siekia įvykdyti bet kurią iš 1 dalyje nurodytų nusikalstamų veikų.

3. Europos prokuratūra taip pat yra kompetentinga bet kurios kitos nusikalstamos veikos, kuri yra neatsiejamai susijusi su nusikalstamais veiksmais, patenkančiais į 1 dalies taikymo sritį, atžvilgiu. Kompetencija tokių nusikalstamų veikų atžvilgiu gali būti naudojamasi tik laikantis 25 straipsnio 3 dalies.

4. Bet kuriuo atveju Europos prokuratūros kompetencija neapima nusikalstamų veikų, susijusių su nacionaliniais tiesioginiais mokesčiais, įskaitant su jomis neatsiejamai susijusias nusikalstamas veikas. Šis reglamentas nedaro poveikio valstybių narių mokesčių administracijų struktūrai ir veikimui.

23 straipsnis

Europos prokuratūros teritorinė ir asmeninė kompetencija

Europos prokuratūra yra kompetentinga 22 straipsnyje nurodytų nusikalstamų veikų atžvilgiu, kai:

a) nusikalstama veika visa arba iš dalies buvo įvykdyta vienos ar kelių valstybių narių teritorijoje;

b) nusikalstamą veiką įvykdė valstybės narės pilietis, jei ta valstybė narė turi jurisdikciją tokių ne jos teritorijoje įvykdytų nusikalstamų veikų atžvilgiu, arba

c) nusikalstamą veiką ne a punkte nurodytose teritorijose įvykdė asmuo, kuriam nusikalstamos veikos vykdymo metu buvo taikomi Tarnybos nuostatai ar Įdarbinimo sąlygos, jei ta valstybė narė turi jurisdikciją tokių ne jos teritorijoje įvykdytų nusikalstamų veikų atžvilgiu.







2 SKIRSNIS

Naudojimasis europos prokuratūros kompetencija

24 straipsnis

Informacijos pranešimas, registravimas ir tikrinimas

1. Sąjungos institucijos, įstaigos, organai bei agentūros ir pagal taikytiną nacionalinę teisę kompetentingos valstybių narių valdžios institucijos nepagrįstai nedelsdamos praneša Europos prokuratūrai apie visus nusikalstamus veiksmus, kurių atžvilgiu ji galėtų naudotis savo kompetencija pagal 22 straipsnį bei 25 straipsnio 2 ir 3 dalis.

2. Jei valstybės narės teisminė arba teisėsaugos institucija pradeda nusikalstamos veikos, kurios atžvilgiu Europos prokuratūra galėtų pasinaudoti savo kompetencija pagal 22 straipsnį bei 25 straipsnio 2 ir 3 dalis, tyrimą arba jei bet kuriuo metu pradėjus tyrimą valstybės narės kompetentinga teisminė arba teisėsaugos institucija išsiaiškina, kad tyrimas yra susijęs su tokia nusikalstama veika, ta institucija nepagrįstai nedelsdama apie tai informuoja Europos prokuratūrą, kad pastaroji galėtų nuspręsti, ar pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise pagal 27 straipsnį.

3. Jei valstybės narės teisminė arba teisėsaugos institucija pradeda tyrimą nusikalstamos veikos, kaip apibrėžta 22 straipsnyje, atžvilgiu ir mano, kad Europos prokuratūra, vadovaujantis 25 straipsnio 3 dalimi, negalėtų naudotis savo kompetencija, ji apie tai informuoja Europos prokuratūrą.

4. Pranešant informaciją pateikiamas bent faktinių aplinkybių aprašas, įskaitant žalos, kuri buvo ar gali būti padaryta, įvertinimą, galimas teisinis kvalifikavimas ir visa turima informacija apie galimus nukentėjusiuosius, įtariamuosius ir visus kitus susijusius asmenis.

5. Europos prokuratūra pagal šio straipsnio 1 ir 2 dalis taip pat informuojama apie atvejus, kai įvertinti, ar tenkinami 25 straipsnio 2 dalyje nustatyti kriterijai, yra neįmanoma.

6. Europos prokuratūrai pateikta informacija registruojama ir patikrinama pagal jos vidaus darbo tvarkos taisykles. Tikrinant informaciją nustatoma, ar remiantis pagal 1 ir 2 dalis pateikta informacija esama priežasčių pradėti tyrimą arba pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise.

7. Jei patikrinusi informaciją Europos prokuratūra nusprendžia, kad nėra pagrindo pradėti tyrimą pagal 26 straipsnį arba pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise pagal 27 straipsnį, sprendimo priežastys nurodomos bylų valdymo sistemoje.

Europos prokuratūra informuoja instituciją, kuri pagal 1 arba 2 dalį pranešė apie nusikalstamus veiksmus, taip pat nukentėjusiuosius ir, jei tai numatyta nacionalinėje teisėje, kitus asmenis, kurie pranešė apie nusikalstamus veiksmus.

8. Jei Europos prokuratūra sužino, kad galėjo būti įvykdyta nusikalstama veika, kuri nepriklauso Europos prokuratūros kompetencijai, ji nepagrįstai nedelsdama apie tai informuoja nacionalines kompetentingas institucijas ir perduoda joms visus susijusius įrodymus.

9. Konkrečiais atvejais Europos prokuratūra gali prašyti, kad Sąjungos institucijos, įstaigos, organai bei agentūros ir valstybių narių valdžios institucijos pateiktų turimos papildomos susijusios informacijos. Gali būti prašoma informacijos, susijusios su pažeidimais, dėl kurių buvo padaryta žala Sąjungos finansiniams interesams, kurie nepriklauso Europos prokuratūros kompetencijai pagal 25 straipsnio 2 dalį.

10. Europos prokuratūra gali prašyti kitos informacijos, kad būtų sudarytos sąlygos Kolegijai pagal 9 straipsnio 2 dalį paskelbti bendras gaires dėl pareigos informuoti Europos prokuratūrą apie bylas, kurios patenka į 25 straipsnio 2 dalies taikymo sritį, aiškinimo.

25 straipsnis

Europos prokuratūros naudojimasis kompetencija

1. Europos prokuratūra naudojasi savo kompetencija pradėdama tyrimą pagal 26 straipsnį arba nuspręsdama pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise pagal 27 straipsnį. Jei Europos prokuratūra nusprendžia naudotis savo kompetencija, nacionalinės kompetentingos institucijos nesinaudoja savo kompetencija tų pačių nusikalstamų veiksmų atžvilgiu.

2. Jei dėl nusikalstamos veikos, kuri patenka į 22 straipsnio taikymo sritį, buvo arba gali būti padaryta mažesnės kaip 10 000 EUR vertės žala Sąjungos finansiniams interesams, Europos prokuratūra gali pasinaudoti savo kompetencija tik tais atvejais, jei: a) byla turi didelį atgarsį Sąjungos lygmeniu ir dėl to Europos prokuratūra turi atlikti tyrimą arba b) galima įtarti, kad nusikalstamą veiką įvykdė Sąjungos pareigūnai ar kiti tarnautojai arba Sąjungos institucijų nariai.

Prireikus Europos prokuratūra konsultuojasi su nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis arba Sąjungos įstaigomis, kad nustatytų, ar tenkinami pirmos pastraipos a ir b punktuose nustatyti kriterijai.

3. Europos prokuratūra nesinaudoja savo kompetencija nusikalstamų veikų, kurios patenka į 22 straipsnio taikymo sritį, atžvilgiu ir, pasikonsultavusi su nacionalinėmis kompetentingomis institucijomis, nepagrįstai nedelsdama nukreipia bylą pastarosioms pagal 34 straipsnį, jei: a) nacionalinėje teisėje už nusikalstamą veiką, kuri patenka į 22 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, numatoma didžiausia bausmė yra lygiavertė didžiausiai bausmei, skiriamai už 22 straipsnio 3 dalyje nurodytą neatsiejamai susijusią nusikalstamą veiką, arba švelnesnė nei ji, nebent pastarąja nusikalstama veika buvo sudarytos sąlygos siekiant įvykdyti nusikalstamą veiką, kuri patenka į 22 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, arba b) esama priežasčių manyti, kad žala, kuri buvo ar gali būti padaryta Sąjungos finansiniams interesams dėl 22 straipsnyje nurodytos nusikalstamos veikos, neviršija žalos, kuri buvo ar gali būti padaryta kitam nukentėjusiajam.

Šios dalies pirmos pastraipos b punktas netaikomas Direktyvos (ES) 2017/1371, kuri įgyvendinama nacionalinėje teisėje, 3 straipsnio 2 dalies a, b ir d punktuose nurodytoms nusikalstamoms veikoms.

4. Europos prokuratūra, gavusi nacionalinių kompetentingų institucijų sutikimą, gali naudotis savo kompetencija 22 straipsnyje nurodytų nusikalstamų veikų atžvilgiu tais atvejais, kurie kitaip į jos kompetencijos sritį nepatektų dėl to, kad taikytinas šio straipsnio 3 dalies b punktas, jeigu paaiškėja, kad Europos prokuratūra turi geresnes galimybes tirti bylą arba vykdyti baudžiamąjį persekiojimą.

5. Europos prokuratūra nepagrįstai nedelsdama informuoja nacionalines kompetentingas institucijas apie visus sprendimus naudotis arba nesinaudoti savo kompetencija.

6. Jei Europos prokuratūra ir nacionalinės prokuratūros nesutaria dėl to, ar nusikalstami veiksmai patenka į 22 straipsnio 2 arba 3 dalies ar 25 straipsnio 2 arba 3 dalies taikymo sritį, sprendimą, kas turi būti kompetentingas tirti bylą, priima nacionalinės institucijos, kompetentingos priimti sprendimą dėl baudžiamojo persekiojimo kompetencijos priskyrimo nacionaliniu lygmeniu. Valstybės narės nustato, kuri nacionalinė institucija priims sprendimą dėl kompetencijos priskyrimo.







V SKYRIUS

PROCESO TAISYKLĖS DĖL TYRIMŲ, TYRIMO PRIEMONIŲ, BAUDŽIAMOJO PERSEKIOJIMO IR BAUDŽIAMAJAM PERSEKIOJIMUI ALTERNATYVIŲ PRIEMONIŲ







1 SKIRSNIS

Taisyklės dėl tyrimų

26 straipsnis

Tyrimo pradėjimas ir kompetencijos paskirstymas Europos prokuratūroje

1. Jei pagal taikytiną nacionalinę teisę yra pagrįstų priežasčių manyti, kad yra vykdoma ar buvo įvykdyta Europos prokuratūros kompetencijai priskiriama nusikalstama veika, valstybės narės, kuri pagal savo nacionalinę teisę turi jurisdikciją tos nusikalstamos veikos atžvilgiu, Europos deleguotasis prokuroras, nedarant poveikio 25 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytoms taisyklėms, pradeda tyrimą ir tai užregistruoja bylų valdymo sistemoje.

2. Jei patikrinusi informaciją pagal 24 straipsnio 6 dalį Europos prokuratūra nusprendžia pradėti tyrimą, ji nepagrįstai nedelsdama apie tai informuoja instituciją, kuri pranešė apie nusikalstamą elgesį pagal 24 straipsnio 1 arba 2 dalį.

3. Jei Europos deleguotasis prokuroras nėra pradėjęs tyrimo, nuolatinė kolegija, kuriai byla buvo priskirta, laikydamasi 1 dalyje nustatytų sąlygų, nurodo Europos deleguotajam prokurorui pradėti tyrimą.

4. Paprastai bylą pradeda nagrinėti ir tiria valstybės narės, kurioje yra nusikalstamos veiklos centras arba, jei įvykdytos kelios tarpusavyje susijusios nusikalstamos veikos, priskiriamos Europos prokuratūros kompetencijai – valstybės narės, kurioje įvykdyta daugiausia nusikalstamų veikų, Europos deleguotasis prokuroras. Kitos valstybės narės, turinčios jurisdikciją tos bylos atveju, Europos deleguotasis prokuroras gali pradėti tyrimą arba kompetentinga nuolatinė kolegija jam gali nurodyti pradėti tyrimą tik tuo atveju, jei nukrypimas nuo pirmesniame sakinyje nustatytos taisyklės yra tinkamai pagrįstas, atsižvelgiant į šiuos prioritetine tvarka išdėstytus kriterijus: a) įtariamojo arba kaltinamojo įprastinę gyvenamąją vietą; b) įtariamojo arba kaltinamojo pilietybę; c) vietą, kurioje padaryta pagrindinė finansinė žala.

5. Kol bus priimtas sprendimas vykdyti baudžiamąjį persekiojimą pagal 36 straipsnį, kompetentinga nuolatinė kolegija byloje, susijusioje su daugiau nei vienos valstybės narės jurisdikcija, ir pasikonsultavusi su atitinkamais Europos prokurorais ir (arba) Europos deleguotaisiais prokurorais, gali nuspręsti: a) bylą perskirti kitam Europos deleguotajam prokurorui kitoje valstybėje narėje; b) sujungti arba išskirti bylas ir kiekvienu atveju parinkti bylą tiriantį Europos deleguotąjį prokurorą;

jei tokie sprendimai priimami bendrais teisingumo sumetimais ir laikantis bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro parinkimo kriterijų pagal šio straipsnio 4 dalį.

6. Nuolatinė kolegija, priimdama sprendimą bylą perskirti, sujungti arba išskirti, deramai atsižvelgia į esamą tyrimų padėtį.

7. Europos prokuratūra nepagrįstai nedelsdama informuoja nacionalines kompetentingas institucijas apie visus sprendimus pradėti tyrimą.

27 straipsnis

Bylos išsireikalavimo teisė

1. Gavusi visą susijusią informaciją pagal 24 straipsnio 2 dalį, Europos prokuratūra kuo greičiau, tačiau ne vėliau kaip per penkias dienas po informacijos iš nacionalinių institucijų gavimo dienos, priima sprendimą dėl to, ar pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise, ir apie tą sprendimą informuoja nacionalines institucijas. Europos vyriausiasis prokuroras gali konkrečios bylos atveju priimti pagrįstą sprendimą pratęsti tą terminą ne daugiau kaip penkioms dienoms ir apie tai atitinkamai informuoja nacionalines institucijas.

2. Per 1 dalyje nurodytus terminus nacionalinės institucijos nepriima jokio sprendimo pagal nacionalinę teisę, dėl kurio Europos prokuratūra negalėtų pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise.

Nacionalinės institucijos pagal nacionalinę teisę skubiai imasi priemonių, būtinų veiksmingam tyrimui ir baudžiamajam persekiojimui užtikrinti.

3. Jei Europos prokuratūra kitais būdais nei iš pagal 24 straipsnio 2 dalį pateiktos informacijos sužino, kad valstybės narės kompetentingos institucijos jau pradėjo nusikalstamos veikos, kurios atžvilgiu Europos prokuratūra galėtų būti kompetentinga, tyrimą, ji apie tai nedelsdama informuoja tas institucijas. Po to, kai Europos prokuratūra buvo deramai informuota pagal 24 straipsnio 2 dalį, ji priima sprendimą dėl to, ar pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise. Sprendimas priimamas per šio straipsnio 1 dalyje nustatytus terminus.

4. Prieš priimdama spendimą dėl to, ar pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise, Europos prokuratūra prireikus konsultuojasi su atitinkamos valstybės narės kompetentingomis institucijomis.

5. Jei Europos prokuratūra pasinaudoja bylos išsireikalavimo teise, valstybių narių kompetentingos institucijos perduoda bylą Europos prokuratūrai ir nebevykdo tolesnių tyrimo veiksmų tos pačios nusikalstamos veikos atžvilgiu.

6. Šiame straipsnyje nustatyta bylos išsireikalavimo teise gali naudotis bet kurios valstybės narės, kurios kompetentingos institucijos yra pradėjusios nusikalstamos veikos, patenkančios į 22 ir 23 straipsnių taikymo sritį, tyrimą, Europos deleguotasis prokuroras.

Jei Europos deleguotasis prokuroras, kuris gavo informacijos pagal 24 straipsnio 2 dalį, nusprendžia nesinaudoti bylos išsireikalavimo teise, jis per savo valstybės narės Europos prokurorą informuoja kompetentingą nuolatinę kolegiją, kad ji galėtų priimti sprendimą pagal 10 straipsnio 4 dalį.

7. Jei Europos prokuratūra nesinaudoja savo kompetencija, ji apie tai nedelsdama informuoja nacionalines kompetentingas institucijas. Nacionalinės kompetentingos institucijos bet kuriuo proceso metu informuoja Europos prokuratūrą apie visas naujas faktines aplinkybes, dėl kurių Europos prokuratūra galėtų nuspręsti persvarstyti savo sprendimą nesinaudoti kompetencija.

Gavusi tokios informacijos, Europos prokuratūra gali pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise, jei nacionalinis tyrimas dar nėra užbaigtas ir jei kaltinimas dar nėra pateiktas teismui. Sprendimas priimamas per 1 dalyje nustatytą terminą.

8. Jei nusikalstamų veikų, dėl kurių buvo arba gali būti padaryta mažesnės kaip 100 000 EUR vertės žala Sąjungos finansiniams interesams, atveju Kolegija mano, kad, atsižvelgiant į nusikalstamos veikos sunkumo laipsnį arba procesinių veiksmų atskiroje byloje sudėtingumą, tirti bylą arba vykdyti baudžiamąjį persekiojimą Sąjungos lygmeniu būtų netikslinga, ji pagal 9 straipsnio 2 dalį paskelbia bendras gaires, kurios padeda Europos deleguotiesiems prokurorams nepriklausomai ir nepagrįstai nedelsiant priimti sprendimą neišsireikalauti bylos.

Gairėse, pateikiant visą reikalingą išsamią informaciją, nurodomos aplinkybės, kuriomis jos yra taikomos, nustatant aiškius kriterijus, kuriais visų pirma atsižvelgiama į nusikalstamos veikos pobūdį, padėties skubumą ir nacionalinių kompetentingų institucijų įsipareigojimą imtis visų priemonių, būtinų norint visiškai atlyginti Sąjungos finansiniams interesams padarytą žalą.

9. Siekiant užtikrinti darnų gairių taikymą, Europos deleguotieji prokurorai informuoja kompetentingą nuolatinę kolegiją apie visus pagal 8 dalį priimtus sprendimus, o kiekviena nuolatinė kolegija kasmet praneša Kolegijai apie gairių taikymą.

28 straipsnis

Tyrimo atlikimas

1. Bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras gali pagal šį reglamentą ir nacionalinę teisę pats imtis tyrimo priemonių ir kitų priemonių arba nurodyti tai padaryti savo valstybės narės kompetentingoms institucijoms. Tos institucijos pagal nacionalinę teisę užtikrina, kad visi nurodymai būtų vykdomi, ir imasi joms pavestų priemonių. Bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras, laikydamasis Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse nustatytų taisyklių, per bylų valdymo sistemą kompetentingam Europos prokurorui ir nuolatinei kolegijai praneša apie visus reikšmingus pokyčius byloje.

2. Europos prokuratūrai atliekant tyrimus, nacionalinės kompetentingos institucijos bet kuriuo metu pagal nacionalinę teisę skubiai imasi priemonių, būtinų veiksmingiems tyrimams užtikrinti, net jei jos veikia ne pagal konkretų bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro nurodymą. Nacionalinės institucijos nepagrįstai nedelsdamos informuoja bylą tiriantį Europos deleguotąjį prokurorą apie priemones, kurių jos skubiai ėmėsi.

3. Kompetentinga nuolatinė kolegija prižiūrinčio Europos prokuroro siūlymu gali nuspręsti bylą perskirti kitam Europos deleguotajam prokurorui toje pačioje valstybėje narėje, kai bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras: a) negali vykdyti tyrimo ar baudžiamojo persekiojimo arba b) nesilaiko kompetentingos nuolatinės kolegijos arba Europos prokuroro nurodymų.

4. Išimtiniais atvejais, gavęs kompetentingos nuolatinės kolegijos sutikimą, prižiūrintis Europos prokuroras gali priimti pagrįstą sprendimą pats atlikti tyrimą ir pats imtis tyrimo priemonių bei kitų priemonių arba nurodyti tai padaryti savo valstybės narės kompetentingoms institucijoms, jei tai būtina tyrimo arba baudžiamojo persekiojimo vykdymo veiksmingumo sumetimais, pagrindžiant vienu ar keliais iš šių kriterijų: a) nusikalstamos veikos sunkumo laipsniu, visų pirma atsižvelgiant į galimą jos atgarsį Sąjungos lygmeniu; b) kai tyrimas susijęs su Sąjungos pareigūnais ar kitais tarnautojais arba Sąjungos institucijų nariais; c) jei nesuveikia 3 dalyje numatytas bylos perskyrimo mechanizmas.

Valstybės narės užtikrina, kad tokiomis išimtinėmis aplinkybėmis Europos prokuroras turėtų teisę nurodyti ar prašyti taikyti tyrimo priemones bei kitas priemones, ir kad jis turėtų visus Europos deleguotojo prokuroro įgaliojimus, funkcijas ir pareigas, numatytus pagal šį reglamentą ir nacionalinę teisę.

Nacionalinės kompetentingos institucijos ir Europos deleguotieji prokurorai, susiję su byla, nepagrįstai nedelsiant informuojami apie sprendimą, priimtą pagal šią dalį.

29 straipsnis

Privilegijų arba imunitetų panaikinimas

1. Jeigu Europos prokuratūros atliekami tyrimai yra susiję su asmenims, kuriems pagal nacionalinę teisę taikoma privilegija ar imunitetas, ir tokia privilegija ar imunitetas kliudo atlikti konkretų tyrimą, Europos vyriausiasis prokuroras, laikydamasis toje nacionalinėje teisėje nustatytų procedūrų, pateikia motyvuotą rašytinį prašymą panaikinti tą privilegiją ar imunitetą.

2. Jeigu Europos prokuratūros atliekami tyrimai yra susiję su asmenims, kuriems privilegijos ar imunitetai taikomi pagal Sąjungos teisę, visų pirma Protokolą dėl Europos Sąjungos privilegijų ir imunitetų, ir tokia privilegija ar imunitetas kliudo atlikti konkretų tyrimą, Europos vyriausiasis prokuroras, laikydamasis Sąjungos teisėje nustatytų procedūrų, pateikia motyvuotą rašytinį prašymą panaikinti tą privilegiją ar imunitetą.







2 SKIRSNIS

Taisyklės dėl tyrimo priemonių ir kitų priemonių

30 straipsnis

Tyrimo priemonės ir kitos priemonės

1. Bent tais atvejais, kai tiriama nusikalstama veika, už kurią baudžiama didžiausia laisvės atėmimo bausme, kurios trukmė yra bent ketveri metai, valstybės narės užtikrina, kad Europos deleguotieji prokurorai turėtų teisę nurodyti ar prašyti taikyti šias tyrimo priemones: a) apieškoti bet kurias patalpas, žemę, transporto priemones, privatų būstą, drabužius ir kitą asmeninę nuosavybę arba kompiuterinę sistemą ir imtis bet kurių apsaugos priemonių, būtinų siekiant išsaugoti jų vientisumą arba išvengti įrodymų praradimo ar sugadinimo; b) pareikalauti, kad bet kuris atitinkamas daiktas ar dokumentas būtų pateiktas originalo arba kuria nors kita nurodyta forma; c) pareikalauti, kad saugomi užšifruoti arba iššifruoti kompiuteriniai duomenys būtų pateikti originalo arba kuria nors kita nurodyta forma, įskaitant banko sąskaitų duomenis ir srauto duomenis, išskyrus duomenis, kurie konkrečiai saugomi laikantis nacionalinės teisės pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2002/58/EB ( 2 ) 15 straipsnio 1 dalies antrą sakinį; d) įšaldyti nusikaltimo priemones ar nusikalstamu būdu įgytas pajamas, įskaitant turtą, jeigu tikimasi, kad bylą nagrinėsiantis teismas juos konfiskuos, kai yra priežasčių manyti, kad tų nusikaltimo priemonių ar nusikalstamu būdu įgytų pajamų savininkas, valdytojas ar turėtojas sieks sukliudyti įgyvendinti sprendimą dėl konfiskavimo; e) perimti elektroninių ryšių duomenis, siunčiamus įtariamajam ar kaltinamajam ir iš jo gaunamus per bet kurią elektroninių ryšių priemonę, kuria naudojasi įtariamasis arba kaltinamasis; f) techninėmis priemonėmis stebėti ir sekti objektą, įskaitant kontroliuojamąjį prekių gabenimą.

2. Nedarant poveikio 29 straipsniui, šio straipsnio 1 dalyje nurodytoms tyrimo priemonėms pagal taikytiną nacionalinę teisę gali būti taikomos sąlygos, jei nacionalinėje teisėje yra nustatyti konkretūs apribojimai, taikomi tam tikrų kategorijų asmenims ar specialistams, kuriems teisiškai privalomas konfidencialumo įsipareigojimas.

3. Šio straipsnio 1 dalies c, e ir f punktuose nurodytoms tyrimo priemonėms gali būti taikomos taikytinoje nacionalinėje teisėje numatytos papildomos sąlygos, įskaitant apribojimus. Visų pirma valstybės narės gali šio straipsnio 1 dalies e ir f punktus taikyti tik tam tikroms sunkioms nusikalstamoms veikoms. Valstybė narė, ketinanti pasinaudoti tokiu apribojimu, pateikia Europos prokuratūrai atitinkamą tam tikrų sunkių nusikalstamų veikų sąrašą pagal 117 straipsnį.

4. Be 1 dalyje nurodytų priemonių, Europos deleguotieji prokurorai turi teisę savo valstybėje narėje prašyti arba nurodyti imtis bet kokių kitų priemonių, kurias prokurorai gali taikyti pagal nacionalinę teisę panašiose nacionalinėse bylose.

5. Europos deleguotieji prokurorai gali nurodyti imtis 1 ir 4 dalyse nurodytų priemonių tik tuo atveju, kai esama pagrįstų priežasčių manyti, kad taikant atitinkamą konkrečią priemonę būtų galima gauti tyrimui naudingos informacijos ar įrodymų, ir kai negalima taikyti tyrimo priemonės, kuria mažiau pažeidžiamas privatumas ir kuria galėtų būti pasiekiamas tas pats tikslas. Priemonių taikymo procedūros ir tvarka reglamentuojamos taikytinoje nacionalinėje teisėje.

31 straipsnis

Tarpvalstybiniai tyrimai

1. Europos deleguotieji prokurorai glaudžiai bendradarbiauja padėdami vieni kitiems ir reguliariai tarpusavyje konsultuodamiesi tarpvalstybinių bylų atvejais. Kai priemonės turi būti imamasi valstybėje narėje, kuri nėra bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro valstybė narė, minėtas Europos deleguotasis prokuroras priima sprendimą dėl būtinos priemonės patvirtinimo ir paveda ją tos valstybės narės, kurioje ta priemonė turi būti įvykdyta, Europos deleguotajam prokurorui.

2. Bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras gali pavesti bet kurias priemones, kurias jis gali taikyti pagal 30 straipsnį. Tokių priemonių pagrindimą ir patvirtinimą reglamentuoja bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro valstybės narės teisė. Jei bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras paveda tyrimo priemonę vienam ar keliems kitos valstybės narės Europos deleguotiesiems prokurorams, jis tuo pačiu metu apie tai praneša savo prižiūrinčiam Europos prokurorui.

3. Jei pagal padedančio Europos deleguotojo prokuroro valstybės narės teisę reikalaujama gauti teismo leidimą taikyti priemonę, padedantis Europos deleguotasis prokuroras turi gauti tokį leidimą laikantis tos valstybės narės teisės.

Jei teismo leidimą taikyti pavestą priemonę išduoti atsisakoma, bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras pavedimo aktą panaikina.

Tačiau tais atvejais, kai pagal padedančio Europos deleguotojo prokuroro valstybės narės teisę gauti tokį teismo leidimą nereikalaujama, tačiau jį gauti reikalaujama pagal bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro valstybės narės teisę, pastarasis Europos deleguotasis prokuroras turi gauti tokį leidimą ir jis turi būti pateikiamas kartu su pavedimo aktu.

4. Padedantis Europos deleguotasis prokuroras imasi atlikti pavestą priemonę arba nurodo tai padaryti kompetentingai nacionalinei institucijai.

5. Kai padedantis Europos deleguotasis prokuroras mano, kad: a) pavedimo aktas nėra išsamus arba jame yra akivaizdi reikšminga klaida; b) dėl pagrįstų ir objektyvių priežasčių priemonės negali būti imtasi per pavedimo akte nurodytą laikotarpį; c) alternatyvia, tačiau mažiau privatumą pažeidžiančia priemone būtų pasiekiama tokių pačių rezultatų kaip ir pavesta priemone, arba d) pavesta priemonė jo valstybės narės teisėje nenumatyta arba pagal tą teisę jos nebūtų galima taikyti panašioje nacionalinėje byloje,

jis informuoja apie tai savo prižiūrintį Europos prokurorą ir konsultuojasi su bylą tiriančiu Europos deleguotuoju prokuroru, kad išspręstų tą klausimą dvišaliu pagrindu.

6. Jei pavesta priemonė išimtinai vidaus situacijoje nenumatyta, bet ją būtų galima taikyti tarpvalstybinėje situacijoje, kuriai taikomi tarpusavio pripažinimo ar tarpvalstybinio bendradarbiavimo teisiniai instrumentai, atitinkami Europos deleguotieji prokurorai, suderinę su atitinkamais prižiūrinčiais Europos prokurorais, gali pasinaudoti tokiais instrumentais.

7. Jei Europos deleguotieji prokurorai negali klausimo išspręsti per septynias darbo dienas ir pavedimas išlaikomas, klausimas perduodamas kompetentingai nuolatinei kolegijai. Tos pačios nuostatos taikomos, kai pavestos priemonės nesiimama per pavedimo akte nurodytą terminą arba per pagrįstą terminą.

8. Kompetentinga nuolatinė kolegija tiek, kiek reikia, išklauso su byla susijusius Europos deleguotuosius prokurorus ir tada nepagrįstai nedelsdama pagal taikytiną nacionalinę teisę ir pagal šį reglamentą nusprendžia, ar padedantis Europos deleguotasis prokuroras turi imtis reikiamos pavestos priemonės ar pakaitinės priemonės ir iki kada jis turi tai padaryti, ir per kompetentingą Europos prokurorą praneša apie tą sprendimą minėtam Europos deleguotajam prokurorui.

32 straipsnis

Pavestų priemonių vykdymo užtikrinimas

Pavestos priemonės vykdomos pagal šį reglamentą ir padedančio Europos deleguotojo prokuroro valstybės narės teisę. Laikomasi bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro aiškiai nurodytų formalumų ir procedūrų, išskyrus atvejus, kai tokie formalumai ir procedūros prieštarauja padedančio Europos deleguotojo prokuroro valstybės narės teisės pagrindiniams principams.

33 straipsnis

Kardomasis kalinimas ir tarpvalstybinis perdavimas

1. Bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras gali pagal nacionalinę teisę, taikomą panašiose nacionalinėse bylose, nurodyti arba prašyti suimti arba iki teismo sulaikyti įtariamąjį arba kaltinamąjį.

2. Jeigu reikia suimti ir perduoti asmenį, kurio nėra valstybėje narėje, kurioje yra įsikūręs bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras, pastarasis išduoda arba prašo tos valstybės narės kompetentingos institucijos išduoti Europos arešto orderį pagal Tarybos pagrindų sprendimą 2002/584/TVR ( 3 ).







3 SKIRSNIS

Baudžiamojo persekiojimo taisyklės

34 straipsnis

Bylų nukreipimas ir perdavimas nacionalinėms institucijoms

1. Jeigu Europos prokuratūros vykdomo tyrimo metu paaiškėja, kad tiriami faktai nesudaro nusikalstamos veikos, kurios atžvilgiu ji yra kompetentinga pagal 22 ir 23 straipsnius, kompetentinga nuolatinė kolegija nusprendžia nepagrįstai nedelsiant nukreipti bylą kompetentingoms nacionalinėms institucijoms.

2. Jei Europos prokuratūros atliekamo tyrimo metu paaiškėja, kad nebetenkinamos 25 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytos konkrečios jos naudojimosi savo kompetencija sąlygos, kompetentinga nuolatinė kolegija, nusprendžia nepagrįstai nedelsiant ir prieš pradedant baudžiamojo persekiojimo veiksmus nacionaliniuose teismuose nukreipti bylą nacionalinėms kompetentingoms institucijoms.

3. Jei nusikalstamų veikų, dėl kurių buvo arba gali būti padaryta mažesnės kaip 100 000 EUR vertės žala Sąjungos finansiniams interesams, atveju Kolegija mano, kad, atsižvelgiant į nusikalstamos veikos sunkumo laipsnį arba procesinių veiksmų atskiroje byloje sudėtingumą, tirti bylą arba vykdyti baudžiamąjį persekiojimą Sąjungos lygmeniu būtų netikslinga ir kad tai būtų naudinga tyrimo arba baudžiamojo persekiojimo vykdymo efektyvumo sumetimais, ji pagal 9 straipsnio 2 dalį paskelbia bendras gaires, pagal kurias nuolatinės kolegijos galėtų nukreipti bylą nacionalinėms kompetentingoms institucijoms.

Tokiomis gairėmis nuolatinėms kolegijoms taip pat turi būti suteikiama galimybė nukreipti bylą kompetentingoms nacionalinėms institucijoms tais atvejais, kai Europos prokuratūra naudojasi kompetencija Direktyvos (ES) 2017/1371 3 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose nurodytų nusikalstamų veikų atžvilgiu ir kai žala, kuri buvo ar gali būti padaryta Sąjungos finansiniams interesams, neviršija žalos, kuri buvo ar gali būti padaryta kitam nukentėjusiajam.

Siekiant užtikrinti darnų gairių taikymą, kiekviena nuolatinė kolegija kasmet Kolegijai pateikia gairių taikymo ataskaitą.

Nukreipiant tokias bylas taip pat nukreipiamos visos neatsiejamai susijusios nusikalstamos veikos, priskiriamos Europos prokuratūros kompetencijai, kaip nurodyta 22 straipsnio 3 dalyje.

4. Nuolatinė kolegija apie sprendimą pagal 3 dalį nukreipti bylą nacionalinėms institucijoms praneša Europos vyriausiajam prokurorui. Per tris dienas nuo tos informacijos gavimo Europos vyriausiasis prokuroras gali paprašyti nuolatinės kolegijos peržiūrėti savo sprendimą, jeigu Europos vyriausiasis prokuroras mano, kad to reikia siekiant užtikrinti Europos prokuratūros taikomos bylų nukreipimo politikos darnumą. Jeigu Europos vyriausiasis prokuroras yra atitinkamos nuolatinės kolegijos narys, vienas iš Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojų pasinaudoja teise prašyti atlikti minėtą peržiūrą.

5. Jei nacionalinės kompetentingos institucijos per ne ilgesnį kaip 30 dienų terminą nesutinka perimti bylos pagal 2 ir 3 dalis, Europos prokuratūra išlieka kompetentinga vykdyti baudžiamąjį persekiojimą arba nutraukti bylą pagal šiame reglamente nustatytas taisykles.

6. Jei Europos prokuratūra svarsto bylos nutraukimo galimybę pagal 39 straipsnio 3 dalį ir jei nacionalinė institucija to reikalauja, nuolatinė kolegija nedelsdama nukreipia bylą tai institucijai.

7. Jei po to, kai byla nukreipiama pagal šio straipsnio 1, 2 arba 3 dalį ir 25 straipsnio 3 dalį, nacionalinė institucija nusprendžia pradėti tyrimą, Europos prokuratūra perduoda bylą tai nacionalinei institucijai, nevykdo jokių tolesnių tyrimo ar baudžiamojo persekiojimo veiksmų ir užbaigia bylą.

8. Jei byla perduodama pagal šio straipsnio 1, 2 arba 3 dalį ir 25 straipsnio 3 dalį, Europos prokuratūra apie perdavimą informuoja atitinkamas Sąjungos institucijas, įstaigas, organus ir agentūras, taip pat, jei reikia pagal nacionalinę teisę, įtariamuosius arba kaltinamuosius ir nukentėjusiuosius.

35 straipsnis

Tyrimo nutraukimas

1. Kai bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras mano, kad tyrimas yra užbaigtas, jis prižiūrinčiam Europos prokurorui pateikia ataskaitą, kurioje išdėstoma bylos santrauka ir sprendimo dėl to, ar pradėti baudžiamąjį persekiojimą nacionaliniame teisme, ar svarstyti galimybę bylą nukreipti, nutraukti ar taikyti supaprastintą baudžiamojo persekiojimo procedūrą pagal 34, 39 ar 40 straipsnį, projektas. Prižiūrintis Europos prokuroras perduoda tuos dokumentus kompetentingai nuolatinei kolegijai kartu, jei jis mano, kad tai būtina, pridėdamas savo vertinimą. Jei nuolatinė kolegija pagal 10 straipsnio 3 dalį priima Europos deleguotojo prokuroro pasiūlytą sprendimą, jis imasi atitinkamų veiksmų.

2. Jei, remdamasi gautomis ataskaitomis, nuolatinė kolegija mano, kad ji nepriims Europos deleguotojo prokuroro pasiūlyto sprendimo, ji prireikus imasi pati peržiūrėti bylą prieš priimdama galutinį sprendimą arba duodama tolesnius nurodymus Europos deleguotajam prokurorui.

3. Kai taikytina, Europos deleguotojo prokuroro ataskaitoje taip pat pateikiama pakankamai motyvų perduoti bylą nagrinėti valstybės narės, kurioje jis yra įsikūręs, teismui arba, kaip nustatyta 26 straipsnio 4 dalyje, kitos valstybės narės, kurios jurisdikcijai priklauso byla, teismui.

36 straipsnis

Baudžiamasis persekiojimas nacionaliniuose teismuose

1. Kai Europos deleguotasis prokuroras pateikia sprendimo, kuriuo siūloma perduoti bylą teismui, projektą, nuolatinė kolegija, po to, kai atliekamos 35 straipsnyje nustatytos procedūros, per 21 dieną priima sprendimą dėl to projekto. Nuolatinė kolegija negali nuspręsti bylą nutraukti, jei sprendimo projekte siūloma bylą perduoti teismui.

2. Jei nuolatinė kolegija nepriima sprendimo per 21 dienos laikotarpį, laikoma, kad Europos deleguotojo prokuroro pasiūlytas sprendimas yra priimtas.

3. Jeigu byla priklauso daugiau nei vienos valstybės narės jurisdikcijai, nuolatinė kolegija iš esmės nusprendžia perduoti bylą baudžiamajam persekiojimui vykdyti bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro valstybėje narėje. Tačiau nuolatinė kolegija, atsižvelgdama į pagal 35 straipsnio 1 dalį pateiktą ataskaitą, gali nuspręsti, kad byla būtų perduota baudžiamajam persekiojimui vykdyti kitoje valstybėje narėje, jei yra pakankamai pagrįstų motyvų tai daryti atsižvelgiant į 26 straipsnio 4 ir 5 dalyse išdėstytus kriterijus, ir duoti atitinkamus nurodymus tos valstybės narės Europos deleguotajam prokurorui.

4. Prieš nuspręsdama perduoti bylą nagrinėti teismui, kompetentinga nuolatinė kolegija, remdamasi bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro pasiūlymu, gali nuspręsti sujungti kelias bylas, kuriose skirtingi Europos deleguotieji prokurorai atliko tyrimus to (-ų) paties (-čių) asmens (-ų) atžvilgiu, siekiant baudžiamąjį persekiojimą tose bylose vykdyti vienos valstybės narės, kuri pagal savo teisę turi jurisdikciją kiekvienoje iš tų bylų, teisme.

5. Priėmus sprendimą dėl valstybės narės, kurioje turi būti vykdomas baudžiamasis persekiojimas, kompetentingas nacionalinis teismas toje valstybėje narėje nustatomas remiantis nacionaline teise.

6. Jeigu to reikia išieškojimo, tolesnių administracinių priemonių ar stebėjimo tikslais, Centrinis biuras apie sprendimą vykdyti baudžiamąjį persekiojimą praneša kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, suinteresuotiesiems asmenims ir atitinkamoms Sąjungos institucijoms, įstaigoms, organams ir agentūroms.

7. Jeigu teismui priėmus sprendimą prokuroras turi nuspręsti, ar teikti apeliaciją, Europos deleguotasis prokuroras pateikia ataskaitą, įskaitant sprendimo projektą, kompetentingai nuolatinei kolegijai ir laukia jos nurodymų. Jei tų nurodymų būtų neįmanoma gauti per nacionalinėje teisėje nustatytą terminą, Europos deleguotasis prokuroras turi teisę pateikti apeliaciją be išankstinių nuolatinės kolegijos nurodymų ir po to nedelsdamas pateikia ataskaitą nuolatinei kolegijai. Tada nuolatinė kolegija nurodo Europos deleguotajam prokurorui palikti apeliaciją arba ją atsiimti. Ta pati procedūra taikoma, kai teismo proceso metu ir pagal taikytiną nacionalinę teisę bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras laikytųsi pozicijos, dėl kurios byla būtų nutraukta.

37 straipsnis

Įrodymai

1. Europos prokuratūros prokurorų arba kaltinamojo teismui pateiktų įrodymų neturi būti atsisakoma priimti tik dėl to, kad įrodymai buvo surinkti kitoje valstybėje narėje arba pagal kitos valstybės narės teisę.

2. Šis reglamentas nedaro poveikio bylą nagrinėjančio teismo turimiems įgaliojimams savo nuožiūra vertinti kaltinamojo arba Europos prokuratūros prokurorų pateiktus įrodymus.

38 straipsnis

Disponavimas konfiskuotu turtu

Jeigu pagal nacionalinės teisės aktuose, įskaitant nacionalinės teisės aktus, kuriais į nacionalinę teisę perkeliama Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2014/42/ES ( 4 ), nustatytus reikalavimus ir procedūras kompetentingas nacionalinis teismas galutiniu sprendimu yra nutaręs konfiskuoti bet kokį turtą, susijusį su Europos prokuratūros kompetencijai priklausančia nusikalstama veika, arba iš jos gautas pajamas, tokiu turtu arba pajamomis disponuojama pagal taikytiną nacionalinę teisę. Tas disponavimas negali daryti neigiamo poveikio Sąjungos arba kitų nukentėjusiųjų, kuriems turi būti atlyginta jų patirta žala, teisėms.







4 SKIRSNIS

Taisyklės dėl baudžiamajam persekiojimui alternatyvių priemonių

39 straipsnis

Bylos nutraukimas

1. Jeigu baudžiamasis persekiojimas pagal bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro valstybės narės teisę tapo neįmanomas, nuolatinė kolegija, remdamasi bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro pagal 35 straipsnio 1 dalį pateikta ataskaita, nusprendžia nutraukti asmeniui iškeltą bylą dėl bet kurios iš šių priežasčių: a) įtariamojo arba kaltinamojo mirties arba įtariamo arba kaltinamo juridinio asmens likvidavimo; b) įtariamojo arba kaltinamojo nepakaltinamumo; c) įtariamajam arba kaltinamajam suteiktos amnestijos; d) įtariamajam arba kaltinamajam suteikto imuniteto, nebent jis buvo panaikintas; e) pasibaigusio nacionalinėje teisėje nustatyto patraukimo baudžiamojon atsakomybėn senaties termino; f) įtariamojo arba kaltinamojo byloje, susijusioje su tomis pačiomis padarytomis veikomis, jau priimtas galutinis sprendimas; g) reikiamų įrodymų trūkumo.

2. Pagal 1 dalį priimtas sprendimas negali kliudyti tolesniems tyrimams, atliekamiems remiantis naujais faktais, kurie nebuvo žinomi Europos prokuratūrai sprendimo priėmimo metu ir kurie tapo žinomi po to sprendimo. Sprendimą atnaujinti tyrimus remiantis tokiais naujais faktais priima kompetentinga nuolatinė kolegija.

3. Jeigu Europos prokuratūra yra kompetentinga pagal 22 straipsnio 3 dalį, ji nutraukia bylą tik pasikonsultavusi su 25 straipsnio 6 dalyje nurodytomis valstybės narės nacionalinėmis institucijomis. Jei taikytina, nuolatinė kolegija nukreipia bylą kompetentingoms nacionalinėms institucijoms pagal 34 straipsnio 6, 7 ir 8 dalis.

Tas pats taikytina tais atvejais, kai Europos prokuratūra naudojasi kompetencija Direktyvos (ES) 2017/1371 3 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose nurodytų nusikalstamų veikų atžvilgiu ir kai žala, kuri buvo ar gali būti padaryta Sąjungos finansiniams interesams, neviršija žalos, kuri buvo ar gali būti padaryta kitam nukentėjusiajam.

4. Jeigu byla nutraukiama, Europos prokuratūra apie tokį nutraukimą oficialiai praneša kompetentingoms nacionalinėms institucijoms ir apie jį informuoja atitinkamas Sąjungos institucijas, įstaigas, organus ir agentūras, taip pat, atitinkamais atvejais laikydamasi nacionalinės teisės, įtariamuosius arba kaltinamuosius ir nukentėjusiuosius. Nutrauktos bylos taip pat gali būti perduotos Europos kovos su sukčiavimu tarnybai (OLAF) arba kompetentingoms nacionalinėms administracinėms arba teisminėms institucijoms išieškojimo arba kitokių tolesnių administracinių priemonių taikymo tikslais.







5 SKIRSNIS

Taisyklės dėl supaprastintų procedūrų

40 straipsnis

Supaprastintos baudžiamojo persekiojimo procedūros

1. Jeigu taikytinoje nacionalinėje teisėje numatoma galimybė taikyti supaprastintą baudžiamojo persekiojimo procedūrą, kuria siekiama byloje priimti galutinį sprendimą su įtariamuoju sutartomis sąlygomis, bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras, vadovaudamasis 10 straipsnio 3 dalimi ir 35 straipsnio 1 dalimi, gali pasiūlyti kompetentingai nuolatinei kolegijai taikyti tą procedūrą laikantis nacionalinėje teisėje numatytų sąlygų.

Kai Europos prokuratūra naudojasi kompetencija Direktyvos (ES) 2017/1371 3 straipsnio 2 dalies a ir b punktuose nurodytų nusikalstamų veikų atžvilgiu ir kai žala, kuri buvo ar gali būti padaryta Sąjungos finansiniams interesams, neviršija žalos, kuri buvo ar gali būti padaryta kitam nukentėjusiajam, bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras prieš siūlydamas taikyti supaprastintą baudžiamojo persekiojimo procedūrą pasikonsultuoja su nacionalinėmis prokuratūromis.

2. Nuolatinė kolegija priima sprendimą remdamasi bylą tiriančio Europos deleguotojo prokuroro pasiūlymu, atsižvelgdama į šiuos pagrindus: a) nusikalstamos veikos sunkumą, remiantis visų pirma padaryta žala; b) asmens, kuris įtariamas padaręs nusikalstamą veiką, pasirengimą atlyginti neteisėto elgesio sukeltą žalą; c) naudojant tą procedūrą būtų laikomasi šiame reglamente išdėstytų Europos prokuratūros bendrųjų tikslų ir pagrindinių principų.

Kolegija pagal 9 straipsnio 2 dalį priima gaires dėl tų pagrindų taikymo.

3. Jeigu nuolatinė kolegija pasiūlymui pritaria, bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras taiko supaprastintą baudžiamojo persekiojimo procedūrą, laikydamasis nacionalinėje teisėje numatytų sąlygų, ir tokios procedūros taikymą užregistruoja bylų valdymo sistemoje. Kai įvykdžius su įtariamuoju sutartas sąlygas supaprastinta baudžiamojo persekiojimo procedūra užbaigiama, nuolatinė kolegija nurodo Europos deleguotajam prokurorui imtis veiksmų siekiant byloje priimti galutinį sprendimą.







VI SKYRIUS

PROCESINĖS GARANTIJOS

41 straipsnis

Įtariamųjų ir kaltinamųjų teisių aprėptis

1. Europos prokuratūros veikla vykdoma visiškai užtikrinant Chartijoje įtvirtintas įtariamųjų ir kaltinamųjų teises, įskaitant teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisę į gynybą.

2. Bet kuris Europos prokuratūros baudžiamajame procese dalyvaujantis įtariamasis ir kaltinamasis turi turėti bent procesines teises, numatytas Sąjungos teisėje, įskaitant direktyvas dėl įtariamųjų ir kaltinamųjų teisių baudžiamajame procese, kurios įgyvendinamos nacionalinėje teisėje, pavyzdžiui: a) teisę į vertimą žodžiu ir raštu, kaip numatyta Direktyvoje 2010/64/ES; b) teisę į informaciją ir galimybę susipažinti su bylos medžiaga, kaip numatyta Direktyvoje 2012/13/ES; c) teisę turėti advokatą bei teisę susisiekti su trečiaisiais asmenimis ir reikalauti, kad jie būtų informuoti sulaikymo atveju, kaip numatyta Direktyvoje 2013/48/ES; d) teisę tylėti ir teisę į nekaltumo prezumpciją, kaip numatyta Direktyvoje (ES) 2016/343; e) teisę į teisinę pagalbą, kaip numatyta Direktyvoje (ES) 2016/1919;

3. Nedarant poveikio šiame skyriuje nurodytoms teisėms, įtariamieji ir kaltinamieji, taip pat kiti Europos prokuratūros byloje dalyvaujantys asmenys turi turėti visas jiems pagal taikytiną nacionalinę teisę suteikiamas procesines teises, įskaitant galimybę pateikti įrodymus, prašyti, kad būtų paskirti ekspertai, kad ekspertai atliktų tyrimą ir būtų apklausti liudytojai, ir prašyti, kad Europos prokuratūra gautų tokias priemones gynybos vardu.

42 straipsnis

Teisminė peržiūra

1. Kompetentingi nacionaliniai teismai, laikydamiesi nacionalinėje teisėje nustatytų reikalavimų ir procedūrų, atlieka Europos prokuratūros procesinių aktų, galinčių turėti teisinių padarinių trečiosioms šalims, peržiūrą. Tas pats taikytina atvejams, kai Europos prokuratūra nepriima procesinių aktų, kurie gali turėti teisinių padarinių trečiosioms šalims ir kuriuos priimti buvo teisiškai privaloma pagal šį reglamentą.

2. Teisingumo Teismas turi kompetenciją, kaip numatyta SESV 267 straipsnyje, priimti prejudicinį sprendimą dėl: a) Europos prokuratūros procesinių aktų galiojimo, jei toks klausimas dėl galiojimo iškeliamas valstybės narės teisme tiesiogiai remiantis Sąjungos teise; b) Sąjungos teisės aktų, įskaitant šį reglamentą, nuostatų aiškinimo ar galiojimo; c) šio reglamento 22 ir 25 straipsnių aiškinimo, kiek tai susiję su Europos prokuratūros ir kompetentingų nacionalinių institucijų kompetencijos kolizija.

3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, Teisingumo Teismas atlieka Europos prokuratūros sprendimų nutraukti bylą, jei jie yra ginčijami tiesiogiai remiantis Sąjungos teise, peržiūrą pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą dalį.

4. Teisingumo Teismo jurisdikcijai, kaip numatyta SESV 268 straipsnyje, priklauso spręsti ginčus, susijusius su žalos, padarytos dėl Europos prokuratūros kaltės, atlyginimu.

5. Teisingumo Teismo jurisdikcijai, kaip numatyta SESV 272 straipsnyje, priklauso spręsti ginčus, susijusius su Europos prokuratūros sudarytose sutartyse nustatytomis arbitražinėmis išlygomis.

6. Teisingumo Teismo jurisdikcijai, kaip numatyta SESV 270 straipsnyje, priklauso spręsti ginčus, susijusius su darbuotojais.

7. Teisingumo Teismas turi jurisdikciją Europos vyriausiojo prokuroro ar Europos prokurorų atleidimo vadovaujantis atitinkamai 14 straipsnio 5 dalimi ir 16 straipsnio 5 dalimi atveju.

8. Šis straipsnis nedaro poveikio Teisingumo Teismo atliekamai Europos prokuratūros sprendimų, kurie daro poveikį VIII skyriuje numatytoms duomenų subjektų teisėms, ir Europos prokuratūros sprendimų, kurie nėra procesiniai aktai, pavyzdžiui, Europos prokuratūros sprendimų dėl teisės visuomenei susipažinti su dokumentais, ar pagal šio reglamento 17 straipsnio 3 dalį priimtų sprendimų atleisti Europos deleguotuosius prokurorus ar bet kokių kitų administracinių sprendimų, teisminei peržiūrai pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą dalį.







VII SKYRIUS

INFORMACIJOS TVARKYMAS

43 straipsnis

Europos prokuratūros galimybė gauti informaciją

1. Europos deleguotieji prokurorai tomis pačiomis sąlygomis, kurios taikomos pagal nacionalinę teisę panašiose bylose, gali gauti visą atitinkamą informaciją, saugomą nacionalinėse nusikalstamų veikų tyrimo ir teisėsaugos duomenų bazėse, taip pat kituose atitinkamuose valdžios institucijų registruose.

2. Europos prokuratūra taip pat gali gauti visą atitinkamą Sąjungos institucijų, įstaigų, organų ir agentūrų duomenų bazėse ir registruose saugomą informaciją, patenkančią į jos kompetencijos sritį.

44 straipsnis

Bylų valdymo sistema

1. Europos prokuratūra sukuria bylų valdymo sistemą, kurios veikimas palaikomas ir kuri tvarkoma pagal šiame reglamente ir Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse nustatytas taisykles.

2. Bylų valdymo sistemos paskirtis: a) padėti valdyti Europos prokuratūros atliekamus tyrimus ir vykdomą baudžiamąjį persekiojimą, visų pirma valdant vidaus informacijos darbo srautus ir remiant tiriamąjį darbą tarpvalstybinėse bylose; b) užtikrinti saugią prieigą prie informacijos apie Centriniame biure ir Europos deleguotųjų prokurorų vykdomus tyrimus ir baudžiamąjį persekiojimą; c) sudaryti galimybes pateikti kryžmines nuorodas į informaciją ir išgauti duomenis operatyvinės analizės ir statistikos tikslais; d) sudaryti palankesnes sąlygas stebėsenai siekiant užtikrinti, kad operatyvinių asmens duomenų tvarkymas būtų teisėtas ir atitiktų atitinkamas šio reglamento nuostatas.

3. Bylų valdymo sistema gali būti susieta su saugiu telekomunikacijų ryšiu, nurodytu Tarybos sprendimo 2008/976/TVR ( 5 ) 9 straipsnyje.

4. Bylų valdymo sistema apima: a) pagal 24 straipsnį Europos prokuratūros gautos informacijos, įskaitant informaciją apie bet kokius su ta informacija susijusius sprendimus, registrą; b) visų bylų rodyklę; c) visą pagal 45 straipsnio 3 dalį bylų valdymo sistemoje elektroniniu būdu saugomų bylų informaciją.

Rodyklėje negali būti jokių operatyvinių asmens duomenų, išskyrus duomenis, kurių reikia byloms identifikuoti arba skirtingų bylų kryžminėms nuorodoms sudaryti.

5. Operatyvinių asmens duomenų tvarkymui Europos prokuratūra gali sudaryti tik tokias automatizuotas duomenų rinkmenas, kurios nėra bylos medžiaga pagal šį reglamentą ir Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisykles. Duomenys apie tokias kitas automatizuotas duomenų rinkmenas pateikiami Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui.

45 straipsnis

Europos prokuratūros bylos

1. Jeigu Europos prokuratūra nusprendžia pradėti tyrimą arba pasinaudoti bylos išsireikalavimo teise pagal šį reglamentą, bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras pradeda bylą.

Byla apima visą Europos deleguotajam prokurorui prieinamą informaciją ir įrodymus, susijusius su Europos prokuratūros tyrimu ar baudžiamuoju persekiojimu.

Pradėjus tyrimą, informacija iš 44 straipsnio 4 dalies a punkte nurodyto registro įtraukiama į bylą.

2. Bylos medžiagą valdo bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras, vadovaudamasis savo valstybės narės teise.

Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse gali būti numatytos taisyklės dėl bylų organizavimo ir valdymo tiek, kiek tai būtina siekiant užtikrinti Europos prokuratūros, kaip nedalomos įstaigos, veikimą. Įtariamiesiems bei kaltinamiesiems ir kitiems su byla susijusiems asmenims galimybę susipažinti su bylos medžiaga suteikia bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras, vadovaujantis to prokuroro valstybės narės nacionaline teise.

3. Europos prokuratūros bylų valdymo sistema apima visą bylos medžiagą ir įrodymus, kurie gali būti saugomi elektroniniu būdu, kad Centrinis biuras turėtų galimybę vykdyti savo funkcijas pagal šį reglamentą. Bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras užtikrina, kad informacijos turinys bylų valdymo sistemoje visuomet atspindėtų bylos medžiagą, visų pirma tai, kad ištrinti arba ištaisyti bylų valdymo sistemoje esantys operatyviniai asmens duomenys, kai tik tokie duomenys ištrinami arba ištaisomi atitinkamoje byloje.

46 straipsnis

Prieiga prie bylų valdymo sistemos

Europos vyriausiasis prokuroras, Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojai, kiti Europos prokurorai ir Europos deleguotieji prokurorai turi tiesioginę prieigą prie registro ir rodyklės.

Prižiūrintis Europos prokuroras ir kompetentinga nuolatinė kolegija, įgyvendindami savo kompetenciją pagal 10 ir 12 straipsnius, turi tiesioginę prieigą prie bylų valdymo sistemoje elektroniniu būdu saugomos informacijos. Prižiūrintis Europos prokuroras taip pat turi tiesioginę prieigą prie bylos. Kompetentinga nuolatinė kolegija turi prieigą prie bylos, jeigu to paprašo.

Kiti Europos deleguotieji prokurorai gali paprašyti prieigos prie bylų valdymo sistemoje elektroniniu būdu saugomos informacijos ir prie bet kurios bylos. Bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras sprendimą dėl tokios prieigos suteikimo kitiems Europos deleguotiesiems prokurorams priima pagal taikytiną nacionalinę teisę. Jeigu prieiga nesuteikiama, klausimas gali būti perduotas kompetentingai nuolatinei kolegijai. Kompetentinga nuolatinė kolegija tiek, kiek reikia, išklauso atitinkamus Europos deleguotuosius prokurorus ir tada priima sprendimą pagal taikytiną nacionalinę teisę ir šį reglamentą.

Europos prokuratūros vidaus darbo tvarkos taisyklėse nustatomos tolesnės taisyklės dėl prieigos teisės ir procedūra, kuria nustatomas Europos vyriausiojo prokuroro, Europos vyriausiojo prokuroro pavaduotojų, kitų Europos prokurorų, Europos deleguotųjų prokurorų ir Europos prokuratūros darbuotojų prieigos prie bylų valdymo sistemos lygis, reikalingas jų pareigoms atlikti.







VIII SKYRIUS

DUOMENŲ APSAUGA

47 straipsnis

Su asmens duomenų tvarkymu susiję principai

1. Asmens duomenys turi būti: a) tvarkomi teisėtu ir sąžiningu būdu (teisėtumo ir sąžiningumo principai); b) renkami nustatytais, aiškiai apibrėžtais bei teisėtais tikslais ir toliau netvarkomi su tais tikslais nesuderinamu būdu; tolesnis duomenų tvarkymas archyvavimo tikslais viešojo intereso labui, mokslinių ar istorinių tyrimų tikslais arba statistiniais tikslais nėra laikomas nesuderinamu su pirminiais tikslais su sąlyga, kad Europos prokuratūra numatys tinkamas duomenų subjektų teisių ir laisvių apsaugos priemones (tikslo apribojimo principas); c) adekvatūs, tinkami ir neviršijantys to, ko reikia siekiant tikslų, kuriais jie tvarkomi (duomenų kiekio mažinimo principas); d) tikslūs ir prireikus atnaujinami; turi būti imamasi visų pagrįstų priemonių užtikrinti, kad asmens duomenys, kurie nėra tikslūs, atsižvelgiant į jų tvarkymo tikslus, būtų nedelsiant ištrinami arba ištaisomi (tikslumo principas); e) laikomi tokia forma, kad duomenų subjektų tapatybę būtų galima nustatyti ne ilgiau, nei tai yra būtina tais tikslais, kuriais asmens duomenys yra tvarkomi; asmens duomenis galima saugoti ilgesnius laikotarpius, jeigu asmens duomenys bus tvarkomi tik archyvavimo tikslais viešojo intereso labui, mokslinių ar istorinių tyrimų tikslais arba statistiniais tikslais su sąlyga, kad Europos prokuratūra numatys tinkamas duomenų subjektų teisių ir laisvių apsaugos priemones, visų pirma įgyvendindama tinkamas technines ir organizacines priemones, kurių reikalaujama šiuo reglamentu (saugojimo trukmės apribojimo principas); f) tvarkomi tokiu būdu, kad taikant tinkamas technines arba organizacines priemones būtų užtikrintas tinkamas asmens duomenų saugumas, įskaitant apsaugą nuo duomenų tvarkymo be leidimo arba neteisėto duomenų tvarkymo ir nuo netyčinio praradimo, sunaikinimo ar sugadinimo (vientisumo ir konfidencialumo principas).

2. Europos prokuratūra yra atsakinga už tai, kad būtų laikomasi 1 dalies, ir turi sugebėti įrodyti, kad jos laikomasi (atskaitomybės principas), kai ji tvarko asmens duomenis visiškai arba iš dalies automatizuotomis priemonėmis ir kai ji kitomis nei automatizuotomis priemonėmis tvarko asmens duomenis, kurie yra susisteminto rinkinio dalis arba yra skirti sudaryti susistemintą rinkinį.

3. Europos prokuratūrai tvarkyti duomenis kitais 49 straipsnyje išdėstytais tikslais nei tikslas, kuriuo operatyviniai asmens duomenys yra renkami, leidžiama, jeigu: a) Europos prokuratūrai leidžiama tvarkyti tokius operatyvinius asmens duomenis tokiu tikslu pagal šį reglamentą ir b) duomenų tvarkymas yra būtinas ir proporcingai atitinka tą kitą tikslą pagal Sąjungos teisę, ir c) tam tikrais atvejais naudoti operatyvinius asmens duomenis nėra draudžiama pagal taikytiną nacionalinę proceso teisę dėl tyrimo priemonių, kurių imtasi pagal 30 straipsnį. Taikytina nacionalinė proceso teisė yra valstybės narės, kurioje buvo gauti duomenys, teisė.

48 straipsnis

Administraciniai asmens duomenys

1. Visiems Europos prokuratūros tvarkomiems administraciniams asmens duomenims taikomas Reglamentas (EB) Nr. 45/2001.

2. Administracinių asmens duomenų saugojimo terminus Europos prokuratūra nustato savo vidaus darbo tvarkos taisyklių nuostatose dėl duomenų apsaugos.

49 straipsnis

Operatyvinių asmens duomenų tvarkymas

1. Europos prokuratūra operatyvinius asmens duomenis automatizuotomis priemonėmis arba susistemintose rankinėse rinkmenose tvarko pagal šį reglamentą ir tik šiais tikslais: a) nusikalstamų veikų tyrimų ir baudžiamojo persekiojimo vykdymo pagal šį reglamentą arba b) keitimosi informacija su Europos Sąjungos valstybių narių kompetentingomis institucijomis ir kitomis Sąjungos institucijomis, įstaigomis, organais ir agentūromis pagal šį reglamentą, arba c) bendradarbiavimo su trečiosiomis valstybėmis ir tarptautinėmis organizacijomis pagal šį reglamentą.

2. Operatyvinių asmens duomenų kategorijos ir duomenų subjektų, kurių operatyvinius asmens duomenis Europos prokuratūra gali tvarkyti 44 straipsnio 4 dalies b punkte nurodytoje rodyklėje visais šio straipsnio 1 dalyje nurodytais tikslais, kategorijos išvardijamos priede vadovaujantis 3 dalimi.

3. Komisijai pagal 115 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais išvardijamos šio straipsnio 2 dalyje nurodytos operatyvinių asmens duomenų kategorijos ir duomenų subjektų kategorijos ir atnaujinamas toks sąrašas, kad būtų atsižvelgta į informacinių technologijų raidą ir informacinės visuomenės pažangą.

Jei to reikia dėl privalomų skubos priežasčių, pagal šią dalį priimamiems deleguotiesiems aktams taikoma 116 straipsnyje numatyta procedūra.

4. Europos prokuratūra gali laikinai tvarkyti operatyvinius asmens duomenis, kad nustatytų, ar šie duomenys yra susiję su jos užduotimis ir 1 dalyje nurodytais tikslais. Remdamasi Europos vyriausiojo prokuroro pasiūlymu ir pasikonsultavusi su Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnu, Kolegija toliau tikslina su tokių operatyvinių asmens duomenų tvarkymu susijusias sąlygas, visų pirma sąlygas, susijusias su prieiga prie tokių duomenų ir jų naudojimu, taip pat duomenų saugojimo ir šalinimo terminais.

5. Europos prokuratūra operatyvinius asmens duomenis tvarko taip, kad būtų galima nustatyti, kuri institucija duomenis pateikė arba iš kurio šaltinio jie buvo gauti.

6. Taikydama 57–62 straipsnius, Europos prokuratūra atitinkamais atvejais laikosi nacionalinės proceso teisės, susijusios su prievole teikti informaciją duomenų subjektui ir galimybėmis nepateikti tokios informacijos, ją apriboti arba atidėti jos pateikimą. Prieš priimdamas su 57–62 straipsniais susijusį sprendimą, bylą tiriantis Europos deleguotasis prokuroras atitinkamais atvejais konsultuojasi su kitais su byla susijusiais Europos deleguotaisiais prokurorais.

50 straipsnis

Operatyvinių asmens duomenų saugojimo terminai

1. Europos prokuratūra periodiškai peržiūri poreikį saugoti tvarkomus operatyvinius asmens duomenis. Vėliausiai tokia peržiūra atliekama ne vėliau kaip praėjus trejiems metams nuo pirmojo operatyvinių asmens duomenų tvarkymo veiksmo ir paskui kas trejus metus. Jei operatyviniai asmens duomenys saugomi ilgiau nei penkerius metus, apie tai pranešama Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui.

2. Europos prokuratūros tvarkomi operatyviniai asmens duomenys nesaugomi ilgiau kaip penkerius metus po to, kai išteisinamasis sprendimas byloje yra įsiteisėjęs; tuo atveju, jei kaltinamasis buvo pripažintas kaltu, terminai pratęsiami iki nustatytos bausmės įvykdymo arba iki tada, kai pagal bausmę skyrusios valstybės narės teisę bausmė nebegali būti vykdoma.

3. Prieš pasibaigiant vienam iš 2 dalyje nurodytų terminų Europos prokuratūra peržiūri poreikį toliau saugoti operatyvinius asmens duomenis, jei ir ka