A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a dr. Kelemen Tamás ügyvéd
által képviselt felperesnek a Észak-alföldi Regionális Közigazgatási Hivatal
Szociális és Gyámhivatala Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Kirendeltsége
alperes ellen gyámügyben hozott közigazgatási határozat bírósági
felülvizsgálata iránt indult perben, mely perbe az alperes pernyertessége
érdekében a dr. Molnár Tamás ügyvéd által képviselt beavatkozott, a
Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság 2007. november 7. napján kelt
– 2007. december 6. napján kelt 4.K.21.134/2007/11. számú végzéssel
kijavított – 4.K.21.134/2007/8. számú jogerős ítélete ellen az alperes
10. sorszám alatt, az alperesi beavatkozó 12. sorszám alatt benyújtott
felülvizsgálati kérelem folytán az alulírott napon – tárgyaláson kívül –
meghozta az alábbi
í t é l e t e t:
A Legfelsőbb Bíróság a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság
4.K.21.134/2007/8. számú ítéletét hatályon kívül helyezi és a felperes
keresetét elutasítja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek
20.000 (azaz húszezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesi
beavatkozónak 20.000 (azaz húszezer) forint elsőfokú és 20.000 (azaz
húszezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak helye nincs.
I n d o k o l á s
A felperes kiskorú leánygyermeke a Városi Bíróság 2.P.20.126/2003/23.
számú – a Megyei Bíróság Pf.20.644/2004/5. számú ítéletével
helybenhagyott – jogerős ítéletével az alperesi beavatkozónál került
elhelyezésre azzal, hogy a felperes a gyermeket minden páratlan
hétvégén pénteken 18 órától vasárnap 19 óráig viheti el és köteles
őt a lakóhelyére a kapcsolattartás végeztével visszavinni. Kiskorú
Sz.A.M. 2004. augusztus 1. napjától bejelentett lakóhellyel rendelkezik
Németországban, szám alatt, ahol – a magyar lakcím nyilvántartás szerint
– 2005. április 12-e óta tartózkodik. Az alperesi beavatkozó németországi
munkahellyel rendelkezik, míg kiskorú gyermeke Németországban
folytatja tanulmányait. A kiskorú magyarországi lakcíméről 2006. június
16. napján kijelentkezett, az tartózkodási címként 2007. január 4-ig
szerepelt a nyilvántartásban.
A felperes 2006. október 27. napján kapcsolattartási jogának gyakorlása
céljából Nyíregyházára utazott, a gyermekével azonban nem találkozott,
volt apósa arról tájékoztatta, hogy a gyermeke külföldön van. A felperes
az alperesi beavatkozó hibájából meghiúsult láthatás utazási költségeinek
megtérítését kérte az illetékes gyámhivataltól, állítva, hogy a magyar
bíróság ítélete szerint a gyermek lakóhelye szám alatt van, ahol
kapcsolattartási jogát gyakorolni nem tudta.
A Nyíregyházi Városi Gyámhivatal (elsőfokú gyámhivatal) a 331/2006.
(XII.23.) Korm.rendelet 9.§-ának b) pontja és 21.§-ának (3) bekezdése
alapján eljárva az alperesi beavatkozót 16.548 forint utazási költség
megtérítésére kötelezte a 149/1997. (IX.10.) Korm.rendelet (Gyer.) 33.§-
ának (4) bekezdése alapján.
A felperes fellebbezése folytán felügyeleti jogkörben eljárt alperes az
elsőfokú végzést a 822-9/2007. számú határozatával megsemmisítette.
Kifejtette az Európai Unió Tanácsának 2201/2003/EK rendelete 8.
cikkének (1) bekezdésére figyelemmel, hogy a németországi szokásos
tartózkodási hellyel rendelkező kiskorú gyermekkel való kapcsolattartást
szabályozó határozat végrehajtásával kapcsolatos döntés, így az utazási
költség megtérítésére kötelezés tekintetében az elsőfokú gyámhatóság
joghatósága nem áll fenn, mivel arra a német hatóságok rendelkeznek
joghatósággal. Ezért a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás
általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 115.§-ára és
121.§-ának (1) bekezdés a) pontjára hivatkozással – de a 108.§-ának (1)
bekezdése alapján eljárva – semmisítette meg az elsőfokú végzést.
A felperes keresetében az alperes határozatának hatályon kívül helyezését
kérte, sérelmezve, hogy a határozat a gyermek jogellenes külföldi
tartózkodását kívánja fenntartani. Hivatkozott arra, hogy jogerős ítélet
a gyermekkel való kapcsolattartás helyét a szám alatt jelöli, a gyermek
lakóhelye egyoldalúan nem változtatható meg.
Az alperesi beavatkozó vitatta a jogellenes németországi tartózkodás
tényét, továbbá hivatkozott arra, hogy a Városi Bíróság 2007. szeptember
18. napján kelt jogerős ítélete alapján kisebbik, fiú gyermeke is
nála került elhelyezésre azzal, hogy állandó tartózkodással kiviheti
Németországba.
Az elsőfokú bíróság az alperes határozatát – az elsőfokú végzésre is
kiterjedő hatállyal – hatályon kívül helyezte és az alperest új eljárásra
kötelezte. Álláspontja szerint a kapcsolattartás iránti eljárás tárgya a
családi jogi jogviszony alapján, míg a költségviselés iránti eljárás tárgya
a polgári jogi jogviszony alapján keletkezett jogvita. Ezért a felperes
felmerült költségigényét nem tekintette "felügyeleti", és kapcsolattartási
joggal kapcsolatos ügynek, hanem megállapította, hogy az egy kártérítési
igény. Kimondta, hogy ennek elbírálására a közigazgatási szerv
"hatáskörrel" rendelkezik a Gyer. 33.§-ának (4) bekezdése alapján. Az új
eljárásra előírta annak tisztázását, hogy a beavatkozó önhibája vezetett-
e a kapcsolattartás meghiúsulásához, megfelelő volt-e a beavatkozó
együttműködése a felperessel és a gyámhivatallal, ezen együttműködési
kötelezettségét a beavatkozó megszegte-e.
A jogerős ítélettel szemben az alperes és az alperesi beavatkozó is
felülvizsgálattal élt.
Az alperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül
helyezése mellett a felperes keresetének elutasítását kérte. Álláspontja
szerint a kapcsolattartás meghiúsítása kapcsán keletkezett igazolt költség
viseléséről való döntés a kapcsolattartás végrehajtása tárgyában folyó
eljárás szerves része, így alkalmazandó rá az Európai Unió Tanácsának
a házassági ügyekben és a szülői felelősségre vonatkozó eljárásokban a
joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról,
illetve az 1347/2000/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló
2201/2003/EK rendelete (EK rendelet), melynek 1. cikk (2) bekezdés a)
pontját, 2. cikk 1. pontját, 8. cikk (1) bekezdését, 17. cikkét, illetőleg a
Ket. 30.§-ának a) pontját sérti a jogerős ítélet.
Az alperesi beavatkozó felülvizsgálati kérelmében az ítélet hatályon kívül
helyezése mellett a kereset elutasítását, illetőleg az elsőfokú bíróság
új eljárásra és új határozat hozatalára utasítását kérte. Állította, hogy
a keresetlevelet idézés kibocsátása nélkül el kellett volna utasítani,
mivel a felperes nem támadta keresettel az alperes hasonló érveléssel
meghozott, eljárási bírságot kiszabó elsőfokú döntését megsemmisítő
határozatát, így a perbeli alperesi határozat vitatására sincs lehetősége.
Állította, hogy a jogerős ítélet sérti a Pp. 215.§-át, mert az elsőfokú
bíróság a kereseti kérelmen túlterjeszkedett, és olyan érvek alapján
döntött, melyre a felperes nem alapította keresetét. Állította, hogy a
jogerős ítélet sérti az EK rendelet 1. cikk (2) bekezdés a) pontját, 2.
cikk 1. pontját, 8. cikk (1) bekezdését, 17. cikkét. Fenntartotta, hogy
az elsőfokú gyámhivatal joghatósága hiányában nem járhatott volna
el a felperesi kérelem ügyében, mivel joghatóságát a Ket. 18.§-ának
(1) bekezdése, 22.§-ának (1) bekezdése, 30.§-ának a) pontja és 31.§-
ának (1) bekezdése alapján köteles volt vizsgálni. A joghatóság hiányára
figyelemmel több, korábbi utazási költség és eljárási bírság megfizetésére
kötelező döntés megsemmisítését is kérte. Vitatta, hogy önálló polgári
jogi igény lenne az utazási költség megtérítése.
A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében ismételten a jogellenes
külföldön tartózkodással érvelt és kérte a jogerős ítélet hatályban
tartását.
Az alperes észrevételében kiemelte, hogy bár a szülők között a kiskorú
gyermek tartózkodási helye vitás, bírósági eljárást e körben nem
kezdeményeztek, a felperes visszavitel iránti kérelmet nem nyújtott be,
így jogellenes külföldi tartózkodás tényét – az egyéb igazolt körülmények
miatt – arra jogosult eljárásban nem állapították meg.
Az alperesi beavatkozó észrevételében a gyermek külföldi
tartózkodásának jogellenességet vitatta, hivatkozott a másik gyermek
elhelyezéséről szóló jogerős ítéletre.
A Legfelsőbb Bíróság a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274.§-ának (1)
bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.
Az alperes felülvizsgálati kérelme alapos, az alperesi beavatkozó
felülvizsgálati kérelme nagyobb részében alapos.
Az alperes és az alperesi beavatkozó helytállóan hivatkozott arra, hogy
tévedett az elsőfokú bíróság az ügy tárgyának jogi természetét illetően és
ezért a jogerős ítélet sérti az EK rendelet 1. cikk (2) bekezdés a) pontját,
a 2. cikk 1. pontját, a 8. cikk (1) bekezdését, és a 17. cikkét.
Azt, hogy a kapcsolattartás végrehajtása tárgyában folyó eljárás
szerves része a kapcsolattartás meghiúsulása kapcsán keletkezett
igazolt költségek viseléséről való döntés mind a magyar, mind az uniós
szabályozás egységesen rendezi.
A 149/1997. (IX.10.) Korm. rendelet 33.§-ának (1) és (4) bekezdése,
ezen belül is a 33.§ (4) bekezdésének c) pontja előírja, hogy a
gyámhatóság a kapcsolattartás engedélyezése tárgyában hozott határozat
végrehajtása iránti eljárásban a kapcsolattartás meghiúsítása folytán
keletkezett igazolt költségek viselésére kötelezheti a mulasztó felet.
Az EK rendelet 1. cikk (1) bekezdés b) pontja és (2) bekezdés a) pontja
alapján a szülői felelősségen a kapcsolattartási jog gyakorlását is
érteni kell. E rendelkezések alapján a felperes kapcsolattartási jogának
gyakorlásával kapcsolatban felmerült költségek megtérítési igénye
az európai uniós jogban is a szülői felelősség gyakorlásával felmerülő
igények közé sorolandó, melyre kiterjed az EK rendelet hatálya.
Az EK rendelet 8. cikke az általános joghatóságot oly módon állapítja
meg, hogy kimondja, egy tagállam bíróságai (2. cikk 1. pont értelmében
hatóságai) joghatósággal rendelkeznek olyan gyermek feletti szülői
felelősségre vonatkozó ügyekben, aki a bíróság megkeresésekor az adott
tagállamban szokásos tartózkodási hellyel rendelkezik. Ez az általános
joghatóság – a fentiek szerint – a kapcsolattartási jog gyakorlásával
kapcsolatos ügyekben is alkalmazandó.
A felperes 2006. október 31. napján nyújtotta be kérelmét, a 2006.
október 27-ei meghiúsult kapcsolattartása költségeinek megtérítését
kérve. A kérelem előterjesztésének időpontjában a kiskorú gyermek
szokásos tartózkodási helye nem Magyarország volt. A közigazgatási
eljárásban 2007. április 6-án beszerzett lakcím-nyilvántartási kivonat
tanúsította, hogy a kiskorú 2005. április 12. napjától külföldön
tartózkodott, magyarországi bejelentett lakcíme 2006. június 12.
napján megszűnt. Az is igazolt volt, hogy a kiskorúnak 2004. augusztus
1.napjától Németországban, bejelentett lakcíme volt. A felperes 2007.
június 23. napján tartott meghallgatáson elismerte, hogy az alperesi
beavatkozónál elhelyezett kiskorú gyermekét az alperesi beavatkozó 2004
júniusában Németországba vitte, és oda íratta be általános iskolába.
Ezen adatok alapján kétséget kizáróan megállapítható volt, hogy a
kérelem előterjesztésének időpontjában a németországi munkahellyel
rendelkező apával élő, németországi bejelentett lakcímmel rendelkező,
Németországban 2005 áprilisa óta tartózkodó, német iskolába járó kiskorú
gyermek szokásos tartózkodási helye nem Magyarországon volt, így
a magyar hatóságoknak joghatósága az EK rendelet 8. cikkének (1)
bekezdése alapján nem állt fenn, joghatósággal a német hatóságok
rendelkeznek.
A joghatóság vizsgálata során a Legfelsőbb Bíróság figyelembe vette az
EK rendelet 9. és 10. cikkének rendelkezéseit. Ezek alapján sem látott
lehetőséget a gyermek korábbi szokásos tartózkodási helye szerinti
joghatóság fennmaradására, mert jogszerű elvitelt feltételezve a költözést
követő 3 hónap eltelt, illetőleg jogellenes külföldre vitel vélelmezése
mellett is a külföldre vitelről való tudomásszerzést követő egy év eltelt,
a gyermek új környezetébe beilleszkedett, és a felperes visszavitel iránti
kérelmet nem nyújtott be.
Megjegyzi a Legfelsőbb Bíróság, hogy az EK rendelet 13. cikke alapján,
ha a gyermek szokásos tartózkodási helye nem állapítható meg, annak
a tagállamnak a bíróságai (hatóságai) rendelkeznek joghatósággal,
amelynek területén a gyermek van. Ez a tagállam a perbeli esetben nem
Magyarország, hanem Németország.
Tévedett tehát az elsőfokú bíróság, amikor a költségtérítés kérdését
a kapcsolattartási joggal össze nem függő, önálló polgári igénynek
minősítette és nem fogadta el az EK rendelet alapján a német joghatóság
fennállását, holott az Európai Unió eltérő jogi aktusára figyelemmel
a magyar állampolgárságú kiskorú ügyében nem a magyar hatóság
rendelkezett joghatósággal, így az nem járhatott el.
A jogerős ítélet sértette a Pp. 215.§-át is, mert az elsőfokú bíróság
ítéletét olyan érvre is alapította, melyre a felperes keresetében nem
hivatkozott, holott a bíróság kötve van a kereseti kérelemhez, mert az
alperes határozatának felülvizsgálata során kizárólag az első tárgyalás
berekesztéséig módosított keresetben felhozott indokok alapján
vizsgálhatja annak jogszerűségét. A felperes keresetében nem állította,
hogy a költségtérítési igénye a kapcsolattartási jog végrehajtásához
nem kapcsolódó, attól elkülönülő polgári jogi kérdés és emiatt nem
alkalmazható rá az EK rendelet joghatósággal kapcsolatos rendelkezése.
Alaptalanul hivatkozott az alperesi beavatkozó arra, hogy a jogerős ítélet
sértette a Ket. 18.§-ának (1) bekezdését, 22.§-ának (1) bekezdését,
30.§-ának a) pontját és a 31.§-ának (1) bekezdését. A felülvizsgálat
során a Legfelsőbb Bíróság a jogerős ítélet jogszerűségét vizsgálja. Az
elsőfokú bíróság eljárása során a polgári perrendtartásról szóló 1952.
évi III. törvény rendelkezéseit köteles betartani, rá nem vonatkoznak
a közigazgatási hatósági eljárás szabályai. Így a jogerős ítélet nem
lehet jogsértő a hatósági eljárás szabályainak, mint nem alkalmazandó
szabályoknak való meg nem felelés miatt.
A közigazgatási per tárgya az a határozat, amelynek a bírósági
felülvizsgálatát a felperes a határidőben előterjesztett keresetében
kéri. A jelen eljárásnak az alperes 822-9/2007. számú határozata volt
a tárgya, e határozat jogszerűségét vizsgálta az elsőfokú bíróság. Az
ítélet rendelkezése is csak erre a határozatra terjedt ki. Ezért az alperesi
beavatkozó minden alapot nélkülözően kérte a jogerős ítélettel szemben
előterjesztett felülvizsgálati kérelmében a korábban terhére meghozott,
keresettel nem támadott költségtérítéssel és eljárási bírsággal kapcsolatos
döntések felülvizsgálatát, azok megsemmisítését.
A Legfelsőbb Bíróság megállapította, hogy az elsőfokú bíróság ítélete az
alperes és az alperesi beavatkozó felülvizsgálati kérelmében megjelölt
okokból jogsértő volt, ezért a jogerős ítéletet a Pp. 275.§-ának (3)
bekezdése alapján hatályon kívül helyezte és a felperes alaptalan
keresetét elutasította a Pp. 339.§-ának (1) bekezdése alapján.
A felperes a Pp. 270.§-ának (1) bekezdése alapján is alkalmazandó
Pp. 78.§-ának (1) bekezdése alapján köteles megfizetni az alperes
felülvizsgálati, az alperesi beavatkozó elsőfokú és felülvizsgálati
eljárásban felmerült költségét. Az alperes elsőfokú eljárásban felmerült
költségeinek megfizetésére való kötelezést a Pp. 75.§-ának (3) bekezdése
alapján mellőzte a legfelsőbb Bíróság.