A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság
Pfv.I.20.375/2015/5.szám
A Kúria a végrehajtást kérőnek az adós ellen az Sz-i
Járásbíróság előtt folytatott végrehajtási ügyében, az
Sz-i  Törvényszék  végzése  ellen  az  adós  által
előterjesztett  felülvizsgálati  kérelem  folytán  –
tárgyaláson kívül - meghozta az alábbi
v é g z é s t :
A Kúria a jogerős végzés t az L-i Törvényszék 2009. április
27-én meghozott költségmegállapító határozata végrehajtási
tanúsítvánnyal való ellátására vonatkozó részében hatályon
kívül helyezi és e körben az elsőfokú bíróság  végzését
helybenhagyja,
egyebekben  -  az  L-i  Törvényszék  2008.  március  25-én
meghozott mulasztási ítélete végrehajtási tanúsítvánnyal
való ellátására vonatkozóan - a jogerős végzés t hatályában
fenntartja.
A végzés ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
I n d o k o l á s
Az elsőfokú bíróság  megtagadta mind az L-i Törvényszék
2008. március 25-én meghozott mulasztási ítéletének, mind
pedig a 2009. április 27-én meghozott költségmegállapító
határozatának  végrehajtási  tanúsítvánnyal  ellátását.
Döntését azzal indokolta: a végrehajtást kérő felhívás
ellenére nem csatolta a polgári és kereskedelmi ügyekben a
joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és
végrehajtásáról  szóló,  a  Tanács  2000.  december  22-ei
44/2001/EK  rendelete  (a  továbbiakban:  Brüsszel  I.
rendelet)  V.  melléklete  szerinti  tanúsítványt,  ennek
hiányában nem lehetett megállapítani, hogy az eljárást
megindító iratot megfelelő időben kézbesítették az adós
részére  ahhoz,  hogy  védelméről  gondoskodhasson,
figyelemmel arra, hogy a határozatot az adós távollétében
hozták.
A  végrehajtást  kérő  fellebbezését  elbíráló  másodfokú
bíróság megváltoztatta az elsőfokú bíróság végzését és
végrehajtási  tanúsítvánnyal  látta  el  a  mulasztási
- 2 -
Pfv.I.20.375/2015/5.szám
ítéletet,  valamint  a  költségmegállapító  határozatot,
megállapítva, hogy a határozatok a magyar jog szerint
végrehajthatóak.
Indokolásában  rámutatott,  hogy  a  végrehajtást  kérő  a
Brüsszel I. rendelet 54. cikke szerinti tanúsítványt a
fellebbezési  eljárás  során  csatolta,  továbbá  az  adós
jogorvoslattal nem élt a külföldi határozat ellen és nem
is igazolta, hogy a jogorvoslat előterjesztése kizárt
lenne, azaz nem volt kétséget kizáróan megállapítható,
hogy a külföldi határozattal szemben jogorvoslattal nem
lehet  élni,  ebből  következően  a  határozatok  el  nem
ismerésének  feltételei/elismerésük  megtagadásának
feltételei nem voltak megállapíthatóak.
A  jogerős  végzés  ellen  -  hatályon  kívül  helyezése,
elsődlegesen a végrehajtási tanúsítvány kiállítása iránti
kérelem elutasítása, másodlagosan a másodfokú bíróság új
eljárásra, új határozat hozatalára utasítása végett – az
adós  nyújtott  be  felülvizsgálati  kérelmet.  Érvelése
szerint a Brüsszel I. rendelet 34. cikk 2. pontjában
foglaltaknak megfelelően a végrehajtást kérőnek kellett
bizonyítania,  hogy  a  külföldi  határozat  elismerésének
feltételei  fennállnak.  A  másodfokú  bíróság  ennek
megsértésével,  tévesen  rótta  rá  a  bizonyítás
kötelezettségét, de ha mégis őt terhelte a bizonyítás
kötelezettsége, ennek eleget tett, a külföldi határozatot
nem lehetett volna elismerni.
A végrehajtást kérő felülvizsgálati ellenkérelme a jogerős
határozat  hatályban  tartására  irányult.  Hivatkozása
szerint a Brüsszel I. rendelet szűk körben teszi lehetővé
külföldi határozat elismerésének megtagadását, amelynek
alapjául szolgáló tényeket és körülményeket az adósnak
kellett volna bizonyítania.
A  felülvizsgálati  kérelem  részben,  mégpedig  az  L-i
Törvényszék  2009.  április  27-én  meghozott
költségmegállapító határozata végrehajtási tanúsítvánnyal
való  ellátását  illetően  megalapozott,  egyebekben
megalapozatlan.
A bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (a
továbbiakban: Vht.) 214.§ (1) bekezdésének megfelelően
felülvizsgálati kérelemnek van helye a másodfokon jogerőre
emelkedett  végzés  ellen,  amellyel  a  bíróság  külföldi
határozat végrehajtási tanúsítvánnyal való ellátásáról,
illetőleg végrehajtásának elrendeléséről döntött.
- 3 -
Pfv.I.20.375/2015/5.szám
A Vht.9.§-a, valamint 224.§-ának (1) bekezdése szerint a
végrehajtási eljárás során hozott bírósági határozatok
elleni jogorvoslatokkal összefüggő eljárási kérdésekre –
amelyeket  a  Vht.  külön  nem  szabályoz  –  a  Pp.
rendelkezéseit kell megfelelően alkalmazni.
A Pp.270.§ (2) bekezdése szerint felülvizsgálati kérelem
előterjesztésének jogszabálysértés esetén van helye, amely
megvalósulhat az anyagi jog megsértésében, vagy olyan
eljárási  szabálysértésben,  amelynek  az  ügy  érdemi
elbírálására lényeges kihatása volt.
A  jelen  esetben  a  jogerős  határozat  részben
jogszabálysértő.
A  felülvizsgálati  kérelembe  foglalt  többirányú  jogi
érveléssel összefüggésben az alábbiakra mutat rá a Kúria:
I. A Brüsszel I. rendelet helyébe 2015. január 10-étől a
joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és
végrehajtásáról szóló 1215/2012/EU rendelet (Brüsszel I.
rendelet átdolgozás) lépett, azonban a felek jogvitájának
elbírálására a Brüsszel I. rendeletet kell alkalmazni,
mivel a Brüsszel I. rendelet átdolgozás a 2015. január 10.
napján  vagy  azt  követően  indított  eljárásokra
alkalmazandó.
A Brüsszel I. rendelet 34. cikkének 2. pontja az alperes
(jelen esetben az adós) védelmét szolgálja: az eljárást
megindító  irat  kézbesítésének  olyan  időben  kell
megtörténnie, hogy az alperesnek elegendő ideje legyen a
védekezésre  felkészülésre.  Tekintettel  arra,  hogy  az
Európai Unió tagállamai különböző határidőket állapítanak
meg,  illetve  a  kézbesítés  szabályszerűségét  eltérően
meghatározott  időközök  betartásától  teszik  függővé,  a
feltétel teljesülését mindig a konkrét esetre irányadó
szabályok alapján kell megvizsgálni.
Az adott esetben a végrehajtást kérő (a perben a felperes)
keresetlevele  2007.  december  18-án  kelt,  az  L-i
Törvényszék 2008. február 6-án meghozott határozatával
engedélyezte  a  keresetlevélnek  hirdetményi  formában
történő  kézbesítését  az  adós  (a  perben  az  alperes)
részére, figyelemmel arra, hogy az adós ismeretlen helyen
tartózkodott.
Az eljárást megindító irat kézbesítésének időpontja 2008.
március 7-e volt, az L-i Törvényszék mulasztási ítéletét
2008.  március  25-én  hozta  meg  és  előzetesen
- 4 -
Pfv.I.20.375/2015/5.szám
végrehajthatóvá nyilvánította. A mulasztási ítélet elleni
fellebbezési határidő három hétben került meghatározásra,
a mulasztási ítélet kézbesítése az adós részére 2008.
április  25-én  hivatalból  megtörtént,  hirdetményi
kézbesítés  útján.  A  mulasztási  ítélet  ellen  az  adós
jogorvoslattal nem élt.
Az L-i Törvényszék ítéletét végrehajtás céljára 2008.
augusztus 11-én adta ki.
A Brüsszel I. rendelet 34. cikk 2. pontja – a polgári és
kereskedelmi  ügyekben  a  joghatóságról  és  a  bírósági
határozatok  végrehajtásáról  szóló  1968.  évi  Brüsszeli
Egyezményhez képest – egy új szabállyal egészült ki, amely
az alperestől (jelen esetben az adóstól) megköveteli azt,
hogy  a  távollétében  hozott  határozattal  szemben,
amennyiben lehetősége van rá, jogorvoslatot nyújtson be.
Ellenkező esetben nem tud eredményesen hivatkozni arra,
hogy a kézbesítés nem volt szabályszerű, illetve nem
biztosított elegendő időt a védekezéshez. Az új szabály
bevezetésének az volt a célja, hogy az eljárás során
elkövetett  hibákról  lehetőleg  „tárgyközelben”,  a
határozatot hozó államban döntsenek.
A Brüsszel I. rendelet 34. cikk 2. pontja alkalmazásához
arra  is  szükség  van,  hogy  a  határozatot  hozó  állam
jogrendszere lehetővé tegye a határozat elleni jogorvoslat
benyújtását. Ennek megfelelően az az alperes, aki a vele
szemben  hozott  mulasztási  ítélet  elleni  kifogást  nem
nyújtja  be,  nem  hivatkozhat  arra,  hogy  a  bírósági
meghallgatáshoz fűződő jogát megsértették.
Az  adott  esetben  az  adós  a  mulasztási  ítélet  ellen
jogorvoslatot nem terjesztett elő, habár ettől nem volt
elzárva, mulasztása az ő terhére esik.
A másodfokú bíróság helyesen értékelte az adós terhére,
hogy nem tudta bizonyítani a mulasztási ítélet esetében a
Brüsszel I. rendelet 34. cikk 2. pontjában foglaltakat,
azaz  azokat  a  tényeket  és  körülményeket,  amelyek  az
alperes védelmét szolgálják.
Csupán  utal  arra  a  Kúria:  a  Brüsszel  I.  rendeletet
megelőzően alkalmazott Brüsszeli Egyezmény időszakában az
Európai  Unió  Bírósága  gyakorlata  az  volt,  hogy
„rendszertani”  okok  miatt  elutasította  azt,  hogy  az
alperestől megkövetelje a távollétében hozott határozattal
szembeni jogorvoslat benyújtását [Minalmet GmbH kontra
Brandeis Ltd. C-123/91. sz. ügyben 1992. november 12-én
hozott ítélet, Határozatok Tára 1992, I-05661.].
- 5 -
Pfv.I.20.375/2015/5.szám
II. A Vht.206.§-a abban az esetben teszi lehetővé a
külföldi  bíróság  határozatának  végrehajthatóvá
nyilvánítását,  ha  az  –  jellegénél  fogva  megfelel  a
Vht.15.§-ában  foglaltaknak,  mégpedig  a  Vht.15.§  a)
pontjának,  amely  szerint  végrehajtási  lap  a  bíróság
polgári  ügyben  hozott  marasztaló  határozata  alapján
állítható ki. Ennek megfelelően a végrehajtandó követelés
elsősorban  vagyonjogi  jellegű,  ezen  belül  főleg
pénzkövetelés lehet, azonban irányulhat más vagyonjogi
jellegű szolgáltatásra is. A végrehajtási eljárás célja
általában a szóban forgó követelés kiegyenlítése.
A Vht.15.§-ára való utalásból ered az a követelmény, hogy
a végrehajtandó külföldi határozat marasztalást, vagyis
kötelezést  tartalmazzon.  Csak  a  marasztaló  határozat
megvalósítása teszi szükségessé a végrehajtást.
Megjegyzi a Kúria, hogy nem csak a marasztaló, hanem a
megállapító vagy jogalakító külföldi határozat esetén is
szükség lehet a határozat belföldön történő elismerésére,
sőt esetleges egyes hatóságnak a további eljárására is, ez
azonban a bírósági végrehajtás keretén kívül történik.
Az adott esetben a végrehajtást kérő által csatolt 2009.
április 27-én meghozott L-i Törvényszéki határozat azt
tartalmazza,  hogy  a  felperes  által  a  perbeli
meghatalmazottja részére fizetendő térítés a kérelemnek
megfelelően 486,35 euró, a határozat kézbesítése 2009.
április 29-én hivatalból megtörtént a keresetet benyújtó
fél részére. 
A  határozatból  nem  az  állapítható  meg,  hogy  az  L-i
Törvényszék  az  alperest  (az  adóst)  marasztalta  volna
486,35 euró és járulékának megfizetésében, hanem az, hogy
a fizetési kötelezettség a végrehajtást kérőt terheli.
Nem tűnik ki a határozatból az sem, hogy ezt a határozatot
az L-i Törvényszék kézbesítette-e az alperesnek, azaz az
adósnak.
A  2009.  április  27-i  költségmegállapító  határozatot
illetően a végrehajtást kérő a bíróság felhívása ellenére
nem mutatta be a Brüsszel I. rendelet 54. cikke szerinti
tanúsítványt,  azzal  egyenértékű  okirat  nem  áll
rendelkezésre,  a  Brüsszel  I.  rendelet  55.  cikk  (1)
bekezdésében foglaltakat sem lehet alkalmazni.
A végrehajtást kérő által 2013. május 15-én csatolt másik
tanúsítvány egy 2008. augusztus 19-ei keltezésű 816,70
euró és járulékait tartalmazó határozatra vonatkozik. A
határozat magyar nyelvű fordítása nem áll rendelkezésre.
- 6 -
Pfv.I.20.375/2015/5.szám
Mindezek  szerint  a  jogerős  végzés  csak  részben
megalapozott:  tanúsítvánnyal  a  2008.  március  25-én
meghozott mulasztási ítélet látható el, amelyben 5625 euró
és ezen összeg kamata, valamint további 546,69 euró összeg
szerepel, de az előbbiekben megjelölt hiányosságok miatt
nem  látható  el  tanúsítvánnyal  a  2009.  április  27-én
meghozott azon határozat, amelyben 486,35 euró és járuléka
szerepel.
A kifejtettekre tekintettel a Kúria a jogerős végzést a
Pp.275.§ (4) bekezdése alapján részben hatályon kívül
helyezte  és  e  körben  az  elsőfokú  bíróság  végzését
helybenhagyta, egyebekben a jogerős végzést hatályában
fenntartotta.
A  Kúria  hatályában  fenntartotta  a  jogerős  végzés
perköltséget  megállapító  rendelkezését  is,  figyelemmel
arra, hogy a másodfokú bíróság másodfokú perköltségként a
végrehajtást kérő utazási költsége megfizetésére kötelezte
az adóst, ezen utazási költségre nincsen kihatással az,
hogy részben megalapozott volt az adós felülvizsgálati
kérelme.
Tekintettel arra, hogy a felülvizsgálati kérelem részben
megalapozott, a Pp.270.§ (1) bekezdése alapján alkalmazott
Pp.78.§ (1) bekezdése szerint mindkét fél viseli saját
felülvizsgálati költségét.
A jelen felülvizsgálati eljárás az illetékekről szóló
1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 57.§ (1) bekezdés t)
pontjának megfelelően illetékmentes.
Budapest, 2015. szeptember 23.
Dr. Harter Mária s.k. a tanács elnöke, Dr. Mocsár Attila Zsolt
s.k. előadó bíró, Pummerné dr. Boruzs Mariann  s.k. bíró
HH A kiadmány hiteléül:
bírósági ügyintéző