A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága a *** ügyvéd (***) által
képviselt *** (*** svédországi lakos) felperesnek a *** ügyvéd (***)
által képviselt *** (***. svédországi lakos) alperes ellen házastársi
közös vagyon megosztása iránt a Váci Városi Bíróságon 5.P.20.163/2005.
számon megindított és a Pest Megyei Bíróság 4.Pf.20.760/2007/5. számú
végzésével befejezett perében az említett számú jogerős határozat ellen
a felperes részéről 38. sorszám alatt benyújtott felülvizsgálati kérelem
folytán az alulírott napon – tárgyaláson kívül – meghozta a következő
v é g z é s t:
A Legfelsőbb Bíróság a jogerős végzést hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg 15 napon belül az alperesnek
10.000 (tízezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Indokolás
A peres felek svéd állampolgárok, házasságukat a Malmői Járásbíróság
1994. április 14-én kelt ítéletével felbontotta. A felek még a házasságuk
fennállása alatt vásároltak Malmőben egy ingatlant 298.000 svéd
koronáért. A vételár kiegyenlítése érdekében hitelt vettek igénybe. Az
ingatlant 1996-ben értékesítették, az így kapott vételár azonban még a
hitel kiegyenlítésére sem volt elegendő, 250.000 svéd korona hiteltartozás
fennmaradt, melyet a felperes – előadása szerint – egyedül törlesztett,
2006. novemberéig a kamatokkal és az illetékkel együtt összesen 326.050
svéd koronát fizetett ki.
Az alperes 1993-tól kezdődően egyre hosszabb időt töltött
Magyarországon, 1993-ban megalapította a VESPER Export-Import
Kereskedelmi és Szolgáltató Korlátolt Felelősségű Társaságot, tagsági
jogviszonya 2001. március 14-én szűnt meg. 2002. december 3. óta
alapító tagja a J-N Hungária Kereskedelmi és
Szolgáltató Korlátolt Felelősségű Társaságnak, melynek egyben az egyik
ügyvezetője is. Az alperes tulajdonát képezi a ***. hrsz. alatti ingatlan
1/4 része édesanyjának ***né özvegyi haszonélvezetével terhelten.
A felperes módosított keresetében kérte, hogy a bíróság kötelezze az
alperest 163.032 svéd korona megfizetésére, illetve további 40.000
svéd korona megfizetésére házastársi vagyonközösség megszüntetése
jogcímén. Az első tétel annak a hi tel törlesztésnek a fele, amelyet a
közös tulajdonú ingatlannal összefüggésben a felperes teljesített az
alperes helyett, a 40.000 svéd koronára pedig azért tartott igényt a
felperes, mert még az életközösség fennállása alatt, 1993-ban alapította
az alperes a VESPER Kft-t, a felek közös megtakarításából rendelkezésre
álló 80.000 svéd koronából.
Az alperes a felperesi kereset elutasítását kérte, vitatta a magyar
bíróság joghatóságát, érdemben pedig úgy nyilatkozott, hogy a felperes
a vagyonközösség megszüntetésével kapcsolatban nem állított fel
vagyonmérleget, nem jelölte meg a közös vagyoni körbe tartozó
vagyontárgyakat, azok értékét, a felek jutóját és a különvagyoni
tárgyakat. Álláspontja szerint a hiteltörlesztéssel összefüggésben a
felperes követelése elévült, a vagyonközösséghez tartozó tárgyakat pedig
a felek 1994-ben egymás között megosztották.
Az elsőfokú bíróság a felperes keresetét elutasította. Álláspontja szerint
¬figyelemmel arra, hogy az alperes Magyarországon ingatlanvagyonnal
rendelkezik és egy gazdasági társaságban ügyvezető – a magyar bíróság
joghatósága fennáll. Ugyanakkor a felperes kereseti kérelme, illetve az
eljárás során általa csatolt okiratok nem voltak alkalmasak a kereset
érdemi elbírálására. A felperes házassági vagyonközösség megszüntetése
jogcímén is igényt jelentett be az alperessel szemben, azonban
vagyonmérleget nem állított fel, nem jelölte meg a közös vagyoni
ingóságokat és azok életközösség megszüntetésekori értékét. A felvett
kölcsön tekintetében a felperes nem igazolta annak összegszerűségét,
az általa csatolt iratokból nem volt megállapítható, hogy a felek a
kölcsönszerződést mikor, milyen összegre kötötték meg és abból a
felperes pontosan mennyi t törlesztett, figyelemmel arra is, hogy a peres
eljárás kezdetén a felperes még úgy nyilatkozott, hogy az alperes a
kölcsön visszafizetéséhez részben hozzájárult, utóbb azonban az alperes
által megfizetett összegeket nem számolta el. A felperes tehát nem
igazolta és bizonyította a követelés létrejöttét, mennyiségét és lejártát.
Az általa csatolt egyes, nem hiteles fordításban készült okiratok a kölcsön
körülményeinek megállapítására nem voltak alkalmasak. A kifejtettekre
tekintettel az elsőfokú bíróság a felperes keresetét megalapozatlannak
találta, a felperes ugyanis keresetét többszöri bírósági felhívás ellenére
sem pontosította.
A másodfokú bíróság jogerős végzésével a pert megszüntette és az
elsőfokú bíróság ítéletét hatályon kívül helyezte.
A másodfokú bíróság megállapította, hogy a felperes a magyar bíróság
joghatóságát a Európai Unió Tanácsának 44/2001. EK rendeletére
alapította. Ennek 1. Cikke második bekezdésének a) pontja szerint
a rendelet a házassági vagyonjogra nem vonatkozik. A nemzetközi
magánjogról szóló 1979. évi 13. tvr. 59. §-ának (2) bekezdése
értelmében pedig a házassági vagyonjogot érintő eljárásban a magyar
bíróság akkor járhat el, ha az egyik házastárs lakóhelye vagy szokásos
tartózkodási helye belföldön van, erre azonban a felperes maga sem
hivatkozott. E különös szintű rendelkezéssel szemben nem alkalmazható
a Tvr. 57. §-a, mely szerint vagyonjogi perben eljárhat a magyar bíróság,
ha az alperesnek belföldön végrehajtás alá vonható vagyona van. Erre
tekintettel a másodfokú bíróság a pert a Pp. 157. § a) pontja alapján,
figyelemmel a Pp.
130. § (1) bekezdés a) pontjára, megszüntette.
A jogerős végzés ellen a felperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet.
Ebben a permegszüntető végzés hatályon kívül helyezését és a
másodfokú bíróságnak a per érdemi tárgyalására történő utasítását
kérte. A felperes szerint a magyar bíróság joghatósága a perben
megállapítható, mivel az alperesnek Magyarországon vagyon a van és
egy gazdasági társaságban is rendelkezik érdekeltséggel, ezen túlmenően
Magyarországon tartózkodási hellyel rendelkezik, annak érdekében, hogy
gazdasági társaságának ügyei t intézni tudja.
A felperes azt is előadta, hogy alapvetően nem házastársi
vagyonközösségi igényt érvényesített, hanem az alperessel közösen
igénybe vett hitelintézeti kölcsön visszafizetésével összefüggésben perel
t. A felperes a követelésének kizárólag magyar bíróság előtt tud érvényt
szerezni, miután az alperesnek Svédországban nincs munkája és nem is
tartózkodik az országban.
A felperes felülvizsgálati kérelmében arra is hivatkozott, hogy csak
másodlagos jogcímként jelölte meg a házastársi közös vagyon
megosztását, a másodfokú bíróság pedig kizárólag a házastársi közös
vagyon megosztására vonatkozó joghatósági rendelkezésekből kiindulva
állapította meg azt, hogy a magyar bíróságnak nincs joghatósága a peres
eljárás lefolytatására. Az alperes életvitelszerűen Magyarországon lakik,
és a felperes elsődleges kereseti kérelmére figyelemmel a 44/2001.
számú EK rendelet értelmében a magyar bíróság joghatósága fennáll.
Az alperes felülvizsgálati ellenkérelme a jogerős határozat hatályában való
fenntartására irányult.
A felülvizsgálati kérelem nem alapos.
A Csjt. 31. § (2) bekezdése szerint a házassági életközösség
megszűnésekor a vagyonközösség véget ér és bármelyik házastárs
követelheti a közös vagyon megosztását. Ennek során igényelni lehet
a közös vagyonból a különvagyonba, illetve a különvagyonból a közös
vagyonba történt beruházások, továbbá a kezelési és fenntartási
költségek megtérítését is.
A házastársak vagyona nemcsak pozitív, hanem negatívelemeket:
passzívumokat (tartozásokat, kötelezettségeket) is tartalmazhat. A
házastársak adósságai vagyonuk passzív elemei: azok a tartozások
és kötelezettségek, amelyek mindkettőjüket harmadik személyekkel
szemben terhelik. A házastársak az általuk közösen vállalt
kötelezettségekért mindketten teljes vagyonukkal felelnek. Jelen
esetben tehát nemcsak a házassági életközösség fennállása alatt a
közös vagyonból szerzett alperesi üzletrészt kell elszámolni házastársi
vagyonközösség címén, hanem az életközösség fennállása alatt közösen
vásárolt ingatlan megszerzése érdekében felvett kölcsön visszafizetésének
elszámolására is csak házastársi vagyonközösség megosztása keretében
kerülhet sor, a felperes "elsődleges" és "másodlagos" kereseti kérelme
egységes szempontok szerint bírálandó el.
Azt, hogy a házastársi vagyonközösség elszámolására a magyar bíróság
rendelkezik-e joghatósággal, a polgári és kereskedelmi ügyekben
irányadó bírósági joghatóságról és a határozatok elismeréséről és
végrehajtásáról szóló 44/2001.EK rendelet alapján nem dönthető el.
Helyesen mutatott rá a másodfokú bíróság arra, hogy e rendelet 1.
Cikke második bekezdésének a) pontja értelmében a rendelet nem
vonatkozik a házassági vagyonjogra. Tekintettel arra, hogy Magyarország
és Svédország között a házastársi vagyonjogi kérdésekkel összefüggő
joghatóságról többoldalú szerződés illetve kétoldalú jogsegélyszerződés
nem rendelkezik, a joghatóság kérdésében a nemzetközi magánjogról
szóló 1979. évi 13. törvényerejű rendelet \'Tvr.) szabályai az irányadók.
A Tvr. 59. §-ának (2) bekezdése szerint házassági vagyonjogot érintő
eljárásban magyar bíróság eljárhat, ha az egyik házastárs lakóhelye
vagy szokásos tartózkodási helye belföldön van. Helyesen mutatott
rá a másodfokú bíróság arra, hogy e jogszabályhellyel szemben, mely
kifejezetten a házassági vagyonjogra irányadó, nem alkalmazható a Tvr.
57. §¬a, mely a vagyonjogi perekre általános jelleggel határoz meg
joghatósági rendelkezés t.
Jelen esetben a per tárgyalására magyar bíróságnak kizárólag akkor lenne
joghatósága, ha az egyik házastárs lakóhelye vagy szokásos tartózkodási
helye belföldön van. A Tvr. 12. §-ának (1) bekezdése szerint a lakóhely
az a hely, ahol valaki állandóan vagy a letelepedés szándékával lakik, a
(4) bekezdés pedig a szokásos tartózkodási hely fogalmát határozza meg,
ennek értelmében szokásos tartózkodási helynek az a hely minősül, ahol
valaki letelepedés szándéka nélkül hosszabb ideig tartózkodik.
A felülvizsgálati kérelmében a felperes arra hivatkozott, hogy az alperes
életvitelszerűen Magyarországon tartózkodik, annak érdekében, hogy a
cégügyeit intézni tudja. Az alperes tagadta, hogy szokásos tartózkodási
helye Magyarországon lenne és a másodfokú bíróság álláspontja szerint
ez a perben nem is nyert bizonyítást, erre a per korábbi szakaszában a
felperes maga sem hivatkozott.
A felperes a felülvizsgálati kérelmében maga is alapvetően célszerűségi
okokkal indokolta, hogy Magyarországon indította meg a pert, ugyanis az
alperes itt rendelkezik vagyonnal, azonban a nemzetközi magánjogi Tvr.
kógens rendelkezéseire figyelemmel a házastársi vagyonjogi igényét a
felperes csak akkor érvényesíthette volna Magyarországon, ha az alperes
lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye itt található. Ezt a felperes
az alperes tagadásával szemben bizonyítani nem tudta, és a felperesi
állításnak az egyéb peradatok is ellentmondanak.
A cégnyilvántartásról, a cégnyilvánosságról és a bírósági cégeljárásról
szóló 1997. évi CXLV. tv. bevezette a kézbesítési megbízott
jogintézményét. A 19. § (1) bekezdés ének értelmében, ha a
cégjegyzékbe bejegyzett külföldi személy
Magyarországon nem rendelkezik lakóhellyel illetve tartózkodási hellyel, a
hivatalos iratok átvételére kézbesítési megbízottat kell megbíznia, akinek
adatait a cégjegyzék tartalmazza (hasonló rendelkezését tartalmaz az
új cégtörvény, a 2006. évi V. törvény is.). A periratok között található
annak a két gazdasági társaságnak a cégkivonata, melyben az alperes
korábban, illetve jelenleg érdekelt tagsági jogokkal rendelkezik. A
cégnyilvántartás szerint az alperes nem rendelkezik magyarországi
lakóhellyel, illetve tartózkodási hellyel, a cégjegyzék csak svédországi
lakcímét rögzíti, ugyanakkor a korábban idézett jogszabályhely alapján
a VESPER Kft. esetében Hipszki Zoltánné volt az alperes kézbesítési
megbízottja, míg a J-N. Hungária Kft. vonatkozásában – jelenleg is –
Sanjeev Dalmia a kézbesítési megbízott. A közhiteles cégnyilvántartás
is azt támasztja tehát alá, hogy az alperes Magyarországon lakóhellyel,
illetve tartózkodási hellyel nem rendelkezik. Természetesen ez nem
jelenti azt, hogy alkalomszerűen, ügyei intézése céljából ne látogatna
Magyarországra.
A kifejtettek figyelemmel helyesen döntött a másodfokú bíróság a
permegszüntetésről, figyelemmel a Pp. 157/A. § (1) bekezdésének b)
pontjában foglaltakra is, mely szerint olyan esetben, ha a keresetlevél
idézés kibocsátása nélküli elutasításának a Pp. 130. § (1) bekezdés a)
pontjában meghatározott okból (kizárt joghatóság) nem volt helye, de
a magyar bíróság joghatósága egyetlen joghatósági ok alapján sem
állapítható meg, a bíróság az eljárást megszünteti, amennyiben az alperes
a bíróság joghatóságának hiányát kifogásolja. Az alperes pedig már
az eljárás kezdetén arra hivatkozott, hogy a per elbírálására a magyar
bíróságnak nincsen joghatósága.
A jogerős határozat tehát a felperes felülvizsgálati kérelmében hivatkozott
okokból nem jogszabálysértő, ezért azt a Legfelsőbb Bíróság a Pp. 275. §-
ának (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.
A felperes felülvizsgálati kérelme nem vezetett eredményre, ezért
a Legfelsőbb Bíróság őt kötelezte az alperes felülvizsgálati eljárási
költségének megfizetésére a Pp. 270. §-ának (1) bekezdése szerint
alkalmazott Pp. 78. § (1) bekezdés alapján.