Poslovni broj  Gž-1555/2017-
R E P U B  L I K A    H R V A  T S KA
R J E Š  E N J E
Županijski sud u Rijeci  OIB:  22883124500, po sutkinji Branki Ježek Mjedenjak, u 
pravnoj stvari  tužitelja  1. T. T. OIB: …. i 2. T. S.             OIB: …, oboje iz V. G., ,  zastupani  
po punomoćniku mr. A. Š., odvjetniku  iz V. G., protiv  tuženika R. M. R.eG. (prije R.P.-S.-E.-
eGen., F. im R., , R. A.) R. A., OIB: …, zastupan po punomoćnicima iz Odvjetničkog društva 
K. i partneri d.o.o.  iz Z., radi utvrđenja  ništetnosti i brisanja zaloga, rješavajući žalbu tužitelja, 
izjavljenu protiv rješenja  Općinskog suda u Velikoj Gorici, poslovni  broj P-30/2016 od 28. 
ožujka 2017., dana 3. siječnja  2018. 
r i j e š i o  j e  
I Uvaženjem žalbe tužitelja  ukida se  rješenje  Općinskog suda u Velikoj Gorici,  
poslovni broj P-30/2016  od 28. ožujka 2017. te se predmet vraća istom  sudu na ponovan 
postupak. 
II O zahtjevu stranaka za naknadu  troška  ovog žalbenog postupka  odlučit će se u 
konačnoj odluci  u ovome  sporu.
Obrazloženje
Rješenjem suda prvog u točki I. izreke  sud se proglasio apsolutno nenadležnim  za 
postupanje u ovoj  pravnoj  stvari. 
Točkom II.  izreke ukinute su sve provedene  radnje a tužba je odbačena.
  
Protiv rješenja  žalbu podnose tužitelji  pozivajući  se na sve žalbene razloge iz članka  
353. stavak 1. u vezi s člankom  381. Zakona o parničnom postupku („Narodne novine“   br. 
53/91., 91/92., 112/99., 88/01., 117/03., 88/05., 2/07., 84/08.,  123/08., 57/11.,  148/11., 25/13.,  
28/13. i 89/14. - dalje ZPP). 
Predlažu pobijano rješenje ukinuti i predmet vratiti  sudu  prvog stupnja na ponovan 
postupak, uz  naknadu troškova  žalbenog  postupka.   
   
      Poslovni broj  Gž-1555/2017-
                                                                                          
U odgovoru  na žalbu tuženik je osporio osnovanost žalbenih navoda  s prijedlogom da 
se žalba  odbije  kao neosnovana  uz naknadu troškova  žalbenog postupka.
Žalba tužitelja je  osnovana. 
Predmet spora je tužbeni zahtjev na utvrđenje ništetnosti Ugovora  o zajmu od 20. 
ožujka 2008.  zaključenog  između  tužitelja  kao zajmoprimaca i tuženika  kao zajmodavca, 
zatim utvrđenje ništetnosti Očitovanja  koje su dali tužitelji  01. travnja 2008. te dopustili  
uknjižbu prava  zaloga u korist tuženika  na nekretnini tužitelja radi osiguranja  povrata 
predmetnog zajma  te radi brisanja  toga  prava  zaloga  u zemljišnim knjigama.  
 
Donoseći pobijano rješenje a uvažavajući  da je tuženik strana pravna osoba, sud prvog 
stupnja primjenjuje  članak  55. Zakona  o rješavanju  sukoba Zakona s propisima drugih 
zemalja u određenim odnosima ("Narodne  novine"  br. 53/81 i 88/01  - dalje ZRSZ)  te 
zaključuje da bi u konkretnom  slučaju  postojala nadležnost hrvatskog suda u situaciji da su 
kumulativno ispunjeni uvjeti  da se radi o obvezama  koje su nastale  u RH ili koje se moraju 
izvršiti na teritoriju  R H i da pravna  osoba koja ima sjedište  u inozemstvu na teritoriju RH ima 
svoje predstavništvo ili zastupništvo ili da u RH postoji  sjedište  tvrtke  kojoj je povjereno 
obavljanje njezinih  poslova. 
Prvostupanjski sud dalje  utvrđuje  da niti iz navoda tužbe niti dokumentacije  priložene 
spisu ne proizlazi da tuženik, kao strana  pravna osoba, ima na teritoriju RH svoje  
predstavništvo ili zastupništvo, niti da je u RH sjedište tvrtke  kojoj je povjereno obavljanje  
tuženikovih poslova, te da tužitelji u tom pravcu nisu dostavili nikakve dokaze.  
Stoga je sud prvog  stupnja prihvatio po tuženiku istaknuti prigovor apsolutne  
nenadležnosti toga suda kao osnovan  te se primjenom  odredbe  članka 16. stavak 3. ZPP-a u 
vezi s člankom  282. stavak 1. ZPP-a proglasio apsolutno  nenadležnim, ukinuo  je provedene 
radnje u postupku i odbacio tužbu.   
U donošenju pobijanog rješenja nije počinjena  niti jedna od bitnih procesnih povreda  
na koje ovaj sud pazi po službenoj dužnosti u smislu  odredbe članka  365. stavak 2. ZPP-a u 
vezi s člankom  381. ZPP-a. Protivno žalbenim navodima  nije počinjena niti bitna  povreda 
odredaba postupka iz članka 354. stavak  2. točka. 11. ZPP-a kao niti povreda iz članka 354. 
stava 1.  ZPP-a u vezi s člankom  334. stavak  4. ZPP-a. 
Osnovano se žalbom  tužitelja ukazuje da je prvostupanjsko rješenje doneseno uz 
pogrešnu primjenu materijalnog  prava.
Naime, prema odredbi članka 27. ZPP-a sud u RH je nadležan za suđenje  kada je 
njegova nadležnost u sporu s međunarodnim elementom  izričito  određena zakonom ili 
međunarodnim ugovorom, a ako u zakonu ili tom ugovoru nema izričite odredbe o 
nadležnosti suda u RH za određenu vrstu sporova nadležan je za suđenje u toj vrsti sporova i 
kad njegova nadležnost proizlazi  iz odredaba zakona o mjesnoj nadležnosti sudova u RH.
Prilikom donošenja pobijanog rješenja  sud prvog stupnja je izgubio iz vida da je RH 1. 
srpnja 2013. postala  ravnopravna  članica  Europske unije  i da su zbog toga propisi  Europske 2
   
      Poslovni broj  Gž-1555/2017-
                                                                                          
unije postali  sastavni dio propisa koji se primjenjuju na području RH, pa tako i oni kojim  je 
Europska unija  uredila pitanje  nadležnosti sudova u građanskim i trgovačkim predmetima. 
Radi se o Uredbi  Vijeća broj 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti   i izvršenju 
sudskih odluka  u građanskim  i trgovačkim predmetima (dalje  Uredba Bruxelles 1) i Uredbi 
Vijeća broj 1215/2012  od 12. prosinca  2012.g o nadležnosti,  priznavanju i izvršenju sudskih 
odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (dalje  Uredba Bruxelles 1 BIS), koje kao temeljno 
načelo u pogledu  nadležnosti  postavljaju  da se nadležnost prosuđuje prema prebivalištu 
tuženika (članak  2. stavak 1. Uredbe Bruxelles  1 i članak  4. stavak 1. Uredba Bruxelles 1 BIS) 
ali uz brojne  izuzetke od kojih  je jedan  relevantan za pitanje nadležnosti u ovome sporu.   
     
O nadležnosti  suda u predmetnom sporu s međunarodnim elementom,  jer je tuženik 
strana pravna  osoba sa sjedištem  u inozemstvu, odlučuje se primjenom  Uredbe Bruxelles 1 
BIS koja se primjenjuje na sve postupke  koji su započeli nakon 10. siječnja 2015. a u 
konkretnom slučaju tužba je  podnesena  22. siječnja 2016.
Odredbom članka  17. Uredbe Bruxelles  1 BIS propisana je nadležnost  u predmetima 
potrošačkih ugovora, a kao potrošački ugovor  je u stavku  b toga članka  naveden i ugovor o 
zajmu s obročnom  otplatom  (kao što je ugovor iz ovog spora ) ili ugovor o bilo kakvom 
drugom obliku  kredita sklopljen za financiranje  prodaje robe. Prema članku 18. Uredbe 
Bruxelles 1 BIS potrošač (a to su ovom  slučaju  tužitelji sa prebivalištem u RH) mogu 
pokrenuti postupak  protiv druge  ugovorne strane pred sudovima države članice  u kojoj ta 
stranka ima domicil ili pred  sudovima mjesta gdje potrošač ima domicil,  
Riječ je, dakle,  o izberivoj nadležnosti,  tako da su tužitelji isključivo ovlašteni odlučiti  
o tome kojem  sudu će od dva moguća  podnijeti  tužbu u sporu nastalom u vezi s predmetnim  
ugovorom a  u konkretnom slučaju tužbu su  podnijeli  u mjestu  svoga prebivališta  u RH. 
Treba napomenuti  da su u odjeljku C predmetnog Ugovora  o zajmu od 20. ožujka 
2008. stranke ugovorile  primjenu  Općih  uvjeta poslovanja tuženika (dalje Opći uvjeti),  
kojima je, između  ostalog, ugovorena mjesna  nadležnost sudova u R.A.  za postupanje u 
sporovima vezanim za ove  pravne  poslove,  u konkretnom  slučaju Okružni sud Feldbach. 
 Prema članku 70. ZPP-a takav sporazum o nadležnosti  bi bio mjerodavan za 
odlučivanje o tome  da li je nadležan  hrvatski sud, a ujedno i odredbom članka 25. Uredbe 
Bruxelles 1 BIS je propisana mogućnost stranaka da zaključe sporazum  o nadležnosti suda u 
rješavanju njihovog  spora.  
Međutim, člankom 19. Uredbe  Bruxelles 1 BIS, koja predstavlja lex specialis u 
odnosu na sporove proizašle  iz ugovora  o zajmu, propisano da se od odredaba tog dijela 
Uredbe, dakle o nadležnosti   u sporovima o ugovorima  o kreditu,  može  odstupiti samo  
sporazumom koji je  zaključen nakon  nastanka spora. 
Stoga se navedeni sporazum o nadležnosti suda unesen u ugovor o zajmu ne može 
primijeniti budući  da u je konkretnom  slučaju  zaključen  u trenutku sklapanja pravnog  posla a 
ne nakon nastanka  spora.  3
   
      Poslovni broj  Gž-1555/2017-
                                                                                          
Radi svega izloženog, za zaključiti  je da u ovom predmetu za suđenje nadležan 
hrvatski sud a što je u skladu sa zaključkom donesenim  na sastanku Vrhovnog  suda Republike 
Hrvatske s predsjednicima odjela  Županijskih sudova radi razmatranja spornih pitanja koja  se 
odnose na drugostupanjsko  sudovanje u svrhu  izjednačavanja  sudske prakse od 11. i 12. 
travnja 2016.  Prema  tom zaključku  "u sporovima za ništetnost  ugovora o kreditu  između 
tužitelja hrvatskih  fizičkih osoba  (potrošača) i stranih (bankarskih) pravnih osoba, kada se o 
nadležnosti odlučuje nakon  01. srpnja  2013.g., uvijek  je za suđenje nadležan  hrvatski sud 
prema članku  16. Uredbe  Bruxelles  1 i članku 17 . Uredbe  Bruxelles 1 BIS".
U nastavku  postupka sud prvog stupnja provesti  će potrebne dokaze u okviru  dokaznih  
prijedloga stranaka, utvrditi će relevantne  činjenice te će nakon što provede dokazni postupak  
u smislu  čl. 7., čl. 8. te čl. 221. ZPP-a odlučiti  o osnovanosti  ili neosnovanosti  tužbenog  
zahtjeva u predmetnoj pravnoj  stvari. 
U konačnoj  odluci sud će odlučiti i o zahtjevu stranaka za naknadu troška  ovoga 
žalbenog postupka.
 Stoga je primjenom članka 380. točka  3. ZPP-a valjalo ukinuti  pobijano rješenje te 
odlučiti kao u izreci.  
U Rijeci,  3. siječnja 2018.
S U T K I N J A
          Branka Ježek Mjedenjak v.r.
Za točnost otpravka -ovlašteni službenik
      DRAGANA UMILJENOVIĆ
OPĆINSKOM SUDU U VELIKOJ GORICI
Vraćamo  vam spis  s pet (5) istovjetnih primjeraka odluke suda drugog  stupnja.4