Poslovni  broj:  Gž Ob-339/2018-2
U   I M E   R E P U B L I K E   HRVATSKE  
R J E Š E NJ E
Županijski sud u Splitu, po sutkinji  tog suda Dragici Samardžić, u pravnoj stvari 
tužitelja M. B., OIB:…, iz P., kojeg zastupa  punomoćnica D. V., odvjetnica  u Z., protiv 
tuženice T. B., OIB:.., iz P., sa boravištem  u N., te mlt. A. B., OIB: …, i mlt. P. B., OIB: …, 
oboje s boravištem u SR N., oboje zastupani po posebnoj skrbnici  A. B., OIB: …,  iz Centra  Z., 
Z., radi razvoda braka  sa mlt. djecom, rješavajući žalbu  tužitelja  protiv rješenja Općinskog suda 
u  Sisku  poslovni  broj:  4 P Ob-91/2018-10 od 23. travnja  2018., dana 23. srpnja  2018.,
r i j e  š i o   j e
Odbija se djelomično kao neosnovana, a djelomično prihvaća žalba  tužitelja, pa se 
rješenje Općinskog suda  u Sisku  poslovni  broj:  4 P Ob-91/2018-10  od 23. travnja 2018.
a) potvrđuje u dijelu  kojim je utvrđeno za odlučivanje o stvarima povezanim s 
roditeljskom odgovornošću nije nadležan  sud u Republici Hrvatskoj,  te kojim  se u tom dijelu 
Općinski sud u Sisku proglasio nenadležnim, ukinuo provedene  radnje  u postupku i odbacio  
tužbu.
b) ukida u dijelu  kojim je utvrđeno za odlučivanje o zahtjevu za razvod braka  stranaka 
nije nadležan  sud u Republici  Hrvatskoj, te kojim se u tom dijelu Općinski  sud u Sisku 
proglasio nenadležnim, ukinuo  provedene  radnje  u postupku  i odbacio tužbu i u tom se dijelu 
predmet vraća  sudu  prvog  stupnja na daljnje postupanje.
Obrazloženje
Prvostupanjskim je rješenjem utvrđeno da za rješavanje ovog spora nije nadležan sud 
u Republici Hrvatskoj,  pa se Općinski sud u Sisku  proglasio nenadležnim  u ovoj pravnoj 
stvari, ukinuo  provedene radnje  u postupku i odbacio  tužbu.
Protiv navedenog rješenja žali se tužitelj zbog svih  žalbenih razloga  iz članka  353. 
stavak 1. Zakona o parničnom postupku ("Narodne novine",  broj 53/91, 91/92,112/99, 117/03,  
88/05, 2/07, 96/07, 84/08, 123/08, 55/11, 148/11-pročišćeni  tekst, 25/13,  43/13-rješenje 
USRH, 89/14 – u daljnjem  tekstu:  ZPP) s prijedlogom da se rješenje  ukine i predmet vrati 
sudu prvog stupnja na  ponovno  rješavanje. 
Republika  Hrvatska
Županijski  sud u Splitu
Split, Gundulićeva  29a
2
Odgovor na žalbu nije podnesen.
Žalba je  djelomično  osnovana.
Ispitujući pobijano prvostupanjsko  rješenje  u granicama razloga  navedenih u žalbi te 
pazeći po službenoj dužnosti na određene  bitne  povrede  odredaba postupka  iz članka 365. 
stavak 2. ZPP-a, ovaj sud ocjenjuje  kako u prvostupanjskom  postupku  nije učinjena bitna 
povreda odredaba postupka iz članka 354. stavak  2. točka  11. ZPP-a, kao niti koja druga  bitna 
povreda odredaba postupka, a na koju sud drugog stupnja pazi po službenoj dužnosti, tako da 
se zakonitost  i pravilnost prvostupanjskog rješenja može  ispitati.
Postupak u ovoj pravnoj stvari je iniciran  tužbom tužitelja  radi razvoda braka,  
donošenja odluke o povjeravanju mlt. djece stranaka,  ostvarivanju roditeljske skrbi i 
zastupanja mlt. djece,  određivanju osobnih susreta  i druženja  mlt. djece sa roditeljem  sa kojim  
neće živjeti, te uzdržavanja.
Prema stanju u spisu, proizlaze  sljedeća utvrđenja:
- da je kod prvostupanjskog suda dana  19. ožujka 2018. tužitelj podnio  tužbu protiv 
tuženice radi razvoda  braka,  donošenja odluke o povjeravanju mlt. djece stranaka, 
ostvarivanju roditeljske skrbi i zastupanja mlt. djece, određivanju osobnih susreta  i druženja 
mlt. djece  sa roditeljem  sa kojim  neće  živjeti, te uzdržavanja,
- da su stranke 8. ožujka 2001. sklopile brak u M., R. B. i H., da su prema podacima iz 
vjenčanog lista stranke bosanskohercegovački državljani,  te da je taj brak upisan  u maticu  
vjenčanih matičnog  područja V. G. za 2005. pod rednim brojem  …,
- da iz priloženih rodnih listova  proizlazi  da je u braku stranaka rođeno  dvoje 
zajedničke maloljetne  djece, sin P. B., rođen …. u M. i  kći A. B. rođena … u M., te da su 
djeca hrvatski državljani,
- da među  strankama nije  sporna činjenica da  su bračni drugovi  danas  državljani R. H., 
-da  tužitelj  i tuženica  imaju  prijavljeno prebivalište u  P., ,
- da su stranke  od prosinca 2015. zajedno  sa maloljetnom djecom živjele u SR N., na 
adresi boravišta M.,
- da tužitelj od kolovoza 2018. ne živi u SR N., već mu je prebivalište i boravište u R. 
H., na adresi: P., 
- da tuženica sa mlt. djecom stranaka  i nadalje živi na gore označenoj adresi u SR 
Njemačkoj,
- da se tuženica nije odazvala obveznom savjetovanju prije razvoda braka navodeći da 
je pokrenula parnicu radi razvoda  braka  u SR N., da o tomu nije dostavila dokaze, kao i da je 
tuženica prigovorila nadležnosti  suda u Republici  Hrvatskoj  za postupanje u predmetnoj 
pravnoj stvari.  
3
Temeljem naprijed navedenih  utvrđenja,  prvostupanjski sud je u bitnom smatrao kako 
za suđenje u ovoj pravnoj stvari nije nadležan sud u Republici Hrvatskoj  i to temeljem članka 
3. stavak 1. točka(a), članka  8. i članka 12. stavak 3. točka  (a) Uredbe vijeća (EZ)  broj 
2001/2003 od 27. studenog 2003., radi čega se proglasio  nenadležnim u ovoj pravnoj stvari, 
ukinuo provedene radnje  u postupku i odbacio  tužbu.
Uredbom vijeća (EZ) broj 2001/2003 od 27. studenog  2003.(Službeni list Europske 
unije L338/1,Uredba Bruxelles II bis, dalje u tekstu Uredba)  regulirana  su pitanja nadležnosti, 
priznanja i izvršenja sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s 
roditeljskom odgovornošću  te je stavljena  izvan snage Uredba  (EZ) broj 1347/2000. 
Člankom 3. navedene Uredbe propisano  je slijedeće:
"Opća nadležnost
1.U predmetima koji se odnose na razvod, zakonsku rastavu ili poništaj  braka, 
nadležni su  sudovi  država članica
a) na  čijem  području:
- bračni drugovi imaju uobičajeno boravište, ili
- su bračni drugovi imali zadnje  uobičajeno boravište, ako jedan  od njih i dalje ima 
isto boravište,  ili
- protustranka ima uobičajeno boravište, ili
- u slučaju zajedničkog  prijedloga za pokretanje postupka, ima uobičajeno boravište  
bilo koji od bračnih  drugova, ili
- stranka koja pokreće postupak  ima uobičajeno boravište, ako je on ili ona tamo  imao 
boravište najmanje  godinu dana  prije pokretanja postupka, ili
- stranka koja pokreće postupak  ima uobičajeno boravište, ako je on ili ona tamo  imao 
boravište najmanje šest mjeseci  prije pokretanja postupka, a on ili ona je bio državljanin 
države članice  o kojoj je riječ ili, u slučaju  da je riječ o Velikoj  Britaniji ili Irskoj, tamo  imao 
svoj „domicile”;
b) prema državljanstvu  oba bračna  druga ili, u slučaju Velike  Britanije ili Irske,  prema 
„domicile” oba  bračna druga.
2. U svrhe ove Uredbe,  „domicile” označava  isti pojam koji označava  u pravnim 
sustavima Velike  Britanije i Irske."
Prema stajalištu ovog drugostupanjskog suda,  u konkretnom slučaju u postupku radi 
razvoda braka  stranaka za suđenje je nadležan sud u Republici  Hrvatskoj, s obzirom da oba 
bračna druga  imaju  državljanstvo Republike Hrvatske,  a u smislu  naprijed citiranih odredaba 
članka 3. Uredbe koja se ima primijeniti u predmetima koji se odnose na razvod braka.  
Dakle, pogrešno je prvostupanjski  sud smatrao da ne postoji nadležnost  suda 
Republike Hrvatske  u postupku radi razvoda braka  stranaka.
Stoga je trebalo  djelomičnim prihvaćanjem žalbe tužitelja, na temelju odredbe  članka  
380. točka  3. ZPP-a ukinuti pobijano rješenje  u dijelu  kojim  se utvrđeno  za odlučivanje o 
zahtjevu za razvod braka  stranaka nije nadležan sud u Republici  Hrvatskoj, te kojim se u tom 
dijelu Općinski sud u Sisku  proglasio nenadležnim,  ukinuo  provedene radnje u postupku i 
4
odbacio tužbu  i u tom  dijelu predmet  vratiti  sudu prvog stupnja na daljnje  postupanje.
S pravom je prvostupanjski sud otklonio nadležnost  suda Republike  Hrvatske za 
postupanje po tužbi  tužitelja  u dijelu koji se odnosi na odlučivanje  o stvarima  povezanim s 
roditeljskom odgovornošću.
Naime, članak 8. Uredbe propisuje da su sudovi države članice  nadležni u stvarima 
povezanim s roditeljskom odgovornošću prema djetetu  koje ima uobičajeno  boravište u toj 
državi članici u trenutku pokretanja postupka.
Izraz "roditeljska odgovornost" označava prava i obveze koje se odnose na dijete ili 
njegovu imovinu, koja su sudskom  odlukom dodijeljena fizičkoj  ili pravnoj osobi, primjenom  
prava ili sporazumom  s pravnim učinkom,  a taj izraz  uključuje  i prava  roditeljske skrbi i 
odgoja djeteta te  prava na kontakt s djetetom  (članak 2. Uredbe). 
Prema praksi  Suda EU (C-90/97 Swaddling v Adjudication Officer) uobičajeno  
boravište se odnosi  na državu  u kojoj odnosna osoba  uobičajeno  boravi i u kojoj ima težište 
životnih odnosa.
Kako prema podacima u spisu maloljetna  djeca stranaka od prosinca 2015. imaju 
uobičajeno boravište u SR Njemačkoj,  to je pravilan zaključak  prvostupanjskog suda da je za 
odlučivanje o  roditeljskoj odgovornosti  nadležan sud u SR  Njemačkoj.
Stoga je trebalo djelomičnim  odbijanjem  žalbe tužitelja na temelju  odredbe  članka 
380. točka 2. ZPP-a potvrditi pobijano rešenje u dijelu  kojim je utvrđeno da za odlučivanje o 
stvarima povezanim  s roditeljskom  odgovornošću nije nadležan sud u Republici Hrvatskoj,  te 
kojim se u tom dijelu Općinski sud u Sisku  proglasio nenadležnim,  ukinuo provedene radnje u 
postupku i odbacio  tužbu.
U Splitu 23. srpnja 2018.
Sudac:
Dragica Samardžić, v. r.