Broj: Rev 2108/2018 -2 
 
 
 
U   I M E   R E P U B L I K E   H R V A T S K E  
R J E Š E N J E  
 
Vrhovni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca Mirjane Magud  
predsjednice vijeća, Davorke Lukanović -Ivanišević članice vijeća i sutkinje izvjestiteljice, 
Ljiljane Hrastinski Jurčec članice vijeća, mr. sc. Dražena Jakov ine člana vijeća i Goranke 
Barać -Ručević članice vijeća , u izvanparničnom postupku predlagatelja J . B. iz Norveške, O ., 
kojeg zastupa punomoćni k D. T., odvjetnik iz O dvjetničkog društva H . p. iz Z., protiv 
protustranke Z . S. iz P., kojeg zastupa punomoćn ica A. K., odvjetnica iz P ., radi priznanja 
strane sudske odluke, odlučujući o reviziji protustranke  protiv rješenja Županijskog suda u 
Puli-Pola, poslovni broj Gž -766/15 -2 od 23. siječnja 2017. kojim je potvrđeno i dopunjeno 
rješenje Općinskog suda u Puli -Pola, poslovni broj R1 -109/14 od 27. studenog 2014., u 
sjednici održanoj 24. ožujka 2021.,  
 
 
r i j e š i o   j e : 
 
Prihvaća se revizija protustranke, preinačava se rješenje Županijskog sud a u Puli -Pola, 
poslovni broj Gž -766/15 -2 od 23. siječnja 2017. i  rješenje Općinskog suda u Puli -Pola, 
poslovni broj R 1-109/14 od 27. studenog 2014. i sudi:  
 
Odbija se  prijedlog predlagatelja J . B. za priznanjem strane sudske odluke – rješenja 
Općinskog suda za Skien i Porsgrunn, broj S 95/01917 od 12. rujna 2003.  
 
 
Obrazloženje  
 
Rješenjem Općinskog suda u Puli -Pola, poslovni broj R1 -109/14 od 27. studenog 
2014. priznat a je odluka  - rješenje Općinskog suda za Skien i Porsgrunn, broj S 95/01917 od 
12. rujna 2003.  
 
Rješenjem Županijskog suda u Puli -Pola, poslovni broj Gž -766/15 -2 od 23. siječnja 
2017. odlučeno je:  
 
"Žalba protustranke se u cijelosti odbija kao neosnovana a  predlagateljeva prihvaća pa 
se potvrđuje rješenje Općinskog suda Puli – Pola posl. br. R1 -109/14 -32 od 27. studenog 
2014. i dodatno dopunjuje tako da u cijelosti pravilno glasi:  
 REPUBLIKA HRVATSKA  
VRHOVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE  
Z A G R E B  

 - 2 - Rev 2108/2018 -2 
Priznaje se strana sudska odluka – rješenje Općinskog suda za Skien i Porsgr unn, broj 
S 95/01917 od 12. rujna 2003. zajedno s ispravkom izreke koja tako ispravljena glasi:  
"I. Z . Z. je dužan platiti J . B. 825.000 NOK (osamstodvadesetpettisuća) u roku od 2 
(dva) tjedna od donošenja ovoga rješenja.  
II. Troškovi spora se ne priznaju ." 
 
Protiv drugostupanjskog rješenja reviziju je izjavila protustranka na temelju odredbe 
čl. 382. st. 2. Zakona o parničnom postupku ("Narodne novine", broj 53/91, 91/92, 112/99, 
88/01, 117/03, 88/05, 2/07, 84/08, 96/08, 123/08, 57/11, 148/11 , 25/13, 28/1 3 - dalje: ZPP) 
navodeći pravno pitanje za koje smatra da je važno radi osiguranje jedinstvene primjene prava 
i ravnopravnosti svih u njegovoj primjeni. Predlaže da Vrhovni sud Republike Hrvatske ukine 
nižestupanjska rješenja i vrati predmet sudu prvog stu pnja na ponovno odlučivanje.  
 
Predlagatelj je odgovorio na reviziju. Predlaže reviziju odbaciti kao nedopuštenu 
podre dno je odbiti kao neosnovanu.  
 
Revizija protustranke je osnovana.  
 
Protustranka  je podnijela reviziju na temelju odredbe čl. 382. st. 2. ZPP prema kojoj u 
slučajevima u kojima se ne može podnijeti revizija prema odredbi čl. 382. st. 1. ZPP, stranke 
mogu podnijeti reviziju protiv drugostupanjske presude ako odluka u sporu ovisi o rješ enju 
nekoga materijalnopravnog ili postupovnopravnog pitanja važnog za osiguranje jedinstvene 
primjene prava i ravnopravnosti svih u njegovoj primjeni.  
 
Prema odredbi čl. 382. st. 3. ZPP u reviziji iz odredbe čl. 382. st. 2. ZPP stranke 
trebaju određeno na značiti pravno pitanje zbog kojeg su je podnijeli uz određeno navođenje 
propisa i drugih važećih izvora prava koji se na pitanje odnose te izložiti razloge zbog kojih 
smatraju da je ono važno za osiguranje jedinstvene primjene prava i ravnopravnosti svih u  
njegovoj primjeni.  
 
Dakle, iz sadržaja naprijed navedenih odredaba ZPP jasno proizlazi da je, da bi se 
moglo pristupiti ocjeni je li riječ o pravnom pitanju važnom za osiguranje jedinstvene 
primjene prava i ravnopravnosti svih i s tim u vezi dopuštenosti revizije, potrebno da revizija 
sadrži sljedeće elemente: određeno naznačeno pravno pitanje, da su uz pitanje određeno 
navedeni propisi i drugi važeći izvori prava koji se na njega odnose, da je riječ o pitanju o 
čijem rješenju ovisi oduka u konkretnom spor u i određeno navedene razloge zbog kojih 
revident smatra da je to pitanje važno za osiguranje jedinstvene primjene prava i 
ravnoprav nosti svih u njegovoj primjeni.  
 
U slučaju da je u reviziji izostao bilo koji od navedenih elemenata, nema pretpostavki 
za razmatranje takve revizije u smislu čl. 382. st. 2. ZPP.  
 
Protustranka u reviziji postavlja sljedeće pravno pitanje:  
 
"Je li Luganska konvencija o sudskoj nadležnosti i priznanju i ovrsi u građanskim i 
trgovačkim predmetima od 30. listopada 2007. primjenjiv a na stranu sudsku odluku donesenu 
prije 1. srpnja 2013. pri čemu je postupak radi priznanja te strane sudske odluke u Republici 
 - 3 - Rev 2108/2018 -2 
Hrvatskoj također pokrenut prije 1. srpnja 2013., to jest prije dana stupanja Republike 
Hrvatske u Europsku uniju?"  
 
Postavljan je pitanja protustranka opravdava pozivom na odredbe Luganske konvencije 
o sudskoj nadležnosti i priznanju i ovrsi u građanskim i trgovačkim predmetima od 30. 
listopada 2007.  
 
Razmatrajući pitanje dopustivosti predmetne revizije ovaj sud je ocijenio kako o na 
ispunjava pretpostavke propisane odredbama čl. 382. st. 2. i 3. ZPP jer je postavljeno pitanje 
važno za osiguranje jedinstvene primjene prava i ravnopravnosti svih u njegovoj primjeni.  
 
Predmet spora je zahtjev predlagatelja za priznanje strane sudske o dluke  - rješenja 
Općins kog suda za Skien i Porsgrunn (Kraljevina Norveška ), broj S 95/01917 od 12. rujna 
2003. kojim je protustranci naloženo isplatiti predlagatelju iznos od 825.000 NOK (norveških 
kruna).  
 
Nižestupanjski sudovi priznaju stranu sudsku odlu ku - rješenje Općins kog suda za 
Skien i Porsgrunn (Kraljevina Norveška ), broj S 95/01917 od 12. rujna 2003. uz zaključak da 
su ostvareni uvjeti za priznanje strane sudske odluke jer ne postoji isključiva nadležnost 
Republike Hrvatske ( čl. 56 . Zakona o rješ avanju sukoba zakona s propisima drugih zemalja u 
određenim stvarima "Narodne novine", broj 53/91, 88/01 – dalje: ZRSZ-a) dok , imajući u 
vidu da je Republika Hrvatska postala članica Europske unije 1. srpnja 2013. pa time i 
potpisnica Luganske kon vencije, postoji i uzajamnost ( koja se pretpostavlja) za priznanje 
strane sudske odluke.  
 
Odredbom čl. 86. ZRSZ određeno je da se strana sudska odluka izjednačuje se s 
odlukom suda Republike Hrvatske i ima pravni učinak u Republici Hrvatskoj samo ako je 
prizna sud Republike Hrvatske dok je odredbom čl. 89. ZRSZ određeno da se strana sudska 
odluka neće priznati ako postoji isključiva nadležnost suda ili drugog organa Republike 
Hrvatske. Isključiva nadležnost suda Republike Hrvatske postoji u sporovima o pravu 
raspola ganja nekretninom u društvenom vlasništvu u sporovima o pravu vlasništva i o drugim 
stvarnim pravima na nekretnini u vlasništvu građana i građanskih pravnih osoba, u sporovima 
zbog smetanja posjeda na nekretnini te u sporovima nastalima iz zakupnih ili naj amnih 
odnosa u pogledu nekretnine, ili iz ugovora o upotrebi stana ili poslovnih prostorija, ako se 
nekretnina nalazi na teritoriju Republike Hrvatske ( čl. 56. ZRSZ). Odredbom čl. 92. ZRSZ 
određeno je da se strana sudska odluka neće priznati ako ne postoji  uzajamnost.  
 
Konvencija o nadležnosti te priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i 
trgovačkim stvarima potpisana u Luganu 21. prosinca 2007. (dalje: Luganska konvencija) 
međunarodni je ugovor koji je Europska unija sklopila s Islandom, Lihtenš tajnom, 
Norveškom i Švicarskom.  
 
Odredbom čl. 63 . Luganske konvencije (prijelazne odredbe) određeno je da se 
Konvencija primjenjuje samo na pravne postupke koji su pokrenuti i na dokumente koji su 
formalno sastavljeni ili upisani kao javne isprave nakon sv ojeg stupanja na snagu u državi u 
kojoj je donesena sudska odluka i, u slučaju kada se zahtijeva priznanje ili izvršenje sudske 
odluke ili javne isprave, u državi kojoj je zahtjev upućen. Međutim, ako su postupci u državi 
 - 4 - Rev 2108/2018 -2 
u kojoj je donesena sudska odluka pokrenuti prije stupanja na snagu ove Konvencije, sudske 
odluke donesene nakon tog datuma priznaju se i izvršavaju u skladu s glavom III.:  
(a) ako je postupak u državi u kojoj je donesena sudska odluka pokrenut nakon 
stupanja na snagu Konvencije iz Lugana od 16. rujna 1988. u državi u kojoj je donesena 
odluka i u državi kojoj je zahtjev upućen;  
(b) u svim drugom slučajevima, ako je nadležnost utvrđena na temelju pravila koja su 
usklađeni s pravilima predviđenim u glavi II. ili u konvenciji koja je sklopljen a između države 
u kojoj je donesena sudska odluka i države kojoj je zahtjev upućen, a koja je na snazi u 
trenutku pokretanja postupka . 
 
Dakle, odredbom čl. 63. st. 1. Luganske  konvencije propisan je standard prema kojem 
se ona, kad je riječ o priznavanju i izvršenju sudskih odluka, primjenjuje samo na sudske 
odluke koje su donesene u postupcima koji su pokrenuti nakon što je ona stupila na snagu i u 
državi u kojoj je donesena o dluka i u državi kojoj je zahtjev za priznavanje i izvršenje upućen. 
Iznimke iz čl. 63. st. 2. Luganske konvencije odnose se samo na one odluke koje su donesene 
nakon što je Luganska konvencija već bila na snazi i u državi članici porijekla i u državi u 
kojoj se traži priznavanje . 
 
Republika Hrvatska postala je članicom Europske unije 1.  srpnja 2013. pa je tim 
datumom i pristupila Luganskoj konvenciji. Iz prijelaznih odredbi Luganske konvencije 
proizlazi da samo ako je sudska odluka čije se priznavanje traž i donesena nakon što je 
Luganska konvencija stupila na snagu i u državi porijekla i u državi u kojoj se priznavanje 
traži, mogu se primijenit i odredbe Luganske konvencije ( mutatis mutandis presuda C -514/10 
Suda Europske unije od 21. lipnja 2012. Wolf Natur produkte) . 
 
Zato se, u situaciji kada je odluka čije se priznanje traži donesena prije nego je 
Republika Hrvatska pristupila Europskoj uniji pa time i prije nego je Republika Hrvatska 
pristupila Luganskoj konvenciji o prijedlogu za priznanje se ne može odl učiti primjenom 
odredbi Luganske konvencije.  
 
U konkretnom slučaju zato o priznanju valja odlučiti uz primjenu Zakona o rješavanju 
sukoba zakona s propisima drugih zemalja u određenim stvarima.  
 
Prema odredbi čl. 86. st. 1. ZRSZ strana sudska odluka izjedn ačuje se s odlukom suda 
Republike Hrvatske i ima pravni učinak u Republici Hrvatskoj samo ako je prizna sud 
Republike Hrvatske. Odredbama tog Zakona ( čl. 101.) propisan je postupak priznanja stranih 
sudskih odluka, u kojem sud ispituje postoje li uvjeti za  priznanje strane sudske odluke ( čl. 
86. do 100. tog Zakona).  
 
Postupak za priznanje strane sudske odluke pokreće se na temelju prijedloga bilo koje 
osobe koja za to ima pravni interes. U konkretnom slučaju pravni interes predlagatelja 
razvidan je iz činje nice da predlagatelj može zatražiti ovrhu strane odluke na području gdje 
živi predloženik , a to je u Republici Hrvatskoj.  
 
Odredba čl. 87. ZRSZ propisuje da će se strana sudska odluka priznati ako je 
podnositelj zahtjeva za priznanje uz tu odluku podnio i potvrdu nadležnoga stranog suda 
odnosno drugog organa o pravomoćnosti te odluke po pravu države u kojoj je donesena. 
Rješenje Općinskog suda za Skien i Porsgrunn, broj S 95/01917 od 12. rujna 2003. je postalo 
 - 5 - Rev 2108/2018 -2 
ovršno i konačno te je uz prijedlog za priznanj e dostavljena i  potvrdu nadležnoga stranoga 
suda o pravomoćnosti te odluke po pravu države u kojoj je donesena (Kraljevina Norveška) 
čime je ispunjen uvjet iz odredbe čl. 87 . ZRSZ.  
 
Predmet spora temeljem kojeg je donesena odluka čije se priznanje traži je  obvezno 
pravni zahtjev za isplatom iznosa od 805.000,00 Kruna, a koji iznos predstavlja posebnu 
imovinu majke predlagatelja, a supruge protustranke, dakle ne radi se o sporu u kojem bi  
Republika Hrvatska bila isključivo nadležna sukladno odredbi čl. 56. Z RSZ niti postoje 
naznake da bi odluka bila protivna javnom poretku Republike Hrvatske odnosno da je u 
suprotnosti s Ustavom Republike Hrvatske utvrđenim osnovama državnog uređenja ( čl. 91. 
ZRSZ)  
 
Iz očitovanja Ministarst va pravosuđa od 29. rujna 2008. , a koje je zatraženo sukladno 
odredbi čl. 92. st.  2. ZSRZ proizlazi da ugovor o uzajamnosti o priznanju stranih sudskih 
odluka između Republike Hrvatske i Norveške nije zaključen.  
 
Iz note Ministarstva vanjskih poslova Kraljevine Norveške od 18. srpnja 2012. 
proizlazi da Norveška ne priznaje hrvatske sudske odluke iz 2003.  
 
U situaciji, kao što je predmetna, kada se radi o priznanju strane sudske odluke 
Kraljevine Norveške iz 2003. kada Luganska konvencija nije bila na snazi u Republici 
Hrvatskoj, a nesporno ni je postojala uzajamnost između Republike Hrvatske i Kraljevine 
Norveške iz odredbe čl. 92 . ZSRZ, valjalo je praviln om primjenom materijalnog prava , na 
temelju odredbe čl. 395. st. 1. ZPP preinačiti drugostupanjsko rješenje na način kako je to u 
izreci ovog  rješenja i odbiti zahtjev.  
 
Zagreb, 24. ožujka 2021.  
 
  Predsjednica vijeća:  
  Mirjana Magud , v.r.