MIŠLJENJE NEZAVISNE ODVJETNICE

ELEANOR SHARPSTON

od 30. svibnja 2013. ( 1 )

Predmet C‑50/12 P

Kendrion NV

protiv

Europske komisije

„Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazum — Sektor industrijskih plastičnih vreća — Novčane kazne — Povreda, od strane Općeg suda, temeljnog prava na pošteno suđenje u razumnom roku“

Uvodna pojašnjenja

1. Dana 16. studenoga 2011. Opći sud donio je tri zasebne presude ( 2 ) kojima je odbio zasebne tužbe za poništenje odluke Komisije u predmetu COMP/38354 – Industrijske vreće ( 3 ). Komisija je u toj odluci utvrdila da je došlo do teške i dugotrajne povrede tadašnjeg članka 81. UEZ‑a (sada članak 101. UFEU‑a) te je izrekla visoke novčane kazne nizu društava kćeri i njihovim odnosnim društvima majkama. Ovo je jedna od žalbi podnesenih protiv tih presuda Općeg suda ( 4 ).

2. Osim što se u okviru ovih žalbi javljaju nova pitanja u području prava tržišnog natjecanja, one sadržavaju prigovore da je Opći sud propustio u razumnom roku odlučiti o tužbama koje su mu podnesene. Zato Sud mora u što kraćem roku odlučiti o tim žalbama. Uzimajući to u obzir kao i potrebu za dovoljno vremena za prijevod, pitanja koja obrađujem podijelila sam između tri mišljenja na sljedeći način.

3. Ključne zakonodavne odredbe, zajedno s opisom zabranjenog sporazuma, postupka koji je doveo do Komisijine odluke i izrečenih novčanih kazni, mogu se naći u točkama 6. do 34. mojeg mišljenja u predmetu Gascogne Sack Deutschland ( 5 ). Budući da se u svakoj žalbi pojavljuju donekle različiti navodi u pogledu okolnosti u kojima društva majke jesu ili nisu odgovorna za radnje svojih društava kćeri u stopostotnom vlasništvu, ovo je pitanje raspravljeno u svim trima mišljenjima. Moja analiza pitanja koja proizlaze iz prigovora da Opći sud nije poštovao razuman rok za suđenje (osobito u pogledu kriterija za utvrđivanje postojanja prekomjernog kašnjenja i mogućih pravnih lijekova koji su dostupni u takvom slučaju) sadržana je u točkama 70. do 150. mojeg mišljenja u predmetu Groupe Gascogne ( 6 ) . Analiza podrobnih argumenata koje je iznio svaki od žalitelja u pogledu (primjerice) primjerenosti obrazloženja u presudama Općeg suda može se, naravno, naći u odnosnim mišljenjima u kojima se obrađuju pojedine žalbe ( 7 ).

Uvod

4. Društvo Kendrion NV (u daljnjem tekstu: Kendrion) i njegovo bivše društvo kći Fardem Packaging BV (u daljnjem tekstu: Fardem) dva su od 25 poduzeća na kojima je odluka bila upućena. Kendrion (tada poznat kao Schuttersveld) 8. lipnja 1995. kupio je Fardem i stekao 100 % njegova dioničkog kapitala. Fardem je 2003., kada su ga otkupili njegovi zaposlenici, napustio grupu Kendrion.

5. Fardem je priznao da je sudjelovao u zabranjenom sporazumu. Kendrion je demantirao da je vršio odlučujući utjecaj na Fardemovo ponašanje. Komisija nije prihvatila Kedrionove argumente. Proglasila ga je solidarno odgovornim za djelatnosti njegova društva kćeri od 8. lipnja 1995. do 26. lipnja 2002.

6. Pitanje postavljeno predmetnom žalbom odnosi se na pojam „poduzetnik” u smislu pravila o tržišnom natjecanju te, konkretno, na načelo da su društva majke odgovorna za povrede koje počine njihova društva kćeri čiji su stopostotni vlasnici ( 8 ). Identitet poduzetnika ima važne posljedice za određivanje iznosa novčanih kazni koje treba izreći, osobito u pogledu primjene gornje granice od 10 % prihoda (u daljnjem tekstu: gornja granica od 10 %) predviđene u članku 23. stavku 2. Uredbe br. 1/2003 ( 9 ). Primjena te odredbe veoma je problematična kada poduzetnik u vrijeme izračunavanja gornje granice novčane kazne više nema oblik koji je imao kada je počinio povredu.

7. Postavljeno je i pitanje je li u suđenju pred Općim sudom došlo do neopravdanog kašnjenja.

Odluka

Uvod

8. Poduzetnik odgovoran za povredu članka 101. UFEU‑a mora se odrediti tako da se odrede jedna ili više pravnih osoba koje ga predstavljaju. U skladu s ustaljenom sudskom praksom, ponašanje društva kćeri može se pripisati njegovu društvu majci, osobito ako društvo kćer ne odlučuje samostalno o svojoj poslovnoj politici. U takvim okolnostima društvo majka i društvo kći čine jedinstvenog poduzetnika u smislu članka 101. UFEU‑a. Komisija može odluku o novčanoj kazni uputiti društvu majci a da pritom ne dokaže da je i ono samo sudjelovalo u povredi. Ako društvo majka ima u vlasništvu 100 % dioničkog kapitala društva kćeri, vrijedi pretpostavka da može vršiti odlučujući utjecaj nad njim kao i oboriva pretpostavka da doista vrši takav utjecaj (u daljnjem tekstu: pretpostavka odlučujućeg utjecaja).

Određivanje poduzetnika

9. U uvodnim izjavama 577. do 583. u preambuli odluke Komisija je navela načela koja je primijenila pri određivanju adresata odluke. Nakon što je podsjetila na pretpostavke koje sam upravo opisala, Komisija je u uvodnoj izjavi 582. objasnila da poduzetnik koji povrijedi članak 101. UFEU‑a ostaje odgovoran za tu povredu i ako kasnije proda društvo kćer koje je doista provodilo protutržišne prakse i sam se povuče s dotičnog tržišta ( 10 ).

10. U uvodnoj izjavi 584. bilo je navedeno da je Komisija taj pristup primijenila na svakog pojedinog poduzetnika uključenog u zabranjeni sporazum, s obzirom na njihove konkretne okolnosti. Pritom je pravila razliku između društava majki čije je sudjelovanje u povredi bilo očito i društava majki kojima je odluka upućena jer ih se smatralo solidarno odgovornima za protutržišno ponašanje svojih društava kćeri.

Novčane kazne

11. Osnovni iznos Fardemove novčane kazne u odluci određen je na 20 milijuna eura ( 11 ). Komisija je potom na taj iznos primijenila povećanje od 200 %, koje je odražavalo dugačko razdoblje od 20 godina i pet mjeseci (od 6. siječnja 1982. do 26. lipnja 2002.) tijekom kojeg je Fardem sudjelovao u zabranjenom sporazumu, čime je dobiven iznos od 40 milijuna eura. Zbrajanjem tog i osnovnog iznosa od 20 milijuna eura dobiven je ukupan iznos od 60 milijuna eura ( 12 ).

12. U uvodnoj izjavi 782. potom je navedeno: „U pogledu nekoliko društava koja su proglašena odgovornima s obzirom na njihovo svojstvo društava majki, u obzir se mora uzeti kraće trajanje njihove odgovornosti […]: — Kendrion NV (u pogledu Fardem Packaginga): od 8. lipnja 1995. do 26. lipnja 2002., odnosno, razdoblje od sedam godina; […]”

13. U odluci nije izričito navedeno koji je bio osnovni iznos Kendrionove novčane kazne. Međutim, podrazumijeva se da se radilo o 20 milijuna eura (osnovni iznos Fardemove novčane kazne) te da je taj osnovni iznos Kendrionu pripisan na temelju njegove solidarne odgovornosti za Fardemovu novčanu kaznu ( 13 ). Komisija je potom na iznos od 20 milijuna eura primijenila povećanje od 70 %, koje je odražavalo sedmogodišnje razdoblje tijekom kojeg je Kendrion bio Fardemov vlasnik, čime je dobiven iznos od 14 milijuna eura ( 14 ). Zbrajanjem tog i osnovnog iznosa od 20 milijuna eura dobiven je ukupan iznos novčane kazne izrečene društvu Kendrion, 34 milijuna eura ( 15 ).

14. U sljedećim uvodnim izjavama objašnjeno je na koji je način primijenjena gornja granica od 10 % iz članka 23. stavka 2. Uredbe br. 1/2003 ( 16 ): „814 Što se tiče gornje granice od 10 %, ako ‚su adresati odluke i tijekom čitave sankcionirane povrede i u vrijeme donošenja odluke bili dio ‚poduzetnika’ koji je gospodarski subjekt odgovoran za istu, (…) gornja granica se može izračunati na temelju ukupnog prihoda tog poduzetnika, odnosno zajedničkog prihoda svih njegovih sastavnih dijelova. Nasuprot tomu, ako se ta gospodarska jedinica raspala tijekom razdoblja povrede, dotični prag se treba primijeniti na svakog adresata odluke pojedinačno.’ 820 Fardem Packaging BV je 2003. napustio grupu Kendrion, koja je bila gospodarski subjekt odgovoran za povredu. Stoga se za izračunavanje granice novčane kazne Fardem Packaginga BV treba uzeti u obzir njegov ukupan prihod na svjetskoj razini. Ukupan prihod Fardem Packaginga BV na svjetskoj razini u 2004., zadnjoj punoj godini koja je prethodila ovoj odluci, iznosio je 22036136 eura. Stoga, novčana kazna Fardem Packaginga BV ne smije premašivati 2,20 milijuna eura.”

Budući da je Kendrionov prihod na svjetskoj razini bio veći od brojke koja bi zahtijevala ograničavanje njegove novčane kazne, ona nije smanjena te je ostala na iznosu od 34 milijuna eura.

15. U uvodnoj izjavi 879. u preambuli odluke navedeno je: „Zaključno, na temelju članka 15. stavka 2. Uredbe br. 17 i članka 23. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003, trebaju se izreći sljedeće novčane kazne: […] Kendrion NV: 34 milijuna eura. Od tog iznosa, Fardem Packaging BV solidarno je odgovoran za 2,20 milijuna eura; […]”

16. U članku 2. točki (d) izrečene su sljedeće novčane kazne: „Kendrion NV: 34 milijuna eura. Od tog iznosa, Fardem Packaging BV solidarno je odgovoran za 2,20 milijuna eura”.

Sažetak pobijane presude

17. Kendrion je u prvostupanjskom postupku ( 17 ) od Općeg suda zahtijevao da: — u cijelosti ili djelomično poništi upućenu mu odluku; — ukine ili smanji novčanu kaznu koja mu je izrečena; — naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

18. Na raspravi pred Opći sudom Kendrion je iznio argument da je trajanje postupka bilo prekomjerno. Opći sud je taj argument odbio kao bespredmetan. Zaključio je da je nadležan samo u pogledu odluke, koja se mora razmatrati s obzirom na činjenice i okolnosti s kojima je Komisija raspolagala u vrijeme njezina usvajanja. Utvrdio je da trajanje postupka pred Općim sudom ne utječe na zakonitost odluke.

19. U svojem prvom tužbenom razlogu pred Općim sudom, Kendrion je tvrdio da je izreka odluke proturječna njezinu obrazloženju, što je u suprotnosti s člancima 101. i 296. UFEU‑a ( 18 ) te člankom 23. stavkom 2. Uredbe br. 1/2003. U drugom tužbenom razlogu tvrdio je da je Komisija pogriješila utvrdivši da Kendrion i Fardem predstavljaju jedan gospodarski subjekt. U trećem tužbenom razlogu naveo je da je Komisija povrijedila određena opća pravna načela, kao što je načelo jednakog postupanja i obvezu dostatnog obrazlaganja odluke, jer je Kendrion smatrala odgovornim za povredu koju je počinilo njegovo društvo kći, Fardem, čiji je bio stopostotni vlasnik.

20. Četvrti, peti, šesti, sedmi i osmi tužbeni razlog odnosili su se na novčanu kaznu. Svojim četvrtim tužbenim razlogom Kendrion je tvrdio da novčana kazna koja mu je izrečena odlukom ne bi trebala biti veća od one koja je izrečena Fardemu. U petom tužbenom razlogu tvrdio je da se prema njemu postupalo drugačije nego prema drugim društvima majkama koja se smatralo solidarno odgovornima za povrede koje su počinila njihova društva kćeri te da je Komisija, stoga, povrijedila načelo jednakog postupanja.

21. U šestom tužbenom razlogu Kendrion je iznio dva navoda. Kao prvo, tvrdio je da je izricanje novčane kazne Fardemu u iznosu od 60 milijuna eura bilo protivno općim pravnim načelima: među ostalim, takva je novčana kazna bila neproporcionalna, s obzirom na to da je Fardemov ukupan godišnji prihod iznosio 20 milijuna eura, te odluka nije bila dostatno obrazložena. Kao drugo, ako se novčana kazna izrečena Fardemu smanji na temelju postupka u predmetu T‑51/06 ( 19 ) (u kojem je to društvo pobijalo odluku), osnovni iznos novčane kazne određen Kendrionu također se mora smanjiti.

22. U sedmom tužbenom razlogu, Kendrion je iznio nekoliko argumenata navodeći da do sada još nikada nije izrečena takva novčana kazna društvu majci koje samo nije sudjelovalo u povredi. U osmom tužbenom razlogu naveo je da je Komisija povrijedila vlastite smjernice o utvrđivanju novčanih kazni iz 1998. ( 20 )

23. Opći sud je u cijelosti odbio Kendrionovu tužbu.

Žalbeni razlozi

24. Kendrion je iznio četiri žalbena razloga, koja se mogu sažeti na sljedeći način.

25. Kao prvo, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da je Komisija dovoljno obrazložila svoju odluku o izricanju novčane kazne Kendrionu u iznosu većem od iznosa novčane kazne koju je izrekla njegovu bivšem društvu kćeri, Fardemu.

26. Kao drugo, u ocjeni treba li se Kendrion smatrati solidarno odgovornim za novčanu kaznu izrečenu Fardemu, Opći sud je (i) počinio pogrešku koja se tiče prava jer nije razmotrio glavne dokazne elemente, (ii) počinio postupovne nepravilnosti, osobito u pogledu raspodjele tereta dokazivanja te je (iii) očito pogrešno protumačio činjenice i ocijenio dokaze. Osim toga, Opći sud nije dostatno obrazložio svoje zaključke te nije dostatno razmotrio argumente koje je Kendrion iznio.

27. Kendrionov treći žalbeni razlog ima tri dijela. Kao prvo, u njemu se ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da se Kendrionu, iako sam nije sudjelovao u povredi, treba izreći veća novčana kazna od one izrečene njegovu bivšem društvu kćeri. Kao drugo, donijevši takav zaključak, Opći je sud povrijedio načelo jednakog postupanja jer je Kendrion jedino društvo majka, od onih kojima je odluka upućena, kojemu je izrečena veća novčana kazna od one izrečene njegovu društvu kćeri. Kao treće, obrazloženje koje je Opći sud pružio proturječno je i nedostatno u dijelu u kojem je Kendrion proglašen solidarno odgovornim za novčanu kaznu izrečenu Fardemu. Ta novčana kazna iznosi 2,2 milijuna eura. Komisija je Kendrionu, pak, izrekla novčanu kaznu od 34 milijuna eura.

28. Svojim četvrtim žalbenim razlogom Kendrion ističe da je Opći sud pogrešno zaključio da je argument tog društva u pogledu prekomjernog trajanja postupka pred Općim sudom bespredmetan. Donijevši takav zaključak, čini se da je Opći sud zauzeo stajalište da nije nadležan odlučivati o postupovnim nepravilnostima u vlastitim postupcima. Osim toga, čak i ako sam Opći sud nije ovlašten smanjiti novčane kazne u slučaju predugog rješavanja predmeta koji se pred njim vodi, Sud je u svakom slučaju obvezan odlučiti o tom pitanju, koje je od ključne važnosti za pravnu sigurnost, te u vezi njega donijeti potrebne zaključke.

29. Kendrion svojim drugim žalbenim razlogom u biti prigovara da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da su on i Fardem bili jedan poduzetnik u smislu članka 101. UFEU‑a. Ako se taj žalbeni razlog uvaži, moraju se uvažiti i argumenti koje Kendrion navodi u prilog svojem prvom i trećem žalbenom razlogu (koji se odnose na izrečenu novčanu kaznu). Stoga ću prvo razmotriti Kendrionov drugi žalbeni razlog.

Drugi žalbeni razlog: identitet poduzetnika u smislu članka 101. UFEU‑a

Sažetak argumenata

Kendrionova žalba

30. Kendrion iznosi pet navoda u prilog svojem općem argumentu da nije činio jednog poduzetnika zajedno s Fardemom.

31. Kao prvo, Opći sud je počinio postupovne nepravilnosti i pogrešku koja se tiče prava zaključivši da je Kendrion solidarno odgovoran za plaćanje novčane kazne izrečene Fardemu jer nije razmotrio sve dokaze. Osobito, Opći je sud očito pogrešno protumačio činjenice, a kada je razmatrao dokaze, pogrešno ih je ocijenio. Osim toga, Opći sud nije dostatno obrazložio svoje zaključke te nije dostatno razmotrio Kendrionove argumente.

32. Kao drugo, Opći je sud u točki 53. pobijane presude počinio pogrešku koja se tiče prava istaknuvši da Kendrion snosi teret pobijanja dodatnih čimbenika koji su upućivali na činjenicu da je vršio odlučujući utjecaj na Fardemovu poslovnu politiku. Upravo suprotno, Komisija je trebala dokazati da su (i) dodatni čimbenici doista postojali i da su (ii) pokazivali da je Kendrion vršio odlučujući utjecaj.

33. Kao treće, Opći je sud pogriješio navevši da Kendrion nije opovrgnuo nijedan od četiri dodatna čimbenika na koje se Komisija pozivala kako bi dokazala da je Kendrion stvarno vršio odlučujući utjecaj na Fardemovu poslovnu politiku.

34. Kao četvrto, predmetni slučaj je specifičan jer je društvu majci koje nije sudjelovalo u protutržišnim praksama izrečena veća novčana kazna od one izrečene njegovu društvu kćeri koje je počinilo povredu. U takvim okolnostima, za obrazloženje odluke vrijede osobito strogi kriteriji. Opći sud odluku nije ocjenjivao prema takvim strogim standardima. Stoga je počinio pogrešku koja se tiče prava te, u svakom slučaju, nije dostatno obrazložio svoju presudu.

35. Kao peto i podredno, ako Sud bude dodatne čimbenike na koje se Komisija pozivala smatrao dostatnima, javlja se pitanje je li Opći sud ispravno ocijenio dokaze o suprotnom koji su mu predočeni. Opći je sud zanemario podnesene dokaze te nije pravilno razmotrio dokazne elemente koje je Kendrion pružio u prvostupanjskom postupku. On s obzirom na te dokaze nije mogao doći do zaključka da je Komisija dokazala da su Kendrion i Fardem bili jedan gospodarski subjekt. U svakom slučaju, Opći je sud pogriješio pripisavši Kendrionu odgovornost za povredu koju je počinio Fardem.

Komisijin odgovor

36. Komisija smatra da je drugi žalbeni razlog djelomično nedopušten i djelomično neosnovan.

37. Kako bi Kendrionu pripisala odgovornost za povredu koju je počinio Fardem, Komisija se pozivala samo na činjenicu da je Fardem u vrijeme nastanka činjeničnog stanja bio Kendrionovo društvo kći, u njegovu stopostotnom vlasništvu, te na pretpostavku odlučujućeg utjecaja. Iako su četiri dodatna čimbenika spomenuta u odluci, nije ih se smatralo presudnima.

38. Kendrionovi navodi o tome tko treba snositi teret dokazivanja bespredmetni su. Samo je Opći sud nadležan ocjenjivati činjenice. Stoga, nedopuštena je Kendrionova tvrdnja da je Opći sud pogriješio u svojoj ocjeni četiriju dodatnih čimbenika.

Ocjena

39. Ovaj žalbeni razlog odnosi se na pojam poduzetnika u pravu tržišnog natjecanja i na dokazne elemente koji su potrebni kako bi se dokazalo postojanje tog subjekta u slučaju kada je društvo majka stopostotni vlasnik društva kćeri.

40. Člankom 101. UFEU‑a zabranjeni su svi sporazumi među poduzetnicima, odluke udruženja poduzetnika i usklađeno djelovanje koji bi mogli utjecati na trgovinu među državama članicama i koji imaju za cilj ili posljedicu sprečavanje, ograničivanje ili narušavanje tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu. Riječ „poduzetnik” nije definirana u Ugovoru, ali je od središnje važnosti za pitanje primjenjuju li se pravila Unije o tržišnom natjecanju te za način na koji se utvrđuje odgovornost za povredu. Pitanje postavljeno u predmetnom slučaju odnosi se na ovo potonje. Što čini poduzetnika koji je odgovoran za povredu pravila o tržišnom natjecanju i na koji se način novčane kazne trebaju utvrđivati?

41. Sud je pojam odgovornog poduzetnika razmatrao u nekoliko prigoda. Sudska praksa razvila se od kada je Kendrion podnio Općem sudu tužbu za poništenje u predmetnom slučaju ( 21 ). Način na koji Sud tumači riječ „poduzetnik” kontroverzan je ( 22 ). Unatoč tomu, iz ustaljene sudske prakse proizlazi da pojam poduzetnika obuhvaća sve subjekte koji se bave gospodarskom djelatnošću, neovisno o njihovu pravnom statusu ili načinu financiranja. Taj se pojam mora tumačiti na način da označava gospodarsku jedinicu čak i ako se ta jedinica u pravnom smislu sastoji od nekoliko fizičkih ili pravnih osoba. Kada takav subjekt povrijedi pravila tržišnog natjecanja, on mora, u skladu s načelom osobne odgovornosti, odgovarati za tu povredu. Konkretno, društvu majci moguće je pripisati ponašanje društva kćeri ako to društvo kći, iako ima odvojenu pravnu osobnost, ne odlučuje samostalno o svojem ponašanju na tržištu, nego provodi, u svim bitnim aspektima, upute koje mu je dalo društvo majka, pri čemu se osobito uzimaju u obzir gospodarske, organizacijske i pravne veze između ta dva pravna subjekta. U takvoj situaciji, s obzirom na to da su društvo majka i njegovo društvo kći jedan gospodarski subjekt te stoga i jedan poduzetnik u smislu članka 101. UFEU‑a, Komisija može donijeti odluku kojom društvu majci izriče novčanu kaznu a da pritom ne mora dokazati njegovo osobno sudjelovanje u povredi ( 23 ).

42. Ako je društvo majka stopostotni vlasnik društva kćeri koje čini povredu pravila tržišnog natjecanja, Sud smatra da to društvo majka načelno može vršiti odlučujući utjecaj na ponašanje svojeg društva kćeri te postoji oboriva pretpostavka da društvo majka doista i vrši takav utjecaj. U takvim okolnostima, kako bi se moglo pretpostaviti da društvo majka vrši odlučujući utjecaj na poslovnu politiku društva kćeri, Komisija samo mora dokazati da je to društvo majka vlasnik čitavog dioničkog kapitala tog društva kćeri. Komisija će tada moći društvo majku smatrati solidarno odgovornim za plaćanje novčane kazne izrečene društvu kćeri, osim ako društvo majka predoči dostatne dokaze o tome da je njegovo društvo kći zapravo samostalno djelovalo tržištu. Treba naglasiti da se navedena pretpostavka smatra oborivom ( 24 ) te da teret dokazivanja u svrhu njezina obaranja snosi društvo majka.

43. Komisija se ne mora oslanjati isključivo na pretpostavku odlučujućeg utjecaja. Može se također osloniti na druge čimbenike kako bi dokazala da je društvo majka doista vršilo odlučujući utjecaj na poslovnu politiku svojeg društva kćeri čiji je stopostotni vlasnik (metoda „dvostruke osnove”).

44. Ako se Komisija odluči za metodu dvostruke osnove, po definiciji mora zadovoljiti viši dokazni standard ( 25 ). U tom slučaju, Opći sud u provedbi svoje ocjene mora utvrditi je li Komisija svoje zaključke dokazala u skladu s tim standardom. Dakle, teret je prvo na Komisiji da podnese potrebne dokaze koji dostatno dokazuju elemente na koje se oslanja u svojim zaključcima o odlučujućem utjecaju. Ako dotično društvo potom ospori te elemente, teret dokazivanja za njihovo pobijanje prebacuje se na njega.

Ocjena koju je proveo Opći sud

45. U točki 53. pobijane presude, Opći sud je zaključio da se Komisija u odluci oslanjala na dvostruku osnovu.

46. Opći sud je potom, u točki 53., odredio četiri dodatna čimbenika koje je Komisija iznijela te je naveo da je na Kendrionu teret dokazivanja da ti čimbenici nisu pokazivali da je vršio odlučujući utjecaj na Fardem: „53 U ovom predmetu, Komisija se nije oslonila samo na okolnost da je tužitelj držao 100 % kapitala Fardem Packaginga. U odluci se upućuje i na četiri druga dodatna čimbenika, odnosno na internu poruku elektroničke pošte od 9. siječnja 2002. koju je poslao L. (uvodna izjava 595.), internu poruku elektroničke pošte društva Fardem Packaging od 14. prosinca 1999. koja se odnosila na pitanje u vezi osiguranja (uvodna izjava 596.), rukom napisanu bilješku sa sastanka podgrupe ‚Teppema’, u kojoj se govori o predstavniku Fardem Packaginga kod tužitelja (uvodna izjava 597.) te na izvješće koje je Fardem Packaging podnio tužitelju u vezi s tekućim pitanjima o upravljanju (uvodne izjave 106. i 590.) Stoga, najprije treba ispitati je li tužitelj uspio opovrgnuti ta četiri dodatna čimbenika.” ( 26 )

47. U točkama 54. do 60. pobijane presude Opći sud ocjenjivao je dokaze koji su se odnosili na ta četiri dodatna čimbenika. Iz točke 61. jasno proizlazi da je Opći sud smatrao da je Kendrion uspio opovrgnuti samo jedan od četiri dodatna čimbenika. Stoga je Opći sud zaključio da Kendrion nije opovrgnuo ostala tri dodatna čimbenika koje je Komisija iznijela, a koji su pokazivali da je to društvo vršilo odlučujući utjecaj na Fardem.

48. Dalje, Opći sud razmatrao je dodatne dokaze koje je Kendrion iznio radi obaranja pretpostavke da je vršio odlučujući utjecaj na Fardem (točke 63. do 68. pobijane presude). Opći sud je zaključio da na operativnoj razini nije postojala veza između Kendriona i Fardema; nisu imali iste dobavljače i klijente niti su koristili iste proizvodne procese. Međutim, Opći sud je u točki 64. pobijane presude naveo: „Međutim, taj zaključak sam za sebe nije dovoljan dokaz da je Fardem Packaging djelovao samostalno u odnosu na tužitelja.”

49. Nadalje, Opći je sud u točkama 65. i 67. pobijane presude utvrdio: „65 […] Stoga, iz godišnjih izvješća ili relativne veličine Fardem Packaginga nije moguće zaključiti da je to društvo samostalno djelovalo. […] 67 […] U tom pogledu treba istaknuti da nepostojanje tužiteljevih uputa u vezi svakodnevnog upravljanja (dagelijks beheer) Fardem Packaginga ne znači da je potonji mogao samostalno postupati ( 27 ).”

Analiza

50. U skladu s ustaljenom sudskom praksom, obveza Općeg suda (na temelju članka 36. i članka 53. stavka 1. Statuta Suda Europske unije) ne zahtijeva od njega da iscrpno i pojedinačno ocijeni sve argumente koje su iznijele stranke u predmetu. Stoga, obrazloženje Općeg suda može biti implicitno, pod uvjetom da zainteresiranim osobama omogućuje da se upoznaju s razlozima na kojima se pobijana presuda temelji te da Sudu pruža dovoljno elemenata na temelju kojih može izvršiti svoje ovlasti nadzora u žalbenom postupku ( 28 ).

51. Opći sud je kao činjenicu utvrdio da se Komisija oslanjala na dvostruku osnovu. To se činjenično utvrđenje ne može pobijati žalbom. S obzirom na to činjenično utvrđenje i činjenicu da je Komisija podnijela dokaze u prilog svakom od četiriju dodatnih čimbenika, teret dokazivanja prešao je na Kendrion koji ih je morao opovrgnuti. Prema mojemu mišljenju, to se stajalište odražava u navodu Općeg suda u točki 53. pobijane presude („Stoga najprije treba ispitati je li tužitelj uspio opovrgnuti ta četiri dodatna čimbenika”).

52. U skladu s tim, ne smatram da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je Kendrionu pripisao teret dokazivanja da dodatni čimbenici nisu pokazivali da je doista vršio odlučujući utjecaj na Fardemovu poslovnu politiku. Nakon što je ispitao Kendrionove dokaze u pogledu svakog od tih dodatnih čimbenika, Opći je sud kao činjenicu utvrdio da tri od četiri ta čimbenika nisu opovrgnuta.

53. U vezi s dodatnim dokazima koje je Kendrion podnio radi pobijanja pretpostavke da je vršio odlučujući utjecaj na Fardem, a osobito u vezi s Kendrionovim navodom da je Fardem kupljen u investicijske svrhe, Opći je sud u točki 66. pobijane presude zaključio da: „[…] kupnja od strane investicijskog društva s ciljem prodaje također može govoriti u prilog tomu da su investicijsko društvo i dotično društvo kći bili jedan gospodarski subjekt. Činjenica da investicijsko društvo nastoji u kratkom roku poboljšati rezultate društva kćeri u pravilu znači da društvo majka mora sudjelovati u djelatnostima društva kćeri. Učinkovit i strog sustav nadzora može pružiti bolja jamstva za povećanje profitabilnosti nego politika nemiješanja” ( 29 ).

54. Slažem se s Općim sudom. Iz činjenice da je društvo kći u stopostotnom vlasništvu kupljeno kao financijska investicija i da njegove djelatnosti nisu dio uobičajenog poslovanja društva majke ne može slijediti da odnosna dva društva nisu jedan poduzetnik. Upravo suprotno: pod pretpostavkom da je svrha investicije u konačnici ostvariti profit, čini mi se da će svako društvo majka, kako bi osiguralo veću profitabilnost te investicije, nastojati vršiti odlučujući utjecaj na poslovnu politiku svojeg društva kćeri.

55. Što se tiče Kendrionova prigovora na činjenična utvrđenja Općeg suda u pogledu dokaza koje je to društvo iznijelo, njime se postavljaju pitanja koja Sud nije nadležan razmatrati u okviru žalbenog postupka ( 30 ). Dodala bih da ne smatram da je jasan smisao dokaza iskrivljen na način koji bi od Suda zahtijevao da preispita pravnu ocjenu tih činjenica ( 31 ).

56. Nadalje, budući da te točke pobijane presude omogućuju Kendrionu da se upozna s razlozima na kojima se ona temeljila, a Sudu pružaju dovoljno elemenata na temelju kojih može izvršiti svoju ovlast nadzora u žalbenom postupku, u pobijanoj presudi nije povrijeđena obveza obrazlaganja.

57. Ukratko: ne vidim nikakvu pogrešku u zaključku Općeg suda da Fardem nije bio samostalan gospodarski subjekt te da su, stoga, Fardem i Kendrion činili istog poduzetnika.

58. Stoga, smatram da drugi žalbeni razlog treba odbiti kao neosnovan. Iz toga slijedi da je potrebno razmotriti Kendrionov prvi i treći žalbeni razlog.

Prvi žalbeni razlog: novčana kazna izrečena Kendrionu veća je od one izrečene njegovu društvu kćeri

59. Svojim prvim žalbenim razlogom Kendrion prigovara da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava te da je pobijanu presudu proturječno i nedostatno obrazložio jer je prihvatio da je Komisija u dovoljnoj mjeri dokazala osnovanost svoje odluke da Kendrionu izrekne veću novčanu kaznu nego Fardemu.

Sažetak argumenata

Kendrionova žalba

60. Kendrion ističe da je sam Opći sud (u točkama 28. i 29. pobijane presude) priznao da odluka otvara određena pitanja i da je dvosmislena u nekim pogledima. U biti, Kendrion ističe da izreka odluke (članak 2. točka (d)) proturječi obrazloženju iz uvodnih izjava. U skladu s uvodnim izjavama Kendrion je kao društvo majka solidarno odgovoran za plaćanje novčane kazne izrečene njegovu društvu kćeri, Fardemu. Međutim, u izreci odluke navodi se da je Fardem solidarno odgovoran za (dio) novčane kazne izrečene Kendrionu. Iz toga slijedi da bi Opći sud, da je ispravno primijenio standardno načelo tumačenja da se odluka treba promatrati kao cjelina, uzimajući u obzir njezine uvodne izjave, bio zaključio da je izreka odluke proturječna njezinu obrazloženju.

61. Kendrion navodi da iz točaka 23. do 28. pobijane presude (te iz uvodnih izjava 584., 779. i 782. odluke) slijedi da Komisija nije Kendrionu izrekla novčanu kaznu jer je sudjelovao u povredi; umjesto toga, kazna mu je izrečena jer je bio solidarno odgovoran kao društvo majka. Kendrion se u tom pogledu poziva na uvodnu izjavu 784. odluke. Osporava zaključak u točki 24. pobijane presude da iz uvodne izjave 784. „slijedi”, štoviše da „izravno slijedi”, da je Komisija namjeravala Kendrion pojedinačno sankcionirati, a ne ga proglasiti samo solidarno odgovornim za novčanu kaznu izrečenu Fardemu.

62. Kendrion ističe da u pravu tržišnog natjecanja ne postoji osnova na temelju koje društvo kći može solidarno odgovarati za plaćanje novčane kazne izrečene njegovu društvu majci. Osim toga, odluka dovodi do apsurdne posljedice prema kojoj Fardem solidarno odgovara za plaćanje novčane kazne izrečene Kendrionu na temelju Kendrionove solidarne odgovornosti za plaćanje novčane kazne izrečene Fardemu. Izreka odluke je „pravno neodrživa” te je proturječna njezinim uvodnim izjavama.

63. Iz toga slijedi, nasuprot zaključcima Općeg suda u točki 29. pobijane presude, da opseg i sadržaj članka 2. točke (d) odluke nisu razumljivi. Osim toga, ta odredba jednostavno proturječi uvodnim izjavama odluke, osobito uvodnim izjavama 577. do 584., 587. do 599., 779., 782., 784., 814. i 820. Stoga, obrazloženje u pobijanoj presudi nedostatno je i proturječno te se odluka treba poništiti.

Komisijin odgovor

64. Komisija neosnovanom smatra Kendrionovu tvrdnju da je izreka odluke proturječna obrazloženju u njezinim uvodnim izjavama. Uvodna izjava 879. potpuno je identična članku 2. točki (d) izreke.

65. Ne postoji nikakva razlika između solidarne odgovornosti društva majke i pojedinačne odgovornosti društva kćeri. Oba su društva solidarno odgovorna jer su dio poduzetnika koji je povrijedio pravila tržišnog natjecanja.

66. Fardem i Kendrion su od 8. lipnja 1995. do 26. lipnja 2002. bili dio istog poduzetnika te su oba odgovorni za povredu koja je počinjena tijekom tog razdoblja. Fardemova novčana kazna određena je u iznosu od 60 milijuna eura; a Kendrionova u iznosu od 34 milijuna eura. Međutim, iznos Fardemove novčane kazne potom je ograničen na 2,2 milijuna eura na temelju primjene gornje granice od 10 %. Iznos Kendrionove novčane kazne ostao je na 34 milijuna eura, od čega je Fardem bio solidarno odgovoran za 2,2 milijuna eura, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 879. odluke. Opći sud je u točki 28. pobijane presude ispravno istaknuo da razlika u iznosu novčanih kazni izrečenih dvama društvima proizlazi iz primjene gornje granice od 10 %. U suprotnom bi novčana kazna izrečena Fardemu iznosila 60 milijuna eura, a Kendrion bi bio solidarno odgovoran za 34 milijuna eura od tog iznosa. U točki 29. pobijane presude, Opći je sud ispravno utvrdio da je izreka odluke dosljedna i razumljiva u odnosu na obrazloženje odluke.

Ocjena

67. Javljaju se dva pitanja. Kao prvo, iz kojih je točno razloga novčana kazna izrečena Kendrionu? Kao drugo, na koji se način treba utvrditi gornja granica od 10 % koja se primjenjuje prilikom izricanja svih novčanih kazni, predviđena člankom 23. stavkom 2. Uredbe br. 1/2003?

68. U svojoj ocjeni pobijane presude vodila sam računa o sljedećim načelima.

69. Kao prvo, pitanje je li obrazloženje presude Općeg suda proturječno ili nedostatno pravno je pitanje koje se, kao takvo, može preispitivati u okviru žalbenog postupka ( 32 ).

70. Kao drugo, Opći sud je prilikom tumačenja Komisijine odluke morao voditi računa o tome da Komisija mora navesti razloge na kojima se temelje njezine odluke, pri čemu mora iznijeti činjenice koje čine pravnu osnovu tih odluka i zaključke na temelju kojih ih je usvojila ( 33 ).

71. Kao treće, što se tiče odluka o novčanim kaznama, njihovo obrazloženje smatra se dostatnim ako su u njemu jasno i razumljivo navedena činjenična i pravna utvrđenja na temelju kojih je novčana kazna izrečena dotičnim strankama, na način da se te stranke kao i Sud mogu upoznati s ključnim elementima na kojima se temeljio Komisijin pristup ( 34 ).

72. Kao četvrto, pitanje je li obveza obrazlaganja ispunjena mora se ocijeniti ne samo s obzirom na tekst pobijane mjere nego i s obzirom na njezin kontekst i ukupnost pravnih pravila kojima je uređeno odnosno područje ( 35 ).

Razlozi izricanja novčane kazne Kendrionu

73. U točkama 22. do 25. pobijane presude Opći sud se poziva, među ostalim, na uvodne izjave 577. do 584., 779. i 782. u preambuli odluke ( 36 ). Opći sud je donio sljedeće zaključke: „26 Iz […] odluke proizlazi da je Komisija tužitelju izrekla novčanu kaznu iz razloga što je zajedno s Fardem Packagingom činio jednog gospodarskog subjekta od 1995. do 2003. Budući da se protutržišno ponašanje moglo pripisati tužitelju jer su oboje bili dio istog gospodarskog subjekta – što se još treba utvrditi u okviru analize tužbenih razloga u nastavku – smatralo se da je tužitelj na temelju tog pripisivanja odgovornosti sam počinio povredu (vidjeti u tom smislu presudu od 16. studenoga 2000., Metsä-Serla i dr./Komisija, C‑294/98 P, Zb., str. I‑10065., t. 28). […] 28 Dalje, iako je točno da se novčana kazna od 34 milijuna eura koja je izrečena tužitelju, kada se usporedi s novčanom kaznom od 2,20 milijuna eura koja je izrečena Fardem Packagingu, može na prvi pogled činiti upitnom, u uvodnim izjavama 814. i [820.][ ( 37 )] […] odluke je navedeno da je razlog takve razlike činjenica da je u pogledu Fardem Packaginga primijenjena gornja granica od 10 % predviđena člankom 23. stavkom 2. [Uredbe br. 1/2003]. 29 Stoga, unatoč njegovom dvosmislenom tekstu, opseg i sadržaj članka 2. točke (d) […] odluke u potpunosti je razumljiv ako se u obzir uzmu uvodne izjave navedene u gornjim točkama 23. do 28. Zato nema govora o proturječju između obrazloženja […] odluke i njezine izreke ( 38 ).”

74. Pobijana presuda izravno se temelji na tekstu odluke. Stoga ću se u svojoj ocjeni zaključaka Općeg suda pozivati na tu odluku. U obrazloženju u uvodnim izjavama 577. do 584. odluke navedeno je da se Fardemu treba izreći novčana kazna za koju je Kendrion solidarno odgovoran. Točno je da u obrazloženju odluke nisu izričito navedeni svi razlozi na temelju kojih je ona u konačnici donesena. Stoga, pobijana presuda, u dijelu u kojem je Opći sud jednostavno slijedio obrazloženje u toj odluci, nije jasna koliko bi mogla biti. Međutim, to ne znači da je ta presuda zbog toga nedosljedna ili nerazumljiva.

75. Da ukratko prikažem izračun: osnovni iznos Fardemove novčane kazne određen je na 20 milijuna eura. Komisija je potom na taj iznos primijenila povećanje od 200 % kao odraz činjenice da je povreda trajala više 20 godina, čime je dobivena brojka od 40 milijuna eura. Kada je ta brojka dodana osnovnom iznosu od 20 milijuna eura, dobiven je ukupan iznos od 60 milijuna eura. Komisija je naposljetku na potonji iznos primijenila gornju granicu od 10 % (članak 23. stavak 2. Uredbe br. 1/2003), dobivenu iz Fardemova prihoda (22 milijuna eura). Time je iznos novčane kazne koji se doista morao platiti ograničen na 2,2 milijuna eura ( 39 ).

76. Iz zaključka da je Kendrion solidarno odgovoran za Fardemovo ponašanje slijedi da je Komisija bila ovlaštena odgovornost za plaćanje novčane kazne izrečene potonjem nametnuti njegovu (bivšem) društvu majci u pogledu razdoblja tijekom kojeg su ta dva društva činila jednog poduzetnika ( 40 ). Iz pobijane presude (i odluke) proizlazi da je osnovni iznos Fardemove novčane kazne (20 milijuna eura) pripisan Kendrionu. Komisija je potom na taj iznos primijenila povećanje od 70 % (a ne od 200 % kako je to učinila u pogledu Fardema). To je odražavalo činjenicu da Kendrion nije bio Fardemov vlasnik dok je trajala povreda koju je potonji počinio, nego samo sedam godina. Tako dobiven iznos od 14 milijuna eura pridodan je osnovnom iznosu od 20 milijuna eura, čime je dobiven ukupan iznos od 34 milijuna eura. Naposljetku je primijenjen članak 23. stavak 2. Uredbe br. 1/2003 kako bi se utvrdilo treba li se iznos Kendrionove novčane kazne ograničiti. Budući da je Kendrionov ukupan prihod na svjetskoj razini bio veći od brojke koja bi zahtijevala smanjenje iznosa koji bi se doista morao platiti, iznos Kendrionove novčane kazne ostao je 34 milijuna eura.

77. Kada se određivanje novčane kazne Fardemu analizira na taj način, korak po korak, jasno je da je ono bilo u skladu s pravilima o solidarnoj odgovornosti i primjeni članka 23. stavka 2. Uredbe br. 1/2003.

78. Istina, tekst kojim je Fardem proglašen solidarno odgovornim za 2,2 milijuna eura od 34 milijuna eura novčane kazne izrečene Kendrionu djeluje neobično. Ne znam ni za jedan predmet u kojem je društvo kći proglašeno odgovornim za ponašanje svojeg društva majke. Doista, takvo je rješenje neobično jer nije u skladu ni s načelom osobne odgovornosti za dotičnu povredu ni s pretpostavkom odlučujućeg utjecaja. Društva majke smatraju se odgovornima za povrede koje počine njihova društva kćeri čiji su stopostotni vlasnici jer se smatra da upravljaju poslovnom politikom svojih društava kćeri ( 41 ). Omjer snaga u odnosu između društva majke i njegova društva kćeri čiji je stopostotni vlasnik (očito) nije jednak. Ne može se pretpostaviti da takvo društvo kći vrši odlučujući utjecaj na svoje društvo majku jer ga ne kontrolira putem udjela u njegovu kapitalu. Društvo kći je rep, ne može mahati psom.

79. Međutim, ovo je Kendrionova žalba, a ne Fardemova.

80. Je li Kendrionova odgovornost pravilno utvrđena? Ako pretpostavka odlučujućeg utjecaja nije uspješno oborena, okolnost je li Fardem utvrđen solidarno odgovornim za novčanu kaznu izrečenu Kendrionu ili je Kendrion proglašen solidarno odgovornim za novčanu kaznu izrečenu Fardemu nema nikakav utjecaj na načela koja se primjenjuju na pripisivanje odgovornosti društvu majci (Kendrion) za povrede koje je počinilo njegovo društvo kći (Fardem) čiji je stopostotni vlasnik. Prihod ostvaren povredama pravila tržišnog natjecanja stječu dioničari. Stoga je potpuno razumno da oni s ovlašću nadzora budu odgovorni za nezakonite prakse koje su provodila njihova društva kćeri, osim ako mogu dokazati da nisu imali tu ovlast. To je – najjednostavnije rečeno – osnova Kendrionove odgovornosti.

81. Stoga, smatram da u pobijanoj presudi nije počinjena pogreška koja se tiče prava time što se Kendrionu pripisala odgovornost za povredu koju je počinio Fardem.

Iznos novčane kazne

82. Kendrionova i Fardemova novčana kazna neraskidivo su povezane. Iznos Kendrionove novčane kazne nužno ovisi o iznosu Fardemove novčane kazne ( 42 ).

83. U točki 28. pobijane presude Opći je sud naveo da je razlog prividne neusklađenosti obrazloženja i izreke odluke bila primjena gornje granice od 10 %. Iznos novčane kazne koja se mora platiti ovisi o točnom načinu primjene te gornje granice.

84. U vrijeme izračunavanja gornje granice od 10 %, poduzetnik koji je počinio povredu nije postojao u istom obliku jer Fardem više nije bio dio grupe Kendrion. Stoga se javlja pitanje: što čini „poduzetnika” u smislu članka 23. stavka 2. Uredbe br. 1/2003? Treba li se gornja granica od 10 % izračunati s obzirom na prihod društva majke na svjetskoj razini; ili je relevantan samo prihod društva kćeri?

85. Komisija se u uvodnoj izjavi 814. odluke poziva na presudu Tokai Carbon i dr./Komisija ( 43 ). U tom predmetu, kao i u ovom, društvo kći, koje je u vrijeme kada je počinilo povredu bilo u stopostotnom vlasništvu svojeg društva majke, u trenutku izračunavanja gornje granice od 10 % više nije bilo u njegovu vlasništvu. Stoga, društvo kći i njegovo društvo majka u tom trenutku nisu bili isti poduzetnik. U skladu s tim, Opći sud poništio je odluku u tom predmetu u dijelu u kojem je Komisija (bivšem) društvu kćeri izrekla novčanu kaznu u iznosu većem od gornje granice od 10 % izračunate samo s obzirom na vlastiti prihod tog društva kćeri ( 44 ).

86. Opći sud u ovom predmetu nije izričito objasnio na koji se način, za potrebe članka 23. stavka 2. Uredbe br. 1/2003, gornja granica od 10 % primjenjuje na Kendrionovu novčanu kaznu. Međutim, moguće je zaključiti da je Opći sud uzeo u obzir da su Kendrion i Fardem bili odvojeni subjekti u vrijeme kada je gornja granica od 10 % primijenjena ( 45 ).

87. Čini mi se da je Opći sud zaključio da je iznos od 34 milijuna eura za koji je Kendrionu pripisana odgovornost bio manji od gornje granice od 10 % za to društvo. Budući da je Fardemov ukupan prihod u relevantnom razdoblju iznosio približno 20 milijuna eura, Opći sud je zaključio da je Komisija (i) pravila razliku između Kendrionova prihoda i Fardemova prihoda te je (ii) gornju granicu od 10 % primijenila na Fardem kao zasebni subjekt ( 46 ) te je stoga njegovu odgovornost ograničila na 2,2 milijuna eura ( 47 ).

88. Stoga, prvi žalbeni razlog smatram neosnovanim.

Dodatna pitanja

89. Komisija je izrazila zabrinutost da nastaje mogućnost izbjegavanja ako se gornja granica od 10 % primijeni na svako društvo posebno u slučaju kada ona u vrijeme izračunavanja novčane kazne više nisu dio istog poduzetnika. Ističe da se gornja granica od 10 % treba izračunati samo s obzirom na prihod društva majke, a ne i s obzirom na prihod društva kćeri, ako ta društva u vrijeme primjene te gornje granice više nisu dio istog poduzetnika.

90. Stoga, da je Komisija gornju granicu od 10 % izračunala samo na temelju Fardemova prihoda, konačna novčana kazna za koju bi Kendrion bio odgovoran kao društvo majka bila bi ograničena na iznos od 2,2 milijuna eura. To bi poduzetnike u sličnim okolnostima potaknulo da prodaju svoja društva kćeri prije nego što Komisija izrekne novčanu kaznu, kako bi izbjegli da se gornja granica od 10 % izračuna s obzirom na prihod na svjetskoj razini društava koja čine grupu koju drži društvo majka.

91. Iako se taj argument zapravo iznosi kao odgovor na Kendrionov treći žalbeni razlog, jednako je relevantno i ovdje. Stoga ću ga sada razmotriti.

92. Čini mi se da zabrinutost Komisije nije opravdana. Ako je društvo majka solidarno odgovorno za svoje društvo kći čiji je stopostotni vlasnik, granica izrečene novčane kazne određuje se s obzirom na ukupan prihod društva majke ako su oba društva dio istog poduzetnika u tom trenutku. U takvim okolnostima, nije potrebno ukupan iznos novčane kazne izračunavati s obzirom na prihod društva kćeri. Društvo kći samo je solidarno odgovorno za dio novčane kazne izrečene društvu majci.

93. Međutim, ako društva nisu dio istog poduzetnika u trenutku primjene gornje granice od 10 %, čini mi se da je između njih potrebno praviti razliku i gornju granicu od 10 % primijeniti na svako od njih posebno. Čini mi se da je Komisija upravo to učinila u predmetnom slučaju (iako, s obzirom na navode koje sada iznosi, možda nije to namjeravala).

94. Iznos novčane kazne društva majke ne utvrđuje se s obzirom na iznos koji njegovo društvo kći mora platiti nakon primjene gornje granice od 10 % na novčanu kaznu tog društva kćeri. Umjesto toga, ta dva iznosa zasebno se utvrđuju, kako je opisano u ovom mišljenju. Kendrionova novčana kazna izračunata je tako što je kao polazna točka uzet osnovni iznos Fardemove novčane kazne za koju je Kendrion bio solidarno odgovoran ( 48 ). Iznos od 2,2 milijuna eura za koji je Fardem odgovoran jednostavno predstavlja dio njemu izrečene novčane kazne koji mora platiti nakon primjene gornje granice od 10 %.

95. Radi cjelovitosti, razmotrit ću treći žalbeni razlog.

Treći žalbeni razlog: izrečena novčana kazna temelji se na proturječnom i nedostatnom obrazloženju

96. Kendrion iznosi tri argumenta u prilog svojem trećem žalbenom razlogu.

Sažetak argumenata

Kendrionova žalba

97. Kendrion ističe, kao prvo, da solidarna odgovornost znači da je društvo majka odgovorno samo za plaćanje novčane kazne izrečene njegovu društvu kćeri. Kao drugo, Kendrion navodi da je Opći sud zanemario činjenicu da Komisija prilikom utvrđivanja novčanih kazni nije poštovala načelo jednakog postupanja. Kao treće, Kendrion tvrdi da su zaključci koje je Opći sud donio u okviru ocjene novčane kazne proturječni i nedostatni.

98. Prva i treća tvrdnja preklapaju se s navodima iz Kendrionova prvog žalbenog razloga. Pitanja na koja se odnose već sam razmatrala u točkama 82. do 88. ovog mišljenja. Stoga ih ovdje neću dalje analizirati. Međutim, potrebno je ispitati Kendrionov navod da je Komisija povrijedila načelo jednakog postupanja i da Opći sud to nije uzeo u obzir.

99. Kendrion ističe da je on, od svih adresata odluke, jedino društvo majka kojemu je izrečena veća novčana kazna od one izrečene odnosnom društvu kćeri u okolnostima gdje je društvo kći počinilo povredu u kojoj društvo majka nije sudjelovalo. Jedino drugo društvo majka kojemu je izrečena veća novčana kazna od one izrečene njegovu društvu kćeri bilo je društvo Nordenia, ali to je društvo doista sudjelovalo u povredi ( 49 ). Načelo jednakog postupanja od Komisije zahtijeva da u pogledu svih poduzetnika primijeni istu metodu utvrđivanja novčane kazne ako se radi o istoj povredi. Kendrion ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava navevši da gornja granica od 10 % iz članka 23. stavka 2. Uredbe br. 1/2003 objašnjava razliku u postupanju. Gornja granica od 10 % objašnjava razliku u iznosu novčane kazne, ali ne načelnu razliku koju je Komisija pravila između Kendriona i drugih društava majki. Podredno, ako Komisija ipak može novčanu kaznu Kendrionu odrediti na način na koji je to učinila u odluci, zaključci Općeg suda su proturječni i nedostatni.

Komisijin odgovor

100. Komisija smatra da je Opći sud u točki 109. pobijane presude ispravno zaključio da je Komisija u pogledu svih adresata odluke primijenila istu metodu utvrđivanja novčane kazne.

Ocjena

101. Opće načelo jednakog postupanja zahtijeva da se u usporedivim situacijama ne postupa na različit način i da se u različitim situacijama ne postupa na jednak način, osim ako je takvo postupanje objektivno opravdano ( 50 ).

102. Opći sud je u pobijanoj presudi naveo da: „107 Kada je riječ o utvrđivanju novčanih kazni, načelo jednakog postupanja zahtijeva da Komisija obično koristi istu metodu za izračunavanje iznosa novčanih kazni koje će se izreći društvima koja su sudjelovala u istoj povredi (presuda od 14. svibnja 1998., Cascades/Komisija, T‑308/94, Zb., str. II‑813., t. 65.) […] 108 Tvrdnja tužitelja da je Komisija povrijedila ta načela ne može se prihvatiti zbog sljedećih razloga. 109 […] iz […] odluke jasno proizlazi da je Komisija u pogledu svih adresata koji su proglašeni odgovornima kao društva majke društava kćeri koja su sudjelovala u zabranjenom sporazumu, uključujući u pogledu tužitelja, primijenila istu metodu utvrđivanja novčanih kazni […]” ( 51 )

103. Kendrion tvrdi da se on može usporediti s drugim društvima majkama koja sama nisu aktivno sudjelovala u povredi, ali snose odgovornost za povrede koje su počinila društva kćeri čiji su stopostotni vlasnici. Ta su društva odgovorna samo za dio novčane kazne njihovih društava kćeri. Da je Komisija za utvrđivanje novčanih kazni svih društava majki u zabranjenom sporazumu primijenila istu metodu, novčana kazna izrečena Kendrionu bila bi manja od one izrečene Fardemu jer bi Kendrion bio solidarno odgovoran samo za dio novčane kazne izrečene Fardemu.

104. Međutim, čini mi se da su Kendrionove okolnosti bile specifične jer je gornja granica od 10 % izračunata nakon što je Fardem prodan. Stoga, ta dva društva nisu činila jednog poduzetnika u tom trenutku. Druga društva majke i njihova društva kćeri nisu bila u takvoj situaciji ( 52 ).

105. Iz onoga što sam u gornjim točkama 82. do 88. navela u pogledu primjene gornje granice od 10 % proizlazi da smatram da je Komisija imala pravo članak 23. stavak 2. Uredbe br. 1/2003 primijeniti na predmetna dva društva zasebno. Kendrion se ne može uspoređivati s drugim društvima majkama kojima je odluka upućena. U pogledu Kendriona, gornja granica od 10 % morala se dvaput izračunati, posebno s obzirom na Kendrionov prihod i posebno s obzirom na Fardemov prihod. Međutim, u pogledu drugih društava majki i njihovih društva kćeri, gornja granica samo je jednom utvrđena, s obzirom na ukupan prihod grupe društva majke.

106. Opći sud je u točkama 107. do 109. pobijane presude tumačio odluku te je zaključio da je Komisija za utvrđivanje novčanih kazni primijenila istu metodu u pogledu svih adresata odluke. Taj pristup u skladu je s načelom jednakog postupanja. Međutim, upravo iz razloga što se Kendrionova situacija razlikovala od one drugih društava majki, Komisija u pogledu Kendriona i Fardema nije bila obvezna gornju granicu od 10 % izračunati primjenom metode koju je primijenila u pogledu drugih adresata. Komisija je prilikom primjene gornje granice od 10 % morala ta dva društva tretirati kao zasebne subjekte jer Fardem tada nije bio dio grupe Kendrion.

107. Stoga, smatram da je Opći sud ispravno zaključio da je odluka bila u skladu s načelom jednakog postupanja.

Četvrti žalbeni razlog: nepoštovanje razumnog roka za suđenje

Pobijana presuda

108. Kendrion je na raspravi u prvostupanjskom postupku iznio argument da je postupak pred Općim sudom prekomjerno trajao. Opći sud je u točki 18. pobijane presude zaključio da je taj argument bespredmetan, iz razloga što je taj sud nadležan samo za odluku. Stoga, čak i da je Kendrion u tom smislu bio u pravu, to samo po sebi ne bi utjecalo na ishod postupka.

Sažetak argumenata

Kendrionova žalba

109. Kendrion ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava jer nije razmotrio njegov prigovor da taj sud nije u razumnom roku odlučio o njegovoj tužbi. U skladu s tim, pobijana presuda treba se ukinuti.

110. Podredno, Kendrion navodi da Sud treba smanjiti iznos izrečene novčane kazne. Kendrion ističe da mu je predmetna žalba iznimno važna jer njome osporava novčanu kaznu u iznosu od 34 milijuna eura. Pitanja koja je Opći sud razmatrao bila su složena, ali mu je ipak previše vremena trebalo za donošenje presude (prema izračunu Kendriona šest godina i devet mjeseci) ( 53 ). Stoga, Kendrion ističe da Sud izrečenu novčanu kaznu treba smanjiti za najmanje 5 % kako bi se uzelo u obzir neopravdano dugo trajanje postupka pred Općim sudom ( 54 ).

Komisijin odgovor

111. Komisija navodi, kao prvo, da se pobijana presuda ne treba ukinuti na temelju tog razloga. Kao drugo, smatra da ne bi bilo primjereno da je Opći sud u okviru postupka za poništenje ocjenjivao je li povrijedio članak 47. Povelje jer bi u tom slučaju nužno morao analizirati vlastito postupanje. Prikladnije je da takvo pitanje, po potrebi, razmotri neko drugo vijeće Općeg suda, u okviru zasebnog postupka. Stoga je Opći sud ispravno zaključio da je Kendrionov prigovor bio bespredmetan.

112. Komisija ističe da postupak pred Općim nije trajao koliko Kendrion navodi, nego pet godina i devet mjeseci. Komisija navodi da bi, u slučaju da Sud odluči da je trajanje postupka pred Općim sudom bilo neopravdano dugo, presuda s takvim zaključkom predstavljala pravičnu zadovoljštinu. Zasebna tužba za naknadu štete bila bi prikladan pravni lijek za materijalnu štetu koja je eventualno nastala zbog povrede članka 47. Povelje. Kao odgovor na Kendrionov argument da bi se izrečena novčana kazna trebala smanjiti za 5 % u interesu ekonomičnosti postupka, Komisija tvrdi da se ovaj predmet ne može uspoređivati s predmetom Dutch Beer ( 55 ) jer u ovom predmetu, u suprotnosti s predmetom Dutch Beer, nije bilo kašnjenja u provedbi upravne faze postupka.

Ocjena

113. Opći je sud bespredmetnim proglasio Kendrionov prigovor da taj sud nije postupak proveo u razumnom roku ( 56 ). Takav zaključak nije utjecao na dopuštenost Kendrionova prigovora. Samo je značio da njegova tužba za poništenje odluke nije mogla na temelju tog razloga uspjeti u prvostupanjskom postupku ( 57 ).

114. Slažem se s pristupom Općeg suda zbog sljedećih razloga.

115. Kao prvo, zahtjev za poništenje odluke nije povezan s pitanjem jesu li povrijeđena Kendrionova temeljna prava zajamčena člankom 47. Povelje. Prema mojemu mišljenju, da je Opći sud utvrdio da su ta prava povrijeđena, a da je odluka inače zakonita, ne bi je mogao poništiti samo zbog te postupovne nepravilnosti ( 58 ).

116. Kao drugo, Kendrion ne navodi da je trajanje postupka pred Općim sudom onemogućilo provedbu učinkovitog sudskog nadzora odluke – primjerice, zato što su dokazi izgubljeni ili se svjedoke više nije moglo pronaći zbog proteka vremena. Stoga, Kendrionov položaj različit je od položaja stranke koja navodi da su njezina prava obrane povrijeđena zbog neopravdano dugog trajanja postupka.

117. Kao treće, ocjena navodne postupovne nepravilnosti koja se odnosi na nepoštovanje razumnog roka za suđenje, odvojena je od preispitivanja novčane kazne izrečene odlukom. Stoga, ocjena postupovne nepravilnosti kao takva ne spada u okvir neograničene nadležnosti Suda da preispituje odluke Komisije kojima su izrečene novčane kazne ( 59 ).

118. Zato ne smatram da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava odlučivši da je Kendrionov prigovor bespredmetan. Čak i da se uvažio, taj prigovor ne bi doveo u pitanje valjanost sporne odluke ( 60 ).

119. Naravno, Kendrion može taj navod istaknuti u svojoj žalbi.

120. Kendrion je tužbu za poništenje podnio 22. veljače 2006. Pisani dio postupka završio je 20. veljače 2007. Dana 3. prosinca 2010., Kendrion je obaviješten da je zakazano održavanje rasprave u tom predmetu. Dana 12. siječnja 2011. Kendrion je odgovorio je na pitanja koja je Opći sud na temelju članka 64. svojeg poslovnika postavio u vezi presude Suda u predmetu Akzo. Rasprava pred Općim sudom održana je 9. ožujka 2011., a presuda je donesena 16. studenoga iste godine. Ukupno trajanje prvostupanjskog postupka iznosilo je približno pet godina i devet mjeseci, pri čemu je od završetka pisanog dijela postupka do rasprave proteklo približno četiri godine.

121. Predmet koji se odnosio na Kendrion bio je usko povezan s predmetom koji se odnosio na njegovo bivše društvo kći, Fardem. Međutim, ništa ne upućuje na to da je potonji predmet ometao vođenje prvonavedenog pred Općim sudom.

122. Ako primijenimo četiri kriterija iz presude Baustahlgewebe, jasno je da je ovaj predmet važan Kendrionu s obzirom na to da mu je izrečena novčana kazna u iznosu od 34 milijuna eura. Također je jasno da ovaj predmet otvara složena pitanja. Ne smatram da je Kendrionovo ponašanje razlog predugog trajanja postupka.

123. Koliko mogu utvrditi, predmet nije aktivno vođen tijekom razdoblja neaktivnosti (približno četiri godine) od završetka pisanog dijela postupka do rasprave. Sudu nisu pružene nikakve informacije koje bi objasnile ili opravdale to razdoblje neaktivnosti. U nedostatku takvih dokaza, zaključujem da ovaj predmet nije odlučen u razumnom roku. Kako sam navela u svojem mišljenju u predmetu Groupe Gascogne ( 61 ), smatram da je ta faza (općenito govoreći) mogla trajati do dvije godine prije nego što bi se smatralo da je došlo do „prekomjernog” kašnjenja u vođenju predmeta. Iz toga slijedi da je ovaj predmet u prvostupanjskom postupku pred Općim sudom trajao – ako zaokružimo – otprilike dvije godine više nego što je trebao.

124. Stoga, zaključujem da je povrijeđeno Kendrionovo temeljno pravo da Opći sud o njegovu predmetu odluči u razumnom roku.

125. U svojem mišljenju u predmetu Groupe Gascogne ( 62 ) navela sam da utvrđenje postojanja povrede članka 47. Povelje samo po sebi ne bi trebalo dovesti do ukidanja pobijane presude.

126. Osim toga, Kendrion nije tvrdio da su njegova prava obrane povrijeđena tom postupovnom nepravilnošću.

127. Stoga, ne smatram da pobijanu presudu treba ukinuti.

128. Kendrionov podredni zahtjev kojim traži smanjenje novčane kazne nije iznesen kao zaseban zahtjev za naknadu materijalne i/ili nematerijalne štete, nego se temelji na pristupu Suda u presudi Baustahlgewebe ( 63 ).

129. U pogledu tog zahtjeva, čini mi se da bi, u nedostatku bilo kakvog zahtjeva za naknadu materijalne i/ili nematerijalne štete, pravičnu zadovoljštinu trebao pružati zaključak u samoj presudi da je Opći sud povrijedio članak 47. Povelje ( 64 ).

130. Kendrion od Suda traži da za 5 % smanji novčanu kaznu izrečenu pobijanom presudom. Do te je brojke došao na temelju presude Općeg suda u predmetu Dutch Beer ( 65 ). Komisija je u tom predmetu priznala svoju odgovornost za prekomjerno trajanje upravnog postupka. Tužitelj je tvrdio da je trajanje tog postupka utjecalo na njegova prava obrane te da je dovelo do izricanja neproporcionalne novčane kazne jer je Komisijina politika u vezi novčanih kazni postala stroža tijekom upravnog postupka. Stoga je tvrdio da je iznos za koji je Komisija već smanjila novčanu kaznu zbog prekomjernog trajanja postupka bio premalen.

131. Ovaj se predmet razlikuje od predmeta Dutch Beer. Kao prvo, Kendrionov zahtjev ne odnosi se na upravnu fazu postupka koju je Komisija vodila, niti to društvo navodi da se iznos novčane kazne koju je Komisija izrekla povećao zbog ponašanja te institucije. Kao drugo, Kendrion ovdje od Suda traži da preispita postupovnu nepravilnost koja se dogodila u sudskoj fazi postupka. Kao treće, Kendrion ne tvrdi da je trajanje postupka pred Općim sudom utjecalo na novčanu kaznu izrečenu pobijanom presudom (niti to može tvrditi jer pobijana presuda u tom pogledu samo potvrđuje odluku).

132. Stoga mi se čini da ne postoji pravna osnova na kojoj Sud može utemeljiti odluku o smanjenju Kendrionove novčane kazne za 5 %. Nadalje, u nedostatku bilo kakvih dokaza o tome da je Kendrion pretrpio materijalnu i/ili nematerijalnu štetu (kakvi bi se mogli podnijeti u zasebnom zahtjevu za naknadu štete), čini mi se da bi brojka od 5 % (a i bilo koja druga brojka) bila potpuno proizvoljna ( 66 ).

133. Iz toga slijedi da Sud, po mojemu mišljenju, ne bi trebao smanjiti novčanu kaznu izrečenu Kendrionu.

134. Stoga, ako Kendrion smatra da je pretrpio gubitak zbog činjenice da Opći sud nije poštovao razuman rok za suđenje, zaključujem da bi tužba za naknadu štete pred Općim sudom predstavljala prikladnije i djelotvornije pravno sredstvo u smislu članka 47. Povelje, tumačenog u vezi s člankom 6. stavkom 1. i člankom 13. EKLJP‑a, od smanjenja visine novčane kazne ( 67 ). Stoga, predlažem da Sud utvrdi da je u rješavanju Kendrionove tužbe pred Općim sudom došlo do prekomjernog kašnjenja; te da jasno navede da Kendrion može podnijeti zasebnu tužbu za naknadu štete ako tako odluči.

Troškovi

135. Ako se Sud bude slagao s mojom ocjenom žalbe, Kendrionu se na temelju članaka 137., 138., 140. i 184. Poslovnika Suda, tumačenih zajedno, treba naložiti snošenje troškova postupka, s obzirom na to da nije uspio ni u jednom žalbenom razlogu.

Zaključak

136. Stoga, smatram da Sud treba: — odbiti žalbu; — utvrditi da Opći sud u predmetu Kendrion/Komisija, T‑54/06, nije poštovao razuman rok za suđenje; i — naložiti Kendrionu snošenje troškova postupka.

( 1 ) Izvorni jezik: engleski

( 2 ) Presude od 16. studenoga 2011., Kendrion/Komisija, T‑54/06, Groupe Gascogne/Komisija, T‑72/06, i Sachsa Verpackung/Komisija, T‑79/06. Sažetak triju pobijanih presuda objavljen je na engleskom jeziku. Njihov puni tekst dostupan je na francuskom jeziku na internetskoj stranici Suda. Dostupna je i puna verzija presude Kendrion na nizozemskom jeziku.

( 3 ) Odluka Komisije C(2005) 4634 final od 30. studenoga 2005., o postupku primjene članka 81. Ugovora o EZ‑u (predmet COMP/F/38.354 – Industrijske vreće) (u daljnjem tekstu: odluka). Sažetak te odluke objavljen je u SL 2007., L 282, str. 41.

( 4 ) Predmet Gascogne Sack Deutschland/Komisija, C‑40/12 P, predmet Kendrion/Komisija, C‑50/12 P (predmetni slučaj) i predmet Groupe Gascogne/Komisija, C‑58/12 P. Za cjelovit prikaz tužbi kojima se odluka pobijala pred Općim sudom i kasnijih žalbi pred Sudom, vidjeti t. 102. mojeg mišljenja u predmetu Groupe Gascogne.

( 5 ) Predmet C‑40/12 P

( 6 ) Navedeno u gornjoj bilješci 4

( 7 ) Mišljenja u vezi sve tri žalbe iznesena su 30. svibnja 2013.

( 8 ) Vidjeti t. 40. do 44. u nastavku.

( 9 ) Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ‑u (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.), kojom je stavljena izvan snage Uredba br. 17. Prva uredba o provedbi članaka 85. i 86. Ugovora (SL 1962., 13, str. 204.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 3.). Uredba br. 17 stavljena je izvan snage na temelju članka 43. stavka 1. Uredbe br. 1/2003. Komisija je u dijelu 6. odluke obje uredbe navela kao pravnu osnovu izrečenih novčanih kazni. Relevantne odredbe Uredbe br. 17 su članak 15. stavak 2. i članak 17. One su preslikane u članku 23. stavcima 2. i 3. Uredbe br. 1/2003. U ovom ću mišljenju upućivati na odredbe Uredbe br. 1/2003, za koje treba smatrati da obuhvaćaju članak 15. stavak 2. i članak 17. Uredbe br. 17, jer nisu sadržajno izmijenjene u dijelu koji je relevantan za pitanja koja se javljaju u ovom žalbenom postupku.

( 10 ) Vidjeti t. 73. do 81. u nastavku.

( 11 ) Uvodna izjava 777. u preambuli odluke

( 12 ) Uvodne izjave 779. i 781. u preambuli odluke

( 13 ) Uvodna izjava 781. u preambuli odluke

( 14 ) Uvodna izjava 783. u preambuli odluke

( 15 ) Uvodna izjava 784. u preambuli odluke

( 16 ) Presuda od 17. lipnja 2010., Lafarge/Komisija, C‑413/08 P, Zb. str. 1-5361., t. 102. U Smjernicama Komisije iz 1998. o metodi za utvrđivanje novčanih kazni koje se propisuju u skladu s člankom 15. stavkom 2. Uredbe br. 17. i člankom 65. stavkom 5. Ugovora o EZUČ-u (SL 1998., C 9, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 6.) također se spominje prihod na svjetskoj razini kada se govori o gornjoj granici od 10 % iz članka 23. stavka 2. Uredbe br. 1/2003.

( 17 ) Presuda Kendrion, T‑54/06, navedena u gornjoj bilješci 2 (u daljnjem tekstu: pobijana presuda)

( 18 ) Nekadašnji članak 253. UEZ‑a

( 19 ) Presuda od 16. studenoga 2011, Fardem Packaging/Komisija, T‑51/06

( 20 ) Smjernice o metodi za utvrđivanje novčanih kazni koje se propisuju u skladu s člankom 15. stavkom 2. Uredbe br. 17. i člankom 65. stavkom 5. Ugovora o EZUČ-u (SL 1998., C 9, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 6.) (u daljnjem tekstu: Komisijine smjernice iz 1998.). Vidjeti t. 21. mojeg mišljenja u predmetu Gascogne Sack Deutschland, navedenog u gornjoj bilješci 4.

( 21 ) 22. veljače 2006.

( 22 ) Vidjeti Wouter P. J. Wils, „Antitrust compliance programmes and optimal antitrust enforcement”, Journal of Anti‑Trust Enforcement, 2013., str. 12. Usporediti sa Stefan Thomas, „Guilty of a fault that one has not committed”, Journal of European Competition Law and Practice, 2012., str. 11.

( 23 ) Presuda od 19. srpnja 2012. u spojenim predmetima C‑628/10 P i C‑14/11 P, Alliance One International i Standard Commercial Tobacco/Komisija (u daljnjem tekstu: Alliance One), t. 42. do 44. i navedena sudska praksa

( 24 ) Presuda Alliance One, navedena u gornjoj bilješci 23, t. 46. do 48. i navedena sudska praksa

( 25 ) Presuda Alliance One, navedena u gornjoj bilješci 23, t. 49., 50. i 53.

( 26 ) Neslužbeni prijevod

( 27 ) Neslužbeni prijevod

( 28 ) Presuda Alliance One, navedena u gornjoj bilješci 23, t. 64.

( 29 ) Neslužbeni prijevod

( 30 ) Presuda Alliance One, navedena u gornjoj bilješci 23, t. 84. i navedena sudska praksa

( 31 ) Presuda Alliance One, navedena u gornjoj bilješci 23, t. 85. i navedena sudska praksa

( 32 ) Presuda od 16. prosinca 2008., Masdar (UK)/Komisija, C‑47/07 P, Zb. str. I‑9761., t. 76.

( 33 ) Vidjeti članak 296. UFEU‑a, također vidjeti presude od 15. srpnja 1970., ACF Chemiefarma/Komisija, 41/69, Zb., str. 661., t. 76, i od 11. srpnja 1985., Remia i dr./Komisija, 42/84, Zb., str. 2545., t. 26.

( 34 ) Presuda Alliance One, navedena u gornjoj bilješci 23, t. 64.

( 35 ) Presuda od 4. listopada 2001., Italija/Komisija, C‑403/99, Zb., str. I‑6883., t. 41.

( 36 ) Vidjeti gornje t. 8. do 10.

( 37 ) Pretpostavljam da bi se umjesto na uvodnu izjavu 815. odluke trebalo upućivati na uvodnu izjavu 820. jer se potonja odnosi na novčanu kaznu izrečenu Fardemu.

( 38 ) Neslužbeni prijevod

( 39 ) Vidjeti gornje t. 11. do 16.

( 40 ) Vidjeti gornje t. 40. do 44.

( 41 ) Presuda od 10. rujna 2009., Akzo Nobel i dr./Komisija (u daljnjem tekstu: Akzo) C‑97/08 P, Zb., str. I‑8237., t. 58. do 61.

( 42 ) Vidjeti gornju t. 13.

( 43 ) Presuda od 15. lipnja 2005. u spojenim predmetima T‑71/03, T‑74/03, T‑87/03 i T‑91/03 (u daljnjem tekstu: Tokai). Sažetak te presude objavljen je na engleskom jeziku. Njezina puna verzija dostupna je na njemačkom, engleskom i francuskom jeziku na internetskoj stranici Suda.

( 44 ) Presuda Tokai, navedena u prethodnoj bilješci, t. 391. i 392.

( 45 ) Vidjeti uvodnu izjavu 820. u preambuli odluke i t. 28. pobijane presude.

( 46 ) Da je ovo Fardemova žalba, za utvrđivanje Fardemove novčane kazne bilo bi potrebno uzeti u obzir razdoblje tijekom kojeg je isključivo Fardem bio odgovoran za povredu (od 6. siječnja 1982. do 8. lipnja 1995.), prije nego što ga je Kendrion kupio. Međutim, budući da je ovo Kendrionova žalba te da je to društvo solidarno odgovorno za Fardemovu novčanu kaznu, nije potrebno to učiniti. Vidjeti t. 81. do 88. mojeg mišljenja u predmetu Gascogne Sack Deutschland, u kojem razmatram primjenu gornje granice od 10 % na društvo majku i društvo kći u njegovu stopostotnom vlasništvu, koji su zajedno činili jednog poduzetnika u vrijeme utvrđivanja novčane kazne, pri čemu je, međutim, razdoblje povrede počelo prije nego što je društvo majka kupilo društvo kći te se nastavilo nakon te kupovine.

( 47 ) Vidjeti t. 28. i 29. pobijane presude, koje su citiranje u gornjoj t. 73.

( 48 ) Vidjeti gornje t. 11. do 13.

( 49 ) Uvodna izjava 637. u preambuli odluke

( 50 ) Presuda od 16. prosinca 2008., Arcelor Atlantic et Lorraine i dr., C‑127/07, Zb., str. I‑9895., t. 23. i navedena sudska praksa

( 51 ) Neslužbeni prijevod

( 52 ) Bischof + Klein France SAS; FLS Smidth & Co A/s, FLS Plast AS i Groupe Gascogne

( 53 ) Kendrion se poziva na presudu od 17. prosinca 1998., Baustahlgewebe/Komisija, C‑185/95 P (u daljnjem tekstu: Baustahlgewebe), Zb., str. I‑8417.

( 54 ) Kendrion se poziva na presudu od 16. lipnja 2011., Bavaria/Komisija, T‑235/07 (u daljnjem tekstu: Dutch Beer), Zb., str. II‑3229.

( 55 ) Naveden u gornjoj bilješci 54.

( 56 ) Točka 18. pobijane presude

( 57 ) Presuda od 29. rujna 2011., Arkema/Komisija, C‑520/09 P, Zb., str. I‑8901., t. 31.

( 58 ) Vidjeti t. 117. u nastavku.

( 59 ) Vidjeti članak 261. UFEU‑a i članak 31. Uredbe br. 1/2003. Također vidjeti t. 131. i 132. mojeg mišljenja u predmetu Groupe Gascogne.

( 60 ) Vidjeti gornju t. 113.

( 61 ) Vidjeti t. 91. do 94. mojeg mišljenja u tom predmetu.

( 62 ) Navedeno u gornjoj bilješci 4.

( 63 ) Sud je presudom Baustahlgewebe, navedenom u gornjoj bilješci 53, iz razloga ekonomičnosti postupka te radi osiguravanja trenutačnog i učinkovitog pravnog sredstva, ukinuo pobijanu presudu u dijelu u kojem se odnosila na izrečenu novčanu kaznu, pri čemu ju je potvrdio u svim ostalim aspektima.

( 64 ) Vidjeti t. 148. mojeg mišljenja u predmetu Groupe Gascogne.

( 65 ) Navedena u gornjoj bilješci 54.

( 66 ) Vidjeti t. 133. do 138. mojeg mišljenja u predmetu Groupe Gascogne.

( 67 ) Čini mi se da se predmetni Kendrionov zahtjev za smanjenje novčane kazne temelji upravo na presudi Baustahlgewebe: nije podnesen kao zaseban zahtjev za naknadu materijalne i/ili nematerijalne štete; niti bi Sud bio nadležan razmatrati takav zahtjev.