MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA

MICHALA BOBEKA

od 7. rujna 2017. ( 1 )

Predmet C-691/15 P

Europska komisija

protiv

Bilbaína de Alquitranes, SA

Deza, a.s.

Industrial Química del Nalón, SA

Koppers Denmark A/S

Koppers UK Ltd

Koppers Netherlands BV

Rütgers basic aromatics GmbH

Rütgers Belgium NV

Rütgers Poland Sp. z o.o.

Bawtry Carbon International Ltd

Grupo Ferroatlántica, SA

SGL Carbon GmbH

SGL CarbonGmbH

SGL Carbon

SGL Carbon, SA

SGL Carbon Polska S.A.

ThyssenKrupp Steel Europe AG

Tokai erftcarbon GmbH

„Žalba – Okoliš – Razvrstavanje, označivanje i pakiranje određenih tvari i smjesa – Prilagodba tehničkom napretku – Razvrstavanje smole, ugljenog katrana, visokotemperaturne, u 1. kategoriju akutne toksičnosti u vodenom okolišu (H400) i 1. kategoriju kronične toksičnosti u vodenom okolišu (H410)”

I. Uvod

1. Ovaj se predmet odnosi na pomirenje složenih znanstvenih ocjena sa zahtjevom u pogledu zakonitosti upravnih radnji. U slučajevima u kojima je zakonodavstvom utvrđen popis „relevantnih čimbenika” koje je potrebno uzeti u obzir u okviru takve ocjene, treba li taj popis smatrati iscrpnim, u smislu da uprava treba zanemariti sve ostale čimbenike? To je temeljno pravno pitanje u ovom žalbenom postupku.

2. Smola, ugljeni katran, visokotemperaturna (u daljnjem tekstu: CTPHT) (EZ broj 266-028-2), je crna kruta tvar, ostatak iz destilacije visokotemperaturnog ugljenog katrana. Ona je vrsta „UVCB-a”, tvari sa složenim i promjenjivim sastavom. CTPHT je u Uredbi (EU) br. 944/2013 (u daljnjem tekstu: pobijana uredba) ( 2 ) razvrstan u 1. kategoriju akutne toksičnosti u vodenom okolišu (H400) i 1. kategoriju kronične toksičnosti u vodenom okolišu (H410). To razvrstavanje temeljilo se na „zbirnoj metodi”, kod koje se tvari razvrstavaju s obzirom na njihove sastojke.

3. Društvo Bilbaína de Alquitranes, SA i drugi ( 3 ) (u daljnjem tekstu: protivne stranke) dobavljači su i daljnji korisnici CTPHT-a. Pred Općim sudom osporili su valjanost pobijane uredbe. Opći sud presudom u predmetu T-689/13 ( 4 ) poništio je dijelove pobijane uredbe koji su se odnosili na razvrstavanje CTPHT-a (u daljnjem tekstu: pobijana presuda). To je u biti učinio zato što Komisija, prilikom razvrstavanja CTPHT-a u 1. kategoriju akutne toksičnosti u vodenom okolišu (H400) i 1. kategoriju kronične toksičnosti u vodenom okolišu (H410), nije uzela u obzir činjenicu da se CTPHT gotovo i ne otapa u vodi.

4. Komisija predmetnom žalbom osporava pobijanu presudu, pri čemu ističe tri žalbena razloga. Kao prvo, Komisija tvrdi da pobijana presuda nije dostatno obrazložena. Kao drugo, navodi da je Opći sud počinio očitu pogrešku prije svega zaključivši da je Komisija, kada je primjenjivala „zbirnu metodu” razvrstavanja, trebala uzeti u obzir topljivost CTPHT-a kao cjeline. Kao treće, ističe da je Opći sud prekoračio granice svoje nadležnosti nadzora i pritom iskrivio dokaze koji su mu podneseni.

II. Pravni okvir

A. Pravo Unije

1. Uredba (EZ) br. 1272/2008 (u daljnjem tekstu: Uredba CLP)

5. U skladu s člankom 1. Uredbe CLP ( 5 ), „[s]vrha ove Uredbe je osigurati visoku razinu zaštite zdravlja ljudi i okoliša te slobodu kretanja tvari, smjesa i proizvoda […]: (a) usklađivanjem kriterija za razvrstavanje tvari i smjesa […]”.

6. U glavi V. utvrđena su pravila za usklađivanje razvrstavanja tvari, kojima je predviđeno da države članice mogu u određenim slučajevima predložiti usklađeno razvrstavanje (članak 37. stavak 1.). Prijedlog se u takvim slučajevima dostavlja Odboru za procjenu rizika uspostavljenom u skladu s člankom 76. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (u daljnjem tekstu: Uredba REACH) ( 6 ), koji, nakon što zainteresiranim stranama pruži priliku da iznesu primjedbe, Komisiji dostavlja svoje mišljenje (članak 37. stavak 4.).

7. U članku 37. stavku 5. predviđeno je: „Ako Komisija smatra da je usklađeno razvrstavanje i označivanje tvari u pitanju opravdano, ona bez odlaganja dostavlja nacrt odluke o uvrštenju te tvari […], zajedno s odgovarajućim elementima razvrstavanja i označivanja […]”.

8. Taj se nacrt potom donosi u skladu s regulatornim postupkom s kontrolom iz članka 54. stavka 3.

9. Dio 4. Priloga I. Uredbi CLP nosi naslov „Opasnosti za okoliš”. Odjeljak 4.1. sadrži pravila o razvrstavanju s obzirom na opasnost za vodeni okoliš.

10. U skladu s odjeljcima 4.1.2.3. i 4.1.2.4. te tablicom 4.1.0.: „Kriteriji za razvrstavanje tvari u 1. kategoriju akutne toksičnosti definirani su samo na temelju podataka o akutnoj toksičnosti u vodenom okolišu (EC50 ili LC50). Kriteriji za razvrstavanje tvari u od 1. do 3. kategorije kronične toksičnosti slijede stupnjevani pristup pri kojem je prvi korak vidjeti opravdavaju li dostupne informacije o kroničnoj toksičnosti razvrstavanje u dugotrajnu opasnost. Ne postoje li odgovarajući podaci o kroničnoj toksičnosti, sljedeći je korak kombinirati dvije vrste informacija, tj. podatke o akutnoj toksičnosti u vodenom okolišu i podatke o sudbini u okolišu (podaci o razgradivosti i bioakumulaciji) […] Sustav također uvodi razvrstavanje u ‚sigurnosnu mrežu’ [‚rezervno’ razvrstavanje] (4. kronična kategorija) za uporabu kad dostupni podaci ne omogućavaju razvrstavanje prema formalnim kriterijima za 1. akutnu ili od 1. do 3. kronične kategorije, ali ipak postoji razlog za zabrinutost (vidjeti primjer u tablici 4.1.0.). […] ‚Rezervno’ razvrstavanje Kronična toksičnost 4. kategorije Slučajevi u kojima podaci ne dopuštaju razvrstavanje prema gore navedenim kriterijima, ali ipak postoje razlozi za zabrinutost. To, primjerice, uključuje slabo topljive tvari za koje nije zabilježena akutna toksičnost pri vrijednostima do topljivosti u vodi (napomena 4.) i koje nisu brzo razgradive u skladu s odjeljkom 4.1.2.9.5. i imaju pokusom utvrđeni BCF ≥ 500 (ili, ako ga nema, log Kow ≥ 4), što upućuje na potencijal bioakumulacije, koje će biti razvrstane u ovu kategoriju, osim ako ne postoje drugi znanstveni dokazi koji pokazuju da razvrstavanje nije potrebno. Ti dokazi uključuju vrijednosti NOEC za kroničnu toksičnost > topljivost u vodi ili > 1 mg/l, ili drug[e] dokaz[e] brze razgradnje u okolišu od [pored] onih dobivenih bilo kojom od metoda iz odjeljka 4.1.2.9.5. […] Napomena 4.: Pod ‚nije akutno toksično’ podrazumijeva se da je/su L(E)C50 iznad topljivosti u vodi. Također i za slabo topljive tvari (topljivost u vodi < 1 mg/l), ako postoje dokazi da ispitivanje akutne toksičnosti neće dati pravu mjeru svojstvene toksičnosti.”

11. U odjeljku 4.1.3. Priloga I., koji nosi naslov „Kriteriji razvrstavanja za smjese”, predviđeno je sljedeće: „4.1.3.1. Sustav razvrstavanja za smjese obuhvaća sve kategorije koje se koriste za razvrstavanje tvari, tj. 1. kategoriju akutne toksičnosti i od 1. do 4. kategorije kronične toksičnosti. Da bi se za potrebe razvrstavanja smjese s obzirom na opasnost za vodeni okoliš iskoristili svi dostupni podaci, prema potrebi primjenjuje se sljedeće […] 4.1.3.2. Pristup razvrstavanju s obzirom na opasnosti za vodeni okoliš je višerazinski i ovisi o vrsti informacija koje su dostupne za samu smjesu i njezine komponente. Na slici 4.1.2. prikazan je postupak koji se primjenjuje. Elementi višerazinskog pristupa uključuju: – razvrstavanje na temelju ispitanih smjesa, – razvrstavanje na temelju načela premošćivanja, – korištenje ‚zbroja razvrstanih komponenti’ i/ili ‚formule aditivnosti’. Slika 4.1.2. Višerazinski pristup razvrstavanju smjesa s obzirom na akutne i dugotrajne opasnosti za vodeni okoliš

12. U odjeljku 4.1.3.5.5. Priloga I. detaljno se opisuje zbirna metoda. Ta se metoda u biti sastoji od: (i) određivanja udjela koji u ispitivanoj tvari čini svaki pojedini razvrstani sastojak (u postotku); (ii) množenja svakog od tih postotaka s M faktorom (koeficijentom koji odražava opasnost odnosnog sastojka); i, (iii) zbrajanja rezultata za sve sastojke kako bi se dobio konačan postotak. Taj se rezultat potom uspoređuje s nizom pragova koji predstavljaju različite kategorije (1., 2., 3. kategorija kronične toksičnosti i 1. kategorija akutne toksičnosti).

2. Uredba br. 944/2013

13. Uredbom br. 944/2013 je, među ostalim, CTPHT u pogledu toksičnosti u vodenom okolišu razvrstan u 1. kategoriju akutne toksičnosti u vodenom okolišu i 1. kategoriju kronične toksičnosti u vodenom okolišu.

III. Činjenično stanje i postupak

14. Pozadina spora opisana je u točkama 1. do 8. pobijane presude.

15. Protivne stranke su dobavljači i daljnji korisnici CTPHT-a, crne krute tvari, ostatka iz destilacije visokotemperaturnog ugljenog katrana. CTPHT spada u skupinu tvari nepoznatog ili promjenjivog sastava, složenih reakcijskih proizvoda ili bioloških materijala jer ga nije moguće u potpunosti odrediti na temelju njegova kemijskog sastava.

16. Dana 21. studenoga 2011. Odbor za procjenu rizika (u daljnjem tekstu: RAC) ( 7 ) Europske agencije za kemikalije (u daljnjem tekstu: ECHA) usvojio je mišljenje o CTPHT-u. U tom se mišljenju, koje je pratio dokument s RAC-ovom detaljnom analizom (u daljnjem tekstu: prateći dokument), među ostalim predlagalo da se CTPHT razvrsta u 1. kategoriju akutne toksičnosti u vodenom okolišu (H400) i 1. kategoriju kronične toksičnosti u vodenom okolišu (H410).

17. RAC je na temelju podataka o samom CTPHT-u, ističući njihovu manjkavost, smatrao da razvrstavanje s obzirom na toksičnost u vodenom okolišu ne može biti „izravno”. Podaci su prikupljeni bez primjene ultraljubičastog (UV) zračenja, unatoč tomu što su određeni policiklični aromatski ugljikovodični (u daljnjem tekstu: PAH) sastojci CTPHT-a fototoksični. Osim toga, odnosna su istraživanja provedena sa samo jednim punjenjem.

18. RAC je stoga zaključio da se razvrstavanje CTPHT-a treba temeljiti na alternativnom pristupu razvrstavanju, „zbirnoj metodi”. U skladu s tim pristupom, CTPHT-ovih 16 PAH sastojaka, koje je United States Environmental Protection Agency (Agencija za zaštitu okoliša Sjedinjenih Američkih Država, EPA) definirala kao prioritetne tvari i za koje su postojali dostatni podaci u pogledu učinaka i izloženosti (u daljnjem tekstu: 16 PAH sastojaka), zasebno je ispitano u pogledu njihovih toksičnih učinaka u vodenom okolišu. Sukladno RAC-ovu mišljenju, ta je analiza, primjenom metode koja se sastojala od zbrajanja rezultata dobivenih primjenom faktora množenja na različite PAH-ove kako bi se veća važnost pridala visokotoksičnim sastojcima CTPHT-a, pokazala da se CTPHT mora razvrstati u 1. kategoriju akutne toksičnosti u vodenom okolišu (H400) i 1. kategoriju kronične toksičnosti u vodenom okolišu (H410).

19. Komisija je 2. listopada 2013., na temelju RAC-ova mišljenja, usvojila pobijanu uredbu kojom je CTPHT razvrstala u 1. kategoriju akutne toksičnosti u vodenom okolišu (H400) i 1. kategoriju kronične toksičnosti u vodenom okolišu (H410).

IV. Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda

20. Protivne stranke su 20. prosinca 2013. Općem sudu podnijele tužbu za djelomično poništenje pobijane uredbe, u dijelu u kojem je njome CTPHT razvrstan u 1. kategoriju akutne toksičnosti u vodenom okolišu (H400) i 1. kategoriju kronične toksičnosti u vodenom okolišu (H410).

21. Opći je sud presudom od 7. listopada 2015. prihvatio tu tužbu, djelomično poništivši pobijanu uredbu.

22. Opći je sud u točkama 32. do 34. pobijane presude, o kojima će se u nastavku detaljno raspravljati, zaključio sljedeće: „32. Međutim, ni Komisija ni ECHA nisu pred Općim sudom uspjele dokazati da je Komisija, utemeljivši odluku o tome da CTPHT razvrsta u 1. kategoriju akutne toksičnosti u vodenom okolišu (H400) i 1. kategoriju kronične toksičnosti u vodenom okolišu (H410) na pretpostavci da se svi PAH-ovi u toj tvari otapaju u vodenoj fazi te da stoga dolaze u doticaj s vodenim organizmima, uzela u obzir činjenicu da se sastojci CTPHT-a, u skladu s točkom 1.3. pratećeg dokumenta, naslovljenog ‚Fiziološko-kemijska svojstva’, samo u ograničenoj mjeri otpuštaju u vodu i da je ta tvar vrlo stabilna. 33. Kao prvo, ni RAC-ovo mišljenje o CTPHT-u ni prateći dokument ne sadrže nikakvo obrazloženje koje bi pokazivalo da je, u primjeni pretpostavke da se svi PAH-ovi u toj tvari otapaju u vodenoj fazi i da dolaze u doticaj s vodenim organizmima, uzeta u obzir slaba topljivost CTPHT-a u vodi. Nadalje, Komisija i ECHA su u odgovoru na pisano pitanje Općeg suda uspjele dokazati samo da je tijekom postupka razvrstavanja CTPHT-a u obzir uzeta topljivost u vodi 16 PAH sastojaka, zasebno promatranih. Osim toga, Komisija i ECHA odgovarajući na pitanje koje je Opći sud postavio na raspravi samo su navele da se pretpostavljalo da se svi PAH-ovi u CTPHT-u tope u vodi jer se ispitivanje toksičnosti te tvari u vodenom okolišu provodilo na temelju njezinih sastojaka. Međutim, takvo objašnjenje ne dokazuje da je slaba topljivost te tvari uzeta u obzir. 34. Kao drugo, mora se istaknuti da je, sukladno točki 1.3. pratećeg dokumenta, najviša stopa topljivosti CTPHT-a u vodi u odnosu na jedno punjenje bila 0,0014 %. S obzirom na slabu topljivost CTPHT-a u vodi, Komisija ni na koji način nije dokazala da je mogla odnosnu odluku o razvrstavanju te tvari temeljiti na pretpostavci da se svi PAH-ovi u CTPHT-u tope u vodenoj fazi i da dolaze u doticaj s vodenim organizmima. Iz tablice 7.6.2. u pratećem dokumentu proizlazi da 16 PAH sastojaka CTPHT-a čine 9,2 % te tvari. Dakle, pretpostavivši da se svi ti PAH-ovi tope u vodi, Komisija je odnosnu odluku o razvrstavanju u biti temeljila na tome da se 9,2 % CTPHT-a može otopiti u vodi. Međutim, iz točke 1.3. pratećeg dokumenta vidljivo je da takva vrijednost nije realistična, s obzirom na to da najviša stopa iznosi 0,0014 %.”

V. Postupak pred Sudom

23. Komisija žalbom koju je podnijela 17. prosinca 2015. od Suda traži da ukine pobijanu presudu, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje i odredi da će se o troškovima naknadno odlučiti.

24. Protivne stranke od Suda traže da odbije žalbu i naloži Komisiji snošenje troškova. Zahtijevaju da se Komisiji naloži snošenje troškova čak i ako žalba bude prihvaćena.

25. ECHA i društvo GrafTech Iberica, SL, koji su kao intervenijenti pred Općim sudom podupirali Komisiju odnosno protivne stranke, stranke su i postupka pred Sudom.

26. Danska, nizozemska i njemačka vlada intervenirale su u žalbeni postupak u potporu Komisiji.

27. Sud je rješenjem od 7. srpnja 2016. odbio zahtjev za donošenje privremenih mjera, koji su protivne stranke podnijele 24. ožujka 2016. kako bi ishodile suspenziju primjene pobijane uredbe.

28. Komisija, protivne stranke, ECHA te danska, njemačka i nizozemska vlada podnijeli su pisana očitovanja. Komisija, protivne stranke, ECHA, društvo GrafTech Iberica, SL te danska i njemačka vlada iznijeli su usmena očitovanja na raspravi održanoj 15. lipnja 2017.

VI. Ocjena

29. Komisijina žalba temelji se na tri žalbena razloga, koja ću redom razmotriti. Kao prvo, Opći sud nije pružio obrazloženje (A). Kao drugo, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni ne uzevši u obzir topljivost u vodi CTPHT-a kao cjeline (B). Kao treće, Opći sud je prekoračio granice svoje nadležnosti nadzora i pritom iskrivio dokaze koji su mu podneseni (C).

A. Prvi žalbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja

30. Komisija tvrdi da je Opći sud povrijedio svoju obvezu obrazlaganja, čime je prekršio članke 36. i 53. Statuta Suda Europske unije. Komisija u tom pogledu smatra da iz pobijane presude nije jasno smatra li Opći sud da je (i) Komisija pogriješila primijenivši zbirnu metodu (a ne neku drugu metodu, primjerice, metodu izravnog razvrstavanja), ili da je (ii) Komisija na pogrešan način primijenila zbirnu metodu.

31. Ne slažem se da je pobijana presuda nejasna u tom pogledu.

32. Iz ključnih točaka pobijane presude (točke 32. do 34., izložene u točki 22. ovog mišljenja) jasno proizlazi da je Komisija na pogrešan način primijenila zbirnu metodu.

33. U točki 30. pobijane presude navodi se da Komisija „nije ispunila svoju obvezu da vodi računa o svim relevantnim činjenicama i okolnostima kako bi adekvatno uzela u obzir udio u kojem je 16 PAH sastojaka prisutno u CTPHT-u i njihove kemijske učinke”.

34. Dakle, Opći sud navodi da Komisija nije uzela u obzir sve relevantne čimbenike na temelju kojih bi mogla pravilno ocijeniti kemijske učinke sastojaka CTPHT-a. Taj navod o ocjeni sastojaka jasno upućuje na to da je Opći sud zabrinut u vezi načina na koji je Komisija primijenila zbirnu metodu (metoda koja se temelji na razvrstavanju sastojaka, a ne tvari kao cjeline).

35. U točki 31. pobijane presude navedeno je: „U skladu s točkom 7.6. pratećeg dokumenta, za potrebe razvrstavanja CTPHT-a na temelju njegovih sastojaka pretpostavilo se da se svi PAH-ovi u CTPHT-u tope u vodenoj fazi i da stoga dolaze u doticaj s vodenim organizmima.” (moje isticanje)

36. Drugim riječima, Komisija se u okviru primjene metode temeljene na razvrstavanju sastojaka – zbirne metode – vodila pretpostavkom u pogledu topljivosti tih sastojaka.

37. Opći sud i u točki 32. i u točki 33. i u točki 34. pobijane presude povezuje tu pretpostavku s propustom Komisije da uzme u obzir topljivost CTPHT-a kao cjeline ( 8 ). Primjerice, u točki 34. navodi: „S obzirom na slabu topljivost CTPHT-a u vodi, Komisija ni na koji način nije dokazala da je mogla odnosnu odluku o razvrstavanju te tvari temeljiti na pretpostavci da se svi PAH-ovi u CTPHT-u tope u vodenoj fazi i da dolaze u doticaj s vodenim organizmima.” (moje isticanje)

38. Upravo je taj propust da se u obzir uzme slaba topljivost CTHPT-a kao cjeline predstavljao očitu pogrešku u ocjeni koja je opravdavala djelomično poništenje pobijane uredbe.

39. Iz navedenog proizlazi da se zabrinutost Općeg suda odnosi na način na koji je Komisija primijenila zbirnu metodu, a ne na sam odabir te metode.

40. Stoga, Opći sud nije povrijedio svoju obvezu obrazlaganja. Predlažem da se prvi žalbeni razlog odbije kao neosnovan.

41. Zaključno ističem da se pitanje je li Opći sud pogriješio zaključivši da je Komisija u okviru primjene zbirne metode pravno bila obvezna uzeti u obzir topljivost CTPHT-a odnosi na meritum (a razmatra se u okviru analize drugog žalbenog razloga u nastavku). Ne odnosi se na dostatnost obrazloženja koje je Opći sud pružio te stoga nije relevantno za analizu prvog žalbenog razloga.

B. Drugi žalbeni razlog: odabir metode razvrstavanja i/ili njezina pogrešna primjena

1. Prvi dio: odabir pogrešne metode

42. Komisija u svojem prvom žalbenom razlogu tvrdi da pobijana odluka nije jasna u vezi toga je li: (i) Komisija pogriješila primijenivši zbirnu metodu, ili je pak (ii) Komisija primijenila zbirnu metodu na pogrešan način. Komisija ta dva tumačenja pobijane presude redom razmatra u drugom žalbenom razlogu (u njegovu prvom, odnosno drugom dijelu), i zaključuje da svako sadrži pogreške koje se tiču prava.

43. S obzirom na moj odgovor na prvi žalbeni razlog, u skladu s kojim prvo tumačenje koje Komisija predlaže predstavlja netočno tumačenje presude Općeg suda, predlažem da se prvi dio drugog žalbenog razloga odbije kao neosnovan.

2. Drugi dio: pogrešna primjena zbirne metode

i) Komisijin argument: zbirna metoda je iscrpna

44. Komisija tvrdi da ima diskreciju odlučiti postoji li dovoljno podataka za primjenu metode izravnog razvrstavanja ili, podredno, za primjenu načela premošćivanja ( 9 ). Međutim, nakon što utvrdi da ne postoji dovoljno podataka za primjenu bilo koje od tih metoda te stoga odluči primijeniti zbirnu metodu, Komisija ne može uzeti u obzir nikakve podatke ili dokaze osim onih koji su izričito predviđeni u detaljnim pravilima iz Priloga I. Uredbi CLP u kojima se opisuje zbirna metoda.

45. Komisija na temelju tog zapažanja donosi četiri zaključka. Kao prvo, Komisija prilikom razvrstavanja te tvari nije počinila pogrešku u ocjeni ne uzevši u obzir topljivost CTPHT-a kao cjeline. Naime, nije mogla uzeti u obzir topljivost CTPHT-a.

46. Kao drugo, Komisija nije počinila pogrešku u ocjeni vodeći se prilikom primjene zbirne metode pretpostavkom da se relevantni PAH-ovi u CTPHT-u otapaju u vodi. Ta je pretpostavka svojstvena samoj zbirnoj metodi.

47. Kao treće, Komisija jest uzela u obzir udio u kojem su relevantni sastojci prisutni u CTPHT-u kao i njihove kemijske učinke, kako zahtijeva zbirna metoda i sudska praksa (navedena u točki 29. pobijane presude).

48. Kao četvrto, Opći sud pogriješio je navevši da je za primjenu zbirne metode potrebno da relevantni sastojci čine velik udio u tvari koja se razvrstava.

49. Što se tiče četvrte tvrdnje, Opći sud ništa takvo ne navodi te je Komisijino tumačenje pobijane presude očito pogrešno u tom pogledu. I sama Komisija tu je tvrdnju iznijela pomalo nesigurno. Stoga je neću dalje razmatrati.

50. Komisijina prva, druga i treća tvrdnja u biti se sve odnose na isto pitanje. Što se tiče prve i treće tvrdnje, Komisija objema zapravo izražava svoje neslaganje sa zaključkom Općeg suda da je topljivost CTPHT-a kao cjeline relevantan čimbenik koji je bila pravno obvezna uzeti u obzir. Što se tiče druge tvrdnje, Komisiju se u pobijanoj presudi zapravo ne kritizira zbog same pretpostavke, nego zbog činjenice da topljivost CTPHT-a kao cjeline nije uzeta u obzir.

51. Zbog razloga koje navodim u nastavku, smatram da Opći sud nije počinio pogrešku koja se tiče prava.

ii) Što je „relevantan čimbenik” koji se mora uzeti u obzir?

52. Srž svega su „relevantnost” određenog činjeničnog elementa i način na koji se to utvrđuje.

53. U pobijanoj presudi ( 10 ) upućuje se na ustaljenu sudsku praksu u skladu s kojom je Komisija, prije nego što usvoji akt, obvezna uzeti u obzir „sve relevantne čimbenike i okolnosti situacije koja se aktom namjerava urediti”. Tu je obvezu moguće lako pratiti kroz povijest sudske prakse Suda sve do općenitije obveze u pogledu dobre uprave, koja podrazumijeva „obvezu nadležne institucije da pažljivo i nepristrano ispita sve relevantne aspekte pojedinačnog slučaja [i] pravo zainteresirane osobe da se očituje i da dobije dostatno obrazloženu odluku” ( 11 ).

54. Ne smatram – te nijedna od stranaka to ni ne tvrdi – da je u toj sudskoj praksi pogrešno zaključeno da je Komisija pravno obvezna u obzir uzeti sve relevantne čimbenike. Nijedna od stranaka ne tvrdi ni da Komisija u predmetnom slučaju prilikom primjene zbirne metode zapravo jest uzela u obzir topljivost CTPHT-a kao cjeline. Umjesto toga, sporno je pitanje je li topljivost CTPHT-a kao cjeline „relevantan čimbenik” koji se mora uzeti u obzir u okviru zbirne metode.

55. Za početak treba istaknuti da pitanja je li određeni podatak, izvješće, nalaz itd. „relevantan čimbenik”, zbog čega postoji pravna obveza uzeti ga u obzir, i je li taj relevantni čimbenik u praksi uzet u obzir, načelno imaju činjeničnu narav. Opći sud isključivo je nadležan, kao prvo, utvrditi činjenice, osim ako sadržajna netočnost njegovih utvrđenja jasno proizlazi iz dokumenata koji su mu podneseni, te, kao drugo, ocijeniti te činjenice ( 12 ). Stoga, ako se ne navodi da su činjenice iskrivljene ( 13 ), Sud načelno nije nadležan za (ponovnu) ocjenu relevantnosti ( 14 ).

56. Međutim, Komisijin argument u biti se svodi na to da je topljivost CTPHT-a „irelevantna”, zato što njezina relevantnost ne proizlazi iz zbirne metode. Drugim riječima, Komisija nema diskrecijsko pravo utvrđivati što predstavlja „relevantan čimbenik” te je pravno obvezna uzeti u obzir elemente predviđene u Uredbi CLP, i to isključivo te elemente (Prilog I., odjeljci 4.1.3.5., 4.1.3.5.2. i 4.1.3.5.5.).

57. Pitanje je li u Uredbi CLP doista iscrpno određeno što predstavlja relevantan čimbenik - što bi Komisiju sprečavalo da uzme u obzir druge čimbenike - pravno je pitanje.

58. Smatram da Komisija nije lišena diskrecije na taj način. Ona mora ocijeniti postoje li drugi relevantni čimbenici te, ako se takvi čimbenici utvrde, pravno je obvezna, u skladu sa sudskom praksom navedenom u bilješci 11, uzeti ih u obzir ( 15 ).

59. Kako bi se saželo sve gore navedeno i jasno odredilo pravno pitanje o kojem se raspravlja, ovdje je korisno naglasiti četiri različita pravna pitanja koja potencijalno mogu biti predmet sudskog nadzora: – ima li Komisija ikakvu diskreciju određivati „relevantne čimbenike” osim onih koji su predviđeni u relevantnim dijelovima mjerodavnog zakonodavstva; – je li Komisija pravilno upotrijebila tu diskreciju i odredila neki čimbenik kao relevantan; – nakon što je relevantan čimbenik određen, je li Komisija u praksi ispunila svoju pravnu obvezu da taj čimbenik uzme u obzir prilikom izvršavanja svoje diskrecije; – je li Komisija tom čimbeniku pridala odgovarajuću važnost u ocjeni.

60. U okviru drugog dijela drugog žalbenog razloga raspravlja se samo o prvom od gorenavedenih pitanja.

iii) Je li Komisija imala diskreciju?

61. Zakonodavac Unije načelno može Komisiji dati ovlast donošenja akata te joj pritom onemogućiti da u obzir uzima određene čimbenike. Očit primjer toga bila bi zabrana da u svojoj ocjeni uzima u obzir događaje koji su se dogodili prije određenog datuma. Zakonodavac Unije također može Komisiji nametnuti zadaću koja ne dopušta nikakvu diskreciju, primjerice, izračun tonaža ili novčanih plaćanja primjenom matematičke formule.

62. Međutim, smatram da takve slučajeve nije moguće uspoređivati sa slučajevima poput predmetnog koji uključuju (potencijalno odlučujuću) fazu u izrazito složenoj znanstvenoj ocjeni jer su međusobno vrlo različite naravi.

63. Kako je Sud ranije zaključio, „ta diskrecija koju uprava ima, a koja joj je nužna kako bi uzela u obzir različite nepredvidljive činjenice specifične za svaki pojedini slučaj, nije u suprotnosti s općim načelom jednakog postupanja na koje se tužitelj poziva […]. To opće načelo ne znači da uprava, kada primjenjuje odnosnu odredbu, mora samo mehanički primijeniti unaprijed određena pravila i kriterije. Takvo tumačenje bilo bi u sukobu s potrebom da se ocijene često složeni činjenični elementi specifični za svaki pojedini slučaj” ( 16 ).

64. Iako je kontekst tog citata bio prilično različit, opći smisao vrijedi i u predmetnom slučaju. Ako se od uprave zahtijeva da izrazito složene činjenice ocjenjuje bez odgovarajuće slobode, može doći do nepravednih pa čak i bizarnih rezultata.

65. Istina, Komisija ne tvrdi da nije imala diskreciju tijekom čitave ocjene, nego samo tijekom njezinih određenih dijelova.

66. Međutim, smatram da ta analiza sadrži, ako ne inherentno proturječje, onda barem vrlo neprikladnu jukstapoziciju. S jedne strane, Komisija potvrđuje da ima široku marginu diskrecije u pogledu prikladnosti odnosne metode razvrstavanja. S druge strane, ona mora svaku metodu višerazinskog pristupa uzeti u obzir prema strogom hijerarhijskom redoslijedu (metoda izravnog razvrstavanja, načela premošćivanja i zbirna metoda). Osim toga, ako se odluči za zbirnu metodu, Komisija navodi da nema apsolutno nikakvu diskreciju u okviru te metode razvrstavanja. Mora je „mehanički” slijediti, tako da zanemari sve čimbenike koji nisu izričito navedeni u Uredbi CLP.

67. Ne slažem se.

68. Kao prvo i najvažnije, nije mi uvjerljiva dihotomija koju Komisija predlaže u smislu da ima (i) široku diskreciju pri odabiru odgovarajuće metode, a da (ii) u pogledu njezine primjene nema apsolutno nikakvu diskreciju. Oba ta koraka, odnosno odabir i primjena metode, po svojoj naravi predstavljaju dijelove jedne te iste izrazito složene znanstvene ocjene opasnosti. U praksi je za očekivati da će marljiva uprava prvo prikupiti sve dostupne podatke. Potom će na temelju (ne)dostatnosti pojedinih elemenata u tim podacima odabrati metodu, pri čemu, logično, razmatra kakvi su joj podaci potrebni za svaku od metoda.

69. Ne mogu isključiti da, u slučajevima kada Komisija ima diskreciju te kada se ocjena promatra kao cjelina, mogu postojati određeni dijelovi te ocjene u vezi kojih Komisija doista nema diskreciju. Međutim, za takvo raščlanjivanje ocjene mora postojati jasna osnova. U predmetnom slučaju ne vidim takvu osnovu.

70. Želim naglasiti da ni na koji način ne sugeriram da zaključci do kojih je Komisija došla nisu sadržajno točni. Uopće ne ocjenjujem je li razvrstavanje CTPHT-a točno ili netočno. Ovaj element spominjem samo kako bih pokazao da u odabiru metode te stoga i u ukupnoj složenoj znanstvenoj ocjeni postoji diskrecija.

71. Dodao bih da zapravo nije jasno da se Komisija, u ovom konkretnom slučaju, doista kruto držala pristupa koji predlaže. Komisija tvrdi da svaku metodu mora razmotriti prema strogom hijerarhijskom redoslijedu i da u tom pogledu nema nikakvu diskreciju. Međutim, u stvarnosti se čini da je Komisija prilikom ocjenjivanja CTPHT-a skočila izravno s prve metode (izravno razvrstavanje) na treću (zbirna metoda), pri čemu nije izričito razmotrila i odbacila drugu metodu (načela premošćivanja) kao alternativu.

72. Osim toga, postoje još najmanje četiri daljnja elementa koja, po mojemu mišljenju, potvrđuju da se Komisijin argument o apsolutnom nepostojanju diskrecije mora odbiti.

73. Kao prvo, ako promatramo sam tekst, moglo bi se tvrditi da formulacija odjeljka 4.1.3. Priloga I. Uredbi CLP, koji nosi naslov „Kriteriji razvrstavanja za smjese”, dopušta određenu diskreciju: „Da bi se za potrebe razvrstavanja smjese s obzirom na opasnost za vodeni okoliš iskoristili svi dostupni podaci, prema potrebi primjenjuje se sljedeće”. (moje isticanje)

74. U tom se odjeljku potom opisuje višerazinski pristup razvrstavanju. U dijelovima Priloga I. Uredbi CLP koji predviđaju primjenu i sadržaj zbirne metode nigdje se ne zabranjuje uzimanje u obzir i drugih čimbenika pored onih koji su izričito spomenuti ( 17 ).

75. Razumijem argument koji Komisija u ovom kontekstu iznosi u pogledu zakonitosti upravnih radnji, a kojim ukratko ističe da, s obzirom na to da je javno tijelo, ona može djelovati samo unutar granica propisâ. Takav se pristup načelno treba pohvaliti. Međutim, u ovom konkretnom slučaju, tekstualne i sistemske granice propisâ jednostavno nisu toliko uske koliko Komisija navodi.

76. Kao drugo, tu su i širi kontekst te međunarodni korijeni Uredbe CLP. U skladu s njezinom uvodnom izjavom 6.: „Ova se Uredba nastavlja na različite izjave kojima je Zajednica potvrdila svoju namjeru da doprinese globalnom usklađivanju kriterija za razvrstavanje i označivanje, ne samo na razini UN-a, već i ugradnjom međunarodno dogovorenih GHS kriterija u zakonodavstvo Zajednice.”

77. U skladu s tim, višerazinski pristup razvrstavanju opasnosti za vodeni okoliš odražava pristup koji se na međunarodnoj razini koristi u okviru Globalno usklađenog sustava razvrstavanja i označivanja kemikalija (u daljnjem tekstu: GHS). Doista, u Prilogu I. Uredbi CLP postoje značajni dijelovi tog pristupa koji su tekstualno gotovo identični ekvivalentnim smjernicama iz GHS-a ( 18 ).

78. Prilog 9. GHS-u je potpuniji od odjeljka 4. Priloga I. Uredbi CLP. Po mojemu mišljenju, iz Priloga 9. jasno proizlazi da je moguće pružiti detaljne smjernice, ali da je u tom području teško odrediti pravila koja se primjenjuju sasvim sustavno i mehanički. Primjerice, u Prilogu 9. navedeni su „interpretativni problemi” u pogledu „kompliciranih tvari”, koje uključuju „slabo topljive tvari” i „složene ili višedijelne tvari” ( 19 ).

79. Prije opisa usklađenog sustava razvrstavanja, u Prilogu 9. GHS-u se navodi da njegov „cilj nije urediti sve situacije koje se mogu javiti prilikom razvrstavanja. Stoga se treba smatrati živućim dokumentom koji djelomično opisuje temeljna načela sustava, odnosno činjenicu da se u obzir uzimaju izvjesne opasnosti, a ne rizici, i fiksne kriterije. Osim toga, djelomično mora predstavljati zbir prikupljenih iskustava u primjeni sustava, koji uključuje tumačenja koja će omogućiti da se naizgled fiksni kriteriji primijene u raznolikim nestandardnim situacijama” (moje isticanje) ( 20 ).

80. Stoga, jasno je da se međunarodni standardi koje je zakonodavac Unije htio usvojiti Uredbom CLP temelje na mnogo razrađenijem pristupu. Njima se utvrđuju načela te otvoreno priznaje da, iako su smjernice izrazito detaljne, postoje teški slučajevi i da se pravila ne mogu smatrati iscrpnim popisima.

81. Kao treće, smatram da je važno promatrati više od samog konkretnog slučaja te u obzir uzeti cjelokupnu strukturu i djelovanje Uredbe CLP. Komisija tvrdi da u ovom predmetu nije imala diskreciju te na temelju toga zaključuje da je odnosnu tvar potrebno razvrstati u najvišu kategoriju opasnosti. U ovom konkretnom slučaju, taj je zaključak doista u skladu s ciljem Uredbe CLP da se osigura visoka razina zaštite zdravlja ljudi i okoliša. Međutim, što je s drugim slučajevima u kojima bi Komisijina nemogućnost da uzme u obzir druge relevantne čimbenike u konačnici dovela do razvrstavanja u kategoriju opasnosti koja je niža od one koja bi inače bila opravdana?

82. Točno je da postoji „rezervno razvrstavanje”, koje omogućuje da se tvari koje nisu razvrstane u 1. kategoriju akutne opasnosti u vodenom okolišu ili u 1., 2. ili 3. kategoriju kronične opasnosti u vodenom okolišu, ali u vezi kojih ipak postoje razlozi za zabrinutost, razvrstaju u 4. kategoriju kronične opasnosti u vodenom okolišu. Ta mogućnost ublažava rizik od razvrstavanja u „preniske kategorije”.

83. Međutim, smatram da se „rezervno razvrstavanje” takvim mora i smatrati. Njegova je primjena po definiciji krajnje sredstvo. Ako na vidjelo izađu izrazito važni, relevantni čimbenici koji ozbiljno dovode u pitanje razvrstavanje u „prenisku” kategoriju opasnosti, mora ih se uzeti u obzir u okviru glavne ocjene.

84. Ako diskrecija doista postoji, mora se prihvatiti da je ona dvosmjerna. Ako na vidjelo izađu izrazito važni, relevantni čimbenici zbog kojih se čini da je određena kategorija opasnosti „previsoka” da bi se u nju određena tvar razvrstala, i ti se čimbenici moraju uzeti u obzir u okviru glavne ocjene. To je u bitnome stajalište protivnih stranaka.

85. Naglašavam da ništa od navedenoga ne govori ništa o tome što predstavlja „relevantan čimbenik” niti koja mu se važnost mora pridati (vidjeti gornju točku 59.). Na ta pitanja mora, u prvom stupnju, odgovoriti Komisija. U slučaju nadzora, Opći sud mora razmotriti je li u tom pogledu počinjena očita pogreška.

86. Naposljetku, Sud je već razmatrao predmet u vezi CTPHT-a. Predmet T-93/10, Bilbaína/ECHA (u žalbenom postupku, C-287/13 P, Bilbaína/ECHA) (u daljnjem tekstu; Bilbaína I) ( 21 ) odnosio se, u dijelu koji je relevantan za predmetni slučaj, na određivanje CTPHT-a kao vrlo postojanog i vrlo bioakumulativnog (u daljnjem tekstu: vPvB).

87. Da bi tvar odredila kao vPvB, Komisija mora slijediti zahtjeve koji su predviđeni, među ostalim, u Prilogu XIII. Uredbi br. 1907/2006. U verziji te uredbe koja se tada primjenjivala, kriteriji za određivanje tvari kao vPvB-a bili su utvrđeni u odjeljcima 1.1., 1.2. i 1.3. Priloga XIII. U tim se kriterijima nisu spominjala svojstva sastojaka tvari. Unatoč tomu, CTPHT je identificiran kao vPvB na temelju svojstava njegovih sastojaka.

88. Tužitelji su pobijali to odstupanje od kriterija iz Priloga XIII. Opći sud potvrdio je Komisijin pristup. Nakon toga je Sud, povodom žalbe, potvrdio presudu Općeg suda navevši sljedeće u točki 34.: „Točno je da u Prilogu XIII. Uredbi REACH, u verziji koja se primjenjivala u vrijeme donošenja pobijane odluke, nije bilo izričito predviđeno da se tvar može identificirati uzimanjem u obzir PBT ili vPvB svojstava njezinih relevantnih sastojaka. Međutim, nasuprot navodima žaliteljâ, to ne znači da je Prilog XIII. apsolutno onemogućavao da se u obzir uzmu PBT ili vPvB svojstva relevantnih sastojaka tvari.”

89. Osim toga, Sud je potvrdio da je uzimanje u obzir svojstava sastojaka u skladu s ciljevima Uredbe REACH.

90. Postoje očite razlike između tog i ovog predmeta. Osobito, predmet Bilbaína I odnosio se na Uredbu REACH, a ne na Uredbu CLP. Međutim, oba predmeta otvaraju u biti isto načelno pitanje. Kada Komisija može odstupiti od kriterija ocjene tvari koji su predviđeni uredbom i odrediti druge relevantne čimbenike? U predmetu Bilbaína I, Opći sud i Sud su Komisijinu diskreciju da odredi druge relevantne čimbenike u biti potvrdili na temelju: (i) nepostojanja bilo kakve odredbe koja bi onemogućavala takvu diskreciju; i (ii) činjenice da je uzimanje tih čimbenika u obzir bilo u skladu s ciljem Uredbe REACH.

91. Kako je gore navedeno, ni u Prilogu I. Uredbi CLP, kada je riječ o ovom predmetu, ne postoji nijedna odredba koja izričito onemogućuje određivanje drugih relevantnih čimbenika prilikom primjene zbirne metode.

92. Što se tiče ciljeva, upućujem na svoje komentare iz gornjih točaka 81. do 84. Ako prihvatimo da određeni stupanj diskrecije načelno postoji, moramo prihvatiti i da je ta diskrecija dvosmjerna. Može se vršiti na način koji je sasvim u skladu s ciljevima, tako da se tvar razvrsta u višu, strožu kategoriju opasnosti. Međutim, može se vršiti i na način na temelju kojeg će tvar biti razvrstana u nižu, blažu kategoriju opasnosti. To ne znači da su ciljevi Uredbe CLP ugroženi, samo znači da se dostupne informacije potpunije uzimaju u obzir kako bi razvrstavanje bilo što je moguće preciznije.

93. S obzirom na sve navedeno, smatram da je Komisija u okviru primjene zbirne metode pravno bila ovlaštena uzeti u obzir druge relevantne čimbenike a da pritom ne povrijedi Uredbu CLP.

94. Pritom ponovno naglašavam da pitanje koji su to točno relevantni čimbenici predstavlja činjenično pitanje, koje je, osim ako nije došlo do iskrivljavanje činjenica, Opći sud riješio te koje Sud ne može ponovno razmatrati. Osim toga, ističem da Opći sud nigdje nije zaključio (niti je mogao zaključiti) da bi Komisija bila počinila očitu pogrešku da je, hipotetski, u obzir uzela slabu topljivost CTPHT-a i potom razvrstala CTPHT u 1. kategoriju akutne opasnosti u vodenom okolišu ili 1. kategoriju kronične opasnosti u vodenom okolišu. Umjesto toga, Opći je sud pobijanu uredbu djelomično poništio zbog Komisijina objektivnog propusta da taj element uzme u obzir u svojem pristupu.

95. Naposljetku, gornja analiza odnosi se na usko pitanje postojanja diskrecije u posebnom kontekstu predmetnog slučaja. Ne pruža nikakve definitivne zaključke u pogledu širine diskrecije kada u osnovnom propisu postoje značajne i detaljne smjernice, iako se dotiče tog pitanja. Smatram da je riječ o važnom pitanju na koje treba upozoriti, ali na koje ne treba odgovoriti u predmetnom žalbenom postupku.

iv) Zaključak o drugom dijelu drugog žalbenog razloga

96. S obzirom na navedeno, ne smatram da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da je Komisija na pogrešan način primijenila zbirnu metodu i predlažem da se drugi dio drugog žalbenog razloga odbije kao neosnovan. Ako se drugi dio drugog žalbenog razloga treba protumačiti na način da dovodi u pitanje činjeničnu ocjenu koju je Opći sud pružio u pogledu relevantnosti topljivosti CTPHT-a kao cjeline, o čemu se govori u gornjoj točki 55., treba ga odbaciti kao nedopuštenog.

C. Treći žalbeni razlog: prekoračenje granica nadzora i iskrivljavanje dokaza

97. Komisija tvrdi da je Opći sud prekoračio granice svoje nadležnosti nadzora time što nije razmatrao samo je li počinjena pogreška u ocjeni i time što je ocjenu Komisije zamijenio vlastitom ocjenom, pritom iskrivivši dokaze koji su mu podneseni.

98. Komisija u biti tvrdi da je Opći sud pogriješio pridavši tako veliku važnost pretpostavci da se PAH sastojci otapaju u vodi. To je bio samo jedan od mnogih čimbenika na kojima se temeljila znanstvena ocjena. Osim toga, Opći sud ju je izvukao izvan konteksta.

99. Ne slažem se.

100. Smatram da je Komisijina tvrdnja pogrešna jer se temelji na pogrešnom tumačenju pobijane presude. Kako je objašnjeno u gornjoj točki 50., Opći sud ne kritizira Komisiju zato što je pretpostavila da se sastojci CTPHT-a otapaju u vodi. Nije zaključio da se Komisija nije mogla voditi tom pretpostavkom. Umjesto toga, Opći sud smatra da Komisija, kada se vodila tom pretpostavkom, nije uzela u obzir topljivost CTPHT-a kao cjeline.

101. Komisijin treći žalbeni razlog može se već na temelju toga odbiti kao neosnovan.

102. Međutim, ako bi se treći žalbeni razlog protumačilo na način da je Opći sud prekoračio granice svoje nadležnosti nadzora time što je: (i) topljivost CTPHT-a kao cjeline odredio relevantnim čimbenikom, ili time što je (ii) tom čimbeniku pridao preveliku važnost, iznosim sljedeća zapažanja.

103. Kao prvo, pitanje ima li Komisija uopće diskrecijsko pravo odrediti topljivost CTPHT-a kao cjeline kao relevantan čimbenik razmatralo se u okviru analize drugog dijela drugog žalbenog razloga. Ima.

104. Kao drugo, kako je navedeno u gornjoj točki 55., pitanje je li topljivost CTPHT-a kao cjeline „relevantan čimbenik”, zbog čega postoji pravna obveza uzeti ga u obzir, ima činjeničnu narav te je stoga u isključivoj nadležnosti Općeg suda, osim ako su činjenice iskrivljene ( 22 ).

105. Komisija tvrdi da je Opći sud iskrivio činjenice time što je upućivanje na topljivost sastojaka CTPHT-a izvukao iz konteksta te što njegovu važnost nije razmotrio u kontekstu zbirne metode. Komisija ne navodi izričito da je Opći sud iskrivio činjenice kada je topljivost CTPHT-a kao cjeline odredio kao relevantan čimbenik.

106. Međutim, ako bi se njezine navode moglo na taj način protumačiti, dovoljno je reći da topljivost tvari kao cjeline zasigurno nije nevažan element ili malen detalj. Topljivost tvari spominje se nekoliko puta u dijelu 4. Priloga I. Uredbi CLP u vezi ocjene toksičnosti u vodenom okolišu te je izričito navedena kao izvor problema u slučaju slabe topljivosti ( 23 ). O njoj se opširno raspravlja i u Prilogu 9. GHS-u, koji je u pravo Unije uključen osobito putem dijela 4. Priloga I. Uredbi CLP ( 24 ). Dakle, Opći sud nije iskrivio činjenice u pogledu relevantnosti tog čimbenika.

107. Kao treće, što se tiče važnosti koju je Opći sud pridao topljivosti CTPHT-a kao cjeline, samo ističem da se u pobijanoj presudi o tome ništa ne govori. U pobijanoj presudi se ne navodi da bi topljivost CTPHT-a kao cjeline nužno „nadjačala” sve ostale čimbenike da ju je Komisija uzela u obzir. Opći sud samo zaključuje da je Komisija počinila očitu pogrešku jer je objektivno propustila uzeti u obzir topljivost CTPHT-a kao cjeline (također vidjeti gornju točku 93.).

108. S obzirom na navedeno, smatram da Opći sud nije prekoračio granice svoje nadležnosti nadzora zakonitosti pobijane uredbe niti je iskrivio činjenice. Posljedično, treći žalbeni razlog mora se odbiti kao neosnovan.

VII. Zaključak

109. Predlažem da Sud: – odbije žalbu kao neosnovanu; – naloži Europskoj komisiji snošenje vlastitih troškova te troškova protivnih stranaka i društva GrafTech Iberica, SL; – naloži Europskoj agenciji za kemikalije (ECHA) i intervenijentima snošenje vlastitih troškova.

( 1 ) Izvorni jezik: engleski

( 2 ) Uredba Komisije od 2. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju te pakiranju tvari i smjesa za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku (SL 2013., L 261, str. 5.)

( 3 ) Deza, a.s.; Industrial Química del Nalón, SA; Koppers Denmark A/S; Koppers UK Ltd; Koppers Netherlands BV; Rütgers basic aromatics GmbH; Rütgers Belgium NV; Rütgers Poland Sp. z o.o.; Bawtry Carbon International Ltd; Grupo Ferroatlántica, SA; SGL Carbon GmbH; SGL Carbon GmbH; SGL Carbon; SGL Carbon, SA; SGL Carbon Polska S.A.; ThyssenKrupp Steel Europe AG; Tokai erftcarbon GmbH

( 4 ) Presuda od 7. listopada 2015., Bilbaína de Alquitranes i dr./Komisija (T‑689/13, neobjavljena, EU:T:2015:767)

( 5 ) Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, o izmjeni i stavljanju izvan snage Direktive 67/548/EEZ i Direktive 1999/45/EZ i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (SL 2008., L 353, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 20., str. 3.)

( 6 ) Uredba (EZ) Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 2006., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.)

( 7 ) Koja se spominje u članku 76. stavku 1. točki (c) Uredbe br. 1907/2006.

(

)

„[…] ni Komisija ni ECHA nisu pred Općim sudom uspjele dokazati da je Komisija […] uzela u obzir činjenicu da se sastojci CTPHT-a […] samo u ograničenoj mjeri otpuštaju u vodu i da je ta tvar vrlo stabilna. […] ni RAC-ovo mišljenje o CTPHT-u ni prateći dokument ne sadrže nikakvo obrazloženje koje bi pokazivalo da je […] uzeta u obzir slaba topljivost CTPHT-a u vodi. […] Međutim, takvo objašnjenje ne dokazuje da je slaba topljivost te tvari uzeta u obzir.”

( 9 ) To je u biti razvrstavanje na temelju podataka o sličnim tvarima.

( 10 ) Presuda od 7. listopada 2015., Bilbaína de Alquitranes i dr./Komisija (T‑689/13, neobjavljena, EU:T:2015:767, t. 24.)

( 11 ) Presuda od 21. studenoga 1991., Technische Universität München (C‑269/90, EU:C:1991:438, t. 14.) i presuda od 29. ožujka 2012., Komisija/Estonija (C‑505/09 P, EU:C:2012:179, t. 95.)

( 12 ) Članak 256. UFEU-a i prvi stavak članka 58. Statuta Suda

( 13 ) Komisija doista tvrdi da je Opći sud iskrivio dokaze koji su mu podneseni, ali to čini zasebno u okviru trećeg žalbenog razloga i na način koji ne utječe na predmetnu analizu (osobito vidjeti točke 104. i 105. u nastavku).

( 14 ) Rješenje od 27. ožujka 2014., Polyelectrolyte Producers Group i dr./Komisija (C‑199/13 P, neobjavljeno, EU:C:2014:205, t. 33. do 36.)

( 15 ) Zasebno je pitanje mijenjaju li ti čimbenici ishod ocjene te ono načelno spada u okvir Komisijine diskrecije da provodi složene znanstvene ocjene, kako potvrđuje ta ista sudska praksa.

( 16 ) Presuda od 7. lipnja 1972., Brandau/Vijeće (46/71, EU:C:1972:50, t. 12. do 14.). U tom smislu, također vidjeti presudu od 7. svibnja 1992., Vijeće/Brems (C‑70/91 P, EU:C:1992:201) i mišljenje nezavisnog odvjetnika M. Darmona u predmetu Vijeće/Brems (C‑70/91 P, EU:C:1992:77, str. 2993. i 2994.).

( 17 ) Vidjeti rješenje od 22. svibnja 2014., Bilbaína de Alquitranes i dr./ECHA (C‑287/13 P, neobjavljeno, EU:C:2014:599, t. 34.), u kojem je slično nepostojanje izričitih ograničenja upotrijebljeno kao čimbenik u prilog zaključku da diskrecija postoji (također vidjeti točku 90. u nastavku).

( 18 ) Prilog 9. Globalno usklađenom sustavu razvrstavanja i označivanja kemikalija (GHS), četvrto izdanje. Dostupan na: https://www.unece.org/fileadmin/DAM/trans/danger/publi/ghs/ghs_rev04/English/ST-SG-AC10-30-Rev4e.pdf.

( 19 ) Točka A9.1.10., također vidjeti točke A9.3.5.7. i A9.3.5.10.

( 20 ) Točka A9.1.16.

( 21 ) Presuda od 7. ožujka 2013., Bilbaína de Alquitranes i dr./ECHA (T‑93/10, EU:T:2013:106). Rješenje od 22. svibnja 2014., Bilbaína de Alquitranes i dr./ECHA (C‑287/13 P, neobjavljeno, EU:C:2014:599).

( 22 ) Rješenje od 27. ožujka 2014., Polyelectrolyte Producers Group i dr./Komisija (C‑199/13 P, neobjavljeno, EU:C:2014:205, t. 33.).

( 23 ) Odjeljak 4.1.2.10. Priloga I. u kojem se navode problemi u pogledu razvrstavanja slabo topljivih anorganskih spojeva i metala; odjeljak 4.1.2.6. i 4. kategorija za „rezervno razvrstavanje”, o čemu se govori u gornjim točkama 82. i 83. Topljivost je dio definicije „raspoloživosti” iz odjeljka 4.1.1.1.

( 24 ) Vidjeti gornju točku 78.