36.

U tim okolnostima, sud koji je uputio zahtjev smatra da se glavno pitanje koje u predmetnim slučajevima otvaraju zahtjevi za spajanje obitelji tiče odnosa između zabrana ulaska izrečenih u skladu s Direktivom o vraćanju i zaštite temeljnih prava, osobito prava na poštovanje obiteljskog života i najboljeg interesa djeteta, kao i poštovanja članka 20. UFEU‑a. U skladu s tim, sud koji je uputio zahtjev postavio je sljedeća prethodna pitanja: „1. Treba li pravo Unije, posebice članak 20. UFEU‑a i članke 5. i 11. [Direktive o vraćanju], u vezi s člancima 7. i 24. Povelje, tumačiti na način da mu je, u određenim okolnostima, protivna nacionalna praksa na temelju koje se zahtjev za boravak u kontekstu spajanja obitelji s građaninom Unije, koji je u državi članici u kojoj živi odnosni građanin Unije koji nije koristio svoje pravo slobodnog kretanja i poslovnog nastana i koji ima državljanstvo te države članice (u daljnjem tekstu: statični građanin Unije) podnio njegov član obitelji, državljanin treće zemlje, odbija ispitati, po potrebi zajedno s donošenjem odluke o udaljavanju, isključivo zato što odnosni član obitelji, državljanin treće zemlje, podliježe važećoj zabrani ulaska s europskom dimenzijom? (a) Je li za ocjenu takvih okolnosti važno da između statičnog građanina Unije i člana njegove obitelji, državljanina treće zemlje, postoji odnos ovisnosti koji nadilazi samu obiteljsku vezu? Ako jest, koji su čimbenici relevantni za utvrđivanje postojanja tog odnosa ovisnosti? Mogu li se smjernice u tom pogledu pronaći u sudskoj praksi koja se odnosi na postojanje obiteljskog života u smislu članka 8. EKLJP‑a i članka 7. Povelje? (b) Što se tiče osobito malodobne djece, zahtijeva li članak 20. UFEU‑a više od biološke veze između roditelja koji je državljanin treće zemlje i djeteta koje je građanin Unije? Je li u tom pogledu važan dokaz zajedničkog života ili su dostatne emocionalne i financijske veze, kao što su modaliteti smještaja ili posjeta i plaćanje alimentacije? Mogu li se smjernice u tom pogledu pronaći u zaključcima Suda u presudama [Ogieriakhi ( 29 ); Singh i dr. ( 30 ) i O. i dr. ( 31 ) U tom smislu, također vidjeti predmet Chavez‑Vilchez i dr., koji je trenutačno u tijeku pred Sudom ( 32 )]? (c) Je li za ocjenu takvih okolnosti važno da je obiteljski život započeo u trenutku kada je državljanin treće zemlje već podlijegao zabrani ulaska te je, dakle, znao da nezakonito boravi u državi članici? Bi li bilo korisno pozvati se na tu činjenicu u svrhu sprječavanja moguće zlouporabe postupka za odobravanje boravka u kontekstu spajanja obitelji? (d) Je li za ocjenu takvih okolnosti važno da nikakav pravni lijek, u smislu članka 13. stavka 1. [Direktive o vraćanju], nije podnesen protiv odluke o izricanju zabrane ulaska ili da je žalba na takvu odluku odbijena? (e) Je li relevantna činjenica da je zabrana ulaska izrečena zbog razloga javnog poretka ili zbog nezakonitog boravka? Ako jest, treba li također ispitati predstavlja li odnosni državljanin treće zemlje ujedno i stvarnu, trenutačnu i dovoljno ozbiljnu opasnost koja ugrožava temeljni interes društva? U tom pogledu, mogu li se članci 27. i 28. [Direktive 2004/38], koji su preneseni u članke 43. i 45. Vreemdelingenweta, i povezana sudska praksa Suda o javnom poretku primijeniti po analogiji na članove obitelji statičnih građana Unije (vidjeti predmete Rendón Marín i CS, koji su trenutačno u tijeku pred Sudom) ( 33 )? 2. Treba li pravo Unije – posebice članak 5. [Direktive o vraćanju] i članke 7. i 24. Povelje – tumačiti na način da mu je protivna nacionalna praksa na temelju koje je moguće pozivati se na važeću zabranu ulaska kako bi se odbio ispitati kasnije podneseni zahtjev za spajanje obitelji sa statičnim građaninom Unije, podnesen na državnom području države članice, a da nije uzet u obzir obiteljski život i najbolji interes u to uključene djece, što je navedeno u tom kasnije podnesenom zahtjevu? 3. Treba li pravo Unije – posebice članak 5. [Direktive o vraćanju] i članke 7. i 24. Povelje – tumačiti na način da mu je protivna nacionalna praksa na temelju koje se protiv državljanina treće zemlje, koji već podliježe važećoj zabrani ulaska, odluka o udaljavanju donosi a da nije uzet u obzir obiteljski život i najbolji interes u to uključene djece, što je navedeno u zahtjevu za spajanje obitelji sa statičnim građaninom Unije podnesenom nakon donošenja zabrane ulaska? 4. Treba li članak 11. stavak 3. [Direktive o vraćanju] shvatiti na način da državljanin treće zemlje u načelu mora uvijek podnijeti zahtjev za ukidanje ili suspenziju važeće i konačne zabrane ulaska izvan Europske unije ili postoje okolnosti u kojima taj zahtjev može podnijeti u Europskoj uniji? (a) Treba li članak 11. stavak 3. treći i četvrti podstavak [Direktive o vraćanju] shvatiti na način da zahtjev iz članka 11. stavka 3. prvog podstavka [te direktive], koji određuje da se ukidanje ili suspenzija zabrane ulaska može razmatrati samo kada odnosni državljanin treće zemlje dokaže da je napustio državno područje države članice u potpunosti poštujući odluku o vraćanju, mora u cijelosti biti ispunjen u svakom pojedinačnom slučaju ili u svim kategorijama slučajeva? (b) Je li člancima 5. i 11. [Direktive o vraćanju] protivno tumačenje na temelju kojega se zahtjev za boravak u kontekstu spajanja obitelji sa statičnim građaninom Unije koji nije koristio svoje pravo slobodnog kretanja i poslovnog nastana smatra implicitnim (privremenim) zahtjevom za ukidanje ili suspenziju važeće i konačne zabrane ulaska pri čemu se, ako se ispostavi da nisu ispunjeni uvjeti za boravak, ponovno uspostavlja važeća i konačna zabrana ulaska? (c) Je li relevantna činjenica da obveza podnošenja zahtjeva za ukidanje ili suspenziju u zemlji podrijetla može dovesti samo do privremenog razdvajanja državljanina treće zemlje i statičnog građanina Unije? Postoje li ipak okolnosti u kojima je takva privremena razdvojenost protivna člancima 7. i 24. Povelje? (d) Je li relevantna činjenica da obveza podnošenja zahtjeva za ukidanje ili suspenziju u zemlji podrijetla može dovesti samo do toga da građanin Unije samo mora, ako je to potrebno, napustiti područje Europske unije na određeno vrijeme? Postoje li okolnosti u kojima je činjenica da građanin Unije mora napustiti područje Europske unije na određeno vrijeme protivna članku 20. UFEU‑a?”