Žalba koju je 26. lipnja 2018. podnio European Citizens' Initiative One of Us protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 23. travnja 2018. u predmetu T-561/14: European Citizens' Initiative One of Us i drugi protiv Europske komisije

(Predmet C-418/18 P)

(2018/C 341/06)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: European Citizens' Initiative One of Us (zastupnik: P. Diamond, Barrister, R. Kiska, Solicitor)

Druge stranke u postupku: Republika Poljska, Europska komisija, Europski Parlament, Vijeće Europske unije

Zahtjevi

Žalitelj od Suda zahtijeva da:

— ukine presudu Općeg suda od 23. travnja 2018. u predmetu T-561/14;

— poništi Komunikaciju Komisije COM(2014) 355 final od 28. svibnja 2014.;

— naloži Komisiji da naknadi troškove žalbenog postupka i troškove rasprave u prvom stupnju.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

Kao prvo, Opći sud pogrešno je primijenio članak 117. UEU-a s obzirom na članak 11. stavak 4. UEU-a, članak 24. UFEU-a i Uredbu 211/2011 (1); sve Komisijine diskrecijske ovlasti moraju biti usklađene s ciljevima EGI-ja. Presudom Općeg suda nije se uzela u obzir zakonodavna svrha Uredbe te se slijedom toga od nje napravilo mrtvo slovo na papiru.

Kao drugo, Opći sud pogriješio je u tome što nije utvrdio da se Komunikacijom Komisije COM(2014) 355 final (2) nije odvojeno utvrdilo pravne i političke zaključke inicijative kao što se to zahtijeva Uredbom (EU) br. 211/2011.

Kao treće, Opći sud nije ispitao Komunikaciju Komisije COM(2014) 355 final pravilnom traženom razinom pažnje. Opći sud primijenio je kriterij ograničenog ispitivanja, i to onaj očite pogreške.

Kao četvrto, u svakom slučaju, čak i da je kriterij ispitivanja kako ga je primijenio Opći sud bio pravno pravilan (što žalitelj ne prihvaća), Opći sud nije utvrdio da razlozi koje je Komisija navela u Komunikaciji Komisije COM(2014) 355 final ispunjavaju kriterij očite pogreške; Komisija, među ostalim, nije pravilno primijenila presudu C-34/10 Oliver Brüstle/Greenpeace e.V; nije razmotrila posljedice sustava „trostruke zaštite” kojim se ne propisuju etički zaštitni mehanizmi (i, zapravo, pružaju poticaji državama članicama da smanje vlastite etičke zaštitne mehanizme kako bi dobile sredstva za istraživanje). Komisija je nadalje počinila očitu pogrešku time što je sugerirala da je pružanje pristupa pobačaju međunarodna obveza koja potječe od programa djelovanja ICPD-a iz 1994. i Milenijskih razvojnih ciljeva UN-a; pogriješila je i u svojoj nelogičnoj tezi da je financiranje organizacija koje promiču i prakticiraju pobačaj u zemljama u razvoju korisno za zdravlje majki, a ne povećanje sredstava za zdravstvene sustava tih nacija koji nemaju dovoljno osoblja i nisu dovoljno opskrbljeni.

Kao peto, Opći sud pogriješio je time što je pogrešno karakterizirao EGI, naime kao takvu da se njome podnose tri posebna zakonodavna prijedloga a ne jedan za zaštitu dostojanstva embrija. Stoga Opći sud nije pravilno pristupio pitanjima u predmetu.

(1) Uredba (EU) br. 211/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o građanskoj inicijativi (SL 2011., L 65, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 31.)

(2) Komunikacija Komisije o europskoj građanskoj inicijativi „One of us”