ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kada je riječ o promaknuću u slučaju međuinstitucijskog premještaja, potrebno je usporediti zasluge premještenih dužnosnika s onim dužnosnicima koji su još bili njihovi suradnici tijekom godine koja prethodi njihovu premještaju. Naime, za odluku može li dužnosnik biti promaknut s retroaktivnim učinkom od 1. siječnja godine N. tijelo za imenovanje u praksi može samo usporediti prethodne zasluge dužnosnika, osobito tijekom godine N-1 i u pogledu izvješća o ocjeni uspješnosti tih dužnosnika tijekom godina N-1 i godina prije.

Odluka o promaknuću donosi se retroaktivno, tako da stupa na snagu na datum kada je dotični dužnosnik radio za instituciju nadležnu za odlučivanje o njegovu promaknuću. Naime, s obzirom na to da odluka o promaknuću pretpostavlja postojanje slobodnog mjesta na teret proračuna koje odgovara predmetnom razredu i da svaka institucija, na temelju članka 6. Pravilnika, autonomno utvrđuje broj radnih mjesta u svojoj strukturi te, u skladu s time, popis slobodnih radnih mjesta, institucija nadležna za donošenje odluke o promaknuću može promaknuti dotičnog dužnosnika samo na dan kada ga može zaposliti na radno mjesto u svojoj strukturi, odnosno u razdoblju u kojem je taj dužnosnik zaposlen u toj instituciji.

Stoga valja navesti da se bodovi koji su dodijeljeni u godini N na temelju mjere „prorata temporis”, bilo da se temelje na usporedbi zasluga stečenih u godini N ili proizlaze iz jednostavne fiktivne ekstrapolacije na temelju usporedbe zasluga ostvarenih u godini N-1, mogu dodjeljivati toliko dugo dok dotični dužnosnik radi za instituciju koja je nadležna za usporednu ocjenu zasluga i stoga za donošenje odluke o promaknuću. Naime, s obzirom na to da se dodjela tih bodova, kao i kasnije intervencije Zajedničkog odbora za promaknuće i tijela za imenovanja, obavlja u okviru postupka promaknuća za godinu N, kako bi se utvrdio datum promaknuća dotičnog dužnosnika, ti se bodovi mogu dodijeliti samo do datuma do kada je institucija nadležna za usporedbu zasluga predmetnog dužnosnika sa zaslugama njegovih suradnika u navedenoj instituciji i do kada ga može promaknuti, a to je datum premještaja tog dužnosnika.

(t. 37., 38. i 40.)
U izjavi Euroskupine od istog dana navedeno je, među ostalim, sljedeće:

„Euroskupina prima na znanje da su grčka tijela i privatni sektor postigli dogovor o općim uvjetima ponude za zamjenu u okviru PSI‑ja koji se odnosi na sve imatelje vrijednosnih papira iz privatnog sektora. Tim se dogovorom jamči popust od 53,5 %. Euroskupina procjenjuje da je taj dogovor odgovarajuća osnova za upućivanje poziva za zamjenu imateljima grčkih državnih vrijednosnih papira (PSI). Uspjeh PSI‑ja nužan je preduvjet za program koji bi trebao zamijeniti sadašnji program. Euroskupina računa na znatno sudjelovanje privatnih vjerovnika u zamjeni duga, što će uvelike pridonijeti održivosti duga [Helenske Republike].

[…]

Euroskupina prima na znanje činjenicu da je to što Eurosustav […] drži vrijednosne papire grčke države u javnom interesu. Euroskupina prima na znanje činjenicu da će se dobit ostvarena od vrijednosnih papira grčke države koji su u vlasništvu Eurosustava pripisati dobiti ESB‑a i [nacionalnih središnjih banaka]. ESB‑ova dobit isplatit će se [nacionalnim središnjim bankama] u skladu sa statutarnim pravilima o raspodjeli ESB‑ove dobiti. Dobit [nacionalnih središnjih banaka] isplatit će se državama članicama europodručja u skladu sa statutarnim pravilima [navedenih banaka] u području raspodjele dobiti.

[…]

Odnosni doprinosi privatnog i javnog sektora jamče da će omjer javnog duga [Helenske Republike] imati padajuću putanju kako bi se u 2020. doseglo 120,5 % BDP‑a. Na toj osnovi i ako se politička uvjetovanost određena u okviru programa ispunjava na trajnoj osnovi (and provided policy conditionality under the programme is met on an ongoing basis), Euroskupina potvrđuje da su države članice europodručja spremne, putem EFSF‑a i uz nadu da će MMF dati znatan doprinos, osigurati dodatni javni program u iznosu koji može doseći do 130 milijardi eura [do] 2014.

Podrazumijeva se da isplate u svrhu rada PSI‑ja i konačna odluka o odobravanju jamstava za [novi] program ovise o uspješnoj operaciji PSI‑ja i potvrđivanju od strane Euroskupine na temelju ocjene koju trojka da glede pravne provedbe prethodno dogovorenih mjera [od strane Helenske Republike]. (It is understood that disbursements for the PSI operation and the final decision to approve the guarantees for the second programme are subject to a successful PSI operation and confirmation, by the Eurogroup on the basis of an assessment by the Troïka, of the legal implementation by Greece of the agreed prior actions). Javni sektor odlučit će o točnom iznosu financijske potpore koju treba pružiti u okviru [novog] grčkog programa na početku ožujka, kada će rezultati PSI‑ja biti poznati i kada će se prethodne mjere provesti.

Ponavljamo svoju predanost pružanju odgovarajuće podrške [Helenskoj Republici] tijekom trajanja sporazuma i nakon njega do kada ponovno nađe pristup tržištima, pod uvjetom da u potpunosti poštuje zahtjeve i ciljeve programa prilagodbe.”
86

Osim toga, tužitelji ističu da prema nacionalnom zakonodavstvu i sudskoj praksi transakcija pripajanja nije dovela do prestanka jednog subjekta niti do stvaranja drugog. Zaključuju iz toga da transakcija pripajanja nije dovela do toga da su oni sami stekli novi udjel u društvu Banca Mediolanum.
93

Prije svega, pobijana odluka u svojoj uvodnoj izjavi 11., koja se nalazi u njezinoj točki 2., koja se odnosi na opis mjera i korisnika, predstavlja predmetnu mjeru tako da navodi podatke iznesene u gornjim točkama 3. i 4., a potom u uvodnoj izjavi 22. iznosi ključne financijske podatke zaklade Fundación Elche od prosinca 2009. do prosinca 2011., nakon što je u uvodnoj izjavi 21. uputila na vlasničke i organizacijske veze između te zaklade i tužitelja. Potom se, nakon izvršene analize u uvodnim izjavama 63. i 66. do 69. pobijane odluke, zaključuje da korisnik predmetne mjere nije zaklada Fundación Elche, nego tužitelj. Objašnjenja u točkama 70. do 88., koje slijede to utvrđenje, odnose se na opis prednosti, dok se uvodne izjave 91. do 95. odnose na kvantifikaciju elementa potpore. U ovom se stadiju više ne spominje zaklada Fundación Elche, a samim time ni njezina ekonomska i financijska situacija.
169

U ovom slučaju, nužno je prvo konstatirati da mjere 1. i 4. nisu bile donesene istodobno, nego je više od jedne godine prošlo između izdavanja dvaju jamstava. Osim toga, tužitelj nije osporio da povećanje jamstva, što je odlučeno u okviru mjere 4., nije bilo predviđeno prilikom dodjele mjere 1. i nije bilo obuhvaćeno planom održivosti iz svibnja 2009. Usto valja konstatirati da je mjera 4. donesena kako bi njome bile obuhvaćene financijske posljedice neplaćanja dospjelog zajma za koji je izdano jamstvo, koje se može pripisati zakladi Fundación Valencia. U tom je pogledu točno da postoji veza između cilja koji se sastoji od omogućavanja zakladi Fundación Valencia da se suoči s financijskim posljedicama tog neplaćanja i cilja koji se u početku sastojao od unosa novog kapitala u tužitelja, s obzirom na to da je do neplaćanja došlo u okviru vraćanja zajma koji je dan radi financiranja unosa svježeg kapitala. Međutim, unatoč tomu, kao što je to sam tužitelj istaknuo, svrha mjere 4. razlikuje se od svrhe mjere 1., jer je u prvome redu namijenjena pokrivanju plaćanja od strane zaklade Fundación Valencia glavnice, kamata i troškova do kojih je došlo zbog navedenog neplaćanja, do kojeg je pak prema tužitelju došlo zbog toga što zaklada Fundación Valencia nije mogla pravovremeno prodati paket tužiteljevih dionica. Naposljetku, kada je riječ o tužiteljevoj situaciji u trenutku predmetnih intervencija, valja voditi računa o činjenici da je do povećanja kapitala već došlo u trenutku donošenja mjere 4., zbog čega se tužiteljeva financijska situacija na taj dan razlikovala od njegove financijske situacije na dan donošenja mjere 1.
427

Drugim i trećim dijelom četvrtog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da Komisija nije objasnila zašto bi tržišno natjecanje koje društvo Three provodi na veleprodajnom tržištu bilo osobito uspješno u odnosu na tržišno natjecanje ostalih operatora, čiji predvidiv tržišni udio nije ispitan. Ne samo da svi ostali sudionici na tržištu imaju znatno jači položaj od društva Three, nego je ta situacija potrajala neko vrijeme te je slab rast tržišnih udjela koji je nedavno zabilježio Three ostao ograničen i nije utjecao na tržišnu strukturu ili dinamiku. K tomu, Komisija je, time što je kvalificirala društvo Three kao subjekt sa „značajnom snagom tržišnog natjecanja”, počinila pogreške u analizi tržišnih udjela, kao i u analizi bruto udjela novih korisnika društva Three i u kvalitativnoj analizi važnosti društva Three na veleprodajnom tržištu.
449

Osim prigovora o nepostojanju izvješća o raspodjeli dobiti u prilog poreznom rješenju iz 2007., koji je odbijen zbog razloga navedenih u točkama 430. do 435. ove presude, Komisija je osporavala naknadu irskih podružnica ASI‑ja i AOE‑a u obliku dobiti raspodijeljene na te podružnice na temelju poreznog rješenja iz 2007., pobijajući ad hoc izvješća koja su podnijeli Irska i društvo Apple Inc., kako bi opravdali ex post činjenicu da se ta dobit nalazila u okviru raspona po tržišnim uvjetima. Konkretno, Komisija je dovela u pitanje pouzdanost ad hoc izvješća koja su podnijeli Irska i Apple Inc., i to zbog toga što društva odabrana za studiju usporedivosti na kojoj su se navedena izvješća temeljila nisu bila usporediva s ASI‑jem i AOE‑om.
45

U ovom slučaju, kao što to proizlazi iz razmatranja navedenih u dijelu pobijane obavijesti naslovljenom „Uvjeti za prijavu” kao i iz Priloga II. toj obavijesti, kako su navedeni u točkama 6. do 11. ove presude, navedena obavijest sadržava obrazloženje kojim se nastoji opravdati ograničenje izbora drugog jezika predmetnog natječaja. Konkretnije, navedeno je da je to ograničenje uvedeno u vezi s uvjetima definiranima u točki 2. Priloga II. toj obavijesti (vidjeti točku 10. ove presude) i da se ono temelji na trima razlozima, tj., prvo, potrebi da novozaposlene osobe budu sposobne odmah početi raditi, drugo, prirodi postupka odabira i, treće, proračunskim i operativnim ograničenjima. Ti razlozi navedeni su u uvodnom dijelu tog priloga (vidjeti točku 8. ove presude) i detaljnije su opisani u njegovoj točki 1. podtočkama i. do iii. (vidjeti točku 9. ove presude). Stoga se autoru te obavijesti, odnosno EPSO‑u, ne može prigovoriti povreda obveze obrazlaganja. Pitanje osnovanosti tog obrazloženja zasebno je pitanje i razmotrit će se u nastavku.
175

Osim toga, valja podsjetiti na to da je razlikovni karakter ranijeg žiga prije svega izmijenjen jer se linije prisutne u dokazima o uporabi, čak i nepravovremenim, znatno razlikuju od onih koje se nalaze na prikazu ranijeg žiga svojom prirodom, s obzirom na to da nisu u potpunosti ravne, nego neznatno zaobljene, svojom gornjom dužinom i drugačijim položajem, s obzirom na to da ne počinju na istom mjestu na donjem dijelu boce što dovodi do drukčijeg nagiba (vidjeti točku 151. ove presude). Međutim, u ukupnom dojmu, ta ravna linija, sa svojim posebnim položajem i dužinom, ono je što čini raniji žig slabo razlikovnim, s obzirom na to da se sastoji od boce uobičajenog oblika s takvom linijom. [omissis]
14

Uzimajući u obzir taj novi element i s obzirom na to da je ta potvrda bila neprecizna, GU za ljudske resurse stupio je u kontakt s društvom Brinks kako bi potvrdio sadržaj te potvrde. To je naposljetku, 25. travnja 2014., dovelo do toga da je načelnik odjela za ljudske resurse društva Brinks potvrdio potvrde društva Brinks od 31. ožujka 2014. i CdT‑a od 1. lipnja 2012., navodeći elemente koji dokazuju da je tužitelj stvarno obavljao „odgovarajuće” poslove koji pripadaju FS II tijekom cijelog trajanja njegova ugovora s tim društvom, odnosno od 1. travnja 2004. do 31. ožujka 2006.
302

Što se tiče štete koju je uzrokovao žaliteljev stav, valja najprije odbiti njegov argument, iznesen u točkama 120. do 123. tužbe, koji se temelji na činjenici da se najam nije mogao prekinuti u prvoj godini a da se pritom ne mora platiti najam za cijelu tu godinu, što je isključilo svaku štetu za Uniju tijekom prve godine najma od rujna 2008. do kolovoza 2009. Šteta za Uniju doista postoji tijekom cijelog razdoblja za koje se u spornoj odluci utvrdilo da je žalitelj počinio povredu, odnosno od siječnja 2009. do kolovoza 2010., dakle osobito od siječnja do kolovoza 2009., s obzirom na to da je tijekom tog razdoblja Unija plaćala obiteljski stan za zaposlenike dužnosniku koji je u njemu boravio samo djelomično tijekom tjedna, iako je imao drugi obiteljski stan u blizini u kojem je ostala njegova obitelj i u kojem je on sam djelomično živio. Usto, tu je štetu doista prouzročio žalitelj koji, nakon što je zatražio takav stan za zaposlenike, nije okončao prethodno navedenu situaciju time što nije predložio da se taj stan vrati nakon nekoliko mjeseci. Kao što se to ističe u točki 296. ove presude, ako je stvarno trajni problem neispravnog lakiranja parketa onemogućio useljenje obitelji u stan za zaposlenike, za što je dakle odgovoran vlasnik, žalitelj je trebao odmah odbiti ući u prostorije ili poduzeti drugi odgovarajući korak kod delegacije kako bi ona brzo i odlučno mogla pozvati vlasnika na odgovornost. Stoga je ta šteta dokazana i do završetka najma jer je žalitelj, time što nije ponovno stavio svoj stan za zaposlenike na raspolaganje delegaciji, spriječio Komisiju da uživa u toj imovini iako je plaćala pripadajuće stanarine, osobito time što ju je spriječio da na drugi način koristi taj stan, kao što je to istaknuo Službenički sud u točki 159. pobijane presude, ili barem da prekine najam bez penala od rujna 2009., što je moglo smanjiti štetu koju je stvarno pretrpjela Unija. U tom pogledu, zbog činjenice da je u ugovoru o najmu bilo predviđeno razdoblje u kojem najmoprimac ne može prekinuti najam tijekom prve godine, osim ako su stanarine tijekom tog razdoblja ipak plaćene, ne može se smatrati da za to razdoblje ne postoji šteta, suprotno onomu što tvrdi žalitelj. Tijekom tog razdoblja delegacija je na žaliteljev zahtjev doista plaćala obiteljski stan za zaposlenike, pri čemu to nije bilo opravdano te od toga nije mogla imati nikakve koristi.
249

Kao drugo, duže otpuštanje iz službe kao ono koje se primijenilo na tužitelja može nepovoljno utjecati na njegova financijska prava. To bi bio slučaj čak i ako, kao u ovom predmetu, zainteresirana osoba nastavlja primati plaću tijekom cijelog razdoblja njezina otpuštanja iz službe. Valja naime podsjetiti na to da plaća člana osoblja EIB‑a kao što je tužitelj, uz plaću može sadržavati još i, među ostalim, godišnje premije iz Priloga II. Pravilniku o osoblju iz 2009. Međutim, s obzirom na to da duže otpuštanje iz službe kao ono koje se primijenilo na tužitelja sprječava ocjenjivanje njegova rada tijekom dužeg razdoblja (vidjeti točku 245. ove presude), u stvarnosti mu se oduzima mogućnost dodjele tih premija. S obzirom na to da u takvom slučaju nema pravo ni na promaknuće (vidjeti točku 248. ove presude), isto tako nema mogućnost povećanja plaće koje prati svako promaknuće u skladu s člankom 23. Pravilnika o osoblju iz 2009.
71

Vijeće kao odgovor na pisano pitanje Općeg suda (vidjeti točku 52. ove presude) ističe da je ono, iako to u obrazloženju nije pojasnilo, znalo da je u Ukrajini tijekom provođenja kaznenih istraga u odnosu na tužitelja bio proveden sudski nadzor. Naime, iz GDO‑ovih dopisa navedenih u točkama 17., 18. i 24. ove presude proizlazi da je u Ukrajini nekoliko sudskih odluka doneseno u odnosu na tužitelja, poput one o oduzimanju njegove imovine koju je naredio Okružni sud u Petšersku (Kijev) kao i naloga Žalbenog suda u Kijevu da ga se kao preventivnu mjeru stavi u pritvor. Činjenica da su prava obrane i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu bili poštovani, kao i da ih je tužitelj stvarno i ostvario, dokazana je, osim toga, odlukom navedenog suda u Petšersku od 27. srpnja 2015., prema kojoj je sudac istrage u okviru kaznenih postupaka koji se odnose na tužitelja na javnoj raspravi uz sudjelovanje njegovih odvjetnika odlučio prihvatiti zahtjev državnog odvjetništva da ovlasti državnog odvjetnika na provođenje posebne preliminarne istrage in absentia. Isto vrijedi i u pogledu odluke tog suda od 22. travnja 2016. o djelomičnom prihvaćanju prigovora koji je podnijela tužiteljeva obrana u vezi s navodnim GDO‑ovim propustom da u obzir uzme zahtjev za poduzimanje postupovne mjere u okviru navedenog postupka.
49

Tužitelj je u replici istaknuo da je, na linijama na kojima je bio u izravnom tržišnom natjecanju s Ryanairom, između 2014. i 2016. obujam prometa posljednjeg iznosio između 360000 i 660000 sjedala godišnje, dok je broj putnika koje je on prevezao iznosio između 530000 i 660000 putnika godišnje. Na raspravi je istaknuo da je 2018. prevezao otprilike 2,6 milijuna putnika iz Marseillea (Francuska) i u Marseille i da je oko 400000 putnika prevezeno izravnim letovima iz Zračne luke Marseille Provence do Zračne luke Lille (Francuska), do Zračne luke Lyon (Francuska) i, u manjoj mjeri, do Zračne luke Brest, odnosno do destinacija koje nudi i Ryanair iz Zračne luke Marseille Provence.
1

Tužitelji, društvo Hitachi‑LG Data Storage, Inc., i njegovo društvo kći Hitachi‑LG Data Storage Korea, Inc., proizvođači su i dobavljači čitača optičkih diskova (u daljnjem tekstu: ODD‑ovi). Konkretno, Hitachi‑LG Data Storage je zajedničko poduzeće koje su osnovali japansko društvo Hitachi, Ltd. i korejsko trgovačko društvo LG Electronics Inc. Ono posluje na tržištu od 1. srpnja 2001.
6

Naime, plinovod OPAL je u vlasništvu društva WIGA Transport Beteiligungs‑GmbH & Co. (u daljnjem tekstu: WIGA, prethodno W & G Beteiligungs‑GmbH & Co. KG, prethodno Wingas GmbH & Co. KG), koje ima u vlasništvu udio od 80 % navedenog plinovoda, i društva E. ON Ruhrgas AG, koje ima u vlasništvu udio od 20 % navedenog plinovoda. Društvo WIGA pod zajedničkim je nadzorom društva OAO Gazprom i BASF SE. Društvo koje upravlja radom dijela plinovoda OPAL koji je u vlasništvu društva WIGA je OPAL Gastransport GmbH & Co. KG (u daljnjem tekstu: OGT).
58

Kad je riječ o Komisijinu pozivanju na točku 22. presude Leussink (vidjeti točku 47. ove presude), valja istaknuti da se, s jedne strane, ono ne odnosi na dopuštenost tužbe, nego u najboljem slučaju na njezinu osnovanost. To pozivanje u kontekstu ispitivanja dopuštenosti stoga treba odbiti. S druge strane, valja podsjetiti na to da je Sud, kao što je to naveo u presudi povodom preispitivanja (t. 45.), u presudi Leussink priznao da tužba za naknadu štete koju su podnijeli dužnosnikovi članovi obitelji na temelju članka 178. UEEZ‑a (koji je postao članak 268. UFEU‑a) i kojom se traži naknada neimovinske štete što su je pretrpjeli na temelju nezgode na radu koje je taj dužnosnik bio žrtva, proizlazi iz sporova u okviru javne službe. Naime, kao što je to Sud naveo u točki 45. presude povodom preispitivanja, on je u točki 25. presude Leussink, koja se odnosi na troškove, primijenio članak 70. svojeg Poslovnika, u verziji koja je u to vrijeme na snazi, u skladu s kojim troškovi nastali institucijama u postupcima o dužnosnicima ostaju na teret institucije o kojoj je riječ, s obzirom na to da je predmetna tužba, iako je podnesena na temelju članka 178. UEEZ‑a, proizlazila iz odnosa između dotičnog dužnosnika i institucije u kojoj je radio.
1.

Odluka Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/06) i odluka SRB‑a donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 20. svibnja 2016. o prilagodbi ex ante doprinosâ Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016., kojom se dopunjuje odluka SRB‑a donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/13), poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na društvo Portigon AG.
19

U tom pogledu, u prvotnom izračunu ex ante doprinosâ za 2016. (kako ga je SRB odobrio u prvoj pobijanoj odluci) pokazatelj u vezi sa sudjelovanjem u IPS‑u, kako proizlazi iz članka 5. stavka 1. točke (b) Delegirane uredbe 2015/63, bio je pogrešno izračunat glede prilagodbe profila rizičnosti predviđenog u članku 6. Delegirane uredbe 2015/63. SRB je tu pogrešku u izračunu ispravio u drugoj pobijanoj odluci. Iako tužitelj nije član ISP‑a, bilo je potrebno također ponovno izračunati metodu upotrijebljenu za izračun ex ante doprinosâ, i to za sve druge institucije koje (poput tužitelja) doprinos plaćaju na temelju profila rizičnosti. Ponovno prilagođeni izračun doveo je glede tužitelja do obveze plaćanja njegova malo nižeg ex ante doprinosa za 2016. Budući da je na temelju prvotnog izračuna tužitelj već platio svoj ex ante doprinos za 2016., on je imao pravo na povrat.
12

Odlukom od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima za 2016. SRF‑u (SRB/ES/SRF/2016/06) (u daljnjem tekstu: pobijana odluka), SRB je u svojoj izvršnoj sjednici odlučio, na temelju članka 54. stavka 1. točke (b) i članka 70. stavka 2. Uredbe br. 806/2014 o iznosu ex ante doprinosa za 2016. svih institucija, među kojima i tužitelja. Prilog toj odluci sadržava, u tablici, iznose ex ante doprinosa za 2016. svih institucija, kao i određeni broj drugih rubrika, nazvanih, među ostalim, „Method (EA)” (metoda (europodručje)) i „Risk adjustment factor in the EA environment” (faktor prilagodbe rizika u okruženju europodručja).
7

U verziji prije stupanja na snagu Uredbe br. 1023/2013, člankom 66.a Pravilnika o osoblju predviđalo se sljedeće: „1. Odstupajući od članka 3. stavka 1. Uredbe Vijeća (EEZ, Euratom, EZUČ) br. 260/68 od 29. veljače 1968. o utvrđivanju uvjeta i postupka za primjenu poreza u korist Europskih zajednica […] te u razdoblju od 1. svibnja 2004. do 31. prosinca 2012., privremena mjera za primitke od rada koje isplaćuje Unija aktivnim zaposlenicima, ‚posebni namet’, primjenjuje se od 1. siječnja 2004. do 31. prosinca 2012. Stopa tog posebnog nameta, koja se primjenjuje na osnovicu iz stavka 3., iznosi kako slijedi: od 1. 5. 2004. do 1. 12. 2004. 2,50 % od 1. 1. 2005. do 31. 12. 2005. 2,93 % od 1. 1. 2006. do 31. 12. 2006. 3,36 % od 1. 1. 2007. do 31. 12. 2007. 3,79 % od 1. 1. 2008. do 31. 12. 2008. 4,21 % od 1. 1. 2009. do 31. 12. 2009. 4,64 % od 1. 1. 2010. do 31. 12. 2010. 5,07 % od 1. 1. 2011. do 31. 12. 2012. 5,50 % 3. (a) Osnovica za izračun posebnog nameta osnovna je plaća koja se koristi za izračun primitaka od rada, umanjena za: i. doprinose za sustav socijalne sigurnosti i mirovinsko osiguranje i porez, prije posebnog nameta, koje bi dužnosnik istog razreda i stupnja bez uzdržavanika u smislu članka 2. Priloga VII. morao platiti, te ii. iznos jednak osnovnoj plaći dužnosnika u razredu 1., stupnju 1. (b) Dijelovi za određivanje osnovice za poseban namet izražavaju se u eurima i ponderiraju sa 100. 4. Poseban namet oduzima se mjesečno na izvoru; primici od tog nameta iskazuju se kao prihodi u općem proračunu Europske unije.”