ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
43

Komisija također upućuje na izvješće koje je izradio Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti, koji je osnovan Uredbom (EZ) br. 851/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. (SL L 142, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 6., str. 93.). Prema tom izvješću objavljenom u listopadu 2013., naslovljenom „Men who have sex with men (MSM), Monitoring implementation of the Dublin Declaration on Partnership to Fight HIV/AIDS in Europe and Central Asia: 2012 progress“, u Francuskoj je prevalencija HIV‑a u okviru grupe muškaraca koji imaju spolne odnose s muškarcima najviša od svih promatranih država.
13

Člankom 2., točkama (a) do (c) pobijane uredbe predviđeno je: „Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije: (a) ‚država članica sudionica’ znači država članica koja sudjeluje u pojačanoj suradnji u području stvaranja jedinstvene patentne zaštite na temelju Odluke [o pojačanoj suradnji] ili na temelju odluke donesene u skladu s člankom 331. stavkom 1. drugim ili trećim podstavkom UFEU‑a, u trenutku podnošenja zahtjeva za jedinstveni učinak iz članka 9; (b) ‚europski patent’ znači patent koji je priznao [EPU] u skladu s pravilima i postupcima utvrđenim u EPK‑u; (c) ‚[EPJU]’ znači europski patent koji ima jedinstveni učinak u državama članicama sudionicama na temelju ove Uredbe“.
13

Člankom 9. Uredbe br. 1257/2012, naslovljenim „Administrativne zadaće u okviru Europske patentne organizacije“, predviđeno je: „1. Države članice sudionice, u smislu članka 143. EPK‑a, daju EPU‑u sljedeće zadaće, koje treba izvršavati u skladu s unutarnjim pravilima EPU‑a: (a) upravljanje zahtjevima za jedinstveni učinak koje podnose nositelji europskih patenata; (b) uključivanje registra jedinstvene patentne zaštite u Registar europskih patenata i upravljanje registrom jedinstvene patentne zaštite; (c) zaprimanje i registriranje izjava o licenciranju iz članka 8., te obveze vezane uz njihovo povlačenje i licenciranje koje je preuzeo nositelj [EPJU‑a] u okviru međunarodnih normizacijskim tijelima; (d) objavljivanje prijevoda iz članka 6. [pobijane] uredbe tijekom prijelaznog razdoblja iz tog članka; (e) prikupljanje i upravljanje pristojbama za produljenje trajanja za [EPJU‑ove], u pogledu sljedećih godina od godine u kojoj je u Europskom patentnom glasniku objavljen podatak o priznavanju; prikupljanje i upravljanje dodatnim pristojbama za kašnjenje pri plaćanju pristojbi za produljenje trajanja kada se to zakašnjelo plaćanje izvrši u roku od šest mjeseci od dana dospijeća, te raspodjelu dijela prikupljenih pristojbi za produljenje trajanja državama članicama sudionicama; (f) upravljanje sustavom naknada troškova prijevoda iz članka 5. [pobijane] uredbe; (g) osiguravanje da je nositelj europskog patenta podnio zahtjev za jedinstvenim učinkom na jeziku postupka, kako je utvrđeno u članku 13. stavku 3. EPK‑a najkasnije mjesec dana od podataka o priznavanju u Europskom patentnom glasniku; te (h) osiguravanje da je jedinstveni učinak naveden u registru jedinstvene patentne zaštite, kada je zahtjev za jedinstveni učinak tijekom prijelaznog razdoblja predviđenog u članku 6. [pobijane] uredbe podnesen zajedno s prijevodima iz tog članka, te da je EPO [EPU] obaviješten o svim ograničenjima, licencijama, prijenosima ili opozivima [EPJU‑ova]. 2. Države članice sudionice osiguravaju usklađenost s ovom Uredbom u ispunjavanju međunarodnih obveza koje su preuzete u EPO‑u [EPK‑om] te surađuju u tu svrhu. Države članice sudionice kao države ugovornice EPK‑a osiguravaju upravljanje i nadzor nad aktivnostima vezanim uz zadaće iz stavka 1. ovog članka te određivanje visine pristojbe za produljenje trajanja u skladu s člankom 12. ove Uredbe i određivanje udjela u raspodjeli pristojbi za produljenje trajanja u skladu s člankom 13. ove Uredbe. U tu svrhu one uspostavljaju odbor upravnog vijeća Europske patentne organizacije (dalje u tekstu: ‚uži odbor’) u smislu članka 145. EPK‑a. Uži odbor se sastoji od predstavnika država članica sudionica i jednog predstavnika Komisije kao promatrača te zamjena koje ih predstavljaju u slučaju njihove odsutnosti. Članovima užeg odbora mogu pomagati savjetnici ili stručnjaci. Odluke užeg odbora donose se uz uvažavanje stajališta Komisije i u skladu s pravilima propisanim u članku 35. stavku 2. EPK‑a. 3. Države članice sudionice osiguravaju učinkovitu pravnu zaštitu pred nadležnim sudom jedne ili nekoliko država članica sudionica u odnosu na odluke EPO‑a pri izvršavanju zadaća iz stavka 1.“
42

Kada se među ostalim radi o argumentu Vossa prema kojem je žalbeno vijeće, uspoređujući cilindrični oblik s presjekom cilindra, iskrivilo dokaze koji se pojavljuju u spisu, s obzirom na to da je presjek cilindra odstupanje s matematičkog stajališta, Opći sud je smatrao da ništa ne omogućuje zaključak da je to žalbeno vijeće u točki 37. sporne odluke namjeravalo izrazu „presjek cilindra“ dati matematičko značenje, u smislu „prikaza presjeka geometrijskog oblika“. Prema Općem sudu, upravo suprotno, riječ odjeljak treba razumjeti na način da znači „jedan od manje ili više zasebnih dijelova na koje je nešto podijeljeno ili može biti podijeljeno ili od čega se sastoji“ („any of the more or less distinct parts into which something is or may be divided or from which it is made up“, Oxford Dictionary).
48

Iako na taj način države članice imaju pravo predvidjeti povoljnija pravila za radnike na temelju članka 5. Direktive 98/59, one su ipak vezane autonomnim i ujednačenim tumačenjem pojma prava Unije, kao što je to „[pogon]“ iz članka 1. stavka 1. podstavka 1. točke (a) podtočke i. te podtočke ii. te direktive, kao što to proizlazi iz točke 33. ove presude.
40

Naposljetku, za razliku od naloga o kojem je riječ u predmetu u kojem je donesena presuda Allianz i Generali Assicurazioni Generali (C‑185/07, EU:C:2009:69, t.20.) to što u glavnom predmetu ministerija nije poštovala arbitražnu odluku od 31. srpnja 2012. u okviru postupka koji se odnosi na pokretanje istrage o djelatnostima pravne osobe, ne može dovesti do izricanja sankcija protiv nje od strane suda druge države članice. Iz toga slijedi da se pravni učinci arbitražne odluke poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku razlikuju od učinaka naloga o kojem je riječ u predmetu u kojem je donesena ta presuda.
29

U tim je okolnostima Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (radni sud br. 33 iz Barcelone) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Treba li pojam ,kolektivno otkazivanje' iz članka 1. stavka 1. točke (a) Direktive 98/59, a s obzirom na to da navedenim brojčanim pragom obuhvaća sva ,otkazivanj[a] koj[a] provodi poslodavac iz jednog ili više razloga koji se ne odnose na osobu radnika', tumačiti – uzevši u obzir njegov doseg u Zajednici – na način da onemogućuje ili da se protivi tome da propis kojim se on unosi ili prenosi u nacionalni pravni poredak ograničava područje tog pojma na određenu vrstu prestanka ugovora o radu, odnosno na prestanke zbog ,gospodarskih, tehničkih, organizacijskih ili proizvodnih' razloga, kao što to čini članak 51. stavak 1. ZSR‑a? 2. U svrhe izračuna broja otkazivanja koji treba uzeti u obzir radi moguće kvalifikacije „kolektivno[g] otkazivanj[a]' u skladu s člankom 1. stavkom 1. Direktive 98/59 – bilo da je riječ o ,otkazivanj[ima] koja provodi poslodavac’ [članak 1. stavak 1. podstavak 1. točka (a)] ili o ,prestan[cima] ugovora o radu na inicijativu poslodavca iz jednog ili više razloga, a koji se ne odnose na osobu radnika [...] pod uvjetom da postoji najmanje pet otkaza’ (članak 1. stavak 1. podstavak 2.) – treba li uzeti u obzir pojedinačne prestanke zbog isteka roka ugovora na određeno vrijeme (sklopljenog na određeno vrijeme, za djelo ili za uslugu koji su unaprijed ugovoreni), kao što su to oni navedeni u članku 49. stavku 1. točki (c) ZSR‑a? 3. Određuje li se pojam ,kolektivno otkazivanje radnicima zaposlenim temeljem ugovora o radu sklopljenih na određeno vrijeme ili za određene zadaće’ iz članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive 98/59, čija je neprimjena dopuštena prema toj direktivi, isključivo strogo kvantitativnim kriterijem predviđenim u članku 1. stavku 1. podstavku 1. točki (a) ili on zahtijeva i da razlog za kolektivno otkazivanje proizlazi iz istog okvira kolektivnog zapošljavanja na isto vrijeme, za istu uslugu ili za isto djelo? 4. Dopušta li pojam ,pogona', kao ,pojam prava Zajednice' koji je ključan za definiranje ,kolektivno[g] otkazivanj[a]' u smislu članka 1. stavka 1. Direktive 98/59 i uzimajući u obzir da je prema njezinom članku 5. ta direktiva minimalna norma, tumačenje koje omogućava da propis kojim se taj pojam prenosi ili unosi u nacionalni propis države članice – u slučaju Kraljevine Španjolske, članak 51. stavak 1. ZSR‑a – određuje da je područje izračuna brojčanog praga primjenjivo isključivo na cjelokupno ,poduzeće', osim slučajeva u kojima bi brojčani prag predviđen tom odredbom bio premašen da je kao referentna jedinica određen ,pogon'?
44

U tim okolnostima, mjesto uzročnog događaja koji je doveo do nastanka štete koja se sastojala od dodatnih troškova koje je kupac morao isplatiti zbog toga što je zabranjeni sporazum iskrivio cijene na tržištu može se identificirati, na apstraktan način, kao mjesto gdje je takav sporazum sklopljen. Naime, jednom kada je takav sporazum sklopljen, sudionici takvog sporazuma svojim djelovanjem ili propuštanjem djelovanja dovode do blokiranja tržišnog natjecanja i iskrivljavanja cijena. U slučaju kada bi to mjesto bilo poznato, dodjeljivanje nadležnosti sudovima toga mjesta odgovaralo bi ciljevima navedenim u točki 39. ove presude.
41

Na kraju, suprotno Komisijinim tvrdnjama, iz ustaljene sudske prakse Suda proizlazi da porezni propisi država članica mogu biti obuhvaćeni člankom 64. stavkom 1. UFEU‑a (vidjeti osobito presude Test Claimants in the FII Group Litigation, C‑446/04, EU:C:2006:774, t. 174. do 196.; Holböck, C‑157/05, EU:C:2007:297, t. 37. do 45., kao i Prunus i Polonium, C‑384/09, EU:C:2011:276, t. 27. do 37.).
28

Verder LabTec tvrdi da je prethodno pitanje nedopušteno jer je hipotetsko s obzirom na to da, prema mišljenju tog trgovačkog društva, nijedno razdoblje od pet ili deset godina za naplatu poreza koji spominje sud koji je uputio zahtjev nije bilo primjenjivo na predmetno porezno razdoblje, odnosno na 2005. godinu. Finanzamt i njemačka vlada smatraju da je, kad je riječ o obročnoj naplati kroz pet godišnjih obroka, prethodno pitanje hipotetsko s obzirom na to da obročnost na razdoblje od pet godina nije bila primjenjiva za porezno razdoblje u 2005. godini. Europska komisija također smatra da je, kad je riječ o obročnoj naplati kroz pet godišnjih obroka, prethodno pitanje hipotetsko, odnosno da bi to moglo biti. Ona u tom pogledu navodi da je, s obzirom na to da se Finanzamtova odluka od 19. rujna 2011. odnosi na obročnu naplatu kroz deset godišnjih obroka, moguće da je Finanzamt naknadno onemogućen izmijeniti to razdoblje na pet godina.
13

Sukladno odredbama članka 5. Wi‑ja: „1. Neovisno o članku 3., ne mora ispuniti obvezu građanske integracije osoba koja: (a) je mlađa od 16 ili starija od 65 godina; (b) je boravila najmanje osam godina u Nizozemskoj, dok je bila u dobi obveznog obrazovanja; (c) posjeduje diplomu, certifikat ili drugi dokument određen općom upravnom mjerom ili u skladu s njome; (d) podliježe obveznom obrazovanju ili obvezi stjecanja kvalifikacije; (e) nakon obveznog obrazovanja ili obveze stjecanja kvalifikacije, pohađa osposobljavanje po okončanju kojega se dodjeljuje diploma, certifikat ili drugi dokument utvrđen na temelju točke (c); (f) je dokazala da posjeduje dostatno usmeno i pisano znanje nizozemskog jezika kao i očito poznavanje nizozemskog društva. 2. Također ne mora ispuniti obvezu građanske integracije: [...] (c) stranac koji je, u skladu sa zakonodavstvom države članice Unije ili druge države koja je stranka Ugovora o europskom gospodarskom prostoru, ispunio uvjet građanske integracije kako bi stekao status osobe s dugotrajnim boravištem u smislu Direktive 2003/109; [...] 3. Osoba koja ima obvezu građanske integracije, a koja ima diplomu, certifikat ili drugi dokument utvrđen općom upravnom mjerom ili u skladu s njome, iz čega proizlazi da već posjeduje neke od vještina i znanja iz članka 7., oslobođena je od obveze stjecanja tog dijela znanja i vještina i polaganja odgovarajućeg dijela integracijskog ispita. 4. Općom upravnom mjerom ili u skladu s njome mogu se usvojiti pravila glede: (a) daljnjeg potpunog ili djelomičnog oslobođenja od obveze građanske integracije; (b) boravišta, navedenog u stavku 1. točki (b) i (c) primjene stavka 1. točke (f). 5. Ministar može usvojiti upravna pravila za primjenu stavka 2. točke (d).“
10

Članak 5. tog poziva na nadmetanje propisivao je da će se ugovor sklopiti prema kriteriju ekonomski najpovoljnije ponude, određene uzimajući u obzir sljedeće čimbenike: „A. Ocjena tima: 40% i) Taj čimbenik određuje se uzimajući u obzir sastav tima, dokazano iskustvo i analizu životopisa. B. Kvaliteta i prednosti ponuđene robe, radova ili usluga: 55% i) Opća ocjena predložene strukture, uključujući program radova: 0 do 20% ii) Opis tehnika koje će se koristiti i metoda djelovanja: 0 do 15% iii) Opis metoda provjere i kontrole kvalitete posla u okviru različitih područja djelovanja: 0 do 20% C. Ukupna cijena: 5% Prednost će se dati ponudi koja dobije najvišu ocjenu.“
13

Prije prvog prikazivanja tih utakmica C More Entertainment je bezuspješno zatražio telefonskim putem od L. Sandberga da ukloni poveznice koje je potonji postavio na svoju stranicu. Nakon te utakmice C More Entertainment je pisanim putem upozorio L. Sandberga da su postavljanjem tih poveznica povrijeđena prava C More Entertainmenta.
21

Komisija je tijekom siječnja 2013. na četvrtom tripartitnom sastanku predstavila radni dokument naslovljen „Landing zone on implementing acts, delegated acts and co‑decision in the MFA Framework Regulation“ („Područje zajedničke strategije u pogledu provedbenih akata, delegiranih akata i suodlučivanja u okvirnoj uredbi MFA‑a“), kojemu je cilj bio približiti stajališta navedenih triju institucija u vezi s tim pitanjem i dati odgovor na zabrinutost Parlamenta i Vijeća.
13

L. Cachaldora Fernández uplaćivala je doprinose u španjolski sustav socijalne sigurnosti od 15. rujna 1971. do 25. travnja 2010., odnosno ukupno 5523 dana tijekom kojih je bila zaposlena s punim radnim vremenom, uz izuzetak razdoblja od 1. rujna 1998. do 28. veljače 1999., od 1. ožujka 1999. do 23. ožujka 2001. te od 24. ožujka 2001. do 23. siječnja 2002. u kojima je bila zaposlena s nepunim radnim vremenom. U razdoblju od 23. siječnja 2002. do 30. studenoga 2005. ona nije uplaćivala nikakve doprinose.
45

U tom kontekstu, s obzirom na to da se zakonitost akta Unije treba ocijeniti s obzirom na činjenične i pravne elemente koji su postojali na dan kada je taj akt donesen (vidjeti per analogiam presude Gualtieri/Komisija, C‑485/08 P, EU:C:2010:188, t. 26; Schindler Holding i dr. /Komisija, C‑501/11 P, EU:C:2013:522, t. 31. i Schaible, C‑101/12, EU:C:2013:661, t. 50.), zakonitost članka 8. stavka 3. Odluke 2005/387 treba ocijeniti s obzirom na odredbe koje su na dan donošenja te odluke uređivale provedbu općih akata u području policijske i pravosudne suradnje u kaznenim stvarima, to jest članak 34. stavak 2. točku (c) i članak 39. stavak 1. UEU‑a.
42

Osim toga, ako sud koji je uputio zahtjev dođe do zaključka da u trenutku kada su ATE‑u dodijeljene povlastice o kojima je riječ u glavnom postupku nisu bile državne potpore, ali da su to postale nakon proširenja djelatnosti i statusne promjene ATE‑a, nakon stupanja na snagu Ugovora u državi članici u pitanju, one se u načelu ne mogu smatrati zatečenim potporama.
15

Slijedom navedenog, Parlament smatra da se Vijeće kao pravnim temeljem koristilo člankom 34. stavkom 2. točkom (c) UEU‑a. Međutim, s obzirom na to da je taj članak 34. stavljen izvan snage, on ne može poslužiti kao pravni temelj za donošenje novih akata. Nije od važnosti to što odredba sekundarnog prava sadržajno upućuje na članak 34., s obzirom na to da se ta odredba mora smatrati neprimjenjivom zbog činjenice stupanja na snagu tog ugovora.
48

Ipak, kao što je to u bitnome navela Komisija, ako je članak 13. Uredbe br. 1346/2000 trebalo tumačiti na način da su rokovi koji su prema lex causae kvalificirani kao postupovni isključeni iz područja primjene tog članka, to bi tumačenje, prema teorijskim modelima koje su usvojile države članice, dovelo do arbitrarne diskriminacije. Osim toga, bez obzira na to određuje li se postupovna ili materijalna narav roka prema lex fori concursus ili lex causae, očito je da bi navedeno tumačenje onemogućilo ujednačenu primjenu članka 13. Uredbe br. 1346/2000.
31

Drugo pitanje u bitnome se odnosi na određivanje treba li Direktivu o nepoštenoj poslovnoj praksi tumačiti u smislu da se dostavljanje potrošaču od strane trgovca pogrešne informacije, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, može smatrati „zavaravajućom poslovnom praksom“ u smislu te direktive bez obzira na to što se to obavještavanje ticalo samo jednog potrošača.
33

Takvo tumačenje u skladu je s namjerom zakonodavca Unije, kako proizlaze iz pripremnih akata za Direktivu 2005/36. Tako kada je riječ o članku 10. te direktive, početni prijedlog Europske komisije, kako proizlazi iz Prijedloga Direktive Europskog parlamenta i Vijeća o priznavanju stručnih kvalifikacija [COM(2002) 119 final] (SL 2002, C 181 E, str. 183), nije uopće sadržavao ni pojam „poseban i izvanredan razlog“ ni članak 10. točke (a) do (g) Direktive 2005/36. Taj pojam i te odredbe dodane su na inicijativu Vijeća Europske unije u Zajedničko stajalište (EZ) br. 10/2005 koje je Vijeće usvojilo 21. prosinca 2004. u svrhu usvajanja Direktive 2005/…/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od […] o priznavanju stručnih kvalifikacija (SL 2005, C 58 E, str. 1.). Iz obrazloženja Vijeća (SL 2005, C 58 E, str. 119.) proizlazi da je prema njegovom shvaćanju početni Komisijin prijedlog u vezi s člankom 10. te direktive bio preširok. Vijeće, nadalje, pojašnjava da se „opći sustav treba [...] primijeniti samo na profesije koje nisu obuhvaćene poglavljima II. i III. glave III. kao i na posebne slučajeve pobrojane u članku 10. točkama (a) do (g) Zajedničkog stajališta u kojima podnositelj zahtjeva, iako obavlja profesiju obuhvaćenu navedenim poglavljima, zbog posebnog i izvanrednog razloga ne ispunjava pretpostavke propisane tim poglavljima“.
8

Prema članku 4. navedene direktive: „1. U skladu s člankom 2. stavkom 4., projekti koji su navedeni u Prilogu I. podliježu procjeni u skladu s člancima od 5. do 10. 2. U skladu s člankom 2. stavkom 4., za projekte koji su navedeni u Prilogu II. države članice određuju podliježu li procjeni u skladu s člancima 5. do 10. Države članice to određuju: a) pojedinačnim ispitivanjem; ili b) pragovima ili kriterijima koje utvrđuje država članica. Države članice se mogu odlučiti za primjenu oba postupka iz točaka (a) i (b). 3. Kada se provodi pojedinačno ispitivanje ili se postavljaju pragovi ili kriteriji u smislu stavka 2., moraju se uzeti u obzir relevantni kriteriji odabira navedeni u Prilogu III. 4. Države članice moraju osigurati da odluka nadležnih tijela u skladu sa stavkom 2. bude dostupna javnosti.“
„32

Iz uvodnih izjava Odluke 2011/522 proizlazi da je Vijeće smatralo da je, s obzirom na to da mjerama ograničavanja usvojenima u Odluci 2011/273 nije zaustavljena represija sirijskog režima protiv civilnog stanovništava, potrebno primijeniti spomenute mjere na dodatne osobe i subjekte koji imaju koristi od režima ili ga podupiru, osobito na one koji financiraju režim ili mu pružaju logističku potporu, ponajprije sigurnosnom aparatu, ili koji potkopavaju nastojanja da se osigura mirna tranzicija prema demokraciji. Odlukom 2011/522 mjere ograničavanja proširene su na glavne sirijske poduzetnike jer je Vijeće smatralo da se oni mogu okvalificirati kao osobe povezane sa sirijskim režimom, s obzirom na to da se poslovanje njihovih poduzeća ne bi moglo uspješno razvijati ako ne bi uživalo naklonost navedenog režima i ako mu ti poduzetnici u zamjenu ne bi pružali određenu potporu. Vijeće je na taj način namjeravalo primijeniti presumpciju potpore sirijskom režimu na rukovoditelje glavnih poduzeća u Siriji.
„42

Iz uvodnih izjava Odluke 2011/522 proizlazi da je Vijeće smatralo da je, s obzirom na to da mjerama ograničavanja usvojenima u Odluci 2011/273 nije zaustavljena represija sirijskog režima protiv civilnog stanovništava Sirije potrebno primijeniti spomenute mjere na dodatne osobe i subjekte koji imaju koristi od režima ili ga podupiru, osobito na one koji financiraju režim ili mu pružaju logističku potporu, ponajprije sigurnosnom aparatu, ili koji potkopavaju nastojanja da se osigura mirna tranzicija prema demokraciji. Odlukom 2011/522 mjere ograničavanja proširene su na glavne sirijske poduzetnike jer je Vijeće smatralo da se rukovoditelji glavnih sirijskih poduzeća mogu okvalificirati kao osobe povezane sa sirijskim režimom, s obzirom na to da se poslovanje spomenutih poduzeća ne bi moglo uspješno razvijati ako ne bi uživalo naklonost navedenog režima i ako mu ti poduzetnici u zamjenu ne bi pružali određenu potporu. Vijeće je na taj način namjeravalo primijeniti presumpciju potpore sirijskom režimu na rukovoditelje glavnih poduzeća u Siriji.
4

Uvodne izjave 2. do 6. Direktive 2008/7 glase kako slijedi: „(2) Neizravni porezi na prikupljanje kapitala, prije svega porez na kapital (porez koji se obračunava trgovačkim društvima na kapitalna ulaganja), biljezi na vrijednosne papire i pristojbe na postupke restrukturiranja, bez obzira na to uključuju li takvi postupci povećanje kapitala, povećavaju diskriminaciju, dvostruko oporezivanje i nejednakost koji ometaju slobodni protok kapitala. Isto vrijedi za druge neizravne poreze koji imaju iste osobine kao i porez na kapital i porez na vrijednosne papire. (3) S obzirom na navedeno, u interesu je unutarnjeg tržišta harmonizacija zakonodavstva o neizravnom oporezivanju prikupljanja kapitala da bi se uklonili, što je više moguće, čimbenici koji mogu ometati uvjete natjecanja ili spriječiti slobodan protok kapitala. (4) Gospodarski učinci poreza na kapital štetno utječu na restrukturiranje i razvoj poduzeća. Takvi su učinci posebno škodljivi u postojećoj gospodarskoj situaciji, u kojoj je nužno potrebno dati prednost poticanju ulaganja. (5) Najbolje rješenje za ostvarivanje navedenih ciljeva bilo bi ukidanje poreza na kapital. (6) Međutim, gubici prihoda do kojih bi došlo pri izravnoj primjeni takve mjere neprihvatljivi su za države članice koje trenutačno primjenjuju porez na kapital. Stoga bi te države članice i dalje trebale moći oporezivati porezom na kapital sve ili dio predmetnih transakcija, pri čemu se podrazumijeva da se unutar pojedine države članice mora naplaćivati jedinstvena porezna stopa. Ako država članica odluči ne primjenjivati porez na kapital na sve ili dio transakcija obuhvaćenih ovom Direktivom, ta država članica ne smije imati mogućnost ponovnog uvođenja takvog poreza.“
25

Ako bi se prihvatila teza da se prijevoz te vrste može odobriti samo ako su prema planu puta odredbe Uredbe br. 1/2005 također poštovane za dio putovanja koji se odvija izvan područja Unije, sud koji je uputio zahtjev smatra da se organizator putovanja ne može ograničiti na to da izjavi da će odredbe koje su na snazi u odnosnim trećim zemljama i eventualno međunarodne konvencije primjenjive u tim zemljama biti poštovane. To također mora biti vidljivo u napomenama u dnevniku puta. Međutim, to ovdje nije slučaj jer odjeljak 1. dnevnika puta iz glavnog postupka ne sadrži nikakav konkretan podatak, u smislu u kojem taj pojam treba shvatiti u članku 14. stavku 1. točki (a) podtočki ii. Uredbe br. 1/2005, jer ne navodi nijednu točku za odmor tijekom obuhvaćenog dijela putovanja između Bresta i Karagande, kao i između tog zadnjeg naselja i Andijana, konačnog mjesta odredišta. Osim toga, ako bi nadležno tijelo iz mjesta polaska ovjerilo dnevnik, to bi značilo da se putovanje odobrava u svim njegovim pojedinostima, sve do konačnog mjesta odredišta, što također ne bi bilo primjereno naspram nadležnih tijela u trećim državama.