Točkom 29. Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe (EZ) br. 1/2003 utvrđuje se netaksativan popis olakotnih okolnosti koje, pod određenim uvjetima, mogu dovesti do smanjenja osnovnog iznosa novčane kazne.

Spomenutoj se obavijesti, dakle, ne protivi to da Komisija odobri uvjetno oslobađanje od novčane kazne nekom poduzetniku, čak i ako joj podaci koje je dostavio poduzetnik još uvijek ne omogućuju da dobije detaljnu i preciznu ideju o vrsti i opsegu navodnog zabranjenog sporazuma.

Sukladno članku 10.a stavku 1. Uredbe br. 773/2004. o postupcima koje Komisija vodi na temelju članaka 101. i 102. UFEU‑a, kako je izmijenjena Uredbom br. 622/2008, Komisija može odrediti rok u kojem se stranke mogu pisano očitovati da su spremne sudjelovati u razgovorima o uvjetima nagodbe s ciljem mogućeg predlaganja ponuda za nagodbu. Iz teksta te odredbe jasno proizlazi da Komisija nije obvezna stupiti u kontakt sa strankama, nego da raspolaže marginom prosudbe u tom pogledu. To tumačenje članka 10.a stavka 1. Uredbe br. 773/2004, kako je izmijenjena, potvrđuje uvodna izjava 4. Uredbe br. 622/2008, prema kojoj Komisija zadržava široko pravo diskrecije u odlučivanju u kojim bi predmetima bilo primjereno istražiti interes stranaka za sudjelovanje u razgovorima o uvjetima nagodbe kako bi odlučila hoće li ih započeti, prekinuti ih ili postići konačnu nagodbu o predmetu.

U tom kontekstu, valja istaknuti da je Komisijina praksa u skladu s tim pristupom. Naime, prema točki 6. Obavijesti o postupcima nagodbe poduzetih u svrhu donošenja odluke na temelju članaka 7. i 23. Uredbe br. 1/2003 u predmetima kartela, kada smatra da bi u pojedinom slučaju bilo primjereno načelno postići nagodbu, Komisija je obvezna istražiti mogući interes svih stranaka za postizanje nagodbe, iako stranke iz tog postupka nemaju pravo na taj oblik postupka. Iz spomenute točke jasno proizlazi da je samo u slučaju ako smatra da bi u pojedinom predmetu bilo primjereno postići nagodbu obvezna istražiti interes poduzetnika o kojima je riječ. Prema tome, navedena točka predviđa i mogućnost da ona smatra da predmet nije primjeren za postizanje nagodbe a da prije toga nije stupila u kontakt s predmetnim strankama i da nije istražila njihov interes za postizanje nagodbe.

Naime, s obzirom na to da nagodba ima za cilj razumnu upotrebu Komisijinih sredstava određivanjem učinkovitih i pravovremenih sankcija, Komisija može, u skladu s uvodnom izjavom 4. Uredbe br. 622/2008 uzeti u obzir vjerojatnost da će se u razumnom roku postići zajednički dogovor s uključenim strankama u odnosu na opseg potencijalnih prigovora. U tom kontekstu, ona može uzeti u obzir čimbenike kao što su broj uključenih stranaka, predvidiva suprotna stajališta o raspodjeli odgovornosti i opseg pobijanja činjenica. Iz te uvodne izjave također proizlazi da ona može uzeti u obzir i druga razmatranja kao ona vezano za mogućnost ostvarivanja učinkovitosti postupka, kao i mogućnost uspostave presedana. . Iz te uvodne izjave također proizlazi da Komisija može uzeti u obzir druge čimbenike kao što je to primjerice mogućnost uspostave presedana, a ne samo one koji se odnose na eventualno povećanje učinkovitosti.

Usto, okolnost da poduzetnici iskazuju svoj interes za sudjelovanje u nagodbi jedan je od čimbenika koji Komisija može uzeti u obzir prilikom odlučivanja je li predmet primjeren za postizanje nagodbe, s obzirom na to da taj čimbenik može utjecati na vjerojatnost da će se u razumnom roku postići zajednički dogovor s uključenim strankama u odnosu na opseg potencijalnih prigovora. Međutim, težina takvog iskazivanja interesa može varirati ovisno o stadiju postupka. Naime, ako Komisija, a da pritom ne počini pogrešku, odluči da neće pokušati nagodbu i ako se već upustila u nenagodbeni postupak, povećanje učinkovitosti do kojeg bi moglo doći nagodbom može se pokazati ograničenim.

(t. 395., 396., 402., 417.)