Slijedi da, prije nego uskrati pristup dokumentu koji potječe iz države članice, institucija kojoj je podnesen zahtjev za pristup dokumentu mora ispitati temelji li se protivljenje te države na materijalnim izuzećima iz članka 4. stavaka 1. do 3. Uredbe br. 1049/2001 te je li ona svoje stajalište u vezi s tim odgovarajuće obrazložila. Prema tome, u okviru postupka donošenja odluke o uskrati pristupa navedena institucija treba provjeriti postoji li takvo obrazloženje i navesti ga u odluci koju donese na kraju postupka. Suprotno tome, nije na instituciji kojoj je podnesen zahtjev za pristup dokumentu da provede iscrpnu ocjenu odluke o protivljenju dotične države članice tako da provede nadzor koji bi nadilazio jednostavnu provjeru postojanja obrazloženja kojim se upućuje na izuzeća iz članka 4. stavaka 1. do 3. Uredbe br. 1049/2001. S tim u vezi, ispitivanje predmetne institucije ne sastoji u tome da utvrdi je li obrazloženje koje dotična država članica iznosi pogrešno bez ikakve moguće sumnje, nego da odredi, s obzirom na okolnosti slučaja i primjenjiva pravna pravila, razloge koje dotična država iznosi u prilog svojem protivljenju na prvi pogled opravdati takvo uskraćivanje i, stoga, omogućuju li ti razlozi navedenoj instituciji da preuzme odgovornost koja joj se povjerava člankom 8. Uredbe br. 1049/2001. Osim toga, nije riječ o tome da institucija nameće svoje mišljenje ili zamijeni svojom ocjenom ocjenu predmetne države članice, nego o tome da izbjegne donošenje odluke za koju smatra da se ne može obraniti. Naime, institucija je kao autor odluke o dopuštanju ili uskraćivanju pristupa odgovorna za njezinu zakonitost.

Članak 4. stavak 5. Uredbe br. 1049/2001 o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije utvrđuje da država članica može od institucije zatražiti da bez njezine prethodne suglasnosti ne objavi dokument koji potječe iz te države članice. Međutim, ta odredba državi članici u pitanju ne dodjeljuje opći i bezuvjetni veto koji bi joj omogućio da se diskrecijski i bez obrazloženja usprotivi otkrivanju svakog dokumenta kojim raspolaže institucija samo zato što potječe iz te države članice. Člankom 4. stavkom 5. Uredbe br. 1049/2001 državi članici omogućeno je da se usprotivi objavljivanju dokumenata koji potječu od te države samo na temelju materijalnih izuzeća iz stavaka 1. do 3. tog članka i uz odgovarajuće obrazloženje svojeg stajališta u tom pogledu.

Izraz „sudski postupci” iz članka 4. stavka 2. treće alineje Uredbe br. 1049/2001 o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije treba tumačiti na način da je zaštiti javnog interesa protivno otkrivanje sadržaja dokumenata koji su sastavljeni isključivo u svrhu posebnog sudskog postupka . S tim u vezi, izraz „dokumenti koji su sastavljeni isključivo u svrhu posebnog sudskog postupka” treba tumačiti kao podneske i akte koji su podneseni, interne dokumente o ispitivanju postupka koji je u tijeku i obavijesti o predmetu između glavne uprave o kojoj je riječ i pravne službe ili odvjetničkog ureda, a to ograničenje područja primjene izuzeća imalo je cilj jamčiti, s jedne strane, zaštitu internog rada u predmetnoj instituciji, a, s druge, povjerljivost i zaštitu načela poslovne tajne odvjetnika.

Takvi dokumenti nisu dostave države članice upućene Komisiji u okviru dostave nacrta tehničkog propisa, u skladu s člankom 8. stavkom 1. Direktive 98/34 o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa, s obzirom na to da oni nisu ni podnesci ni akti podneseni u okviru sudskog postupka i općenito nisu sastavljeni u svrhu posebnog sudskog postupka. S tim u vezi, što se tiče argumenta prema kojem bi država članica tijekom određenog razdoblja morala smatrati da postoji opasnost od tužbe zbog povrede obveze u vezi s tekstom donesenim na kraju postupka predviđenog Direktivom 98/34, tim više jer Komisija nije donijela formalnu odluku o zatvaranju postupka, otvaranje predsudske faze postupka zbog povrede obveze nije razumno predvidljivo, nego je isključivo hipotetsko, s obzirom na to da dokumenti čije je otvaranje zatraženo više od devet mjeseci nakon donošenja predmetnog tehničkog propisa nisu doveli do toga da Komisija uputi pismo opomene na temelju članka 258. prvog stavka UFEU‑a.

(t. 70.-74, 77.)