Stoga je pasivna uloga podrazumijevala to da se dotični poduzetnik „ničim ne ističe“, to jest da ne sudjeluje aktivno u izradi protutržišnih sporazuma. Isto se tako među elemente koji upućuju na pasivnu ulogu poduzetnika u okviru nekog zabranjenog sporazuma mogu uzeti u obzir njegovo osjetno rjeđe sudjelovanje na sastancima u odnosu na redovne članove zabranjenog sporazuma kao i njegov kasniji ulazak na tržište koje je predmet povrede, neovisno o trajanju njegova sudjelovanja u istom, ili također postojanje u tom smislu izričitih izjava predstavnikâ trećih poduzetnika koji su sudjelovali u povredi. Osim toga, činjenica da su drugi poduzetnici koji su sudjelovali samo u jednom te istom zabranjenom sporazumu bili aktivniji od nekog određenog sudionika svejedno ne znači da je potonji imao isključivo pasivnu ulogu ili ulogu promatrača. Zapravo se samo potpuna pasivnost može uzeti u obzir i nju treba utvrditi stranka koja se na nju poziva. Takva potpuna pasivnost ne proizlazi iz činjenice da inkriminirani poduzetnik nije i sam organizirao tajne protutržišne sastanke.

Prema stavku 29. trećem podstavku Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003, osnovni iznos novčane kazne može se smanjiti kada Komisija utvrdi postojanje olakotnih okolnosti, osobito kada poduzetnik o kojem je riječ podnese dokaz da je njegovo sudjelovanje u povredi bilo znatno smanjeno i time dokaže da se tijekom razdoblja u kojem je pristupao zabranjenim sporazumima on doista suzdržao od njihove primjene, ponašajući se u skladu s tržišnim pravilima na tržištu. Ta su dva elementa kumulativni uvjeti. Prema istom stavku, sama činjenica da je poduzetnik sudjelovao u povredi kraće od drugih ne smatra se olakotnom okolnošću, s obzirom na to da se ta okolnost već odražava u osnovnom iznosu kazne.

Prema stavku 28. Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003, osnovni iznos novčane kazne može se uvećati kada Komisija utvrdi postojanje otegotnih okolnosti. Jedna je od otegotnih okolnosti ponavljanje djela.

Ne može se na temelju načela poštovanja prava na obranu prihvatiti da Komisija može smatrati da se, u okviru utvrđivanja otegotne okolnosti ponavljanja djela, društvo treba smatrati odgovornim za prethodnu povredu za koju ga Komisija nije sankcionirala odlukom i u okviru čijeg utvrđenja to društvo nije bilo adresat obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama. Naime, takvo društvo tijekom postupka koji je doveo do donošenja odluke kojom je utvrđena prethodna povreda nije bilo u mogućnosti iznijeti svoje argumente radi osporavanja, u dijelu u kojem ga se tiče, mogućeg postojanja gospodarske cjeline između njega i drugih društava iz prethodne odluke. Takav zaključak vrijedi to više što, iako načelo proporcionalnosti zahtijeva da se radi ocjene koliko se poduzetnik trudio uskladiti s pravilima tržišnog natjecanja uzme u obzir vrijeme koje je proteklo između povrede o kojoj je riječ i prethodnog nepoštovanja pravila tržišnog natjecanja, Komisija nije vezana mogućim rokom zastare radi utvrđenja ponavljanja i stoga do takvog utvrđenja može doći i mnogo godina nakon utvrđenja povrede, u trenutku kada poduzetnik u pitanju u svakom slučaju ne bi bio u mogućnosti osporiti postojanje takve gospodarske cjeline.

Naposljetku, ne može se prihvatiti da je, u slučaju kada društvo majka drži cijeli ili gotovo cijeli kapital društva kćeri, društvo majka također adresat upozorenja društvu kćeri koje proizlazi iz prethodne odluke Komisije kojom ga se sankcionira za povredu prava tržišnog natjecanja. Naime, iako je doista razumno dopustiti pretpostavku da bi društvo majka moralo znati za prethodnu odluku Komisije čiji je adresat bilo njezino društvo kći, u kojem ono drži gotovo cijeli kapital, takvo saznanje ne može opravdati činjenicu da u prethodnoj odluci nije bila utvrđena gospodarska cjelina društva majke i njegova društva kćeri radi pripisivanja spomenutom društvu majci odgovornosti za prethodnu povredu i uvećanja iznosa izrečenih mu novčanih kazni, i to zbog ponavljanja.

(t. 274., 295.‑298.)