MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA

PAOLA MENGOZZIJA

od 22. rujna 2016. ( 1 )

Spojeni predmeti C‑248/15 P, C‑254/15 P i C‑260/15 P

Maxcom Ltd (C‑248/15 P),

Europska komisija (C‑254/15 P),

Vijeće Europske unije (C‑260/15 P)

protiv

City Cycle Industries

„Žalba — Trgovinska politika — Damping — Provedbena uredba (EU) br. 501/2013 — Uvoz bicikala poslanih, među ostalim, iz Šri Lanke — Proširenje konačne antidampinške pristojbe na taj uvoz bicikala podrijetlom iz Narodne Republike Kine — Uredba br. 1225/2009 — Članci 13. i 18. — Izbjegavanje mjera — Nesuradnja dijela proizvođača/izvoznika na koje se odnosi ispitni postupak — Dokaz izbjegavanja mjera — Skup indicija koje se podudaraju — Nedostatak u obrazloženju“

1. Ovo se mišljenje odnosi na tri žalbe kojima Maxcom Ltd, Europska komisija i Vijeće Europske unije zahtijevaju ukidanje presude Općeg suda Europske unije od 19. ožujka 2015., City Cycle Industries/Vijeće ( 2 ) (u daljnjem tekstu: pobijana presuda), kojom je taj sud poništio članak 1. stavke 1. i 3. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 501/2013 od 29. svibnja 2013. ( 3 ) (u daljnjem tekstu: sporna uredba) u dijelu u kojem se odnosi na City Cycle Industries (u daljnjem tekstu: City Cycle), tužitelja pred Općim sudom.

2. To je mišljenje izneseno istodobno s mojim mišljenjem u predmetima C‑247/15 P, Maxcom/Chin Haur Indonesia, C‑253/15, Komisija/Chin Haur Indonesia, i C‑259/15 P, Vijeće/Chin Haur Indonesia, (u daljnjem tekstu: mišljenje u predmetima Chin Haur), koji se odnose na tri žalbe koje su podnijeli isti tužitelji glede presude Općeg suda, Chin Haur Indonesia/Vijeće ( 4 ), donesene istog dana kao i pobijana presuda te koje se odnose na istu spornu uredbu. Pitanja postavljena u tim trima žalbama analogna su onima postavljenima u ovim predmetima ( 5 ).

3. U biti, svi ti predmeti daju Sudu priliku da pojasni zahtjeve glede dokaza koje Komisija i Vijeće (u daljnjem tekstu zajedno nazvani: institucije) moraju podnijeti kako bi se utvrdilo postojanje izbjegavanja mjera, u skladu s člankom 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (u daljnjem tekstu: Osnovna uredba) ( 6 ), u situaciji koju karakterizira nesuradnja dijela proizvođača‑izvoznika na koje se odnosi ispitni postupak za sprječavanje izbjegavanja mjera.

I – Pravni okvir

4. Pravni okvir podrobnije je predstavljen u točkama 5. do 10. mojeg mišljenja u predmetima Chin Haur. Za potrebe ovoga postupka, samo podsjećam da članak 13. Osnovne uredbe omogućava institucijama da u određenim okolnostima protudampinške pristojbe koje su uvele na uvoz proizvoda podrijetlom iz trećih zemalja prošire na uvoz sličnih proizvoda podrijetlom posebice iz treće zemlje kako bi se spriječilo izbjegavanje prvotnih protudampinških mjera.

5. Iz definicije pojma izbjegavanje mjera sadržanog u članku 13. stavku 1. prvoj rečenici Osnovne uredbe proizlazi da moraju biti ispunjena četiri uvjeta kako bi se utvrdilo postojanje izbjegavanja mjera: (i) mora postojati promjena strukture trgovinske razmjene između trećih zemalja i Unije; (ii) ta promjena mora proizlaziti iz prakse, obrade ili rada za koji ne postoji dostatni valjani uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja pristojbe; (iii) mora postojati dokaz postojanja štete, i (iv) mora postojati dokaz postojanja dampinga. U ovim predmetima pobija se samo drugi od tih sastavnih elemenata izbjegavanja ( 7 ).

6. Nadalje, treba također navesti da, u skladu s člankom 13. stavkom 4. Osnovne uredbe, proizvođač/izvoznik proizvoda o kojemu je riječ u ispitnom postupku za sprječavanje izbjegavanja mjera može odobriti pojedinačno izuzeće od plaćanja pristojbi za sprječavanje izbjegavanja ako u propisanim rokovima podnese zahtjev za izuzeće koji je valjano potkrijepljen dokazima i-u slučaju kada se prakse izbjegavanja mjera provode izvan Unije-kada su ispunjena dva uvjeta: kao prvo, ako može dokazati da nije povezan s proizvođačem na kojega se primjenjuju mjere i, kao drugo, ako se utvrdi da nije uključen u prakse izbjegavanje mjera.

7. Naposljetku, u skladu s člankom 18. stavcima 1. i 6. Osnovne uredbe, naslovljenom „Nesuradnja”, s jedne strane, „[u] slučajevima u kojima zainteresirana stranka odbija pristup ili na neki drugi način ne pruža potrebne podatke u rokovima […], ili ako znatno ometa ispitni postupak, privremeni ili konačni nalazi, pozitivni ili negativni, mogu se donijeti na temelju raspoloživih podataka” i, s druge strane, „[a]ko zainteresirana stranka ne surađuje, ili surađuje samo djelomičn[o] tako da se time relevantni podaci uskraćuju, rezultati mogu biti manje povoljni za stranku nego da je surađivala”.

II – Činjenična osnova spora i pobijana uredba

8. Okolnosti sporova iznesene su u točkama 1. do 28. pobijane presude na koju se upućuje. Za potrebe ovog postupka ograničit ću se na podsjećanje da je Komisija 2012. uredbom ( 8 ) pokrenula ispitni postupak glede mogućeg izbjegavanja antidampinških mjera uvedenih Uredbom br. 990/2011 ( 9 ) za uvoz bicikala poslanih iz, među ostalim, Šri Lanke.

9. U okviru tog ispitnog postupka City Cycle je ponio zahtjev za izuzeće na temelju članka 13. stavka 4. Osnovne uredbe. Komisija je obavila posjet radi provjere u prostorijama City Cyclea i naposljetku odbila njegov zahtjev za izuzeće ( 10 ).

10. Vijeće je 29. svibnja 2013. donijelo spornu uredbu.

11. U uvodnim izjavama 35. do 42. te uredbe Vijeće najprije navodi da je šest šrilankanskih društava, koja su obavljala 69 % ukupnog uvoza iz Šri Lanke u Uniju tijekom razdoblja izvješćivanja, dostavilo zahtjev za izuzeće na temelju članka 13. stavka 4. Osnovne uredbe. Jedno od tih društava zaustavilo je proizvodnju u Šri Lanki i povuklo svoj zahtjev za izuzeće. Druga dva društva, među kojima je City Cycle, nisu dovoljno surađivala. Slijedom toga, podaci koje su podnijeli nisu uzeti u obzir te su utvrđenja koja se na njih odnose utemeljena na dostupnim podacima, u skladu s člankom 18. Osnovne uredbe.

12. Nadalje, Vijeće je utvrdilo da su ispunjeni svi uvjeti za utvrđenje postojanja izbjegavanja mjera sukladno članku 13. stavku 1. Osnovne uredbe ( 11 ).

13. Glede, posebno, prakse izbjegavanja mjera u Šri Lanki, Vijeće je najprije ispitalo postojanje postupaka pretovara. U tom pogledu, uvodne izjave 77. do 79. sporne uredbe navode: „(77) Izvoz trgovačkih društava iz Šri Lanke koja surađuju na početku iznosio je 69 % ukupnog izvoza iz Šri Lanke u Uniju tijekom [razdoblja izvješćivanja]. Za tri od šest trgovačkih društva koja su surađivala u početku ispitni postupak nije otkrio praksu pretovara. Za preostali izvoz u Uniju nije bilo suradnje, kako je objašnjeno gore u uvodnim izjavama od 35. do 42. (78) Stoga, u svjetlu promjene strukture trgovine utvrđene u uvodnoj izjavi 58. između Šri Lanke i Unije u smislu članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe i činjenice da se nisu javili i surađivali svi proizvođači izvoznici iz Šri Lanke, može se zaključiti da se izvoz tih proizvođača izvoznika može pripisati praksi pretovara. (79) Stoga je potvrđeno postojanje pretovara proizvodâ kineskog podrijetla preko Šri Lank[e].”

14. Stoga nije utvrđeno postojanje postupaka sklapanja u smislu članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe ( 12 ).

15. U tim okolnostima Vijeće je, s jedne strane, utvrdilo da je došlo do izbjegavanja mjera pretovarom preko Šri Lanke te je proširilo konačnu antidampinšku pristojbu predviđenu Provedbenom uredbom br. 990/2011 na uvoz bicikala poslanih iz Šri Lanke ( 13 ) i, s druge strane, na temelju članka 13. stavka 4. Osnovne uredbe odbilo izuzeće drugih dvaju društava koja nisu surađivala, među kojima je City Cycle ( 14 ).

III – Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda

16. City Cycle podnio je 9. kolovoza 2013. pred Općim sudom tužbu za poništenje članka 1. stavaka 1. i 3. pobijane uredbe.

17. Opći je sud 8. listopada 2013. usvojio zahtjev društva City Cycle za odlučivanje o predmetu u ubrzanom postupku ( 15 ).

18. Rješenjem od 11. studenoga 2013. predsjednik sedmog vijeća Općeg suda odobrio je intervenciju Komisije na strani zahtjeva Vijeća. Međutim, Komisija nije bila ovlaštena podnijeti intervencijski podnesak ( 16 ). Budući da se o predmetu odlučivalo u ubrzanom postupku, Komisija je 25. lipnja 2014. podnijela zahtjev da je se ovlasti da podnese intervencijski podnesak kao mjeru upravljanja postupkom ( 17 ). Taj zahtjev je Opći sud odbio.

19. Maxcomu je rješenjem od 16. srpnja 2014. odobrena intervencija.

20. U prilog svojoj tužbi City Cycle istaknuo je pet tužbenih razloga. Konkretno, prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 13. stavka 1. i članka 18. stavka 1. Osnovne uredbe. Prvim dijelom tog tužbenog razloga City Cycle pobijao je utvrđenje Vijeća o promjeni strukture trgovine. Drugim dijelom navedenog tužbenog razloga City Cycle osporio je utvrđenje Vijeća, posebice iz uvodne izjave 78. pobijane uredbe, o provedbi postupaka pretovara ( 18 ).

21. Komisija je tijekom rasprave pred Općim sudom osporila osnovanost tužbe u cijelosti, tvrdeći da City Cycle nije šrilankanski proizvođač/izvoznik, nego lokalni pružatelj usluga koji djeluje za račun kineskog poduzetnika.

22. Opći je sud pobijanom presudom odbio prvi dio prvog tužbenog razloga i sve ostale tužbene razloge kao neosnovane. Suprotno tome, prihvatio je drugi dio prvog tužbenog razloga, posebice njegov prvi prigovor koji se temelji na pogrešci u ocjeni koju sadržava uvodna izjava 78. sporne uredbe.

23. S tim u svezi Opći je sud, kao prvo, u točkama 82. do 97. pobijane presude analizirao elemente koje je City Cycle priopćio tijekom istrage. Slijedom te analize, Opći je sud utvrdio da se na temelju tih elemenata ne može dokazati da je on izvoznik bicikala šrilankanskog podrijetla ili da ispunjava kriterije iz članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe.

24. Kao drugo, Opći je sud u točki 98. te presude utvrdio da Vijeće unatoč svemu nije imalo nikakvih indicija na osnovi koje bi, u točki 78. sporne uredbe, valjano utvrdilo da je City Cycle obavljao postupke pretovara.

25. Kao treće, Opći je sud u točki 99. pobijane presude utvrdio da, doduše, nije bilo moguće isključiti da je, među svim praksama, postupcima ili djelatnostima za koje osim početne antidampinške pristojbe nije postojalo drugo dostatno obrazloženje ili gospodarsko opravdanje, u smislu članka 13. stavka 1. drugog podstavka Osnovne uredbe, City Cycle obavljao postupke pretovara. Međutim, prema mišljenju tog suda, činjenica da on nije mogao dokazati da je stvarno šrilankanski proizvođač ili da odgovara kriterijima iz članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe ne dopušta Vijeću da automatski zaključi da je City Cycle obavljao pretovar, jer takva mogućnost ne proizlazi ni iz Osnovne uredbe ni iz sudske prakse.

26. Opći je sud stoga utvrdio da valja prihvatiti prvi prigovor iz drugog dijela prvog tužbenog razloga a da pritom nije potrebno obraditi preostala tri prigovora koja je istaknuo City Cycle u okviru istog dijela tog tužbenog razloga. Slijedom toga, Opći je sud poništio članak 1. stavke 1. i 3. Osnovne uredbe ( 19 ).

IV – Zahtjevi stranaka

27. Svojim žalbama Maxcom, Komisija i Vijeće zahtijevaju od Suda da ukine pobijanu presudu, odbije prvostupanjsku tužbu i naloži City Cycleu snošenje troškova. Podredno, Komisija i Vijeće zahtijevaju vraćanje predmeta pred Opći sud na ponovno ispitivanje te naknadno odlučivanje o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka.

28. City Cycle od Suda zahtijeva da u cijelosti odbije žalbe protiv pobijane presude te naloži Maxcomu, Komisiji i Vijeću snošenje troškova. Podredno, u slučaju da Sud ukine pobijanu presudu, City Cycle zahtijeva od Suda da odluči o njegovoj prvostupanjskoj tužbi, usvoji preostala dva prigovora u drugom dijelu prvog tužbenog razloga koja je istaknuo pred Općim sudom i djelomično poništi članak 1. stavke 1. i 3. sporne uredbe u dijelu u kojem te odredbe proširuju konačnu antidampinšku pristojbu na uvoz bicikala podrijetlom iz Kine te se njima odbija njegov zahtjev za izuzeće.

V – Analiza

29. Maxcom ističe dva žalbena razloga protiv pobijane presude, prvi kao glavni i drugi kao podredni, Komisija ih ističe četiri, a Vijeće sa svoje strane ističe dva. Žalbeni razlozi izneseni u tim trima žalbama preklapaju se u značajnoj mjeri i mogu se, u biti, podijeliti u četiri skupine.

30. Kao prvo, Komisija tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava propustivši po službenoj dužnosti ocijeniti dopuštenost tužbe City Cyclea ( 20 ). Kao drugo, Maxcom, Komisija i Vijeće tvrde, u biti, da je Opći sud počinio različite pogreške koje se tiču prava primjenom članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe ( 21 ). Kao treće, Komisija i Vijeće tvrde da je pobijana presuda zahvaćena nedostatkom obrazloženja i proturječnim obrazloženjem; u istom kontekstu, Vijeće također ističe da je Opći sud iskrivio činjenice ( 22 ). Kao četvrto, Komisija tvrdi da je Opći sud povrijedio njezina postupovna prava ( 23 ).

31. Četvrti žalbeni razlog Komisije, koji se temelji na povredi njezinih postupovnih prava, istovjetan je, kako s činjeničnog tako i s pravnog gledišta, trećem žalbenom razlogu koji je ta institucija istaknula u okviru predmeta C‑253/15 P, Komisija/Chin Haur Indonesia, u kojem je mišljenje izneseno istodobno s mišljenjem u ovim predmetima. U tim okolnostima, za iznošenje argumenata Komisije i razloge zbog kojih smatram da taj žalbeni razlog treba odbiti upućujem na točke 102. do 111. mišljenja u predmetima Chin Haur.

A – Prvi žalbeni razlog, koji je Komisija istaknula u predmetu C‑254/15 P, koji se temelji na pogrešci Općeg suda jer nije po službenoj dužnosti ispitao osnovanost tužbe City Cyclea

1. Argumentacija stranaka

32. Komisija osporava analizu iz točaka 42. do 44. pobijane presude kojom je Opći sud odbio prigovor nedopuštenosti koji je podnijela na raspravi protiv tužbe City Cyclea. Komisija posebice tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava propustivši po službenoj dužnosti ocijeniti dopuštenost te tužbe.

33. Kao prvo, prema mišljenju Komisije, odluka Općeg suda da ne ispita dopuštenost tužbe u suprotnosti je sa sudskom praksom Suda, prema kojoj sud Unije mora nedopuštenost ispitati po službenoj dužnosti. Kao drugo, činjenica da je Komisija mogla istaknuti prigovor nedopuštenosti tek na raspravi rezultat je odluke Općeg suda da ne odobri podnošenje intervencijskog podneska. Kao treće, Komisija tvrdi da spis sadržava dovoljno elemenata na temelju kojih se može utvrditi da u svezi s dopuštenosti tužbe City Cyclea postoje ozbiljne sumnje, a ne samo pretpostavke. Opći je sud također utvrdio da City Cycle nije dokazao da je proizvođač ili izvoznik bicikala.

34. City Cycle osporava Komisijine argumente.

2. Ocjena

35. Opći je sud u točkama 41. do 45. pobijane presude odbio prigovor nedopuštenosti koji je istaknula Komisija na raspravi. Najprije je naveo da, s obzirom na to da Vijeće nije istaknulo prigovor nedopuštenosti, Komisija kao intervenijent nije mogla, u skladu sa sudskom praksom, istaknuti takav prigovor. Nadalje, Opći je sud utvrdio da je, u svakom slučaju, Komisija na raspravi iznijela samo pretpostavke, i to u vrlo kasnom stadiju sudskog postupka, a da nije dostavila nikakve dokaze u prilog svojem prigovoru o nedopuštenosti tužbe.

36. S tim u svezi, valja navesti da, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, intervenijent ne može istaknuti prigovor nedopuštenosti koji nije iznesen u tuženikovim očitovanjima ( 24 ) i da stoga sud Unije nije dužan ispitivati takav prigovor.

37. Međutim, nedopuštenost tužbe za poništenje koja proizlazi iz nepostojanja procesne legitimacije tužitelja predstavlja razlog koji se tiče javnog poretka ( 25 ) koji, kao takav, mora po službenoj dužnosti istaknuti sud Unije ( 26 ).

38. U ovom slučaju, valja utvrditi da je, suprotno Komisijinim tvrdnjama, Opći sud ispitao dopuštenost tužbe s obzirom na argumente koje je Komisija iznijela na raspravi. U točki 44. pobijane presude Opći je sud utvrdio da ti argumenti u svezi s odnosima City Cyclea i kineskog društva koje je Komisija osporila nisu bili potkrijepljeni dokazima o pitanju dopuštenosti tužbe City Cyclea.

39. U svakom slučaju, kao što naglašava City Cycle, on je sudjelovao u predmetnom ispitnom postupku za sprječavanje izbjegavanja mjera, pojedinačno je naveden u spornoj uredbi kao izvoznik bicikala podrijetlom iz Šri Lanke u Uniju te su mu u provedbenoj uredbi pojedinačno odbijeni korist zbog sudjelovanja i izuzeće od plaćanja pristojbi. U tim okolnostima, smatram da se ne može dvojiti o tome da se sporna uredba izravno i pojedinačno odnosi na njega ( 27 ).

40. Iz toga slijedi da Komisija nije mogla tvrditi da je Opći sud počinio pogrešku odbivši prigovor nedopuštenosti koji je ona istaknula na raspravi. Slijedom toga, prema mojem mišljenju, prvi žalbeni razlog koji je istaknula ta institucija u predmetu C‑254/15 P treba odbiti.

B – Žalbeni razlozi koji se temelje na pogrešnoj primjeni članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe

1. Argumentacija stranaka

41. Maxcom, Komisija i Vijeće tvrde da su u obrazloženju iz točaka 98. i 99. pobijane presude, na temelju kojeg je Opći sud poništio spornu uredbu, počinjene različite pogreške koje se tiču prava u primjeni članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe.

42. Na prvom mjestu, Maxcom prigovara Općem sudu da je očito pogrešno primijenio članak 13. stavak 1. Osnovne uredbe utvrdivši da Vijeće nije moglo zaključiti da je City Cycle obavljao pretovar na temelju utvrđenja da potonji nije stvarni šrilankanski proizvođač bicikala i da nije obavljao postupke sklapanja koji bi prelazili granice određene u članku 13. stavku 2. te uredbe. Maxcom smatra, stoga, da Sud treba poništiti utvrđenja Općeg suda u svezi s drugim dijelom prvog tužbenog razloga.

43. Kao prvo, Maxcom tvrdi da se ocjena iz točaka 98. i 99. pobijane presude temelji na bitno pogrešnoj ocjeni članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe i da u biti nagrađuje City Cycle jer je u okviru ispitnog postupka dostavio nepotpune, proturječne i neprovjerljive informacije. U skladu s tekstom tog članka, moguće je utvrditi postojanje postupaka pretovara u uvjetima poput onih o kojima je riječ u ovom predmetu gdje je City Cycle uvozio dijelove kineskog podrijetla i izvozio bicikle u Uniju a da nije dokazao da je on proizvođač ili da njegovi postupci sklapanja prelaze granice određene u članku 13. stavku 2. te uredbe. Nadalje, ocjena Općeg suda nije u skladu ni s ciljevima Osnovne uredbe, odnosno zaštitom industrije Unije od uvoza koji je predmet dampinga od strane trećih zemalja, ni s ustaljenom sudskom praksom Suda na temelju koje institucije Unije imaju široku diskrecijsku ovlast u okviru antidampinških ispitnih postupaka.

44. Kao drugo, Maxcom navodi da su utvrđenja iz točaka 98. i 99. pobijane presude proturječna utvrđenjima Općeg suda u svezi s drugim tužbenim razlogom City Cyclea, u kojima je Opći sud, s jedne strane, naznačio da su informacije koje je dostavio City Cycle manjkave i, s druge strane, odbio prigovor da je Vijeće povrijedilo članak 18. Osnovne uredbe, načelo proporcionalnosti i obvezu obrazlaganja u svezi s utvrđenjem nesuradnje City Cyclea.

45. Na drugom mjestu, Komisija i Vijeće tvrde da je Opći sud u pobijanoj presudi pošao od implicitne pretpostavke da članak 13. stavak 1. Osnovne uredbe zahtijeva da institucije dokažu da svaki proizvođač/izvoznik u državi koja je predmet ispitnog postupka obavlja praksu pretovara. Takvo je tumačenje pogrešno. Kao prvo, u suprotnosti je s obvezom da se uvjeti navedeni u članku 13. stavku 1. Osnovne uredbe ocjenjuju na razini zemalja, a ne na razini pojedinačnih izvoznika. Kao drugo, takvo tumačenje čini članak 13. stavak 4. Osnovne uredbe bespredmetnim. Kao treće, njime se pojam „praksa izbjegavanja” miješa s jednom od manifestacija te prakse, odnosno pretovarom. Institucije nisu dužne posebno dokazati postojanje točno određenih praksi izbjegavanja mjera. Kao četvrto, Opći je sud usvojio proturječna tumačenja pojma prakse izbjegavanja mjera za ocjenu različitih tužbenih razloga.

46. Na trećem mjestu, Maxcom, Komisija i Vijeće tvrde da utvrđenja Općeg suda u točkama 98. i 99. nisu pravno dostatna da bi se mogla utvrditi povreda članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe. Naime, čak i ako je Vijeće počinilo pogrešku koja se tiče prava utvrdivši, kao što je navedeno u pobijanoj presudi, da je City Cycle sudjelovao u postupcima pretovara, navedena je institucija mogla valjano utvrditi, na temelju dokaza u svezi s drugim šrilankanskim proizvođačima/izvoznicima i promjenom strukture trgovine, da se pretovar obavljao u Šri Lanki. Naime, činjenica da je Vijeće utvrdilo da je više proizvođača/izvoznika, koji u Šri Lanki nisu surađivali, sudjelovalo u pretovaru ostaje pravno valjana čak i ako bi se smatralo da je utvrđenje u svezi s jednim od njih pogrešno. Tvrdnjom da je utvrđenje pretovara za jednog proizvođača prouzročilo nezakonitost cijelog skupa indicija na kojem se temelji zaključak o postojanju praksi pretovara na razini zemlje, Opći je sud iskrivio smisao uvodne izjave 78. sporne uredbe i počinio povredu članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe.

47. City Cycle osporava argumente Maxcoma, Komisije i Vijeća.

2. Ocjena

a) Pregled načela sudske prakse u svezi s propisima Unije u području izbjegavanja mjera

48. U točkama 42. do 54. mišljenja u predmetima Chin Haur proveo sam detaljnu analizu propisa Unije u području izbjegavanja mjera s obzirom na sudsku praksu Suda, na koju se pozivam. Za potrebe ovog postupka samo ću podsjetiti, najprije, da iz sudske prakse proizlazi da je teret dokazivanja postojanja izbjegavanja mjera i, konkretno, svih njegovih četiriju sastavnih elemenata iz članka 13. stavka 1. treće rečenice Osnovne uredbe, navedenih u točki 5. ovog mišljenja, na institucijama ( 28 ).

49. Nadalje, u navedenom sam mišljenju istaknuo da iz logike i strukture propisa Unije u području izbjegavanja mjera proizlazi da je svrha analize koja služi za provjeru jesu li ispunjena četiri uvjeta iz članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe dokazati postojanje izbjegavanja antidampinških pristojbi na razini zemlje o kojoj je riječ u ispitnom postupku za sprječavanje izbjegavanja mjera. Suprotno tome, posebna situacija pojedinačnih proizvođača/izvoznika uzima se u obzir u okviru analize na temelju članka 13. stavka 4. Osnovne uredbe ( 29 ).

50. U tom sam mišljenju naveo da iz presuda Simon, Evers & Co. ( 30 ) i APEX ( 31 ) proizlazi da je, u slučaju nesuradnje svih stranaka na koje se odnosi ispitni postupak za sprječavanje izbjegavanja mjera, standard dokazivanja koji institucije moraju ispuniti za dokazivanje izbjegavanja mjera značajno smanjen. Sud je priznao takvo smanjivanje uzimajući u obzir mogućnost, predviđenu člankom 18. stavcima 1. i 6. Osnovne uredbe, da se do konačnih zaključaka dođe na osnovi dostupnih podataka i da se prema stranki koja ne surađuje ili surađuje samo djelomično odnosi nepovoljnije nego da jest surađivala. Stoga se u takvim slučajevima institucije mogu osloniti na skup podudarajućih indicija koje omogućuju donošenje zaključka o postojanju izbjegavanja mjera u smislu članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe ( 32 ).

51. U tim je presudama, međutim, Sud također istaknuo da zakonodavac Unije nije imao namjeru uspostaviti zakonsku pretpostavku koja bi omogućila da se iz nesuradnje dotičnih ili zainteresiranih stranaka izravno izvede zaključak o postojanju izbjegavanja mjera i time institucije Unije oslobodi od svake obveze dokazivanja ( 33 ).

52. U točki 69. mišljenja u predmetima Chin Haur također sam utvrdio da je temeljni razlog za tumačenje koje je dao Sud u presudama Simon, Evers & Co. i APEX u slučajevima potpune nesuradnje, odnosno zahtjev da se ne ugrozi djelotvornost mjera trgovinske zaštite Unije ( 34 ), u cijelosti valjan i u slučaju kada zainteresirani poduzetnici koji nisu surađivali u ispitnom postupku čine većinski udio uvoza odnosnog proizvoda u Uniju.

53. Ta se sudska praksa, prema mojem mišljenju, primjenjuje u slučaju poput onoga u ovom predmetu, u kojem proizvođači/izvoznici koji su stvarno surađivali u ispitnom postupku za sprječavanje izbjegavanja mjera čine samo 25 % ukupnog uvoza odnosnog proizvoda iz Šri Lanke u Uniju ( 35 ). Stoga, u slučaju kada je razina nesuradnje tako visoka, smatram da se institucije mogu osloniti na skup indicija koje se podudaraju kako bi u dovoljnoj mjeri dokazale postojanje izbjegavanja mjera i, konkretno, kako bi se utvrdilo da promjena strukture trgovine proizlazi iz prakse izbjegavanja mjera ( 36 ).

b) Povreda članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe

54. U ovom slučaju Opći je sud u pobijanoj presudi prihvatio drugi dio prvog tužbenog razloga City Cyclea koji se temeljio na povredama članka 13. stavka 1. i članka 18. stavka 1. Osnovne uredbe. Stoga, čak i ako sud u relevantnim točkama pobijane presude nije izričito naveo koje je odredbe, prema njegovu mišljenju, povrijedilo Vijeće u spornoj uredbi, Opći je sud poništenje te uredbe nužno utemeljio na povredi tih odredaba.

55. Konkretno, Opći je sud u točki 98. navedene presude utvrdio da Vijeće nije imalo nikakvih indicija na temelju kojih bi, u točki 78. sporne uredbe, moglo izričito utvrditi da je City Cycle sudjelovao u postupcima pretovara.

56. Kao što proizlazi iz točke 13. ovog mišljenja, u uvodnoj izjavi 78. sporne uredbe Vijeće je zaključilo da se izvoz proizvođača/izvoznika koji nisu surađivali u ispitnom postupku može pripisati praksi pretovara na temelju dvaju elemenata: s jedne strane, utvrđenja postojanja promjene strukture trgovine između Šri Lanke i Unije i, s druge strane, „činjenice da se nisu javili i surađivali svi proizvođači/izvoznici iz Šri Lanke”. Vijeće je, isključivo na temelju utvrđenja iz uvodne izjave 78. sporne uredbe, u uvodnoj izjavi 79. te uredbe utvrdilo da je „potvrđeno postojanje pretovara proizvodâ kineskog podrijetla preko Šri Lank[e]”.

57. Tekst navedenih uvodnih izjava 78. i 79. navodi me da iznesem dva razmatranja.

58. Kao prvo, utvrđujem da se Vijeće, za razliku od onoga što je zaključilo u istoj uredbi glede Indonezije-zemlje o kojoj je riječ u predmetima Chin Haur, glede Šri Lanke nije oslonilo na utvrđenje u svezi s pojedinačnim proizvođačem pri utvrđenju postojanja prakse pretovara na razini zemalja u skladu s člankom 13. stavkom 1. Osnovne uredbe ( 37 ).

59. Naime, uvodna izjava 78. sporne uredbe ne sadržava nikakav izričit zaključak, poput onog iz uvodne izjave 62. te uredbe, prema kojoj je Vijeće na temelju pojedinačne analize utvrdilo da je putem postupaka pretovara konkretno društvo sudjelovalo u praksama izbjegavanja mjera ( 38 ). Navedena uvodna izjava 78. samo pripisuje takve postupke društvima koja nisu sudjelovala, izvodeći njihovo postojanje iz dvaju elemenata navedenih u točki 56. ovog mišljenja; s jedne strane, utvrđenja postojanja promjene strukture trgovine i, s druge strane, nesuradnje većinskog dijela šrilankanskih proizvođača/izvoznika,

60. Međutim, na drugom mjestu, valja utvrditi da se iz tih dvaju elemenata na kojima je Vijeće utemeljilo svoju odluku ne može, pojedinačno ili uzetih zajedno, utvrditi sudjelovanje pojedinog gospodarskog subjekta u praksama izbjegavanja mjera, posebice u postupcima pretovara, ni postojanje takvih praksi na razini zemlje. Na temelju tih dvaju elemenata Vijeće nije moglo zaključiti da je drugi uvjet postojanja izbjegavanja mjera-odnosno da je promjena strukture trgovine proizašla iz prakse, obrade ili rada za koji nije postojao dostatno valjan uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja antidampinške pristojbe-ispunjen ( 39 ).

61. Naime, prvi od tih elemenata, odnosno postojanje promjene strukture trgovine, nije ništa drugo nego prvi uvjet postojanja izbjegavanja mjera. On se dakle kao takav ne može smatrati indicijom postojanja drugog od tih uvjeta s obzirom na to da institucije moraju, suprotno tome, dokazati da su svi uvjeti postojanja izbjegavanja mjera ispunjeni ( 40 ).

62. Glede drugog od tih dvaju elemenata, odnosno nesuradnje proizvođača/izvoznika koji obavljaju 75 % izvoza u Uniju, iz sudske prakse navedene u točki 51. ovog mišljenja proizlazi da se na temelju nesuradnje kao takve, kada nema nikakvih drugih dokaza, ne može presumirati postojanje izbjegavanja mjera. Vijeće stoga ne može isključivo iz nesuradnje jednog dijela, makar i većinskog, zainteresiranih proizvođača/izvoznika izravno zaključiti da su oni sudjelovali u praksama izbjegavanja mjera.

63. Doduše, kao što proizlazi iz točaka 50., 52. i 53. ovog mišljenja, u slučaju poput onog u ovom predmetu, u kojem zainteresirane osobe koje nisu surađivale u ispitnom postupku čine većinski dio uvoza odnosnog proizvoda u Uniju, teret dokazivanja izbjegavanja mjera koji nose institucije značajno je smanjen. Međutim, iako u takvim okolnostima nije nužno da institucije dokažu postojanje posebnih praksi izbjegavanja mjera, one moraju barem raspolagati nekim elementima za koje se čini da upućuju na postojanje takvih praksi ( 41 ).

64. A u ovom slučaju ni iz sporne uredbe ni iz spisa ne proizlazi da bi, osim dvaju elemenata navedenih u uvodnoj izjavi 78. sporne uredbe (promjena strukture trgovine i nesuradnja), institucije raspolagale drugim elementima koji bi upućivali na postojanje praksi izbjegavanja mjera, među ostalim postupaka pretovara. Upravo suprotno, Komisija je u odgovoru na pitanje Suda na raspravi izričito potvrdila da su institucije utvrđenje postojanja praksi izbjegavanja mjera na razini Šri Lanke utemeljile isključivo na tim dvama elementima.

65. U tim okolnostima Maxcom, Vijeće i Komisija ne mogu, prema mojem mišljenju, valjano prigovarati Sudu da je počinio pogrešku zaključivši da je Vijeće počinilo povredu članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe te zato poništio spornu uredbu.

66. Taj zaključak nije doveden u pitanje različitim argumentima istaknutima u žalbama.

67. Na prvom mjestu, Maxcom tvrdi da je, u okolnostima poput onih o kojima je riječ u ovom predmetu, moguće zaključiti da je City Cycle sudjelovao u postupcima pretovara. S tim u svezi, međutim, u točkama 58. i 59. ovog mišljenja navodim da Vijeće nije, suprotno slučaju Indonezije, glede Šri Lanke svoje utvrđenje o postojanju praksi izbjegavanja mjera na razini zemlje u smislu članka 13. stavka 1. treće rečenice Osnovne uredbe (konkretno postojanja postupaka pretovara u Šri Lanki) utemeljilo na pojedinačnom utvrđenju u svezi s pojedinačnim proizvođačem/izvoznikom (konkretno City Cycleom). Vijeće je zaključak o postojanju takvih praksi izvelo samo iz dvaju elemenata-navedenih u točkama 56. i 59. ovog mišljenja-na kojima, kao što je navedeno, nije bilo moguće utemeljiti takav zaključak. Iz toga slijedi da, čak i pod pretpostavkom da je, na temelju elemenata priloženih spisu, bilo teorijski moguće zaključiti da je City Cycle sudjelovao u postupcima pretovara, Vijeće svoj zaključak glede postojanja praksi izbjegavanja mjera na razini zemlje nije utemeljilo na takvom utvrđenju. U tim okolnostima, budući da se zaključak Vijeća nije temeljio na elementima dostatnima da bi ga poduprli, Općem se sudu ne može prigovoriti zbog toga što je utvrdio da je navedena institucija počinila povredu članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe.

68. Maxcom, nadalje, navodi argumente u svezi s navodnim proturječnostima sadržanima u pobijanoj presudi ( 42 ). S tim u svezi ističem, međutim, da okolnost da su informacije koje je City Cycle podnio u ispitnom postupku bile nedostatne i da nisu odražavale pravi duh suradnje, tako da je Opći sud potvrdio odluku Vijeća da odbije zahtjev City Cyclea za izuzeće na temelju članka 13. stavka 4. Osnovne uredbe, ni na koji način nije u suprotnosti s utvrđenjem iz točaka 60. do 65. ovog mišljenja da Opći sud nije počinio pogrešku zaključivši da je Vijeće počinilo povredu članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe ( 43 ).

69. Na drugom mjestu, glede argumenata Komisije i Vijeća sažetih u točki 45. ovog mišljenja, da bi ih se odbilo dovoljno je navesti da se temelje na pogrešnom tumačenju pobijane presude i stoga na pogrešnoj pretpostavci. Naime, ni u jednoj točki te presude Opći sud nije smatrao da institucije moraju pozitivno utvrditi da svaki pojedinačni proizvođač/izvoznik obavlja postupke pretovara.

70. Na trećem mjestu, glede prigovora sažetih u točki 46. ovog mišljenja, kojima se osporava dostatnost utvrđenja Općeg suda za poništenje sporne uredbe, iz razmatranja u točkama 60. do 65. ovog mišljenja proizlazi da ih valja odbiti.

71. S obzirom na prethodna razmatranja, smatram da žalbene razloge koje su istaknuli Maxcom, Komisija i Vijeće, a koji se temelje na tome da je Opći sud pogrešno primijenio članak 13. stavak 1. Osnovne uredbe, valja odbiti.

C – Žalbeni razlozi koji se temelje na nedostatku u obrazloženju, proturječnom obrazloženju i iskrivljavanju činjenica

1. Argumentacija stranaka

72. U trećem i četvrtom žalbenom razlogu Komisija i Vijeće osporavaju obrazloženje pobijane presude. Vijeće također tvrdi da su činjenice iskrivljene.

73. Na prvom mjestu, institucije tvrde da pobijana presuda ne obrazlaže dovoljno zašto je Vijeće povrijedilo članak 13. stavak 1. Osnovne uredbe. Kao prvo, u pobijanoj presudi nije naznačeno je li pogreška koju je Vijeće počinilo samo pogreška u ocjeni ili očita pogreška u ocjeni. Kao drugo, Opći sud nije obrazložio zašto se na temelju dokaza koje je ocjenjivao, uključujući dostupne podatke, ne može utvrditi da je City Cycle obavljao postupke pretovara.

74. Na drugom mjestu, Komisija smatra da je obrazloženje pobijane presude proturječno. S tim u svezi, ta institucija navodi da iz točke 97. pobijane presude proizlazi da se na temelju dokaza koje je podnio City Cycle ne može dokazati da je on izvoznik bicikala šrilankanskog podrijetla ili da ispunjava kriterije iz članka 13. stavka 2. Osnovne uredbe. Komisija se s tim u svezi pita kako je moguće da dokazi, ako upućuju na to da je City Cycle uključen u izbjegavanje mjera putem prakse sklapanja, ne dokazuju da je također bio uključen u postupke pretovara.

75. Vijeće podredno tvrdi da je Opći sud iskrivio utvrđene činjenice. Kao prvo, budući da je pretovar uredno dokazan na državnoj razini i da City Cycle nije imao temelja za dobivanje izuzeća, Vijeće smatra da je Opći sud iz činjenica mogao samo zaključiti da je City Cycle obavljao postupke pretovara. Utvrdivši drugačije, Opći sud je iskrivio činjenice. Kao drugo, to iskrivljenje proizlazi i iz utvrđenja pobijane presude u svezi sa zahtjevom City Cyclea za izuzeće, koja isključuju mogućnost da to društvo zadovoljava uvjete koje treba ispuniti da bi se zbog sastavljanja u zemlji na koju se odnosi ispitni postupak smatralo da su proizvodi lokalnoga podrijetla.

2. Ocjena

76. Glede, na prvom mjestu, prigovora koji se odnose na nedostatak obrazloženja, valja podsjetiti da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, obrazloženje presude mora jasno i nedvosmisleno prikazati ocjenu Općeg suda, tako da zainteresirane osobe mogu utvrditi razloge za donesenu odluku i da Sud može izvršavati sudski nadzor. Obveza obrazlaganja koju Opći sud ima na temelju članaka 36. i 53. prvog podstavka Statuta Suda Europske unije ispunjena je ako, čak i prešutno, obrazloženje omogućuje zainteresiranima da saznaju razloge zbog kojih Opći sud nije usvojio njihove argumente, a Sudu da raspolaže s dovoljno elemenata za provođenje svojega nadzora ( 44 ).

77. Iz točaka 54. i 55. ovog mišljenja proizlazi da, iako u pobijanoj presudi Opći sud nije detaljno razradio shvaćanje koje ga je dovelo do djelomičnog poništenja sporne uredbe „u dijelu u kojem se odnosi” na društvo Chin Haur, to se shvaćanje nedvosmisleno može izvesti iz navedene presude, što omogućuje Sudu da provede svoj sudski nadzor. S tog stajališta, ne može se smatrati da pobijana presuda sadržava nedostatak u obrazloženju.

78. Što se ostalih prigovora tiče, kao prvo, prigovor da pobijana presuda sadržava nedostatak u obrazloženju jer ne objašnjava je li pogreška koju je Vijeće počinilo samo pogreška u ocjeni ili očita pogreška u ocjeni, po mojem mišljenju ne može se prihvatiti. Naime, iako je sigurno poželjno da Opći sud u svojim presudama navodi kriterije sudskog nadzora koje primjenjuje, ne može se smatrati da presuda sadržava nedostatak u obrazloženju samo zbog činjenice da Opći sud nije izričito naznačio standard sudskog nadzora koji je primijenio. Budući da institucije nisu osporavale osnovanost primjene pogrešnog standarda sudskog nadzora, nego su svoje prigovore ograničile na nepostojanje obrazloženja ( 45 ), pitanje je li standard koji je konkretno primijenjen u pobijanoj presudi bio pogrešan ili ne nije dio predmeta ovih žalbi.

79. Kao drugo, ne može se prihvatiti prigovor da je Opći sud propustio objasniti zašto na temelju dokaza koji su mu podneseni, uključujući dostupne podatke, nije mogao utvrditi da je City Cycle obavljao djelatnosti pretovara. Naime, iz sudske prakse proizlazi da Sud ne može zahtijevati od Općeg suda da obrazloži svaki od svojih izbora kada se u prilog svojoj odluci više osloni na jedan dokaz nego na drugi. Drugačija odluka bi za Sud značila zamjenu ocjene tih dokaza koju je proveo Opći sud svojom vlastitom ocjenom, za što nije ovlašten ( 46 ).

80. Glede, na drugom mjestu, prigovora koji se odnosi na proturječno obrazloženje, smatram da se temelji na pogrešnom tumačenju pobijane presude. Naime, u točki 97. pobijane presude Opći sud nije ni na koji način istaknuo da je iz dokaza koje je podnijelo društvo Chin Haur proizlazilo da je to društvo izbjegavalo mjere pomoću postupaka sklapanja.

81. Glede, na trećem mjestu, prigovora Vijeća o iskrivljavanju činjenica, treba podsjetiti da, prema sudskoj praksi, takvo iskrivljavanje mora očito proizlaziti iz dijelova spisa, pa nije potrebno pristupiti novoj ocjeni činjenica i dokaza ( 47 ).

82. Sva argumentacija Vijeća temelji se na pretpostavci da je utvrđenje postojanja pretovara na razini države, u skladu s člankom 13. stavkom 1. Osnovne uredbe, bilo dokazano. Međutim, iz točaka 60. do 65. ovog mišljenja proizlazi da je, prema mojem mišljenju, Opći sud pravilno ocijenio da to nije slučaj. Iz toga slijedi da je pretpostavka iz prigovora Vijeća pogrešna. Iz toga slijedi da Opći sud nije iskrivio činjenice, suprotno tvrdnjama Vijeća.

83. Iz prethodno navedenoga proizlazi da, prema mojem mišljenju, treći Komisijin žalbeni razlog u predmetu C‑254/15 P i drugi žalbeni razlog Vijeća u predmetu C‑260/15 P treba odbiti.

84. U tim okolnostima, smatram da žalbe Maxcoma, Komisije i Vijeća valja odbiti u cijelosti.

VI – Troškovi

85. Na temelju članka 184. stavka 2. Poslovnika Suda, kad žalba nije osnovana, Sud odlučuje o troškovima. U skladu s člankom 138. stavkom 1. navedenog poslovnika, koji se na temelju njegova članka 184. stavka 1. primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.

86. U slučaju da je Sud suglasan s mojim mišljenjem o ovim trima spojenim žalbama, Maxcom, Komisija i Vijeće neće uspjeti u postupku. Budući da je City Cycle postavio zahtjev da se Maxcomu, Komisiji i Vijeću naloži snošenje troškova i da oni nisu uspjeli u postupku, valja im naložiti snošenje troškova City Cyclea u prvostupanjskom postupku i u ovim postupcima.

VII – Zaključak

87. S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da odluči na sljedeći način: 1. Žalbe se odbijaju. 2. Maxcomu Ltd, Vijeću Europske unije i Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova City Cycle Industriesa u prvostupanjskom postupku i u ovim postupcima.

( 1 ) Izvorni jezik: francuski

( 2 ) T‑413/13, EU:T:2015:164.

( 3 ) Provedbena uredba od 29. svibnja 2013. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EU) br. 990/2011 na uvoz bicikala podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa ili nemaju (SL 2013., L 153, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 274.)

( 4 ) T‑412/13, EU:T:2015:163.

( 5 ) U ovom ću se mišljenju zbog sažetosti u više navrata pozvati na detaljniju analizu iznesenu u mišljenju u predmetima Chin Haur.

( 6 ) Uredba br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009., L 343, str. 51. i ispravak u SL‑u 2010., L7, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.), kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 1168/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. lipnja 2012. (SL 2012., L 237, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 118., str. 277.)

( 7 ) Naime, u ovom je predmetu postojanje triju drugih elemenata konačno utvrđeno u pobijanoj presudi te se ne pobija u ovim postupcima.

( 8 ) Uredba (EU) br. 875/2012 Komisije od 25. rujna 2012. o pokretanju ispitnog postupka zbog mogućeg izbjegavanja antidampinških mjera uvedenih Provedbenom uredbom br. 990/2011 za uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa ili nemaju, i uvjetovanju tog uvoza evidentiranjem (SL 2012., L 258, str. 21.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 128., str. 298.)

( 9 ) Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 990/2011 od 3. listopada 2011. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz bicikala podrijetlom iz Narodne Republike Kine nakon revizije nakon isteka mjera prema članku 11. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (SL 2011., L 261, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 119., str. 270.). Vidjeti točke 2. do 6. pobijane presude za upućivanja na ranije uredbe.

( 10 ) S tim u svezi vidjeti detaljnije točke 8. do 18. pobijane presude.

( 11 ) Vidjeti uvodne izjave 45. do 58. i 77. do 79. sporne uredbe, kao i uvodne izjave 92. (o nepostojanju valjanog razloga ili ekonomske opravdanosti osim izbjegavanja postojećih antidampinških mjera), 93. do 96. (o narušavanju popravnog učinka tih mjera) i 107. do 110. (o postojanju dampinga u odnosu na prethodnu utvrđenu uobičajenu vrijednost) sporne uredbe.

( 12 ) Vidjeti uvodne izjave 80. do 82. sporne uredbe.

( 13 ) Vidjeti uvodne izjave 115. do 117. i članak 1. stavke 1. i 3. sporne uredbe.

( 14 ) Vidjeti uvodnu izjavu 126. i članak 1. stavak 1. sporne uredbe.

( 15 ) Vidjeti članak 76.a Poslovnika Općeg suda koji je bio na snazi u vrijeme provedbe postupka pred tim sudom.

( 16 ) Ta je odluka donesena na temelju članka 76.a stavka 2. drugog podstavka Poslovnika Općeg suda koji je bio na snazi u trenutku provedbe postupka pred tim sudom.

( 17 ) Prema članku 76 stavku 2. Poslovnika Općeg suda koji je bio na snazi u vrijeme provedbe postupka pred tim sudom, u slučaju odlučivanja o predmetu u ubrzanom postupku intervenijent može podnijeti intervencijski podnesak samo ako mu Opći sud to odobri u okviru mjera upravljanja postupkom određenih u skladu s člankom 64. navedenog poslovnika. Komisijin zahtjev temeljio se na potonjoj odredbi.

( 18 ) Drugi tužbeni razlog temeljio se na povredi članka 18. Osnovne uredbe, načela proporcionalnosti i obveze obrazlaganja. Odnosio se na utvrđenja Vijeća u svezi s nesuradnjom City Cyclea. Treći tužbeni razlog temeljio se na povredama načela dužne pažnje i dobre uprave te članka 18. stavka 4. te uredbe i prava obrane City Cyclea. Namjena mu je bila dokazati da ga Vijeće, s jedne strane, nije na odgovarajući način obavijestilo o tome da namjerava odbiti njegov zahtjev za izuzeće i, s druge strane, da mu nije odobrilo potpuni pristup spisu. Četvrti tužbeni razlog temeljio se na povredi načela jednakog postupanja. Peti tužbeni razlog temeljio se na povredi članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe i načela jednakog postupanja i odnosio se na utvrđenje Vijeća glede postojanja dampinga.

( 19 ) Vidjeti točke 100. i 185. pobijane presude.

( 20 ) Prvi žalbeni razlog Komisije u predmetu C‑254/15 P.

( 21 ) Prvi i drugi žalbeni razlog Maxcoma u predmetu C‑248/15 P, drugi žalbeni razlog Komisije u predmetu C‑254/15 P i prvi žalbeni razlog Vijeća u predmetu C‑260/15 P.

( 22 ) Treći žalbeni razlog Komisije u predmetu C‑254/15 P i drugi žalbeni razlog Vijeća u predmetu C‑260/15 P.

( 23 ) Četvrti žalbeni razlog Komisije u predmetu C‑254/15 P.

( 24 ) Presuda od 1. srpnja 2008., Chronopost i La Poste/UFEX i dr. (C‑341/06 P i C‑342/06 P, EU:C:2008:375, t. 67. i navedena sudska praksa)

( 25 ) Vidjeti, među ostalim, presudu od 29. travnja 2004., Italija/Komisija (C‑298/00 P, EU:C:2004:240 t. 35.), i rješenje predsjednika Suda od 24. ožujka 2009., Cheminova i dr./Komisija (C‑60/08 P(R), neobjavljenu, EU:C:2009:181, t. 31.).

( 26 ) Vidjeti presudu od 24. ožujka 1993., CIRFS i dr./Komisija (C‑313/90, EU:C:1993:111, t. 23. i navedenu sudsku praksu). S tim u svezi, valja podsjetiti da članak 150. Poslovnika navodi da Sud može u svakom trenutku po službenoj dužnosti odlučiti o postojanju apsolutne zapreke vođenju postupka. Osim toga, prema sada ustaljenoj sudskoj praksi, Sud je odlučio da je na sudu Unije da po službenoj dužnosti istakne razloge javnog poretka (vidjeti, među ostalim, presude od 2. travnja 1998., Komisija/Sytraval i Brink’s France (C‑367/95 P, EU:C:1998:154, t. 67.); od 8. prosinca 2011., KME Germany i dr./Komisija (C‑272/09 P, EU:C:2011:810), i od 19. prosinca 2013., Siemens/Komisija (C‑239/11 P, C‑489/11 P i C‑498/11 P, neobjavljena, EU:C:2013:866, t. 321.). S tim u svezi vidjeti također mišljenje nezavisnog odvjetnika Bota u predmetu Philips Lighting Poland i Philips Lighting/Vijeće (C‑511/13 P, EU:C:2015:206, t. 56.).

( 27 ) Vidjeti presudu od 18. rujna 2014., Valimar/Komisija (C‑374/12 P, EU:C:2014:2231, t. 30. i navedenu sudsku praksu). Za pregled sudske prakse koja se odnosi na procesnu legitimaciju odluka u odnosu na odluke u području antidampinških mjera općenito, vidjeti točku 92. i sljedeće točke mišljenja nezavisnog odvjetnika Bota u predmetu Philips Lighting Poland i Philips Lighting/Vijeće (C‑511/13 P, EU:C:2015:206).

( 28 ) Vidjeti presudu od 4. rujna 2014., Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:2154, t. 35.) i t. 45. mišljenja u predmetima Chin Haur.

( 29 ) Vidjeti točke 46. do 48. mišljenja u predmetima Chin Haur.

( 30 ) Presuda od 4. rujna 2014., C‑21/13, EU:C:2014:2154.

( 31 ) Presuda od 17. prosinca 2015., C‑371/14, EU:C:2015:828.

( 32 ) Vidjeti presudu od 4. rujna 2014., Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:2154, t. 30. do 37.), i od 17. prosinca 2015., APEX (C‑371/14, EU:C:2015:828, t. 62. do 69.); vidjeti točke 49., 50. i 52. mišljenja u predmetima Chin Haur.

( 33 ) Vidjeti presude od 4. rujna 2014., Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:2154, t. 36.) i od 17. prosinca 2015., APEX (C‑371/14, EU:C:2015:828, t. 68.); vidjeti točku 51. mišljenja u predmetima Chin Haur.

( 34 ) Vidjeti presude od 4. rujna 2014., Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:2154, t. 37.), i od 17. prosinca 2015., APEX (C‑371/14, EU:C:2015:828, t. 69.).

( 35 ) Taj podatak ne proizlazi iz sporne uredbe, nego ga je dostavila Komisija na raspravi.

( 36 ) Vidjeti točku 69. mišljenja u predmetima Chin Haur.

( 37 ) Vidjeti točku 49. ovog mišljenja.

( 38 ) Vidjeti uvodne izjave 62. i 64. sporne uredbe i točke 56., 57. i 75. mišljenja u predmetima Chin Haur.

( 39 ) S tim u svezi, vidjeti također analizu iz točke 87. mišljenja u predmetima Chin Haur.

( 40 ) Vidjeti točku 48. ovog mišljenja i pozivanje iz bilješke 28.

( 41 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 4. rujna 2014., Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:2154, t. 53.) i, detaljnije, točke 70. i 71. mišljenja u predmetima Chin Haur.

( 42 ) Vidjeti točku 44. ovog mišljenja.

( 43 ) Glede povezanosti između stavaka 1. i 4. članka 13. Osnovne uredbe, vidjeti točku 49. ovog mišljenja. Vidjeti i točku 48. te bilješku 36. mišljenja u predmetima Chin Haur.

( 44 ) Vidjeti osobito, u tom smislu, presudu od 10. travnja 2014., Areva i dr./Komisija (C‑247/11 P i C‑253/11 P, EU:C:2014:257, t. 54. i 55.).

( 45 ) U okviru svojeg drugog žalbenog razloga, koji se odnosi na pogrešnu primjenu članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe, Komisija, nakon što je ustvrdila da pobijana presuda nije dostatno obrazložena što se tiče razloga zbog kojih je pobijana uredba povrijedila tu odredbu, karakterizira kao pogrešku koja se tiče prava okolnost da „pobijana presuda također ne spominje standard sudskog nadzora i, posebice, ne navodi je li Vijeće počinilo samo pogrešku u ocjeni ili očitu pogrešku u ocjeni”. U tom kontekstu, međutim, Komisija ne razrađuje nikakvu argumentaciju u odnosu na taj prigovor, nego samo izričito upućuje na svoj drugi žalbeni razlog zbog nedostatnog obrazloženja „za detaljniju analizu”. Valja utvrditi da se sama kvalifikacija kao pogreške koja se tiče prava zbog nespominjanja kriterija sudskog nadzora koji primjenjuje Opći sud, pri čemu tu kvalifikaciju ne podupire nijedan argument ni obrazloženje, osim općenitog pozivanja na žalbeni razlog koji se temelji na nedostatku obrazloženja, ne može tumačiti kao samostalni prigovor koji se odnosi na to da je Opći sud prekoračio zahtijevani standard sudskog nadzora i time povrijedio diskrecijske ovlasti koje institucijama priznaje sudska praksa (presuda od 4. rujna 2014., Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:2154, t. 29. i navedena sudska praksa). Pod tim uvjetima, taj prigovor Komisije poklapa se, u biti, s prigovorom nepostojanja obrazloženja analiziranim u ovoj točki. U tom pogledu ističem da iz članka 168. stavka 1. točke (d) Poslovnika Suda proizlazi da je na žaliteljima da u dovoljnoj mjeri razrade argumente na koje se pozivaju u prilog svojim žalbama.

( 46 ) Vidjeti presudu od 16. veljače 2012., Vijeće i Komisija/Interpipe Niko Tube i Interpipe NTRP (C‑191/09 P i C‑200/09 P, EU:C:2012:78, t. 161.).

( 47 ) Vidjeti presudu od 2. lipnja 2016., Photo USA Electronic Graphic/Conseil (C‑31/15 P, EU:C:2016:390, t. 52. i u njoj navedenu sudsku praksu).