ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Stranke glavnog postupk a
Tuženik: LU
Izreka
Članak 5. stavak 1. Okvir ne odluk e Vijeća 2005/214/PUP od 24. veljače 2005. o primjeni načela uzaja mnog prizna vanja na 
novča ne kazne, kako je izmijenjena Okvir nom odluk om Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način 
da tijelo države izvršiteljice, osim u slučaju postojanja jednog od razlog a za nepr iznavanje ili neizvršenje koji su izričito 
predviđeni tom okvir nom odluk om, načelno ne može odbiti priznava nje i izvršenje prav omoćne odluk e kojom se izriče 
novča na kazna ako je tijelo države izdava teljice predmetno kažnjiv o djelo u potvrdi predviđenoj člank om 4. navedene 
okvir ne odluk e kvalif iciralo na način da pripada jednoj od kategor ija kažnjivih djela za koja nave deni članak 5. stava k 1. nije 
predvidio provjer u dvostr uke kažnjiv osti djela. 
(1) SL C 215, 29. 6. 2020.
Presuda Suda (peto vijeće) od 6 listopada 2021. – Sebas tian Veit/Europska središnja banka (ESB)
(Predmet C-272/20 P) (1)
(„Žalba – Javna služba – Osoblje Europske središnje banke (ESB) – Primici od rada – Natječaj – Jednako 
postupanje prema unutar njim i vanjskim kand idatima – Razvrstav anje u stupanj”)
(2021/C 490/09)
Jezik postupka: njemački
Stranke
Žalitelj: Sebastian Veit (zastupnik: K. Kujath, Rech tsanw alt)
Druga stranka u postupku: Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: F. von Lindeiner i M. Rötting, agenti, uz asistenci ju B. 
Wägenbaura, Rechtsanwa lta)
Izreka
1.Žalba se odbija.
2.Sebastian Veit snosit će, osim vlastitih, i trošk ove Europske središnje banke .
(1) SL C 371, 3. 11. 2020.
Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd 
Rejono wy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Poljska) – Postupak koji se odnosi na priznavanje i 
izvršenje novčane kazn e izrečene osobi D.P.
(Predmet C-338/20) (1)
(„Zahtje v za prethodnu odluku – Područje slobode, sigur nosti i pravde – Pravosudna suradnja u kaznenim 
stvarima – Uzajamno priznav anje – Novčane kazne – Okvir na odluka 2005/214/PUP – Razlozi za 
nepr iznav anje i neizvršenje – Članak 20. stav ak 3. – Odluk a kojom se izriče novčana kazna – Poštov anje 
prava obrane – Dostav a dokumenata na jeziku koji kažnjena osoba ne razumije – Prijevod bitnih 
elemenata odluke”)
(2021/C 490/10)
Jezik postupka : poljski
Sud koji je uputio zahtjev
Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi6.12.2021. HR Službeni list Europske unije C 490/11
C 349/14

Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Ujedinjena Kraljevina) – CG/The Department for Communities in Northern Ireland

(Predmet C-709/20) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Državljanin države članice bez gospodarske djelatnosti koji boravi na području druge države članice na temelju nacionalnog prava - Članak 18. prvi stavak UFEU-a - Nediskriminacija na temelju državljanstva - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 7. - Uvjeti za stjecanje prava boravka duljeg od tri mjeseca - Članak 24. - Socijalna pomoć - Pojam - Jednako postupanje - Sporazum o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske - Prijelazno razdoblje - Nacionalna odredba koja iz prava na socijalnu pomoć isključuje građane Unije koji na temelju nacionalnog prava imaju pravo privremenog boravka - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 1., 7. i 24.)

(2021/C 349/17)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Appeal Tribunal (Northern Ireland)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: CG

Tuženik: The Department for Communities in Northern Ireland

Izreka

Članak 24. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na području države članice, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ treba tumačiti na način da mu se ne protivi propis države članice domaćina koji iz prava na socijalnu pomoć isključuje ekonomski neaktivne građane Unije koji nemaju dostatna sredstva i kojima je navedena država odobrila pravo na privremeni boravak, iako su ta davanja zajamčena državljanima dotične države članice koji se nalaze u istoj situaciji.

Međutim, pod uvjetom da građanin Unije na temelju nacionalnog prava zakonito boravi na području države članice različite od one čiji je državljanin, nacionalna tijela nadležna za dodjelu socijalnih pomoći moraju provjeriti da odbijanje dodjele takvih davanja na temelju tog propisa ne izlaže tog građanina, kao ni djecu koju uzdržava, konkretnoj i trenutačnoj opasnosti od povrede njihovih temeljnih prava, kako su utvrđena člancima 1., 7. i 24. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Ako navedeni građanin nema nikakva sredstva za podmirivanje vlastitih potreba i potreba svoje djece, a sam je, ta tijela moraju osigurati da u slučaju odbijanja davanja socijalne pomoći isti građanin ipak može živjeti sa svojom djecom u dostojnim uvjetima. U okviru tog ispitivanja navedena tijela mogu uzeti u obzir sva pomoćna sredstva predviđena nacionalnim pravom na koja dotični građanin i njegova djeca stvarno imaju pravo.

(1) SL C 110, 29. 3. 2021.
1.

Portugalska republika je time što je u okviru izračuna pristojbe za vozila isključila smanjenje vrijednosti ekološke sastavnice izračuna vrijednosti koja je primjenjiva na vozila prilikom njihova stavljanja u promet na portugalskom državnom području a koja su kupljena u drugoj državi članici, kako je to propisano Códigoom do imposto sobre veículos (Zakonik o porezu na motorna vozila), kako je on izmijenjen leiom 71/2018 (Zakon br. 71/2018), povrijedila obveze koje ima na temelju članka 110. UFEU-a.
1.

Odredbe Direktive 2001/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2001. o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti, kako je izmijenjena Direktivom 2007/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007., osobito njezin članak 4. stavak 5. i članak 30., treba tumačiti na način da im se protivi to da redovni sud države članice odluči o tužbi za utvrđivanje odgovornosti države koju je podnio željeznički prijevoznik zbog nepravilnog prenošenja te direktive, koje je dovelo do navodne preplate pristojbe upravitelju infrastrukture, kada regulatorno tijelo i, prema potrebi, sud nadležan za tužbe protiv odluka tog tijela još nisu odlučili o zakonitosti te pristojbe. Članak 30. stavke 2., 5. i 6. Direktive 2001/14, kako je izmijenjena Direktivom 2007/58, treba tumačiti na način da se njime nalaže da željeznički prijevoznik koji koristi ovlaštenje za pristup ima pravo osporavati iznos pojedinačnih pristojbi koje je upravitelj infrastrukture odredio pred regulatornim tijelom, da to tijelo donosi odluku o takvom osporavanju i da tu odluku nadležni sud u tu svrhu može nadzirati.
C 278/21

Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italija) – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

(Predmet C-142/20) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Uredba (EZ) br. 765/2008 - Zahtjevi za akreditaciju i za nadzor tržišta u odnosu na stavljanje proizvoda na tržište - Jedinstveno nacionalno akreditacijsko tijelo - Izdavanje potvrde o akreditaciji tijelima za ocjenjivanje sukladnosti - Akreditacijsko tijelo sa sjedištem u trećoj državi - Članak 56. UFEU a - Članak 102. UFEU a - Članci 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Valjanost”)

(2021/C 278/29)

Jezik postupka: talijanski

Sud koji je uputio zahtjev

Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Analisi G. Caracciolo srl

Tuženici: Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

uz sudjelovanje: Perry Johnson Laboratory Accreditation Inc.

Izreka

1. Članak 4. stavke 1. i 5. te članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor tržišta u odnosu na stavljanje proizvoda na tržište i o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 339/93 treba tumačiti na način da im se protivi tumačenje nacionalnog zakonodavstva prema kojem akreditacijsku djelatnost mogu obavljati tijela različita od jedinstvenog nacionalnog akreditacijskog tijela, u smislu te uredbe, koja imaju sjedište u trećoj državi, čak i kada ta tijela zajamče da će poštovati međunarodne norme i dokažu, među ostalim, na temelju sporazumâ o uzajamnom priznavanju, da posjeduju jednakovrijednu kvalifikaciju onoj jedinstvenog akreditacijskog tijela.

2. Ispitivanje drugog prethodnog pitanja nije otkrilo ni jedan element koji bi utjecao na valjanost odredbi poglavlja II. Uredbe br. 765/2008 s obzirom na članke 56. i 102. UFEU-a te članke 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

(1) SL C 209, 22. 6. 2020.
Presuda Suda (treće vijeće) od 20. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Renesola UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-209/20) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Ocjena valjanosti - Provedbena uredba (EU) br. 1357/2013 - Određivanje zemlje podrijetla solarnih modula sastavljenih u trećoj zemlji od solarnih ćelija proizvedenih u drugoj trećoj zemlji - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Carinski zakonik Zajednice - Članak 24. - Podrijetlo robe u čijoj je proizvodnji sudjelovalo nekoliko trećih zemalja - Pojam „posljednja bitna prerada ili obrada””)

(2021/C 278/31)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Renesola UK Ltd

Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Izreka

Razmatranjem prvog prethodnog pitanja nije utvrđeno postojanje nijednog elementa koji bi mogao utjecati na valjanost Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1357/2013 оd 17. prosinca 2013. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 2454/93 o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice.

(1) SL C 262, 10. 8. 2020.
2.Helensk oj Republici nalaže se snošenje trošk ova.
(1) SL C 19, 20. 1. 2020.
Presuda Suda (velik o vijeće) od 17. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio 
Rechtbank Amsterdam – Nizozemsk a) – Izvršenje europskih uhidbenih naloga izdanih protiv  
L (C-354/20 PPU), P (C-412/20 PPU)
(Predmet C-354/20 PPU i C-412/20 PPU) (1)
(Zahtje v za prethodnu odluku – Hitni prethodni postupak – Policijsk a i pravosudna suradnja u kaznenim 
stvarima – Europ ski uhidbeni nalog – Okvir na odluka 2002/584/PUP – Članak 1. stav ak 3. – Članak 6. 
stav ak 1. – Postupci predaje između držav a članica – Pretpostavke izvršenja – Povelja Europ ske unije o 
temeljnim pravima – Članak 47. drugi stav ak – Pravo na pristup neovisnom i nepr istranom sudu – 
Sustavni ili opći nedostaci – Pojam „pravos udno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” – Uzimanje u obzir 
zbiv anja koja su se dogodila nakon izdav anja predmetno g europskog uhidbenog nalog a – Obveza 
pravosudnog tijela izvršenja da konkr etno i precizno provjer i postoje li ozbiljni i utvrđeni razlozi zbog kojih 
se vjer uje da će zainter esirana osoba biti izložena stvarnoj opasnosti od povrede njezina temeljnog prava na 
pošteno suđenje u slučaju predaje)
(2021/C 62/10)
Jezik postupka: nizozemski
Sud koji je uputio zahtjev
Rech tbank Amst erdam
Stranke glavnog postupk a
L (C-354/20 PPU), P (C-412/20 PPU)
Izreka
Članak 6. stavak 1. i članak 1. stava k 3. Okvir ne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europsk om uhidbenom 
nalogu i postupcima preda je između država članica, kako je izmijen jena Okvir nom odluk om Vijeća 2009/299/PUP od 
26. veljače 2009., treba tumačiti na način da, kad prav osudno tijelo izvršenja koje je pozvano odlučiti o predaji osobe 
protiv koje je izdan europski uhidbeni nalog raspolaže elementima kojima se dokazuju sustav ni ili opći nedostaci u pogledu 
neovisnosti prav osuđa u državi članici izdavat eljici tog uhidbenog naloga koji su post ojali u trenutku izdavanja tog nalog a 
ili koji su nastali nakon tog izdava nja, to tijelo ne može uskratiti svojstv o „prav osudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” 
sudu koji je izdao navedeni uhidbeni nalog i ne može pretposta viti da postoje ozbiljni i utvrđeni razlozi zbog kojih se 
vjeruje da će ta osoba, u slučaju njezine preda je potonjoj državi članici, biti izložena stvar noj opasnosti od povrede njezina 
temeljnog prava na pošteno suđenje zajamčenog člank om 47. drugim stavk om Povelje Europske unije o temeljnim pravima, 
a da pritom ne prove de konkretnu i preciznu provjeru kojom se uzima ju u obzir , među ostalim, osobna situacija navedene 
osobe, priroda predmetnog kaznenog djela i činjenični kontekst na kojem se temelji navedeno izdavanje, poput izjava tijela 
javni h vlasti koje mogu utjecati na ispitivanje pojedinačnog sluča ja. 
(1) SL C 320, 28. 9. 2020.
SL C 378, 9. 11. 2020. C 62/10 HR Službeni list Europske unije 22.2.2021.
2.

Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da im se, s jedne strane, ne protivi to da nacionalni sud ukloni samo nepošteni element odredbe ugovora sklopljenog između prodavatelja robe ili pružatelja usluga i potrošača kada je odvraćajući cilj iz te direktive osiguran nacionalnim zakonodavnim odredbama kojima se uređuje njezina upotreba, pod uvjetom da se taj element sastoji od zasebne ugovorne obveze koja bi mogla biti predmet pojedinačnog ispitivanja njezina nepoštenog karaktera. S druge strane, tim se odredbama protivi to da sud koji je uputio zahtjev ukloni samo nepošteni element odredbe ugovora sklopljenog između prodavatelja robe ili pružatelja usluga i potrošača kada bi takvo uklanjanje dovelo do revizije sadržaja navedene odredbe utječući na njezinu bit, što je na tom sudu da provjeri.
1.

Republika Italija je, time što sustavno i kontinuirano nije osigurala poštovanje graničnih vrijednosti za dušikov dioksid (NO2), — od 2010. do 2018., u zonama IT0118 (aglomeracija Torino), IT0306 (aglomeracija Milano), IT0307 (aglomeracija Bergamo), IT0308 (aglomeracija Brescia), IT0711 (Općina Genova), IT0906 (aglomeracija Firenca) i IT1215 (aglomeracija Rim); — od 2010. do 2017., u zoni IT0309 IT0309 (zona A – visoravan pojačane urbanizacije); — od 2010. do 2012. i od 2014. do 2018. uključujući tu godinu, u zoni IT1912 (aglomeracija Catania), kao i — od 2010. do 2012. i od 2014. do 2017. uključujući tu godinu, u zoni IT1914 (industrijska područja), povrijedila obveze koje ima na temelju članka 13. stavka 1. u vezi s Prilogom XI. Direktive 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu te time što od 11. lipnja 2010. nije donijela prikladne mjere kako bi osigurala poštovanje graničnih vrijednosti za NO2 u svim navedenim zonama i, konkretno, što nije osigurala da planovi za kvalitetu zraka predviđaju prikladne mjere za osiguravanje što je moguće kraćeg razdoblja prekoračenja te granične vrijednosti, povrijedila je obveze koje ima na temelju samog članka 23. stavka 1. te direktive, i tog članka u vezi s odjeljkom A Priloga XV. toj direktivi.
2.

Poništava se članak 1. točka (g) Odluke Komisije C(2015) 7135 final od 21. listopada 2015. o postupku na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39639 – Optički diskovni pogoni) jer je njime utvrđeno da su društva Sony Optiarc Inc. i Sony Optiarc America Inc. prekršila članak 101. UFEU-a i članak 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992., sudjelujući od 25. srpnja 2007. do 29. listopada 2008. odnosno od 25. srpnja do 31. listopada 2007. u više zasebnih povreda.
C 119/4

Presuda Suda (treće vijeće) od 20. siječnja 2022. – Europska komisija/Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH

(Predmet C-891/19 P) (1)

(„Žalba - Damping - Provedbena uredba (EU) 2017/804 - Uvoz određenih bešavnih cijevi podrijetlom iz Kine - Konačna antidampinška pristojba - Uredba (EU) 2016/1036 - Članak 3. stavci 2., 3. i 6. i članak 17. - Utvrđivanje štete - Ispitivanje učinka dampinškog uvoza na cijene istovjetnih proizvoda koji se prodaju na tržištu Europske unije - Analiza sniženja cijena - Primjena metode kontrolnih brojeva proizvoda (PCN) - Obveza Europske komisije da uzme u obzir različite segmente tržišta koji se odnose na predmetni proizvod i ukupnu prodaju istovjetnih proizvoda proizvođačâ Europske unije koji su bili predmet uzorka”)

(2022/C 119/05)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i N. Kuplewatzky, a zatim T. Maxian Rusche i A. Demeneix te, naposljetku, T. Maxian Rusche i K. Blanck, agenti)

Druge stranke u žalbenom postupku: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd (zastupnici: E. Vermulst i J. Cornelis, advocaten), ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH, (zastupnik: G. Berrisch, Rechtsanwalt)

Izreka

1. Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 24. rujna 2019., Hubei Xinyegang Special Tube/Komisija (T-500/17, neobjavljena, EU:T:2019:691).

2. Predmet se vraća Općem sudu Europske unije na ponovno suđenje.

3. O troškovima će se odlučiti naknadno.

(1) SL C 45, 10. 2. 2020.
C 119/5

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. siječnja 2022. – Rumunjska/Europska komisija, Mađarska

(Predmet C-899/19 P) (1)

(„Žalba - Institucionalno pravo - Građanska inicijativa - Uredba (EU) br. 211/2011 - Članak 4. stavak 2. točka (b) - Registracija predložene građanske inicijative - Uvjet kojim se zahtjeva da prijedlog očito ne izlazi iz okvira ovlasti Europske komisije na temelju kojih može podnijeti prijedlog pravnog akta za provedbu Ugovorâ - Odluka (EU) 2017/652 - Građanska inicijativa „Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe” - Djelomična registracija - Članak 5. stavak 2. UEU-a - Načelo dodjeljivanja - Članak 296. UFEU-a - Obveza obrazlaganja - Načelo kontradiktornosti”)

(2022/C 119/06)

Jezik postupka: rumunjski

Stranke

Žalitelj: Rumunjska (zastupnici: E. Gane, L. Liţu, M. Chicu i L.-E. Baţagoi, agenti)

Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: I. Martínez del Peral, H. Stancu i H. Krämer, a zatim I. Martínez del Peral i H. Stancu, agenti), Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér i K. Szíjjártó, agenti)

Izreka

1. Žalba se odbija.

2. Rumunjskoj se nalaže snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Komisije.

3. Mađarska snosi vlastite troškove.

(1) SL C 54 od 17. 2. 2020.
Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV i dr.

(Predmet C-819/19) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 81., 84. i 85. UEZ-a - Članak 53. Sporazuma o EGP-u - Zabranjeni sporazumi - Postupanja poduzetnika u sektoru zračnog prijevoza između Europskog gospodarskog prostora (EGP) i trećih zemalja koja su se odvijala za vrijeme primjene članaka 84. i 85. UEZ-a - Tužba za naknadu štete - Nadležnost nacionalnih sudova za primjenu članka 81. UEZ a i članka 53. Sporazuma o EGP-u”)

(2022/C 11/02)

Jezik postupka: nizozemski

Sud koji je uputio zahtjev

Rechtbank Amsterdam

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV

Tuženici: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG, British Airways plc, Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Swiss International Air Lines AG, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS AB, SAS Cargo Group A/S

Izreka

Članke 81., 84. i 85. UEZ a, kao i članak 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992. treba tumačiti na način da je nacionalni sud nadležan za primjenu članka 81. UEZ a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, u sporu privatnog prava koji se odnosi na tužbu za naknadu štete i koji je pred njim pokrenut na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. [UEZ a], na postupanja poduzetnika u sektoru zračnog prijevoza između države članice i treće zemlje koja nije Švicarska koja su se odvijala prije 1. svibnja 2004., na postupanja poduzetnika u sektoru zračnog prijevoza između države članice i Švicarske koja su se odvijala prije 1. lipnja 2002. i na postupanja poduzetnika u sektoru zračnog prijevoza između države EGP-a koja nije država članica i trećih zemalja koja su se odvijala prije 19. svibnja 2005., iako nikakva odluka na temelju članka 84. UEZ a ili članka 85. UEZ a nije bila donesena u pogledu tih postupanja te ako su ta postupanja mogla utjecati na trgovinu između država članica i na trgovinu između država stranaka Sporazuma o EGP-u.

(1) SL C 95, 23. 3. 2020.
1.

Članak 3. stavak 2. Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ treba tumačiti na način da mu se protivi to da se trošak obveze javne usluge, koja se sastoji od isporuke električne energije po sniženoj tarifi određenim ugroženim potrošačima, stavi isključivo na teret društava majki grupa društava ili, ovisno o slučaju, društava koja istodobno obavljaju djelatnosti proizvodnje, distribucije i prodaje električne energije, s obzirom na to da taj kriterij, koji je nacionalni zakonodavac izabrao za razlikovanje društava koja moraju snositi taj trošak od onih koja su od tog troška potpuno oslobođena, dovodi do različitog postupanja prema različitim društvima koja djeluju na tom tržištu koje nije objektivno opravdano.