16

Člancima 28. do 31. loi du 24 février 2017, modifiant la loi du 15 décembre 1980 sur l’accès au territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers afin de renforcer la protection de l’ordre public et de la sécurité nationale (Zakon od 24. veljače 2017. o izmjeni Zakona od 15. prosinca 1980. o pristupu državnom području, boravku, nastanjenju i udaljavanju stranaca radi jačanja zaštite javnog poretka i nacionalne sigurnosti) (Moniteur belge od 19. travnja 2017., str. 51890.) (u daljnjem tekstu: Zakon od 24. veljače 2017.) u Zakon od 15. prosinca 1980. umetnuti su članci 44.c do 44.f koji glase kako slijedi: „Članak 44.c. Dok teče rok iz članka 44.b građanin Unije ili član njegove obitelji ne može biti prisilno udaljen. Kako bi se izbjegla svaka opasnost od bijega tijekom roka iz članka 44.b, građanin Unije ili član njegove obitelji može biti obvezan postupiti u skladu s preventivnim mjerama. Kralj je ovlašten utvrditi te mjere uredbom o kojoj raspravlja Vijeće ministara. Članak 44.d § 1. Ministar ili osoba koju on ovlasti poduzima sve potrebne mjere kako bi se izvršio nalog o napuštanju državnog područja ako: 1° građaninu Unije ili članu njegove obitelji uopće nije određen rok za napuštanje državnog područja Kraljevine; 2° građanin Unije ili član njegove obitelji nije napustio državno područje Kraljevine u roku koji mu je određen; 3° prije isteka roka za napuštanje državnog područja Kraljevine, postoji opasnost od bijega građanina Unije ili člana njegove obitelji odnosno ako građanin Unije ili član njegove obitelji nije poštovao naložene preventivne mjere ili, pak, čini prijetnju javnom poretku ili nacionalnoj sigurnosti. § 2. Ako se građanin Unije ili član njegove obitelji protivi svojem udaljavanju ili ako predstavlja opasnost prilikom udaljavanja, provodi se njihovo prisilno vraćanje, po potrebi uz pratnju. Prema njima se tako mogu primijeniti prisilne mjere u skladu s člancima 1. i 37. loi du 5 août 1992 sur la fonction de police (Zakon od 5. kolovoza 1992. o policiji) (Moniteur belge od 22. prosinca 1992., str. 27124.). Ako se udaljavanje provodi zračnim putem, mjere se donose u skladu s [Odlukom Vijeća 2004/573/EZ od 29. travnja 2004. o organizaciji zajedničkih letova za udaljavanje, s državnog područja dviju ili više država članica, državljana trećih zemalja protiv kojih su doneseni pojedinačni nalozi za udaljavanje (SL 2004., L 261, str. 28.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 9., str. 219.)]. § 3. Uredbom o kojoj raspravlja Vijeće ministara Kralj određuje tijelo zaduženo za provođenje nadzora nad prisilnim vraćanjima i utvrđuje postupke za nadzor. To je tijelo neovisno od nadležnih tijela u području udaljavanja. Članak 44.e Ako je to opravdano okolnostima pojedinačnog slučaja, ministar ili osoba koju on ovlasti može privremeno odgoditi udaljavanje. O tome obavješćuje dotičnu osobu. Kako bi se izbjegla opasnost od bijega, građanin Unije ili član njegove obitelji može biti obvezan postupiti u skladu s preventivnim mjerama. Kralj je ovlašten utvrditi te mjere uredbom o kojoj raspravlja Vijeće ministara. Ministar ili osoba koju on ovlasti može u istim slučajevima odrediti kućni pritvor građaninu Unije ili članu njegove obitelji tijekom razdoblja koje je potrebno za izvršenje te mjere. Čl. 44.f § 1. Ako to zahtijevaju razlozi javnog poretka, nacionalne sigurnosti ili javnog zdravlja i ako se ne mogu učinkovito primijeniti druge manje prisilne mjere, građane Unije i članove njihovih obitelji može se, kako bi se zajamčilo izvršenje mjere udaljavanja zadržati tijekom razdoblja koje je strogo nužno za izvršenje mjere pri čemu zadržavanje ne može biti dulje od dva mjeseca. Međutim, ministar ili osoba koju on ovlasti može produljivati to zadržavanje za po dva mjeseca ako su mjere potrebne za udaljavanje stranog državljanina poduzete u roku od sedam radnih dana nakon zadržavanja građanina Unije ili člana njegove obitelji, ako su te mjere provedene uz svu dužnu pažnju i ako i dalje postoji mogućnost da se dotičnu osobu djelotvorno udalji u razumnom roku. Nakon prvog produljenja, samo ministar može donijeti odluku o produljenju zadržavanja. Nakon pet mjeseci, građanina Unije ili člana njegove obitelji mora se pustiti na slobodu. Ako se to zahtijeva zbog zaštite javnog poretka ili nacionalne sigurnosti, zadržavanje se svaki put može produljiti za jedan mjesec, pri čemu ukupno trajanje zadržavanja ipak ne može premašiti osam mjeseci. § 2. Građanin Unije ili član njegove obitelji iz stavka 1. može podnijeti pravno sredstvo protiv odluke o zadržavanju koja se na njih odnosi, u skladu s člankom 71. i sljedećim člancima.”