ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
189

Stoga, kao prvo, IFPEN primjećuje da pobijana odluka nalaže francuskim tijelima, a time i njemu samom, da svake godine od 1. siječnja 2010. do isteka ekskluzivnih sporazuma podnose godišnje financijsko izvješće koje uključuje elemente popisane u članku 5. navedene odluke. No, s jedne strane, IFPEN smatra da Komisijin zahtjev da se u godišnje izvješće uključi procjena maksimalnog učinka navodnog neograničenog jamstva koji odgovara povoljnijoj ocjeni dobavljača glede rizika od IFPEN‑ove nemogućnosti izvršavanja obveza te neplaćanju premije za navodnu garanciju ispunjenja ugovorne obveze dovodi do trošenja vlastitih sredstava, iako je takvo postupanje u potpunosti umjetno i uopće ne odgovara gospodarskoj stvarnosti. Činjenica da takva „gornja granica” ne postoji u IFPEN‑ovu računovodstvu i da je nakon više godina Komisija nesposobna naći prihvatljive stope usporedbe potvrđuje krajnje umjetnu, ako ne i nestvarnu narav bilo kojeg prijedloga glede „gornje granice”. S druge strane, IFPEN ističe da su između dana donošenja pobijane odluke i dana podnošenja ove tužbe francuska tijela prijavila, u skladu s člankom 3. stavkom 2. Odluke 2009/157, obnovu sporazuma o industrijskom istraživanju između njega i njegovih društava kćeri Axens i Prosernat u područjima u kojima su ova potonja aktivna. IFPEN smatra da pozitivno ispitivanje usklađenosti obnove navedenih sporazuma pobijana odluka izričito uvjetuje poštovanjem cijele pobijane odluke. No u praksi pobijana odluka nalaže francuskim tijelima da podnose godišnje izvješće do isteka ekskluzivnih ugovora, to jest u trajanju od deset godina, a što je očito neproporcionalno s obzirom na cilj nadzora državne potpore u čije se postojanje može legitimno sumnjati.
54

Usto, suprotno navodima tužitelja, u ovom slučaju ne postoji pojačana obveza obrazlaganja za PO, tako da bi – u slučaju da postoje pogreške u postupku dodjele – one dovele do toga da komisija za evaluaciju usvoji izmijenjenu odluku o dodjeli ugovora. S jedne strane, treba utvrditi da počinjena pogreška koja je dovela do usvajanja ispravljene odluke o dodjeli ugovora ne zahvaća grupe br. 3 i 4 (vidjeti točku 12.). S druge strane, kada je riječ o grupi br. 1, na koju se odnosi navedena pogreška, Komisija je istaknula kako je riječ o pogrešci u izračunu korištene formule za evaluaciju ponude koja ima najbolji omjer cijene i kvalitete (vidjeti točku 12.). Komisija je u odgovoru na pitanje Općeg suda na raspravi pojasnila da ocjene nisu bile izmijenjene, što je potvrdila dokumentom naslovljenim „Corrigendum to Report of works of the Evaluation Committee evaluating offers submitted in response to the call for tenders No 10340 lot 1“ (Ispravak izvješća o radu komisije za evaluacije podnesenih ponudâ kao odgovor na zahtjev za prikupljanje ponuda br. 10340, grupa br. 1) koji je priložen spisu (vidjeti točku 21.). Stoga, takva se pogreška ne tiče ocjenjivanja ponuda prilikom njihove evaluacije s obzirom na tehničke kriterije za odabir ponude.
72

Stoga treba poništiti pobijanu odluku utoliko što su tužitelji dovoljno dokazali ne to da bi pobijana odluka imala drugačiji sadržaj da nije bilo te postupovne nepravilnosti, to jest, da su na raspolaganju imali dostatan rok za iznošenje svojeg stajališta, već to da su mogli bolje osigurati svoju obranu da nije bilo navedene nepravilnosti (vidjeti u tom smislu presudu od 18. lipnja 2013., Fluorsid i Minmet/Komisija, T‑404/08, Zb., EU:T:2013:321, t. 110. i navedenu sudsku praksu), s obzirom na to da je pojašnjeno da se u tu svrhu treba staviti u trenutak upravnog postupka koji je doveo do donošenja pobijane odluke, to jest prije datuma donošenja pobijane odluke, 30. lipnja 2011. (vidjeti u tom smislu presudu od 27. rujna 2006., Archer Daniels Midland/Komisija, T‑329/01, Zb., EU:T:2006:268, t. 377.).
37

Dopisom od 22. prosinca 2010. ECHA je ChemSec‑u odgovorila sljedeće: „[…] U vezi s vašom točkom 1., objavljivanje informacija o proizvođaču/uvozniku na temelju članka 118. stavka 2. točke (d) Uredbe REACH i članka 4. stavka 3. [sic, zapravo članka 4. stavka 2.] Uredbe br. 1049/2001 otkrilo bi informacije o odnosu između proizvođača/uvoznika i daljnjih korisnika, što se protivi zaštiti komercijalnih interesa. Osim toga, činjenica da se proizvođač ili uvoznik registrirao predstavlja važnu informaciju za tržište. Ta informacija može povećati transparentnost tržišta i omogućiti subjektima da svoje ponašanje prilagode položaju svojih konkurenata. Neotkrivanje informacija pojedinačnih subjekata je stoga u općem interesu. Za otkrivanje tih informacija nije moguće dokazati da postoji prevladavajući javni interes niti je spomenuto bilo kakvo hitno djelovanje koje bi moglo dovesti do otkrivanja tih informacija u skladu s člankom 118. stavkom 2. zadnjim podstavkom Uredbe REACH. Stoga se te informacije ne mogu otkriti izuzećem od primjene Uredbe br. 1049/2001. Što se tiče vaše točke 2., treba napomenuti da se na temelju članka 118. stavka 2. točke (c) Uredbe REACH informacije o preciznoj količini u načelu smatraju protivnima zaštiti poslovnih interesa. Kao u prethodnoj točki, primjenjuje se članak 4. stavak 3. [sic, zapravo članak 4. stavak 2.] Uredbe br. 1049/2001, s obzirom na to da bi se otkrivanje tih informacija protivilo zaštiti poslovnih interesa i da ne vidimo nijedan razlog koji bi vodio do drukčijeg zaključka niti da bi se na njegovoj osnovi mogli udaljiti od pravne pretpostavke. Osim toga, ne može se dokazati nikakav prevladavajući javni interes koji bi doveo do drukčijeg zaključka. Nadalje, kao u prethodnoj točki ne traži se nikakvo hitno djelovanje u smislu članka 118. stavka 2. zadnjeg podstavka Uredbe REACH. Stoga se te informacije ne mogu otkriti izuzećem od primjene Uredbe br. 1049/2001. U vezi s vašom točkom 3. treba napomenuti da je ECHA na svojoj internetskoj stranici objavila […] popis tvari u postupnom uvođenju. Na tom se popisu može provjeriti koje su od tih tvari bile registrirane, a koje nisu bile [registrirane]. U slučaju tvari koje ste naveli na svojem popisu, može se jednostavno provjeriti da većina tih tvari (još) nije bila registrirana. Posljedično, ECHA u ovom trenutku nema informacije koje ste tražili, tako da u tom pogledu ne možemo ispuniti vaš zahtjev. […] ECHA daje sve od sebe da u najkraćem roku objavi na svojoj internetskoj stranici informacije o količinskom rasponu. Međutim, tehnička provedba objave tih informacija je u tijeku i molimo vas za razumijevanje jer je potrebno određeno vrijeme da se te informacije nakon obrade dosjea postupno dodaju […]“.
9

Budući da je društvo TV2 A/S postalo insolventno zbog povrata potpore iz članka 2. odluke TV2 I, Kraljevina Danska prijavila je Komisiji dopisom od 23. srpnja 2004. plan njegove dokapitalizacije. Što se tiče mjera koje je financirala država, tim su se planom predviđali, s jedne strane, kapitalni ulog od 440 milijuna DKK i, s druge strane, konverzija državnog zajma od 394 milijuna DKK u vlasnički kapital. Komisija je u svojoj odluci C (2004) 3632 final od 6. listopada 2004. o dokapitalizaciji društva TV2 A/S, u predmetu u području državnih potpora N 313/2004 (SL 2005, C 172, str. 3., u daljnjem tekstu: odluka o dokapitalizaciji), zaključila da su obje mjere predviđene u korist društva TV2 A/S bile „potrebne za obnovu kapitala koji je društvu TV2 [A/S], nakon što se pretvorilo u dioničko društvo, bio potreban kako bi moglo ispuniti svoju zadaću pružanja javne usluge“ (uvodna izjava 53. Odluke o dokapitalizaciji). Stoga je Komisija odlučila da su svi elementi državne potpore koji bi se mogli povezati s predviđenom dokapitalizacijom društva TV2 A/S spojivi s unutarnjim tržištem, u skladu s člankom 86. stavkom 2. UEZ‑a (uvodna izjava 55. Odluke o dokapitalizaciji).
134

U tom smislu valja podsjetiti da, u kontekstu ocjene trećeg tužbenog zahtjeva, što se tiče šestog i osmog do jedanaestog prigovora povezanog s prvim kriterijem za sklapanje ugovora, kao i dijela koji se odnosi na četvrti kriterij za sklapanje ugovora, Opći sud ne može izvršiti kontrolu materijalne zakonitosti odluke o sklapanju ugovora jer se temelji na pojedinačnoj i usporednoj ocjeni ponudâ u smislu predmetnih tehničkih kriterija za sklapanje ugovora. Sporne ocjene predstavljale su ključne elemente obrazloženja nužne za razumijevanje zahtjeva koji proizlaze iz specifikacija kao što su važnost koju imaju određeni potkriteriji i pojedinačna i usporedna ocjena ponuda koju je javni naručitelj proveo u tom pogledu (vidjeti točke 81. do 86., 87. do 89. i 90. do 95. ove presude).
56

U tom pogledu, kako to opravdano naglašava Komisija, društvo Ellinikos Chrysos u tekstu tužbe upućuje na duge priloge, u kojima su samo kratki odlomci relevantni za podupiranje dotičnog argumenta, što je dovelo do toga da je ispitivanje tužbe postalo složenije. Međutim, koliko god to bilo nezgodno u ovom slučaju i s obzirom na to da su to odlomci koji su u bitnome istaknuti u tekstu priloga, to nije otežalo razumijevanje biti argumenata koji čine temelj tužbe i sadržani su u tekstu pismena, a pozivaju se na priloge samo kako bi podnijeli dodatne dokaze.
131

Komisija je primjere TP‑ove protutržišne prakse koja se primjenjivala u tom stadiju spajanja na TP‑ovu mrežu opisala temeljeći se većim dijelom na iskazima AO‑ova aktivnih na poljskom tržištu, zapisnicima o nadzorima koje je proveo UKE i odlukama tog tijela. U tom pogledu, Komisija je najprije navela da je TP iz formalnih ili tehničkih razloga odbio brojne narudžbe za pristup. Ta su se odbijanja odnosila na 31% zahtjeva za pristup BSA od 2006. do 2009. godine i na 44% zahtjeva za pristup LLU u razdoblju od 2006. do 2008., dok se situacija poboljšala u 2009. Glede pristupa LLU Komisija je isto tako istaknula slučajeve u kojima AO‑ovima unatoč pozitivnoj tehničkoj provjeri nisu dodijeljeni pristupi TP‑ovoj mreži, posebice zato što je TP precijenio troškove spajanja (uvodne izjave 378. do 392. i 749. do 754. pobijane odluke). Nadalje, Komisija je istaknula važna kašnjenja u provođenju zahtjeva AO‑ova, vezanih uz izgradnju ili izmjenu PČU‑a i uz provođenje narudžbi za pristup LLU. Prema iskazima koje citira Komisija, ta su kašnjenja, koja su se kretala od tri do trinaest mjeseci čak i za vrlo jednostavne radove, AO‑ovima onemogućila normalno planiranje ulaganja (uvodne izjave 393. do 396. i 755. do 758. pobijane odluke). Konačno, Komisija je istaknula da se PTK, TP‑ovo društvo kći aktivno na dotičnim tržištima, nije susrelo s istim problemima vezanima uz pristup mreži svojeg društva majke kao ostali AO‑ovi. Prema Komisiji, to potvrđuje mogućnost jamčenja bržeg pristupa toj mreži (uvodne izjave 397. do 399. i 759. do 761. pobijane odluke).
145

Osim toga, tijekom utvrđivanja dodatnog troška metode LC‑MS/MS Kraljevina Španjolska nije dokazala da je uzela u obzir smanjenje troškova do kojeg bi mogla dovesti navedena metoda za uzgajivače u tom sektoru zbog svoje veće pouzdanosti u pogledu poznatih toksina. Naime, kao što to ističe Komisija, u tom izračunu treba uzeti u obzir i zatvaranje proizvodnih područja zbog većeg broja lažnih pozitivnih rezultata na temelju nadzora provedenog biološkom metodom. Jednako tako, većom pouzdanošću metode LC‑MS/MS smanjit će se broj lažnih negativnih rezultata koji također predstavljaju trošak za uzgajivače živih školjkaša. Kraljevina Španjolska to priznaje kad navodi da bi bilo kakav zdravstveni problem povezan s proizvodom iz Galicije mogao dovesti do općenitog gubitka ugleda takvih proizvoda.
61

Jednako tako, u pogledu tužbe za poništenje podnesene protiv uredbe koja izmjenjuje raniju uredbu, Sud je imao priliku podsjetiti da iz posljednje alineje članka 263. UFEU‑a, sukladno kojem tužba za poništenje mora biti podnesena u roku od dva mjeseca, ovisno o slučaju, od objave ili dostave pobijanog akta ili, u izostanku toga, od dana kada je tužitelj saznao za akt, proizlazi da akt koji nije pobijan u tom roku postaje konačan i da se to svojstvo konačnosti ne odnosi samo na taj akt nego također i na svaki kasniji akt koji ga samo potvrđuje. Ovo rješenje koje se opravdava nužnošću pravne stabilnosti vrijedi za individualne akte kao i za one koji su normativnog karaktera, kao što je to uredba. Međutim, Sud je podsjetio da je tužbu, u slučaju kada je neka odredba uredbe izmijenjena, moguće ponovno podnijeti i to ne samo protiv te odredbe nego također i protiv svih onih koje, iako neizmijenjene, čine zajedno s njom cjelinu (presuda od 18. listopada 2007., Komisija/Parlament i Vijeće, C‑299/05, Zb., EU:C:2007:608, t. 28. do 30.).
21

U tom smislu Komisija je utvrdila, kao prvo, da je screening metode testiranja na TSE od 1. siječnja do 31. prosinca 2001. u potpunosti financirala državna riznica, a od 1. siječnja 2002. do 30. lipnja 2004. BIRB, tj. savezna javna ustanova s pravnom osobnošću, pod nadzorom Ministre de l’Agriculture et des Classes moyennes belge, koja raspolaže vladinim sredstvima upisanima u proračun njezina nadzornog organa na saveznoj razini, kao i određenim vlastitim prihodima. Nadalje, ona je istaknula da je, od 1. srpnja do 30. studenoga 2004., obvezne screening metode testiranja financirala Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (AFSCA), odnosno javna ustanova s pravnom osobnošću koja se, na temelju primjene zakona od 4. veljače 2000. o osnivanju AFSCA‑e, financirala različitim prihodima kao što su naknade (tj. pristojbe), doprinosi (tj. parafiskalni nameti), iznosi administrativnih kazni, darovi i zapisi itd. Naposljetku, za razdoblje od 1. prosinca 2004. do 31. prosinca 2005. Komisija je utvrdila da su obvezne screening metode testiranja na TSE bile financirane, s jedne strane, pristojbom od 10,70 eura za testirano govedo koju su plaćale klaonice i prebacivale na svoje klijente i, s druge strane, financiranjem AFSCA‑e iz njezinih rezervi i povratnih predujmova iz državne riznice.
107

Što se tiče osnovanosti zahtjeva tužiteljâ, usmjerenih protiv zateznih kamata koje u pobijanim pismima potražuje Komisija, uvodno valja odbiti argumente koje su tužitelji naveli u svojim pismenima nakon tužbe, osobito one koji se odnose na zloporabnost zateznih kamata koje su istaknuli u svojim očitovanjima o Komisijom prigovoru nedopuštenosti, s obzirom na to da su nedopušteni na temelju članka 21. Statuta Suda Europske unije, koji je primjenjiv u skladu s člankom 53. podstavkom 1. istoga Statuta, i na temelju članka 44. stavka 1. točke (c) Poslovnika Općeg suda, jer nisu navedeni u tužbi (vidjeti u tom smislu rješenje od 14. veljače 2005., Ravailhe/Odbor regija, T‑406/03, Zb.SS, EU:T:2005:40, t. 52. i 53. i navedenu sudsku praksu; presudu od 17. rujna 2007., Microsoft/Komisija, T‑201/04, Zb., EU:T:2007:289, t. 94. i navedenu sudsku praksu, i rješenje od 27. ožujka 2009., Alves dos Santos/Komisija, T‑184/08, EU:T:2009:87, t. 18. do 21.).
50

Službenički sud je 11. srpnja 2013. donio svoju presudu u predmetu F‑9/12 u kojoj je odredio da Parlament, s jedne strane, tužiteljici nadoknadi materijalnu štetu, procijenjenu u skladu s načelom ex aequo et bono na 10000 eura, zato što je izgubila povlasticu uvrštavanja svojeg imena na popis prikladnih kandidata zbog postupanja Parlamenta i, s druge strane, nematerijalnu štetu, određenu u skladu s načelom ex aequo et bono na 5000 eura (presuda od 11. srpnja 2013., CC/Parlament, F9/12, Zb. SS, EU:F:2013:116, t. 124. i 128.).
85

Ipak, s obzirom na to da je tužitelj bio obaviješten o predviđenoj izmjeni obrazloženja Odluke 2012/739 i Provedbene uredbe br. 1117/2012 na dan kad je došlo do izmjene unutar upravljačkih tijela društva Cham Holding, Vijeću se ne može prigovoriti što je to obrazloženje koristilo u prilozima navedenim aktima.
349

Konačno, Komisija navodi da su, prema mišljenju Chiquite, osobe koje su izravno sudjelovale u kontaktima vezanima uz cijene bile C1 iz Chiquite i P1 iz Pacifica te da je C2 iz Chiquite ([povjerljivo]) također sudjelovao u tim kontaktima. Chiquita objašnjava da su se nakon prvog susreta 24. lipnja 2004., na sastanku udruženja NUUVP‑a, njen suradnik C1 i P1 susreli na sastanku na ručku koji je bio organiziran 28. srpnja 2004., kojem je također prisustvovao njen suradnik C2. Nakon sastanka od 28. srpnja 2004. C1 iz Chiquite i P1 iz Pacifica počeli su se redovito nazivati, ukupno između 15 i 20 puta od rujna 2004. do otprilike rujna 2006. Chiquita objašnjava da, iako je učestalost poziva ovisila o pitanjima koje je trebalo raspraviti, ti su pozivi bili češći krajem 2004. i početkom 2005., kada su članovi trgovinskog udruženja NUUVP‑a naveliko raspravljali o budućnosti tog udruženja te kada se P1, kao novopridošlica na tržištu, obratio C1-u kako bi saznao njegovo mišljenje i dobio naznake o trendovima tržišta i s time povezanim pitanjima. Chiquita je nadalje pojasnila da je u manje od polovice od tih 15 do 20 poziva došlo do općenitih razgovora ili do razgovora o specifičnim trendovima cijena, da se otprilike pet poziva odnosilo na pozive o budućim općim trendovima tržišta, a da je drugih pet uključivalo C1-ova „posebnija očekivanja o cijenama“„temeljem naznaka o trendovima tržišta“ za nadolazeći tjedan. Chiquita je osim toga navela da je do tih kontakata došlo prije nego što je Chiquitin prodajni tim ponedjeljkom ujutro redovno priopćavao cijene klijentima u Italiji. Prema mišljenu Chiquite, pozivi tijekom kojih je između Chiquite i Pacifica dolazilo do razmjene podataka o kretanjima cijena su završili najkasnije do Chiquitinog zahtjeva za oslobađanje od kazni, 8. travnja 2005. (uvodna izjava 101. pobijane odluke).
1

Službe Komisije Europskih zajednica započele su 7. svibnja 2007. inspekcijski obilazak u sjedištu Agenzije per le erogazioni in agricoltura (AGEA, Agencija za plaćanja u poljoprivredi) u Rimu (Italija), koji je zatim nastavljen u skladištima šećera u regiji Emilia‑Romagna (Italija) i okončan 11. svibnja 2007. završnim sastankom osoba koje su sudjelovale u inspekcijskom pregledu i talijanskih tijela u Bologni (Italija). Taj inspekcijski pregled odnosio se na to kako su talijanska tijela primjenjivala propise Europske unije o javnom skladištenju šećera.
60

No, kao što to proizlazi iz sudske prakse navedene gore u točkama 32. do 36., poštovanje temeljnih prava osoba i subjekata na koje se odnose donesene mjere ograničavanja, a posebno njihova prava na učinkovitu sudsku zaštitu, nameće Vijeću obvezu da utvrdi osnovanost tih mjera, što pokazuje da ono u tom smislu ne raspolaže marginom prosudbe.
219

Usto, tužitelj i Greenpeace‑España nisu pružili nijedan dokaz koji je mogao biti poznat Komisiji u trenutku donošenja pobijane odluke, na temelju kojeg bi se moglo utvrditi da navedeno povećanje onemogućuje španjolskim tijelima vlasti poštovanje određene gornje granice u svom planu raspodjele, i to tim više što sporna mjera dovodi do toga da elektrane na domaći ugljen imaju prednost pred elektranama na loživo ulje i uvozni ugljen (t. 41. i 161. pobijane odluke), odnosno trebala bi u praksi dovesti do toga da će se proizvođači u pogledu kojih se njihovo svojstvo onečišćivača nije osporavalo zamijeniti drugim proizvođačima‑onečišćivačima. S obzirom na tu zamjenu uvoznog ugljena domaćim ugljenom, ne može se, nadalje, zaključiti, kako to Greenpeace‑España u biti tvrdi, da sporna mjera protivno cilju i duhu Direktive 2003/87 u povoljniji položaj stavlja proizvodnju električne energije od ugljena.
41

Kao prvo, Komisija je ostala pri svojem stajalištu kad je riječ o zaključcima do kojih je došla nakon dviju istraga spomenutih u gornjoj točki 35., odnosno da su talijanska tijela sa zakašnjenjem provela kontrole, što je predstavljalo nepravilnost koja donosi financijski rizik za Komponentu za jamstva EFSJP‑a ili za EFJP. Kao drugo, navela je da su, s obzirom na to da dodatna pristojba koja se primjenjuje u ovom slučaju predstavlja namjenski prihod, utvrđene nepravilnosti, koje su se odnosile na nedostatke u kontrolama, uzrokovale gubitak prihoda navedenih fondova. Stoga, kako bi izračunala iznos financijskog ispravka koji treba primijeniti, s obzirom na to da nije raspolagala pouzdanim podacima o količinama proizvedenog mlijeka, nije mogla objektivno odrediti iznos financijskih gubitaka nastalih za Komponentu za jamstva EFSJP‑a ili za EFJP te je primijenila paušalne stope financijskog ispravka na temelju dokumenta VI/5330/97. Kao treće, primijenjenu visinu paušalnih stopa financijskog ispravka opravdala je činjenicom da su se utvrđene nepravilnosti odnosile na ključne kontrole. Međutim, kao četvrto, s obzirom na to da je dodatna pristojba bila namjenski prihod, Komisija je razinu rizika utvrdila u skladu sa sustavom koji u biti odgovara onom opisanom u njezinu dopisu od 24. ožujka 2010. Kao peto, s jedne strane, Komisija je podsjetila da se, u skladu sa smjernicama sadržanima u dokumentu VI/5330/97, financijski ispravak mora primijeniti na regionalnoj razini. S druge strane, u skladu s odredbama dokumenta AGRI/60637/2006, s obzirom na to da je financijski ispravak već bio primijenjen zbog istih nepravilnosti u kontrolama što se tiče regija Apulije i Abruzza tijekom tržišne godine 2002./2003., ona je u predmetnom postupku i zbog ponavljanja utvrđenih nepravilnosti u odnosu na te regije povećala stopu primijenjenog paušalnog financijskog ispravka. Kao šesto, izložila je razloge zbog kojih nije postupila u skladu s primjedbama koje je tijelo za mirenje navelo u točkama 6.3. i 6.4. konačnog izvješća.
188

Republika Austrija drži da je, osim primjene Smjernica po analogiji, zamisliva i primjena članka 25. Uredbe br. 800/2008. Upućujući na njemačku, englesku i francusku verziju navedene uredbe, ona smatra da je uredba sastavljena šire nego navedene smjernice jer, suprotno njihovoj točki 152., prema kojoj smanjivanja poreza za zaštitu okoliša pretpostavljaju da se radi o „usklađenim“ porezima na energiju, iz navedenog članka proizlazi samo da su navedena smanjenja izuzeta od obveze prijave kada ispunjavaju uvjete utvrđene Direktivom o oporezivanju energije. Republika Austrija također ističe da iz dokumenta naslovljenog „Joint paper on the revision of the Community guidelines on State aid for environmental protection and Energy Tax Directive (Zajednički dokument o reviziji Smjernica Zajednice o državnim potporama za zaštitu okoliša i Direktive o oporezivanju energije)“, od 7. prosinca 2006., proizlazi da države članice Unije imaju potrebu za prilagodljivošću kako bi se mogla uspostaviti smislena razlikovanja što u okviru poreza za zaštitu okoliša uključuje oslobođenja i različite stope. Tako je sustav naknada trebao također biti odobren na temelju gore navedene uredbe.
141

Osobito, što se tiče usporedivosti situacije koja je dovela do odluke koja se odnosi na BPN, sa situacijom na koju se odnosi pobijana odluka, činjenice koje je naveo tužitelj nisu dovoljne za dokaz toga da se BPN i BPP nalaze u usporedivoj situaciji za potrebu primjene načela jednakog postupanja, s obzirom na to da skoro paralelna puka obavijest o mjerama potpore koje su predvidjela portugalska tijela vlasti u korist tih dviju banaka nije odlučujuća u tom pogledu. Stoga, s jedne strane, iz točaka 9. do 14. odluke koja se odnosi na BPN proizlazi da su za razliku od ovog slučaja, portugalska tijela Komisiji, svakako sa zakašnjenjem, zaista dostavila plan restrukturiranja BPN‑a te su tom planu naknadno, na Komisijin zahtjev, priložila dodatne informacije. S druge strane, u slučaju BPN‑a Komisija Odlukom o pokretanju postupka od 24. listopada 2011. (JO C 371, str. 14. i 15.) nije pokrenula formalni postupak ispitivanja na temelju članka 108. stavka 2. UFEU‑a zbog toga što uopće nije dostavljen plan restrukturiranja, nego zbog toga što je prvotno dostavljen plan restrukturiranja postao neprimjenjiv zbog prodaje BPN‑a i zbog toga što je Komisija trebala naknadno ocijeniti dostavljanje revidiranog plana restrukturiranja. Međutim, s obzirom na to da je činjenica da portugalska tijela nisu dostavila plan restrukturiranja BPP‑a bila odlučujuća za proglašenje nespojivosti predmetne potpore s unutarnjim tržištem (vidjeti osobito t. 71. pobijane odluke), same te bitne razlike u situacijama koje se odnose na BPN i BPP bile su dovoljne za zaključak da su navedene situacije neusporedive te da se stoga načelo jednakog postupanja, kako ga navodi tužitelj, ne može primijeniti u ovom slučaju.