ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
12

Dodatna napomena 1. uz poglavlje 30. KN‑a glasi kako slijedi: „U tarifni se broj 3004 razvrstava biljne medicinske pripravke i pripravke na temelju sljedećih aktivnih tvari: vitamina, minerala, esencijalnih aminokiselina ili masnih kiselina, u pakiranjima pripremljenim za pojedinačnu prodaju. Ove se pripravke razvrstava u tarifni broj 3004 ako imaju na naljepnici, pakiranju ili na popratnoj uputi o uporabi navedene sljedeće podatke: a) određenu bolest, slabost ili njihove simptome radi kojih se proizvod primjenjuje; b) koncentraciju aktivne tvari i ostalih tvari sadržanih u njima; c) doziranje, d) način primjene. U ovaj se tarifni broj razvrstava i homeopatske medicinske pripravke kada oni udovoljavaju prije spomenutim uvjetima iz pod (a), (c) i (d). U slučaju pripravaka na osnovi vitamina, minerala, esencijalnih amino‑kiselina ili masnih kiselina, razina jedne od tih tvari u preporučenoj dnevnoj dozi navedenoj na naljepnici mora biti znatno viša od one preporučene dnevne količine za potrebe održavanja općeg zdravlja ili dobrog osjećanja.“
58

Sud je ocijenio da svojstvo člana obitelji koji je uzdržavanik, u smislu članka 10. Uredbe br. 1612/68, ne pretpostavlja pravo na uzdržavanje. Da je to tako, spajanje obitelji koje je predviđala ta odredba ovisilo bi o nacionalnim zakonodavstvima, koja se razlikuju od države do države, što bi dovelo do neujednačene primjene prava Unije. Sud je stoga protumačio članak 10. stavke 1. i 2. Uredbe br. 1612/68 na način da svojstvo člana obitelji koji je uzdržavanik proizlazi iz činjenične situacije. Riječ je o članu obitelji kojemu potporu osigurava radnik a da nije potrebno utvrditi razloge zbog kojih je ta potpora zatražena niti se pitati je li zainteresirani u mogućnosti namiriti svoje potrebe obavljanjem plaćene djelatnosti. Takvo tumačenje traži načelo prema kojem odredbe posvećene slobodi kretanja radnika, koja je dio temelja Unije, treba široko tumačiti (vidjeti u tom smislu presudu od 18. lipnja 1987., Lebon,316/85, EU:C:1987:302, t. 21. do 23.).
39

Nadalje, kao što je to nezavisni odvjetnik naveo u točki 90. svojega mišljenja, svako tumačenje prema kojemu doseg pojma „poduzetnik“, te na taj način i područje primjene ratione personae i ratione materiae Direktive 2000/35, ovisi o izdavanju dozvole za obavljanje odnosne djelatnosti od strane nadležnih nacionalnih tijela države članice u sukobu je s ciljem kojemu ta direktiva teži, a to je, kako to proizlazi iz uvodne izjave 10. iste, pojednostavljenje poslovanja između država članica. Naime, poduzetnici ili javne vlasti drugih država članica morali bi radi utvrđenja je li zaključena transakcija obuhvaćena područjem primjene Direktive 2000/35 sustavno provjeravati odnosi li se ta transakcija na djelatnosti za koju je navedena dozvola izdana, a što bi moglo ograničiti ili ometati prekogranične transakcije.
21

Stoga, i s obzirom na članak 16. točku (a) Direktive 2000/78, na temelju koje su države članice dužne poduzeti potrebne mjere kako bi se ukinuli svi zakoni i drugi propisi koji su protivni načelu jednakog postupanja, članak 3. stavak 1. točka (b) te direktive treba razumjeti na način da se on također odnosi na poreznu odredbu, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, donesene u cilju olakšanja pristupa osposobljavanju mladim osobama, a time i poboljšanja njihova položaja na tržištu rada (vidjeti, per analogiam, presudu od 21. srpnja 2005., Vergani, C‑207/04, ECLI:EU:C:2005:495, t. 26.).
19

Na Consipov zahtjev Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) izdao je 12. lipnja 2013., u sklopu uobičajene kontrole, potvrdu u kojoj je naveo da na dan davanja izjave 10. rujna 2012. Ancora nije uredno platila doprinose za socijalno osiguranje, u pogledu plaćanja premija osiguranja, s obzirom na to da je navedeno društvo u sklopu sustava automatskog plaćanja predujmova premija propustilo platiti treću ratu tih premija do 16. kolovoza 2012., što je iznosilo 33148,28 eura. Ta treća rata plaćena je s četvrtom i posljednjom ratom 5. prosinca 2012., to jest prije nego što su obavljene navedene provjere i prije nego što je bio poznat ishod postupka javne nabave.
2

Zahtjev je upućen u okviru spora između Ferring Lægemidler A/S, koji djeluje u ime Ferring BV (u daljnjem tekstu: Ferring) i Orifarm A/S u vezi s Ferringovim prigovorom na komercijalizaciju jednog od njegovih lijekova u Danskoj kako ga prepakirava Orifarm u kontekstu paralelnih uvoza iz Norveške koje provodi to društvo.
41

Svojim prvim pitanjem točkom (c) sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li, u slučaju da to što vlasnik konja, obveznik PDV‑a, stavlja konja na raspolaganje organizatoru utrke konja ne predstavlja isporuku usluga uz naknadu u smislu članka 2. stavka 1. točke (c) Direktive o PDV‑u, tu direktivu tumačiti na način da se pravo na odbitak ulaznog PDV‑a, plaćenog u okviru transakcija koje se odnose na pripremanje i sudjelovanje u utrkama konjâ koji su u vlasništvu obveznika PDV‑a koji uzgaja i dresira vlastite trkaće konje kao i konje trećih, priznaje zato što su troškovi koji se odnose na te transakcije sastavni dio općih troškova povezanih s njegovom gospodarskom aktivnošću. Sud koji je uputio zahtjev također pita dovodi li priznavanje takvog prava do toga da se, ako je to slučaj, novčana nagrada koju je osvojio porezni obveznik zahvaljujući postignutom rezultatu jednog od svojih konja u utrci uključi u poreznu osnovicu PDV‑a.
10

Što se tiče policije autonomnih zajednica, članak 38. tog zakona u stavcima 1. do 3. predviđa sljedeće zadaće: „1. Na temelju svojih nadležnosti: (a) osiguravaju poštovanje odredaba i pojedinačnih naloga koje su izdala tijela autonomne zajednice; (b) nadziru i štite osobe, institucije, zgrade, ustanove i jedinice autonomne zajednice i njezine uprave, osiguravajući uobičajeno funkcioniranje tijela i sigurnost korisnika njihovih usluga; (c) provode inspekciju aktivnosti koje su predmet propisa autonomne zajednice, prijavljujući sve nezakonite aktivnosti; (d) primjenjuju silu u svrhu prisilne provedbe akata ili odredaba koje je donijela autonomna zajednica. 2. U suradnji s državnim sigurnosnim službama: (a) osiguravaju poštovanje zakona i drugih državnih odredaba te funkcioniranje ključnih javnih službi; (b) sudjeluju u zadacima pravosudne policije prema uvjetima predviđenima u članku 29. stavku 2. ovog zakona; (c) nadziru javne prostore, pružaju zaštitu prilikom prosvjeda i održavaju red prilikom velikih okupljanja. Izvršavanje te zadaće ponajprije je u nadležnosti policije autonomnih zajednica, ne dovodeći u pitanje intervenciju državnih sigurnosnih službi, bilo na zahtjev tijela autonomne zajednice, bilo na vlastitu inicijativu, ako to nadležna državna tijela ocijene potrebnim. 3. U okviru istodobne i zajedničke intervencije s državnim sigurnosnim službama: (a) na poziv, surađuju u mirnom rješavanju privatnih sukoba; (b) pružaju pomoć u slučaju nesreća i prirodnih ili drugih nepogoda širih razmjera sudjelujući u izvršenju planova civilne zaštite, kako je to predviđeno zakonom; (c) osiguravaju poštovanje odredaba za očuvanje prirode i okoliša te vodnih resursa kao i odredaba o zaštiti divljači, ribljeg i šumskog fonda te drugih prirodnih bogatstava.“
—

za T. M. Hemminga, koji posluje pod tvrtkom „Simply Pleasure Ltd“, J. A. Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, koji posluje pod tvrtkom „Janus“, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd i Swish Publications Ltd, T. Johnston i M. Hutchings, barristers, P. Kolvin, QC, V. Wakefield, barrister, A. Milner i S. Dillon, solicitors
49

Posljedično tomu, valja utvrditi da, kad autor djela odluči, u okviru provođenja propisa poput onog iz glavnog postupka, okončati buduće iskorištavanje tog djela u digitalnom obliku, to se pravo mora moći ostvariti a da pritom u određenim slučajevima to ne ovisi o suglasnosti osoba koje nisu one koje je autor prethodno ovlastio na takvo digitalno iskorištavanje, i stoga o suglasnosti izdavača koji, osim toga, ima samo prava iskorištavanja navedenog djela u tiskanom obliku.
42

Imajući u vidu tu isključivu nadležnost suda države članice u kojoj se nekretnina nalazi za donošenje odluke o brisanju prava vlasništva daroprimatelja iz zemljišne knjige, kao što je to navela nezavisna odvjetnica u točkama 51. do 58. svojeg mišljenja, taj je sud, sukladno članku 8. stavku 4. Uredbe br. 1215/2012, također nadležan, na temelju međusobne povezanosti zahtjeva, za donošenje odluke o zahtjevu za poništenje akta o darovanju nekretnine, s obzirom na to da su ta dva zahtjeva upućena protiv istog tuženika te se mogu, kako to proizlazi iz elemenata u spisu kojim Sud raspolaže, spojiti.
29

U ovom slučaju iz spisa proizlazi da je J. Webb‑Sämann na temelju članka 165. treće knjige Zakona o socijalnom osiguranju, primio naknadu za slučaj stečaja na ime svojih neplaćenih tražbina po osnovi plaća za tri mjeseca koji su prethodili otvaranju stečajnog postupka nad Baumarkt Praktikerom. Usto, s obzirom na to da Savezna Republika Njemačka nije iskoristila mogućnost iz članka 6. Direktive 2008/94 da isključi mirovinske doprinose iz područja primjene njezina članka 3., tužitelj iz glavnog postupka je obeštećen i u pogledu njegovih mirovinskih doprinosa za ta tri mjeseca. Međutim, glavni se postupak odnosi na mirovinske doprinose dugovane za razdoblje od devet do tri mjeseci prije otvaranja navedenog stečajnog postupka. S obzirom na to da za te neplaćene doprinose nije isplaćeno nikakvo obeštećenje, te da se neplaćanje nužno odrazilo na iznos budućih prava, oni potpadaju pod područje primjene članka 8. navedene direktive.
30

Na prvom mjestu, valja podsjetiti da je sadržaj točke 7. podtočke (b) isti u Direktivi 85/337, uključujući to upućivanje na AGR. Sud je u vezi s primjenom te direktive već presudio da se, s obzirom na to da sve države članice nisu članice tog sporazuma, to upućivanje odnosi na verziju sporazuma koja je bila na snazi u vrijeme donošenja Direktive 85/337, odnosno onu od 15. studenoga 1975. (vidjeti u tom smislu presudu od 25. srpnja 2008., Ecologistas en Acción‑CODA, C‑142/07, EU:C:2008:445, t. 30.)
11

Točka 13. Priloga I. Direktivi 93/42 glasi: „13. Podaci koje navodi proizvođač 13.1. Svakom proizvodu moraju biti priložene informacije potrebne za sigurnu i ispravnu uporabu, uzimajući u obzir osposobljenost i znanje mogućih korisnika i podaci za identificiraju proizvođača. Ovi podaci sastoje se od podrobnih podataka na označavanju i podataka u uputama za uporabu. Ako je to izvedivo i primjereno, podaci potrebni za sigurno rukovanje proizvodom moraju se istaći na samom proizvodu i/ili pakiranju svakog pojedinog dijela ili, prema potrebi, na prodajnom pakiranju. Ako je to neizvedivo na pojedinačnom pakiranju svakog dijela, podaci se navode u uputi za uporabu isporučenom uz jedan ili više proizvoda. […] 13.3. Označivanje mora sadržavati sljedeće detaljne podatke: (a) Ime ili trgovački naziv i adresa proizvođača. Za proizvode uvezene u [Europsku uniju], kako bi se distribuirali u [Europskoj uniji], označavanje ili vanjsko pakiranje ili upute za uporabu moraju dodatno sadržavati ime i adresu ovlaštenog zastupnika kada proizvođač nema registrirano mjesto poslovanja u [Europskoj uniji]; (b) detaljne podatke koji su nužno potrebni korisniku za prepoznavanje proizvoda i sadržaja pakiranja; (c) prema potrebi riječ „STERILNO“; (d) prema potrebi oznaku pošiljke kojoj prethodi napomena „LOT“ ili serijski broj; (e) gdje je to primjereno, naznaku datuma do kojeg se proizvod može sigurno koristiti, izražen godinom i mjesecom; […] 13.4. Ako namjena proizvoda korisniku nije očita, proizvođač je mora jasno navesti na označivanju i u uputama za uporabu. 13.5. Gdje god je to razumno i izvedivo, proizvodi i njegovi sastavni dijelovi moraju se identificirati, prema potrebi u smislu serija, kako bi se poduzele odgovarajuće mjere s ciljem otkrivanja svih potencijalnih rizika od proizvoda i njegovih sastavnih dijelova. […]“
11

Članak 72. Zakona iz 1990., čiji je cilj prenijeti članak 6. Direktive 2000/78, predviđa odstupanja i iznimke od opće zabrane diskriminacije u sustavima naknada za zaposlenike na sljedeći način: „1. Ne postoji povreda načela jednakog postupanja u području mirovina zbog razloga vezanih uz dob kad sustav (a) odredi da je dob ili trajanje radnog staža ili kombinacija tih dvaju faktora uvjet ili kriterij za uključenje u sustav, (b) odredi da različite dobi ili različita trajanja radnog staža ili kombinacija tih dvaju faktora budu uvjeti ili kriteriji da zaposlenici ili skupine ili kategorije zaposlenika budu uključeni u sustav, (c) odredi da dob ili trajanje radnog staža ili kombinacija tih dvaju faktora bude uvjet ili kriterij za stjecanje prava na davanja u okviru sustava, d) odredi da različite dobi ili trajanja radnog staža ili kombinacija tih dvaju faktora budu uvjeti ili kriteriji da zaposlenici ili skupine ili kategorije zaposlenika imaju pravo na davanja u okviru sustava, e) (i) da dob ili trajanje radnog staža ili kombinacija tih dvaju faktora bude uvjet ili kriterij koji se odnosi na stjecanje prava u sustavu definiranih davanja ili, u okviru doprinosa, u sustavu definiranih doprinosa ili (ii) da različite dobi ili trajanja radnog staža ili kombinacija tih dvaju faktora ili kriterija koji se odnose na stjecanje prava u sustavu definiranih davanja ili, na razini doprinosa, u sustavu definiranih doprinosa za zaposlenike ili skupine ili kategorije zaposlenika kad je, u kontekstu predmetnog zaposlenja, to prikladno i potrebno s obzirom na opravdani cilj poslodavca, osobito politiku zapošljavanja, tržište rada i usavršavanje, f) koristi kriterije dobi u aktuarskim izračunima, pod uvjetom da to ne rezultira povredom načela jednakog postupanja u području mirovine na temelju spola. (2) Ne postoji povreda načela jednakog postupanja u području mirovina zbog razloga koji se odnosi na bračni ili obiteljski status kad sustav pruža povoljnija davanja za zaposlenike ako se ta davanja primjenjuju na svaku osobu kojoj se, u skladu s pravilima sustava, davanje plaća po smrti osiguranika, pod uvjetom da to ne dovede do toga da navedeno načelo postane predmet povrede na temelju spola. (3) Ne postoji povreda načela jednakosti postupanja u području mirovina iz razloga koji se odnosi na bračnu situaciju ili spolno opredjeljenje kad se povoljnija davanja za zaposlenike dodijele udovici ili udovcu preminulog osiguranika, pod uvjetom da to ne dovede do povrede navedenog načela na temelju spola. (4) U ovom članku svako upućivanje na utvrđivanje granice za godinu ili godine za stjecanje prava na davanja uključuje upućivanje na utvrđivanje granice za godinu ili godine za odlazak u mirovinu na temelju kojeg se stječe pravo na davanja.“
25

Osim toga, društvo Westermann smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je smatrao, s jedne strane, da je element „BAMBINO” dominantan među suprotstavljenim žigovima, a da je elementi „lük” zanemariv zbog njegovog sekundarnog položaja u složenom žigu i, s druge strane, da je figurativni elementa stiliziranog djeteta manje razlikovni od pojma „BAMBINO” te da je stoga zanemariv u složenom žigu, kao i kada je došao do zaključka da slabo razlikovni element može biti dominantan element u složenom žigu, može dovesti do zanemarivanja drugih elemenata žiga i dovesti do sličnosti znakova, a time i do vjerojatnosti dovođenja u zabludu.
21

Međutim, konkretno to nije slučaj, s obzirom na to da je sud koji je uputio zahtjev jasno naveo razloge zbog kojih je postavio prethodno pitanje te da je odgovor na to pitanje potreban za donošenje odluke u sporu koji je pred njim pokrenut.
29

Točno je da PTMM navodi da je Opći sud u točki 42. pobijane presude iskrivio argumente koje je naveo u pogledu neuzimanja u obzir odlučujućih dokaznih elemenata. Međutim, s jedne strane, PTMM se ograničava na navođenje da je Opći sud „pogrešno” zaključio da je on svojom argumentacijom želio potkrijepiti tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela dobre uprave od strane Vijeća, a da pri tome ne precizira u čemu se sastoji to iskrivljavanje. S druge strane, on ne ističe da to neuzimanje u obzir predstavlja iskrivljavanje dokaznih elemenata na koje se Opći sud oslonio kako bi došao do zaključka navedenog u prethodnoj točki ove presude, ili da su ti elementi bili predmet takvog iskrivljavanja. Iz toga slijedi da – kako PTMM nije istaknuo iskrivljavanje dokaznih elemenata – ovaj argument valja odbiti kao nedopušten.
20

To utvrđenje ne mijenja činjenica da se sporni postupak prijave primjenjuje bez razlike na domaće i uvozne proizvode i da on ne diskriminira gospodarske subjekte koji imaju poslovni nastan u državama članicama različitima od Savezne Republike Njemačke. Naime, članak 6. stavak 1. Direktive 2007/23 ne sadržava puku zabranu diskriminacije, nego jamči slobodno kretanje svih pirotehničkih sredstava koja ispunjavaju njezine zahtjeve. Ništa u Direktivi 2007/23 ne upućuje na to da, kako bi se mjeru moglo smatrati ograničenjem ili preprekom u smislu njezina članka 6. stavka 1., ona mora predstavljati opterećenje koji prelazi određeni prag.
8

Sukladno odredbama članka 15. Uredbe br. 2201/2003, naslovljenog „Prijenos nadležnosti na sud koji je primjereniji za rješavanje”: „1. Iznimno, sudovi države članice koji imaju stvarnu nadležnost mogu, ako smatraju da bi sud druge države članice, s kojom je dijete posebno povezano, mogao bolje rješavati predmet, ili neki posebni dio predmeta, i ako je to u interesu djeteta: (a) zastati s rješavanjem predmeta ili dijela predmeta i pozvati stranke da podnesu zahtjev sudu te države članice u skladu sa stavkom 4.; ili (b) zahtijevati od suda druge države članice da se proglasi nadležnim u skladu sa stavkom 5. 2. Stavak 1. primjenjuje se: (a) na zahtjev stranke; ili (b) po službenoj dužnosti; ili (c) na zahtjev suda druge države članice s kojom je dijete posebno povezano, u skladu sa stavkom 3. Prijenos po službenoj dužnosti ili na zahtjev suda druge države članice mora prihvatiti barem jedna stranka. 3. Smatra se da je dijete posebno povezano s nekom državom članicom, kao što je spomenuto u stavku 1., ako je u toj državi članici: (a) dijete dobilo uobičajeno boravište nakon pokretanja postupka pred sudom iz stavka 1.; ili (b) je u njoj bilo prethodno uobičajeno boravište djeteta; ili (c) je dijete njezin državljanin; ili (d) je u njoj uobičajeno boravište nositelja roditeljske odgovornosti; ili (e) se u njoj nalazi imovina djeteta, a predmet se odnosi na upravljanje, čuvanje ili raspolaganje njegovom imovinom. 4. Sud države članice koji je stvarno nadležan određuje vremenski rok za pokretanje postupka pred sudovima druge države članice u skladu sa stavkom 1. Ako u tome roku nije pokrenut postupak pred tim sudovima, sud pred kojim je pokrenut postupak nastavlja biti nadležan u skladu s člancima 8. do 14. 5. Sudovi te druge države članice mogu, ako to opravdavaju posebne okolnosti u predmetu, u svrhe zaštite interesa djeteta, prihvatiti nadležnost u roku od šest mjeseci [tjedana] od pokretanja postupka pred tim sudovima, u skladu sa stavkom 1. točkom (a) ili (b). U tom slučaju, sud pred kojim je prvotno pokrenut postupak proglašava se nenadležnim. U protivnome, sud pred kojim je prvotno pokrenut postupak nastavlja biti nadležan u skladu s člancima 8. do 14. 6. Sudovi surađuju u svrhe ovog članka, izravno ili putem svojih središnjih tijela, određeni[h] u skladu s člankom 53.”
65

U vezi s BSH-ovim argumentom iznesenim u tom pogledu prema kojem je ta sudska praksa pogrešna, s obzirom na to da vodi do monopolizacije posve opisne oznake, treba utvrditi da imaju za cilj izbjeći takvu monopolizaciju članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) i članak 51. Uredbe br. 40/94 kao i članak 3. stavak 1. točke (b) i (c) Direktive 2008/95, a ne članak 8. stavak 1. točke (b) Uredbe br. 40/94.
—

za Permanent TSB Group Holdings plc, prije Irish Life and Permanent Group Holdings plc i Permanent TSB plc, prije Irish Life and Permanent plc, C. MacCarthy, A. Walsh, solicitors i P. Gallagher, SC kao i C. Geoghegan, barrister,
43

Na trećem mjestu, što se tiče pitanja posrednikove naknade za sudjelovanje u poslu, valja utvrditi da ta naknada načelno nije obuhvaćena područjem primjene Direktive 1999/44 s obzirom na to da je ona predmet ugovornog odnosa između vlasnika koji nije poslovni subjekt i posrednika. Zato, kao što su to istaknule austrijska vlada i Europska komisija, prima li poslovni subjekt koji djeluje u svojstvu posrednika naknadu za svoje sudjelovanje u poslu ili ne nije značajno za zaključak treba li ga smatrati „trgovcem” u smislu članka 1. stavka 2. točke (c) Direktive 1999/44.
5

Članak 9. iste konvencije, naslovljen „Pristup pravosuđu”, propisuje u svojim stavcima 2. do 4.: „2. U okviru svojeg domaćeg zakonodavstva, svaka je stranka dužna osigurati da pripadnici zainteresirane javnosti (a) koji imaju dovoljan interes; ili, kao druga mogućnost, (b) koji dokažu povredu prava, tamo gdje to upravnopostupovno pravo stranke zahtijeva kao preduvjet, imaju pristup postupku ocjene pred sudom i/ili nekim drugim zakonski utemeljenim neovisnim i nepristranim tijelom, kako bi osporili materijalnu i proceduralnu zakonitost neke odluke, čina ili propusta u ovisnosti od odredbi iz članka 6. i, tamo gdje je to predviđeno domaćim zakonodavstvom i bez utjecaja na stavak 3. ovoga članka, drugih odgovarajućih odredbi ove Konvencije. Ono što predstavlja dovoljan interes i povredu prava bit će utvrđeno u skladu sa zahtjevima domaćeg zakonodavstva i dosljedno cilju osiguranja zainteresiranoj javnosti širokog pristupa pravosuđu u okvirima ove Konvencije. U tu će se svrhu interes svake nevladine udruge koja ispunjava uvjete navedene u članku 2. stavku 5. smatrati dovoljnima u smislu gornjeg podstavka (a). Također će se smatrati kako takve udruge imaju prava koja se mogu povrijediti u smislu gornjeg podstavka (b). Odredbe ovoga stavka 2. neće isključiti mogućnost prethodnog razmatranja pred nekim administrativnim tijelom i neće utjecati na uvjet potrebnog iscrpljenja svih postupaka administrativne ocjene prije upućivanja na postupak sudske ocjene, ako takav uvjet u domaćem zakonodavstvu postoji. 3. Osim i bez obzira na postupke ocjene navedene u stavcima 1. i 2. ovoga članka, svaka je stranka dužna osigurati pripadnicima javnosti, koji udovoljavaju mjerilima, ako ih ima, utvrđenima domaćim zakonodavstvom, pristup administrativnim ili sudbenim postupcima kojima se osporavaju činjenja i nečinjenja privatnih osoba i tijela vlasti koji su u suprotnosti s odredbama domaćega zakonodavstva koje se odnose na okoliš. 4. Pored stavka 1. i bez utjecaja na njega, postupci navedeni u stavcima 1., 2. i 3. ovoga članka imaju osigurati odgovarajuće i djelotvorne pravne lijekove, uključujući sudsku zabranu gdje je to prikladno, trebaju biti pravični, jednakopravni, pravodobni i ne toliko skupi da bi se time sprječavalo njihovo provođenje. Odluke prema ovom članku treba donijeti ili zabilježiti u pisanom obliku. Odluke sudova, a gdje god je to moguće, drugih tijela, moraju biti dostupne javnosti.”
23

Tumačenje navedeno u točki 22. ove presude imalo bi za posljedicu to da bi vjerovnici koji nisu sudjelovali u stečajnom postupku, nakon okončanja postupka, mogli zahtijevati potpunu naplatu svojih tražbina, što bi dovelo do nejednakog postupanja prema vjerovnicima. Nadalje, to tumačenje bi osobito ugrozilo svaku stečajnu nagodbu ili svaku drugu usporedivu mjeru za sanaciju dužnika jer potonji, koji bi se morao suočiti s tražbinama vjerovnika koji nisu sudjelovali u stečajnom postupku, ne bi raspolagao sredstvima potrebnima za plaćanje – sukladno takvoj stečajnoj nagodbi ili bilo kojoj drugoj mjeri – dugova prema drugim vjerovnicima jer su ti dugovi u pravilu preraspodijeljeni i/ili smanjeni ovisno o financijskim sredstvima kojima dužnik stvarno raspolaže.