ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
HR Službeni list Europske unije C 252/9

Presuda Suda (treće vijeće) od 11. srpnja 2013. — Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd protiv Europske komisije

(Predmet C-444/11 P) (1)

(Žalba - Tržišno natjecanje - Karteli - Članci 81. UEZ-a i 53. Sporazuma o EGP-u - Tržište usluga međunarodnih selidaba u Belgiji - Neposredno i posredno utvrđivanje cijena, podjela tržišta i manipuliranje postupcima podnošenja ponuda - Jedinstvena i trajna povreda - Pripisivost - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni (2006.) - Vrijednost prihoda od prodaje - Pojam - Omjer - Dodatni iznos - Olakotne okolnosti - Obveza obrazlaganja - Pripisivost protupravnog ponašanja društvu majci - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 23. stavak 2. - Gornja granica od 10 % - Proporcionalnost)

2013/C 252/14

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelji: Team Relocations NV (zastupnici: H. Gilliams, J. Bocken i L. Gyselen, avocaten), Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd, Team Relocations Ltd

Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet i N. von Lingen kao i A. Antoniadis, agenti)

Predmet

Žalba protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 16. lipnja 2011., Team Relocations NV i dr. protiv Komisije (T-204/08 i T-212/08), kojom je Opći sud odbio tužbu za djelomično poništenje odluke Komisije C(2008) 926 final od 11. ožujka 2008. koja se odnosi na postupak primjene čl. 81. UEZ-a i čl. 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38.543 — Usluge međunarodnih selidaba), vezanu za kartel na belgijskom tržištu usluga međunarodnih selidaba, koji ima za cilj neposredno i posredno utvrđivanje cijena, podjelu tržišta i manipuliranje postupcima podnošenja ponuda kao i ukidanje novčane kazne izrečene žaliteljima ili, podredno, smanjenje iste.

Izreka

1. Žalba se odbija.

2. Nalaže se Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd i Team Relocations Ltd solidarno snošenje troškova.

(1) SL C 347, 26.11.2011.
HR Službeni list Europske unije C 252/11

Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. lipnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht Wien — Austrija) — Bundeswettbewerbsbehörde protiv Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, ranije Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals AustriaGmbH, ranije Ashland Südchemie Hantos GmbH

(Predmet C-536/11) (1)

2013/C 252/16

Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

(1) SL C 13, 14.1.2012.
HR Službeni list Europske unije C 260/9

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 18. srpnja 2013. — New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, ranije New Yorker SHK Jeans GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE

(Predmet C-621/11 P) (1)

(Žalba - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice FISHBONE - Postupak povodom prigovora - Raniji nacionalni verbalni žig FISHBONE BEACHWEAR - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Uzimanje u obzir dodatnih dokaza koji nisu podneseni u utvrđenom roku - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 42. stavci 2. i 3. i članak 76. stavak 2. - Uredba (EZ) br. 2868/95 - Pravilo 22. stavak 2.)

2013/C 260/16

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, ranije New Yorker SHK Jeans GmbH (zastupnik: V. Spitz, Rechtsanwalt)

Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent), Vallis K.-Vallis A. & Co. OE

Predmet

Žalba na presudu Općeg suda (šesto vijeće) od 29. rujna 2011., New Yorker SHK Jeans protiv OHIM-a (T-415/09), kojom je Opći sud odbio tužbu za poništenje podnositelja prijave verbalnog žiga FISHBONE za proizvode razvrstane u razrede 18 i 25, protiv odluke R 1051/2008-1 prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (OHIM) od 30. srpnja 2009. kojom je djelomično odbijena žalba na odluku Odjela za prigovore kojom se djelomično odbija registracija navedenog žiga povodom prigovora nositelja nacionalnog žiga FISHBONE BEACHWEAR, za proizvode razvrstane u razred 25, kao i nacionalnog znaka Fishbone rabljenog u poslovanju — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Uzimanje u obzir dodatnih dokaza

Izreka

1. Žalba se odbija.

2. Nalaže se New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG snošenje troškova.

(1) SL C 25, 28.1.2012.
1.

Tumačenje obilježja „tijelo izdavatelj” u smislu članka 6. stavka 1. u vezi s člankom 2. točkom (c) Direktive 2014/41 (1): a) Treba li Europski istražni nalog (u daljnjem tekstu: EIN) za pribavljanje dokaza, koji već postoje u državi izvršiteljici (u ovom slučaju: Francuska), izdati sudac ako je u skladu s pravom države izdavateljice (u ovom slučaju: Njemačka) odnosno prikupljanje dokaza u sličnom domaćem slučaju trebao odrediti sudac? b) Primjenjuje li se to podredno barem u slučaju kad je država izvršiteljica provela odnosnu mjeru na državnom području države izdavateljice s ciljem da se prikupljeni podaci zatim stave na raspolaganje zainteresiranim istražnim tijelima u državi izdavateljici u svrhu kaznenog progona? c) Treba li EIN za pribavljanje dokaza uvijek izdati sudac (ili neovisno tijelo koje nije nadležno za provođenje kaznene istrage), neovisno o nacionalnim pravilima o nadležnosti države izdavateljice, kad mjera podrazumijeva ozbiljna zadiranja u važna temeljna prava?
1.

Treba li članak 2., članak 6. stavke 1. i 3. te članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da se narušava neovisnost suda koji se ukida prihvaćenom izmjenom Zakona za sadebnata vlast (Zakon o sudbenoj vlasti) (DV br. 32 od 26. travnja 2022., čija se provedba odgađa do 27. srpnja 2022.), ali sudovi pritom trebaju dalje odlučivati u predmetima do tog trenutka, a i nakon toga ako je riječ o predmetima tog suda u kojima su već održana pripremna ročišta, ako se ukidanje suda obrazlaže poštovanjem ustavnog načela neovisnosti sudbene vlasti i zaštite ustavnih prava građana, pri čemu se pravilno ne navodi koje činjenice dovode do zaključka da su ta načela povrijeđena?
5.

Ako bi se jednostavno unakrsno povezivanje dvaju proizvoda, kao što su financijski proizvod i proizvod osiguranja, smatralo agresivnom poslovnom praksom, bi li to moglo dovesti do donošenja nedopuštenog regulatornog akta i do toga da trgovac (a ne, kao što bi to trebalo biti, AGCM) snosi teret dokazivanja (koji je teško ispuniti) da nije riječ o agresivnoj praksi protivnoj Direktivi 2005/29/EZ (tim više što se navedenom direktivom ne dopušta državama članicama da donesu strože mjere od onih koje su njome predviđene, čak ni kako bi se osigurao viši stupanj zaštite potrošača) ili pak do takvog prebacivanja tereta dokazivanja ne dolazi pod uvjetom da se na temelju objektivnih elemenata utvrdi da postoji konkretna opasnost od utjecaja na potrošača kojem je potrebno financiranje zbog složene ponude koja se nudi u okviru unakrsne prodaje?
1.

Kako treba tumačiti članak 2. stavak 2. točku (f) Uredbe (EU) br. 1306/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008, prema kojem se za potrebe ZPP-a te upravljanja njime kao slučajevi „više sile” i „izvanrednih okolnosti” priznaju, posebice, izvlaštenje cijelog ili velikog dijela poljoprivrednog imanja ako se to izvlaštenje nije moglo predvidjeti na dan podnošenja zahtjeva, i osobito je li riječ o takvom slučaju više sile ili izvanrednih okolnosti odnosno izvlaštenju cijelog ili velikog dijela poljoprivrednog imanja kada se otkaže ugovor zaključen između općinske uprave i korisnika o korištenju općinskog poljoprivrednog zemljišta (pašnjaka, travnjaka i livada), zaključen u okviru mjere 211 „Isplate poljoprivrednicima u planinskim područjima koji su u nepovoljnom položaju zbog prirodnih uvjeta” u okviru Programa za razvitak seoskog područja u razdoblju od 2007. do 2013., pri čemu je do otkaza došlo radi provedbe izmjene bugarskih propisa, koju korisnik na dan podnošenja zahtjeva nije mogao predvidjeti?
1.

tužbeni razlog koji se temelji na pogrešnoj pravnoj osnovi za donošenje te uredbe i, prema tome, povredi članka 192. stavka 2. točke (c) UFEU-a, u vezi s člankom 194. stavkom 2. drugim podstavkom UFEU-a, jer predmetna uredba nije donesena na temelju članka 192. stavka 2. točke (c) UFEU-a, koji zahtijeva jednoglasnost u Vijeću, iako uredba značajno utječe na izbor države članice između različitih izvora energije i na opću strukturu njezine opskrbe energijom. Poljska protiv osporene uredbe najprije ističe prigovor da je njezina pravna osnova netočna, točnije članak 122. stavak 1. UFEU-a. Smatra da je glavni cilj pobijane uredbe izvršavanje značajnog utjecaja na uvjete iskorištavanja energetskih izvora, izbor između različitih izvora energije i na opću strukturu opskrbe energijom. Budući da ta uredba značajno utječe na slobodu formiranja kombinacije izvora energije, trebala bi biti donesena na temelju članka 192. stavka 2. točke (c) UFEU-a, na koji upućuje članak 194. stavak 2. drugi stavak UFEU-a, odnosno u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom u okviru kojega Vijeće odlučuje jednoglasno.
14.

U slučaju potvrdnog odgovora na jedno od pitanja iz točaka 1. do 4., 5. do 8., 9. do 12., a osobito u slučaju potvrdnog odgovora na trinaesto pitanje, treba li članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a (načelo djelotvorne sudske zaštite) u vezi s člankom 2. UEU-a, osobito u vezi s načelom poštovanja vladavine prava, kako ga se tumači u sudskoj praksi Suda (presuda od 21. prosinca 2021. u spojenim predmetima C-357/19, C-379/19, C-547/19, C-811/19 i C-840/19, Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie i Tribunalul Bihor, EU:C:2021:1034), i načelo neovisnosti sudaca iz članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a i članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, kako ga se tumači u sudskoj praksi Suda (presuda od 27. veljače 2018., Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, EU:C:2018:117) tumačiti na način da se tim načelima, s obzirom na mogućnost neizravnog izvršavanja pritiska na suce i mogućnost da glavni državni odvjetnik u tom pogledu izdaje obvezujuće naloge podređenim državnim odvjetnicima, protivi nacionalno zakonodavstvo koje upućuje na ovisnost državnog odvjetništva o tijelu izvršne vlasti, kao što je ministar pravosuđa, i da im se protivi postojanje nacionalnih odredbi kojima se ograničava neovisnost sudova i neovisnost državnog odvjetnika u pogledu primjene prava Unije, a osobito: (a) članak 130. stavak 1. Ustawe z dnia 27 lipca 2001 roku o ustroju sądów powszechnych (Zakon od 27. srpnja 2001. o organizaciji redovnih sudova) kojim se ministru pravosuđa omogućuje da, u vezi s obvezom državnog odvjetnika da prijavi situaciju u kojoj sud odlučuje uz primjenu prava Unije, trenutačno suspendira aktivnost suca do odluke stegovnog suda donesene u roku kraćem od jednog mjeseca ako s obzirom na vrstu djela koje je sudac počinio, a koje uključuje izravnu primjenu prava Unije, ministar pravosuđa smatra da to zahtijevaju autoritet suda ili bitni interesi službe; (b) članak 1. stavak 2., članak 3. stavak 1. točke 1. i 3. te članak 7. stavci 1. do 6. i stavak 8., kao i članak 13. stavci 1. i 2. Ustawe z dnia 28 stycznia 2016 roku Prawo o prokuraturze (Zakon od 28. siječnja 2016. o državnom odvjetništvu) čiji sadržaj, kada se razmatraju zajedno, upućuje na to da ministar pravosuđa, koji je ujedno i glavni državni odvjetnik i najviše tijelo državnog odvjetništva, može davati naloge koji obvezuju podređene državne odvjetnike i u pogledu ograničavanja ili sprečavanja izravne primjene prava Unije?
1.

Je li za stjecanje prava na naknadu štete u skladu s člankom 82. stavkom 1. Uredbe (EU) 2016/679 (1) (u daljnjem tekstu: Opća uredba o zaštiti podataka) dovoljno da je povrijeđena odredba Opće uredbe o zaštiti podataka kojom se štiti osoba koja se poziva na to pravo ili je potrebno da je osim povrede odredbi kao takvih došlo do dodatnog ugrožavanja osobe koja se poziva na to pravo?
Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. kolovoza 2022. uputio Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg (Nizozemska) – SN i dr./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

(Predmet C-540/22)

(2022/C 463/20)

Jezik postupka: nizozemski

Sud koji je uputio zahtjev

Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: SN, AS, RA, AA, OK, SD, IS, YZ, VK, VM, SP, OZ, OK, MM, PS, OP, ST, OO, ST, OS, AB, AT, PM, IY, SO, HY, VK, VL, DT, DM, DK, OK, MK, VM, VM, AY, PD, SS, OH, AZ, RS, VD, AI, OK

Tuženik: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Prethodna pitanja

1. Obuhvaća li sloboda pružanja usluga zajamčena člancima 56. i 57. UFEU-a pravo boravka izvedeno iz tog prava koje pripada radnicima državljanima trećih zemalja u jednoj državi članici, koje u toj državi članici smije zaposliti poduzetnik pružatelj usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici?

2. U slučaju niječnog odgovora: protivi li se članku 56. UFEU-a okolnost da, uz jednostavnu obvezu prijavljivanja koju ima poduzetnik pružatelj usluga, za svakog radnika treba podnijeti zahtjev za dozvolu boravku ako trajanje pružanja usluga traje dulje od tri mjeseca?
Žalba koju je 12. svibnja 2022. podnio the airscreen company GmbH & Co. KG protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 7. ožujka 2022. u predmetu T-382/21 – the airscreen company GmbH & Co. KG/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo

(Predmet C-320/22 P)

(2022/C 424/22)

Jezik postupka: njemački

Stranke

Žalitelj: the airscreen company GmbH & Co. KG (zastupnici: O. Spieker, D. Mienert, J. Selbmann, odvjetnici)

Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Moviescreens Rental GmbH

Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) je rješenjem od 28. rujna 2022. odlučio da se žalba ne dopušta i žalitelju je naložio snošenje vlastitih troškova.
3.

Treba li članak 370. u vezi s Prilogom X. dijelom A točkom 2. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, u vezi s točkom 2. dijela A njezina Priloga X., tumačiti na način da država članica može zadržati mogućnost oporezivanja PDV-om zakonskih licencijskih pristojbi za medije, kao što je to navedeno u prvom prethodnom pitanju, ako je, nakon stupanja na snagu. 1. siječnja 1978., Direktive 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet (Šesta direktiva), država članica izmijenila sustav licencija na način da se manji dio prihoda od licencijske pristojbe, prema diskrecijskoj ovlasti ministra kulture, koristi za financiranje (i) radijskih i televizijskih ustanova koje primaju javna bespovratna sredstva, ali same po sebi nisu javne i (ii) medijskih i filmskih organizacija koje doprinose radijskim i televizijskim djelatnostima iako ih same ne provode?
2.

U slučaju da se pravo na odštetu ne izuzima iz zahtjeva koji se odnosi na prijavu leta samo zato što je došlo do dužeg kašnjenja u navedenom smislu, primjenjuje li se takvo izuzimanje ako je putnik raspolagao dovoljno čvrstim elementima koji su ukazivali na to da će let stići tek s dužim kašnjenjem u navedenom smislu?
C 368/14

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. lipnja 2022. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex)/Buongiorno Myalert SA

(Predmet C-361/22)

(2022/C 368/21)

Jezik postupka: španjolski

Sud koji je uputio zahtjev

Tribunal Supremo

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex)

Tuženik: Buongiorno Myalert SA

Prethodno pitanje

„Treba li članak 6. stavak 1. točku (c) Direktive 89/104/EEZ (1) tumačiti na način da ograničenje prava žiga implicitno obuhvaća općenitije postupanje na koje se sada upućuje u članku 14. stavku 1. točki (c) Direktive 2015/2436/EU (2), odnosno uporabu, žiga u svrhu prepoznavanja ili upućivanja na proizvode ili usluge kao one koji pripadaju nositelju tog žiga?’”

(1) Direktiva Vijeća 89/104/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 1989., L 40, str. 1.)

(2) Direktiva (EU) 2015/2436 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2015., L 336, str. 1. i ispravak SL 2016., L 110, str. 5.)
—

poništi odluku SRB/EES/2017/08 Jedinstvenog sanacijskog odbora od 7. lipnja 2017., concerning the adoption of a resolution scheme in respect of Banco Popular Español, S.A.
3.

Treba li članak 2., članak 6. stavke 1. i 3. te članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da se narušava neovisnost suda koji se ukida prihvaćenom izmjenom Zakona za sadebnata vlast (Zakon o sudbenoj vlasti) (DV br. 32 od 26. travnja 2022., čija se provedba odgađa do 27. srpnja 2022.), ali sudovi pritom trebaju dalje rješavati u predmetima do tog trenutka, a i nakon toga ako je riječ o predmetima u kojima su već održana pripremna ročišta, ako se ukidanje suda obrazlaže poštovanjem ustavnog načela neovisnosti pravosuđa i zaštite ustavnih prava građana, pri čemu se pravilno ne navodi koje činjenice dovode do zaključka da su ta načela povrijeđena?
Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. svibnja 2022. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) — NM/Autoridade Tributária e Aduaneira

(Predmet C-349/22)

(2022/C 359/27)

Jezik postupka: portugalski

Sud koji je uputio zahtjev

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: NM

Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

Prethodno pitanje

Protivi li se članku 110. UFEU-a to da je nacionalno pravno pravilo poput članka 8. stavka 1. točke (d) Códiga do Imposto sobre Veículos (Zakonik o porezu na motorna vozila; u daljnjem tekstu: ZPMV), kojim se za osobna vozila koja ispunjavanju određene kriterije zaštite okoliša određuje popust koji se sastoji od smanjenja iznosa poreza na puštanje u potrošnju motornih vozila (u daljnjem tekstu: ISV) na 25 %, još na snazi i da se primjenjuje, u verziji koja je na snazi od 1. siječnja 2021. i koja je stroža od one koja je dotad vrijedila, na nova nacionalna vozila i na rabljena vozila koja potječu iz drugih država članica Europske unije, a koja su prvi put registrirana u Portugalu nakon navedenog datuma, pri čemu se, iako se na ta vozila primjenjuje isti porezni tretman, stvara situacija koja se može smatrati nejednakim postupanjem u odnosu na rabljena vozila s istim vremenom uporabe koja ispunjavaju manje zahtjevne kriterije zaštite okoliša koji su bili prethodno na snazi, no ne ispunjavaju kriterije iz novog Zakonika, ovisno o tome (a) jesu li stavljena na tržište i prvotno registrirana u Portugalu prije datuma stupanja na snagu nove verzije Zakonika pa su, u tom slučaju, ostvarila popust koji se sastoji od smanjenja iznosa poreza na 25 %, za što treba smatrati da će se odraziti na kupovnu cijenu rabljenih vozila, ili (b) su registrirana u drugoj državi članici tijekom važenja prethodne verzije Zakonika te su puštena u potrošnju u Portugalu nakon tog datuma zbog čega se na njih treba primijeniti iznos poreza od 100 %?
(c)

Utječe li na odgovor na prethodno navedeno pitanje (i.) to što je radnik razriješen s dužnosti pozivanjem na uredno funkcioniranje pravne osobe i potrebe službe, kako bi ta pravna osoba mogla postići ciljeve svoje institucije ili to da razrješenje nije posljedica povrede obveza službene dužnosti koju ima kao privremeni voditelj odjela, (ii.) to što su zaposlenici koji su razriješeni s dužnosti i dalje bili članovi osoblja pravne osobe ili (iii.) to što su istom odlukom nadležnog tijela o razrješenju zaposlenika s dužnosti, drugim osobama povjerena privremena zaduženja?
1.

U okolnostima u kojima se u skladu s pravom države članice kamate na iznos viška odbitka [PDV-a] (u daljnjem tekstu: kamate na PDV) koji se nije mogao vratiti zbog primjene „uvjeta isplate” računaju za razdoblja oporezivanja PDV-a primjenom kamatne stope koja nesporno pokriva kamate za kratkoročne kredite na tržištu novca i koja je utvrđena po osnovnoj stopi središnje banke uvećanoj za dva postotna boda, zbog čega se te kamate počinju računati od prvog dana nakon dana podnošenja obrasca za prijavu PDV-a na kojem je porezni obveznik naveo višak PDV-a koji treba prenijeti u iduće razdoblje oporezivanja zbog primjene uvjeta „isplate” pa do posljednjeg dana roka za podnošenje obrasca za sljedeću prijavu PDV-a, treba li pravo Unije, osobito članak 183. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva o PDV-u), načela djelotvornosti i ekvivalentnosti, izravnog učinka i proporcionalnosti te presudu Suda od 23. travnja 2020. u spojenim predmetima Sole-Mizo i Dalmandi Mezőgazdasági (C-13/18 i C-126/18) (u daljnjem tekstu: presuda Sole-Mizo i Dalmandi Mezőgazdasági), tumačiti na način da mu se protivi praksa države članice kao što je praksa o kojoj je riječ u ovom predmetu, kojom se, osim kamata na PDV, ne omogućuje da se obračunaju kamate kojima se poreznom obvezniku naknađuje smanjenje vrijednosti predmetnog iznosa do kojeg je došlo zbog proteka vremena nakon navedenog razdoblja oporezivanja, do stvarnog plaćanja kamata?
3.

Zahtijevaju li odredbe članaka 17., 52. i 53. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i načelo pravne sigurnosti, u vezi s člankom 1. (Prvog) dodatnog protokola uz EKLJP, to da između mjera financijskog ispravka i povrata potpora iz članka 38. [stavka 1.] točke (h) i članka 39. stavka 1. Uredbe br. 1260/1999, članka 2. stavka 2. Uredbe br. 448/2001, članka 4. Uredbe br. 2988/1995 i članka 14. Uredbe br. 659/1999, te prava na zaštitu „imovine” korisnika potpore treba postići pravu ravnotežu, što rezultira djelomičnim ili potpunim oslobođenjem korisnika od obveze, čak i ako se utvrdi da je došlo do značajne promjene financirane aktivnosti ili da je došlo do stjecanja bez osnove uslijed prijenosa aktivnosti?
1.

Treba li članak 14. stavak 1. točku (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (1) tumačiti na način da mu se protivi to da nositelj žiga/sud zabrani trećoj osobi da u trgovačkom prometu koristi znak koji je istovjetan ili zavaravajuće sličan žigu Unije za zamjenske dijelove automobila (poklopac hladnjaka zraka/rešetka), ako on predstavlja pričvršćenje na automobilski pribor (amblem koji odražava žig Unije) i: — kad je s tehničkog stajališta moguće ugraditi originalni amblem koji odražava žig Unije na zamjenski dio automobila (poklopac hladnjaka zraka/rešetku), a da se pritom na tom dijelu ne prikazuje znak koji je istovjetan ili zavaravajuće sličan žigu Unije; ili u situaciji — u kojoj s tehničkog stajališta nije moguće ugraditi originalni amblem koji odražava žig Unije na zamjenski dio automobila (poklopac hladnjaka zraka/rešetku), a da se pritom na tom dijelu ne prikazuje znak koji je istovjetan ili zavaravajuće sličan žigu Unije? — u slučaju potvrdnog odgovora na jedno od pitanja iz točke (a) prvog pitanja,