Predmet C‑526/11

IVD GmbH & Co. KG

protiv

Ärztekammer Westfalen‑Lippe

(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf)

„Javna nabava — Direktiva 2004/18/EZ — Članak 1. stavak 9. drugi podstavak točka (c) — Pojam ‘Tijelo kojim se upravlja na temelju javnog prava’ — Uvjet koji se odnosi bilo na financiranje djelatnosti bilo na nadzor nad poslovanjem bilo na nadzor nad djelatnošću od strane države, regionalnih ili lokalnih vlasti ili drugih tijela kojima se upravlja na temelju javnog prava — Liječnička komora — Zakonom predviđeno financiranje članarinama koje plaćaju članovi te komore — Iznos članarina koje određuje skupština te komore — Autonomija komore u odnosu na određivanje opsega i detaljnih pravila za izvršavanje njezinih zakonskih zadaća“

Sažetak – Presuda Suda (peto vijeće) od 12. rujna 2013.

Usklađivanje zakonodavstava – Provedba postupaka javne nabave radova, robe i usluga – Direktiva 2004/18 – Javni naručitelji – Tijelo kojim se upravlja na temelju javnog prava – Pojam – Komora koja se većim dijelom financira članarinama članova i koja ima autonomiju koju je odobrilo nadzorno tijelo u pogledu određivanja iznosa članarina i određivanja opsega i detaljnih pravila za izvršavanje njezinih zakonskih zadaća – Isključenje

(Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18, čl. 1. st. 9. podstavak 2. t. (c))

Članak 1. stavak 9. drugi podstavak točku (c) Direktive 2004/18 o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama treba tumačiti na način da tijelo, kao što je komora kojom se upravlja na temelju javnog prava, ne ispunjava ni kriterij koji se odnosi na većinsko financiranje od strane javnih vlasti, kada se to tijelo većim dijelom financira članarinama koje uplaćuju njegovi članovi, a čiji iznos to tijelo određuje i ubire na temelju zakona koji ga na to ovlašćuje, u slučaju kada taj zakon ne određuju niti opseg niti detaljna pravila koja se odnose na aktivnosti koje spomenuto tijelo poduzima u okviru ispunjenja svojih zakonskih zadaća koje se financiraju putem članarina, a niti, samo na osnovi činjenice da je za donošenje odluke kojom to tijelo određuje iznos navedenih članarina potrebna suglasnost nadzornog tijela, kriterij koji se odnosi na nadzor nad poslovanjem tog tijela od strane javnih vlasti.

S tim u vezi, kada je riječ o prvom kriteriju iz članka 1. stavka 9. drugog podstavka točke (c) Direktive 2004/18, koji se odnosi na većinsko financiranje od strane javnih vlasti, on uključuje posredno financiranje koje se može javiti u obliku pristojbe koju kako u pogledu njezine osnove tako i u pogledu njezina iznosa propisuje i nalaže zakon, a koja ne predstavlja naknadu za korištenje usluga tijela koje ih pruža od strane osoba koje su dužne platiti tu pristojbu te u vezi koje detaljna pravila o prikupljanju proizlaze iz ovlasti javne vlasti. Iako okolnost da neko tijelo u formalnom smislu samo određuje iznos članarina kojima se osigurava njegovo većinsko financiranje ne isključuje mogućnost posrednog financiranja, koje bi zadovoljilo taj kriterij, drugačiji je slučaj kad tijelo konkretno ima visok stupanj autonomije u određivanju prirode, opsega i detaljnih pravila koja se odnose na izvršavanje aktivnosti koje ono poduzima u svrhu ispunjenja svojih zadaća, tako i u određivanju proračuna potrebnog za ostvarenje te svrhe, te posljedično, u određivanju iznosa članarina koje će potraživati od svojih članova.

Nadalje, kada je riječ o drugom kriteriju iz članka 1. stavka 9. drugog podstavka točke (c) Direktive 2004/18, koji se odnosi na nadzor nad poslovanjem od strane javnih vlasti, vršenje naknadnog nadzora u načelu ne udovoljava tom kriteriju ako takav nadzor ne omogućuje javnim vlastima da utječu na odluke predmetnog tijela u vezi s javnom nabavom. To načelno vrijedi i za nadzor nad zakonitosti koji naknadno vrši nadzorno tijelo i a fortiori za djelovanje tog tijela u obliku davanja suglasnosti na odluku kojom se određuje iznos članarina koje osiguravaju veći dio njegova financiranja, koje je ograničeno na provjeru uravnoteženosti proračuna tijela o kojemu je riječ.

Stoga, navedeni načini financiranja tijela, poput komore kojom se upravlja na temelju javnog prava, ne predstavljaju većinsko financiranje od strane javnih vlasti i ne omogućavaju tim vlastima vršenje nadzora nad poslovanjem tog tijela.

(t. 22.‑27., 29.‑31. i izreka)