ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – VK/An Bórd Pleanála

(Predmet C-739/19) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno pružanje odvjetničkih usluga - Direktiva 77/249/EEZ - Članak 5. - Obveza odvjetnika pružatelja usluga koji zastupa klijenta u okviru nacionalnog sudskog postupka da djeluje zajedno s odvjetnikom koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak - Granice”)

(2021/C 182/19)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: VK

Tuženik: An Bórd Pleanála

uz sudjelovanje: The General Council of the Bar of Ireland, The Law Society of Ireland and the Attorney General,

Izreka

Članak 5. Direktive Vijeća 77/249/EEZ od 22. ožujka 1977. o olakšavanju učinkovitog ostvarivanja slobode pružanja odvjetničkih usluga treba tumačiti na način da:

— mu se kao takvom, s obzirom na cilj dobrog sudovanja, ne protivi to da se odvjetniku koji pruža usluge zastupanja svojeg klijenta nalaže da djeluje zajedno s odvjetnikom koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak i koji bi, ako je potrebno, bio odgovoran prema tom sudu, u okviru sustava kojim se odvjetnicima određuju deontološki i postupovni zahtjevi, poput onih da sudu pred kojim se vodi postupak podnesu svaki pravni element, zakonodavni ili iz sudske prakse, koji mu omogućuje nesmetano vođenje postupka, a čega je stranka oslobođena ako odluči sama osigurati svoju obranu;

— s obzirom na cilj dobrog sudovanja, nije neproporcionalna obveza odvjetnika koji pruža usluge da djeluje zajedno s odvjetnikom koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak, u sustavu u kojem potonji mogu odrediti svoje uloge, pri čemu je u pravilu jedini cilj odvjetnika koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak pomoći odvjetniku pružatelju usluga kako bi mu se omogućilo da osigura dobro zastupanje stranke i pravilno ispunjenje svojih obveza prema tom sudu;

— opća obveza djelovanja u dogovoru s odvjetnikom koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak i koja ne omogućuje uzimanje u obzir iskustva odvjetnika koji pruža usluge prekoračuje ono što je nužno za postizanje cilja dobrog sudovanja.

(1) SL C 413, 9. 12. 2019.
C 182/10

Presuda Suda (treće vijeće) od 18. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – X / Kuoni Travel Ltd

(Predmet C-578/19) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 90/314/EEZ - Članak 5. stavak 2. treća alineja - Putovanja, odmori i kružna putovanja u paket-aranžmanima - Ugovor o putovanju u paket-aranžmanu sklopljen između organizatora putovanja i potrošača - Odgovornost organizatora putovanjâ za pravilno izvršenje obveza koje proizlaze iz ugovora od strane drugih pružatelja usluga - Šteta nastala radnjama zaposlenika pružatelja usluga - Oslobođenje od odgovornosti - Događaj koji organizator putovanja ili pružatelj usluga nije mogao predvidjeti ili spriječiti - Pojam „pružatelj usluga””)

(2021/C 182/13)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: X

Tuženik: Kuoni Travel Ltd

uz sudjelovanje: ABTA Ltd

Izreka

Članak 5. stavak 2. treću alineju Direktive Vijeća 90/314/EEZ od 13. lipnja 1990. o putovanjima, odmorima i kružnim putovanjima u paket aranžmanima, u dijelu u kojem predviđa razlog za oslobođenje od odgovornosti organizatora putovanja u paket-aranžmanu za pravilno izvršenje obveza koje proizlaze iz ugovora o takvom putovanju sklopljenog između tog organizatora i potrošača te uređenog tom direktivom, treba tumačiti na način da se u slučaju neizvršenja ili nepravilnog izvršenja tih obveza zbog radnji zaposlenika pružatelja usluga u izvršavanju navedenog ugovora:

— taj zaposlenik ne može smatrati pružateljem usluga u svrhu primjene te odredbe, a

— organizator se ne može osloboditi odgovornosti koja proizlazi iz takvog neizvršenja ili nepravilnog izvršenja, primjenom navedene odredbe.

(1) SL C 328, 30. 9. 2019.
Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. veljače 2021. – Europska komisija/Kraljevina Švedska, Kraljevina Danska, Republika Finska, Europski parlament, Europska agencija za kemikalije

(Predmet C-389/19 P) (1)

(„Žalba - Uredba (EZ) br. 1907/2006 - Registracija, evaluacija, autorizacija i ograničenje kemikalija - Odluka Europske komisije kojom se odobravaju određene uporabe olovnog sulfokromata žutog i olovnog kromata molibdata sulfata crvenog, tvari uvrštenih u Prilog XIV. navedenoj uredbi - Posebno zabrinjavajuće tvari - Uvjeti za dobivanje autorizacije - Ispitivanje nedostupnosti alternativa”)

(2021/C 138/03)

Jezik postupka: švedski

Stranke

Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: u početku R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici i G. Tolstoy, a zatim R. Lindenthal i K. Mifsud-Bonnici, agenti, uz asistenciju K. Nordlander, advokat)

Druge stranke u postupku: Kraljevina Švedska (zastupnici: u početku C. Meyer-Seitz, H. Shev, J. Lundberg, H. Eklinder i A. Falk, a zatim O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, R. Shahsavan Eriksson, H. Shev i H. Eklinder, agenti), Kraljevina Danska (zastupnici: u početku J. Nymann-Lindegren, M. S. Wolff i P. Z. L. Ngo, a zatim J. Nymann-Lindegren i M. S. Wolff, agenti), Republika Finska (zastupnik: S. Hartikainen, agent), Europski parlament (zastupnici: A. Neergaard, A. Tamás i C. Biz, agenti), Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: u početku M. Heikkilä, W. Broere i C. Schultheiss, a zatim M. Heikkilä, W. Broere i J. Löfgren, agenti)

Izreka

1. Točka 2. izreke presude Općeg suda Europske unije od 7. ožujka 2019., Švedska/Komisija (T-837/16, EU:T:2019:144), se ukida.

2. Žalba se u preostalom dijelu odbija.

3. Učinci Provedbene odluke Komisije C(2016) 5644 final od 7. rujna 2016. o davanju autorizacije za određene upotrebe olovnog sulfokromata žutog i olovnog kromata molibdata sulfata crvenog prema Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća se zadržavaju dok Europska komisija ne odluči ponovno o zahtjevu za autorizaciju koji je podnijelo društvo DCC Maastricht BV.

4. Europska komisija, Kraljevina Švedska, Kraljevina Danska, Republika Finska, Europski parlament i Europska agencija za kemikalije (ECHA) snosit će svaki svoje troškove žalbenog postupka.

(1) SL C 246, 22. 7. 2019.
1.

Članak 2. stavak 1. UFEU-a, u vezi s njegovim člankom 3. stavkom 1. točkom (c), člankom 128. stavkom 1. i člankom 133. kao i u vezi s člankom 16. prvim stavkom trećom rečenicom Protokola (br. 4) o Statutu Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, treba tumačiti na način da mu se, neovisno o svakom Unijinu izvršavanju svoje isključive nadležnosti u području monetarne politike za države članice čija je valuta euro, protivi to da država članica donese odredbu kojom se s obzirom na njezin cilj i sadržaj određuje pravni sustav zakonskog sredstva plaćanja u pogledu euronovčanica. Nasuprot tomu, ne protivi mu se to da država članica u izvršavanju svoje nadležnosti, kao što je to organizacija njezine javne uprave, donese odredbu kojom se navedenu upravu obvezuje na prihvaćanje gotovinskog plaćanja novčanih obveza koje ta uprava nalaže.
C 110/10

Presuda Suda (šesto vijeće) od 4. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe e.a./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

(Predmet C-640/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Zajednička organizacija tržišta - Uredba (EZ) br. 1234/2007 - Kvote za mlijeko - Pristojbe za viškove - Mlijeko koje je namijenjeno proizvodnji sireva sa zaštićenom oznakom izvornosti (ZOI) namijenjenih izvozu u treće zemlje - Isključenje - Članak 32. točka (a), članak 39. stavak 1. i članak 39. stavak 2. točka (a), članak 40. stavak 2. i članak 41. točka (b) UFEU-a - Načela proporcionalnosti i nediskriminacije - Valjanost)

(2021/C 110/08)

Jezik postupka: talijanski

Sud koji je uputio zahtjev

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe, Azienda Agricola Castagna Giovanni, Soc. Azienda Agricola Castellani Enio, Nereo e Giuliano Ss, Azienda Agricola De Fanti Maria Teresa, Azienda Agricola Giacomazzi Vilmare, Soc. Azienda Agricola Iseo di Lunardi Giampaolo e Silvano Ss, Soc. Azienda Agricola Mastrolat di Mastrotto Franco e Luca Ss, Azienda Agricola Righetti Michele e Damiano, Azienda Agricola Scandola Stefano e Gianni, Azienda Agricola Tadiello Roberto, Azienda Agricola Turazza Mario, Azienda Agricola Zuin Tiziano, 2 B Società Agricola Srl, Azienda Agricola Fracasso Claudio, Azienda Agricola Pozzan Mirko

Tuženici: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

Izreka

1. Članke 55., 65. i 78. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 248/2008 od 17. ožujka 2008., treba tumačiti na način da ne isključuju iz izračuna nacionalnih kvota za proizvodnju mlijeka i drugih mliječnih proizvoda, kao i pristojbi za viškove, količine mlijeka za proizvodnju sireva sa zaštićenom oznakom izvornosti koji su namijenjeni izvozu u treće zemlje.

2. Razmatranje trećeg prethodnog pitanja nije otkrilo elemente koji bi bili takve naravi da utječu na valjanost članaka 55., 65. i 78. Uredbe br. 1234/2007, kako je izmijenjena Uredbom br. 248/2008.

(1) SL C 399, 25. 11. 2019.
2.

Drugu mogućnost iz članka 2. stavka 1. točke 4. podtočke (c) Direktive 2014/24 treba tumačiti na način da se, u slučaju da nacionalni sportski savez na temelju nacionalnog prava ima autonomiju u upravljanju, upravljanje tim savezom može smatrati podložnim upravljačkom nadzoru javnopravnog tijela samo ako iz analize svih ovlasti kojima to tijelo javne vlasti raspolaže u pogledu navedenog saveza proizlazi da postoji aktivni nadzor nad upravljanjem, koji u praksi dovodi tu autonomiju u pitanje u mjeri koja omogućava tom tijelu da utječe na odluke istog saveza u području provođenja postupaka javne nabave. Okolnost da različiti nacionalni sportski savezi imaju utjecaj na aktivnost dotičnog tijela javne vlasti zbog njihova većinskog sudjelovanja u njegovim glavnim kolegijalnim odborima koje donose njegove odluke, relevantna je samo ako se može utvrditi da svaki od tih saveza, sam za sebe, može značajno utjecati na javni nadzor koji nad njime provodi to tijelo zbog čega se taj nadzor neutralizira i vraća se samostalnost u upravljanju tom nacionalnom sportskom savezu, neovisno o utjecaju ostalih nacionalnih sportskih saveza koji se nalaze u sličnoj situaciji.
C 110/11

Presuda Suda (deveto vijeće) od 4. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjeno Kraljevstvo) – JCM Europe (UK) Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-760/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Zajednička carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifno razvrstavanje - Tarifni brojevi 8472 i 9031 - Jedinica za kontrolu novčanica i spremnik za gotovinu - Uređaj namijenjen postavljanju unutar drugog uređaja i povezan s vanjskim elektroničkim upravljačkim sučeljem - Provedbena uredba (EU) 2016/1760 - Valjanost)

(2021/C 110/09)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: JCM Europe (UK) Ltd

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Izreka

Razmatranje upućenih pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost Provedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1760 od 28. rujna 2016. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu.

(1) SL C 19, 20. 1. 2020.
C 79/5

Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht des Saarlandes – Njemačka) – QM/Finanzamt Saarbrücken

(Predmet C-288/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 2. stavak 1. točka (c) - Isporuka usluga uz naknadu - Članak 26. stavak 1. - Transakcije koje se smatraju isporukom usluga uz naknadu - Članak 56. stavak 2. - Određivanje mjesta oporezivanja - Najam prijevoznog sredstva - Ustupanje automobila zaposlenicima)

(2021/C 79/05)

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Finanzgericht des Saarlandes

Stranke glavnog kaznenog postupka

Tužitelj: QM

Tuženik: Finanzamt Saarbrücken

Izreka

Članak 56. stavak 2. prvi podstavak Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2008/8/EZ od 12. veljače 2008., treba tumačiti na način da u njegovo područje primjene ne ulazi to da porezni obveznik svojem zaposleniku ustupa vozilo koje čini dio poslovne imovine poduzeća, ako ta transakcija ne predstavlja isporuku usluga uz naknadu u smislu članka 2. stavka 1. točke (c) te direktive. Nasuprot tomu, navedeni članak 56. stavak 2. prvi podstavak primjenjuje se na takvu transakciju ako je riječ o isporuci usluga uz naknadu u smislu navedenog članka 2. stavka 1. točke (c) i ako taj zaposlenik ima trajno pravo korištenja tim vozilom u privatne svrhe i pravo iz toga isključiti druge osobe u zamjenu za najamninu i na ugovoreno razdoblje dulje od 30 dana.

(1) SL C 206, 17. 6. 2019.
Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Ujedinjena Kraljevina) – Secretary of State for the Home Department/O A

(Predmet C-255/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2004/83/EZ - Minimalni standardi uvjeta za stjecanje statusa izbjeglice ili statusa stečenog na temelju supsidijarne zaštite - Status izbjeglice - Članak 2. točka (c) - Prestanak izbjegličkog statusa - Članak 11. - Promjena okolnosti - Članak 11. stavak 1. točka (e) - Mogućnost stavljanja pod zaštitu države podrijetla - Kriteriji za ocjenu - Članak 7. stavak 2. - Financijska i socijalna potpora - Irelevantnost)

(2021/C 79/04)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Secretary of State for the Home Department

Tuženik: O A

uz sudjelovanje: United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR)

Izreka

1. Članak 11. stavak 1. točku (e) Direktive Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite treba tumačiti na način da „zaštita” iz te odredbe u pogledu prestanka izbjegličkog statusa mora ispunjavati iste zahtjeve kao što su oni koji, kad je riječ o odobravanju tog statusa, proizlaze iz članka 2. točke (c) te direktive, u vezi s njezinim člankom 7. stavcima 1. i 2.

2. Članak 11. stavak 1. točku (e) Direktive 2004/83, u vezi s njezinim člankom 7. stavkom 2., treba tumačiti na način da moguća socijalna i financijska potpora koju pružaju privatni subjekti, poput obitelji ili klana državljanina treće zemlje o kojem je riječ, ne ispunjava zahtjeve zaštite koji proizlaze iz tih odredbi i stoga nije relevantna ni u svrhu ocjene učinkovitosti ili dostupnosti zaštite koju osigurava država u smislu članka 7. stavka 1. točke (a) te direktive, ni u svrhu utvrđivanja postojanja opravdanog straha od proganjanja na temelju članka 11. stavka 1. točke (e) navedene direktive, u vezi s njezinim člankom 2. točkom (c).

(1) SL C 206, 17. 6. 2019.
3.

Članak 8. stavak 1. Direktive 2008/115 treba tumačiti na način da mu se protivi to da se država članica, nakon što je donijela odluku o vraćanju maloljetnika bez pratnje te se u skladu s člankom 10. stavkom 2. te direktive uvjerila da će on biti vraćen članu svoje obitelji, imenovanom skrbniku ili odgovarajućoj prihvatnoj ustanovi u državi povratka, suzdrži od njegova udaljavanja sve dok on ne navrši 18 godina.
C 53/7

Presuda Suda (veliko vijeće) od 17. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof – Belgija) – Centraal Israëlitisch Consistorie van België i dr./Vlaamse Regering

(Predmet C-336/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita životinja u trenutku usmrćivanja - Uredba (EZ) br. 1099/2009 - Članak 4. stavak 1. - Obveza omamljivanja životinja prije njihova usmrćivanja - Članak 4. stavak 4. - Odstupanje u okviru obrednog klanja - Članak 26. stavak 2. - Mogućnost država članica da donesu nacionalna pravila kojima se životinjama nastoji osigurati veća zaštita u slučaju obrednog klanja - Tumačenje - Nacionalni propis koji u okviru obrednog klanja propisuje omamljivanje koje je reverzibilno i ne dovodi do smrti - Članak 13. UFEU-a - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 10. - Sloboda vjeroispovijedi - Sloboda iskazivanja vjeroispovijedi - Ograničenje - Proporcionalnost - Nepostojanje konsenzusa među državama članicama Europske unije - Margina prosudbe priznata državama članicama - Načelo supsidijarnosti - Valjanost - Različito postupanje prema obrednom klanju i usmrćivanju životinja tijekom aktivnosti lova ili ribolova kao i kulturnih ili sportskih događanja - Nepostojanje diskriminacije - Članci 20., 21. i 22. Povelje o temeljnim pravima)

(2021/C 53/07)

Jezik postupka: nizozemski

Sud koji je uputio zahtjev

Grondwettelijk Hof

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Centraal Israëlitisch Consistorie van België i dr., Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België i dr., Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België – Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW i dr.

Tuženik: Vlaamse Regering

uz sudjelovanje: LI, Waalse Regering, Kosher Poultry BVBA i dr., Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

Izreka

1. Članak 26. stavak 2. prvi podstavak točku (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1099/2009 od 24. rujna 2009 o zaštiti životinja u trenutku usmrćivanja, s obzirom na članak 13. UFEU-a i članak 10. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da mu se ne protivi propis države članice koji u okviru obrednog klanja propisuje postupak omamljivanja koje je reverzibilno i ne dovodi do smrti životinje.

2. Razmatranje trećeg prethodnog pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost članka 26. stavka 2. prvog podstavka točke (c) Uredbe br. 1099/2009.

(1) SL C 270, 12. 8. 2019.
—

članak 37. stavak 6. točke (a) do (c) i članak 37. stavak 9. Direktive 2009/72 te članak 41. stavak 6. točke (a) do (c) i članak 41. stavak 9. Direktive 2009/73.
C 44/5

Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. prosinca 2020. – Groupe Canal +/Europska komisija, Francuska Republika, Union des producteurs de cinéma (UPC), C More Entertainment AB, European Film Agency Directors – EFAD's, Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC)

(Predmet C-132/19 P) (1)

(Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Televizijska distribucija - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 9. i članak 16. stavak 1. - Odluka kojom obveze postaju obvezujuće - Apsolutna teritorijalna zaštita - Zlouporaba ovlasti - Preliminarna ocjena - Nepostojanje obveze Europske komisije da uzme u obzir razmatranja u vezi s primjenom članka 101. stavka 3. UFEU-a - Sporazumi koji imaju za cilj podijeliti nacionalna tržišta - Nepostojanje Komisijine obveze da pojedinačno analizira dotična nacionalna tržišta - Proporcionalnost - Narušavanje ugovornih prava trećih strana)

(2021/C 44/05)

Jezik postupka: francuski

Stranke

Žalitelj: Groupe Canal + (zastupnici: P. Wilhelm, P. Gassenbach i O. de Juvigny, avocat)

Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Dawes, C. Urraca Caviedes i L. Wildpanner, agenti), Francuska Republika (zastupnici: E. de Moustier i M. P. Dodeller, agenti), Union des producteurs de cinéma (UPC) (zastupnik: E. Lauvaux, avocat), C More Entertainment AB, European Film Agency Directors – EFADs (zastupnik: O. Sasserath, avocat), Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC) (zastupnik: A. Fratini, avvocatessa),

Izreka

1. Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 12. prosinca 2018., Groupe Canal +/Komisija (T-873/16, EU:T:2018:904).

2. Poništava se odluka Europske komisije od 26. srpnja 2016. u vezi s postupkom na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.40023 – Prekogranični pristup naplatnoj televiziji).

3. Europska komisija snosi, osim vlastitih troškova, troškove društva Groupe Canal + SA, European Film Agency Directors – EFADs, Union des producteurs de cinéma (UPC) nastalih u okviru ove žalbe i prvostupanjskog postupka te troškove nastale društvu C More Entertainment AB u okviru prvostupanjskog postupka.

4. Francuska Republika snosi vlastite troškove.

5. Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC) snosi vlastite troškove.

(1) SL C 131, 8. 4. 2019.
Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Kaplan International Colleges UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-77/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 132. stavak 1. točka (f) - Izuzeće od poreza isporuke usluga koje nezavisne grupe osoba pružaju svojim članovima - Primjenjivost na PDV grupacije - Članak 11. - PDV grupacija)

(2021/C 28/03)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Kaplan International Colleges UK Ltd

Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Izreka

Članak 132. stavak 1. točku (f) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2008/8/EZ od 12. veljače 2008., valja tumačiti na način da izuzeće predviđeno u toj odredbi nije primjenjivo na isporuku usluga koje nezavisna grupa osoba pruža grupi osoba koja se može smatrati jedinstvenim poreznim obveznikom u smislu članka 11. te direktive, s obzirom na to da svi članovi te grupe nisu članovi navedene nezavisne grupe osoba. Postojanje odredbi nacionalnog prava kojima se predviđa da ovlašteni član takve grupe osoba koja se može smatrati jedinstvenim poreznim obveznikom ima značajke i status članova dotične nezavisne grupe osoba u svrhu primjene izuzeća predviđenog u korist nezavisne grupe osoba u tom pogledu nema nikakav utjecaj.

(1) SL C 131, 8. 4. 2019.
C 433/15

Presuda Suda (deveto vijeće) od 22. listopada 2020. – Silver Plastics GmbH & Co. KG, Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG/Europska komisija

(Predmet C-702/19 P) (1)

(Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazum - Tržište prehrambene ambalaže za maloprodaju - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Uredba (EZ) br. 1/2003 – Članak 23. - Članak 6. Europske konvencije o ljudskim pravima - Temeljno pravo na pošteno suđenje - Načelo jednakosti oružja - Pravo „na sučeljavanje” - Saslušanje svjedokâ - Obrazloženje - Jedinstvena i trajna povreda - Gornja granica novčane kazne)

(2020/C 433/17)

Jezik postupka: njemački

Stranke

Žalitelji: Silver Plastics GmbH & Co. KG (zastupnici: M. Wirtz i S. Möller, Rechtsanwälte), Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (zastupnik: C. Karbaum, Rechtsanwalt)

Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: G. Meessen, I. Zaloguin i L. Wildpanner, agenti)

Izreka

1. Žalba se odbija.

2. Društva Silver Plastics GmbH & Co. KG i Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije.

(1) SL C 383, 11. 11. 2019.