C 295/85

Tužba podnesena 15. srpnja 2019. — Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) i dr. protiv Komisije

(predmet T-508/19)

(2019/C 295/111)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelji: Mead Johnson Nutrition (Asia Pacific) Pte Ltd (Singapore, Singapur), MJN Global Holdings BV (Amsterdam, Nizozemska), Mead Johnson BV (Nijmegen, Nizozemska), Mead Johnson Nutrition Co. (Chicago, Illinois, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: C. Quigley, QC, M. Whitehouse i P. Halford, solicitors)

Tuženik: Europska komisija

Tužbeni zahtjev

Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

— poništi odluku Komisije C(2018) 7848, ili, podredno, poništi članke 1., 2. i 5. pobijane odluke u mjeri u kojoj se odnose na tužitelje;

— naloži Komisiji snošenje troškova tužitelja.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog osnovanosti tužbe za poništenje članka 1. stavka 2. pobijane odluke i, u mjeri u kojoj se oni primjenjuju na nalaganje povrata od tužitelja, članka 5. stavka 1. i članka 5. stavka 2. pobijane odluke, tužitelji ističu šest tužbenih razloga.

1. Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni relevantnih odredbi Zakona o porezu na dohodak iz 2010. (u daljnjem tekstu: ZPD 2010.).

2. Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni time što je kvalificirala neoporezivanje neposlovnog prihoda od licencije na temelju ZPD-a 2010. „derogacijom”, „iznimkom” ili„implicitnom iznimkom” od gibraltarskog sustava poreza na dobit koji je doveo do programa državne potpore na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a, dok je neoporezivi i neposlovni prihod od licencije bio valjan odabir unutar fiskalnog i gospodarskog suvereniteta Gibraltara.

3. Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni time što je propustila utvrditi bilo kakvu gospodarsku prednost unutar značenja i opsega članka 107. stavka 1. UFEU-a koja proizlazi iz neoporezivanja neposlovnog prihoda od licencije na temelju ZPD-a 2010.

4. Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni time što je neoporezivanje neposlovnog prihoda od licencije na temelju ZPD-a 2010. pogrešno kvalificirala kao selektivnu prednost unutar značenja i opsega članka 107. stavka 1. UFEU-a.

5. Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je unatoč tomu što to poriče, čak i da je takva selektivna prednost postojala, Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni time što je odredila da je takva prednost također uključivala neoporezivanje prihoda od licencije koji (kao što je to u slučaju tužitelja) nije zapravo nastao ili proizašao od strane Gibraltara.

6. Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni time što je kvalificirala navodne potpore kao nove umjesto postojeće potpore.

Osim toga, u prilog tužbi za poništenje članka 2. pobijane odluke i, u mjeri u kojoj se oni primjenjuju na nalaganje povrata od tužitelja, članka 5. stavka 1. i članka 5. stavka 2. pobijane odluke, tužitelji ističu četiri tužbena razloga:

1. Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Postupovne uredbe.

2. Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je porezno rješenje za tužitelja iz 2012. bilo u skladu sa ZPD-om 2010. te nije činilo pojedinačnu državnu potporu.

3. Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni u odnosu na značenje i učinak poreznog rješenja iz 2012.