ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
97

Kao prvo, što se tiče argumentacije društva Guardian Europe o navodnoj izgubljenoj dobiti koju je pretrpjelo zbog povrede načela jednakog postupanja počinjene u presudi od 27. rujna 2012., Guardian Industries i Guardian Europe/Komisija (T‑82/08, EU:T:2012:494), iz točaka 122. do 125. pobijane presude proizlazi da Opći sud nije zahtjev za naknadu štete koji se temelji na toj navodnoj povredi odbio zbog zaključaka iz točaka 103. i 153. te presude, koji se odnose na činjenicu da žalitelj nije osobno snosio teret povezan s plaćanjem novčane kazne izrečene spornom odlukom, nego zbog toga što do odgovornosti Unije ne može doći na temelju sudske odluke koju je donio sud Unije koji nije odlučivao u zadnjem stupnju. Iz toga slijedi da se ta argumentacija zasniva na pogrešnom tumačenju pobijane presude te stoga nije osnovana, to tim više što je, kako to proizlazi iz točke 84. ove presude, Opći sud u svakom slučaju osnovano presudio da takva povreda ne može dovesti do odgovornosti Unije u smislu članka 340. drugog stavka UFEU‑a.
11

Kolachi Raj, društvo osnovano u skladu s pakistanskim pravom, sudjelovao je u toj istrazi. Iz podataka sadržanih u „Obrascu za društva koja traže izuzeće od eventualnog proširenja pristojbi”, koji je to društvo ispunilo, proizlazi da ono kupuje dijelove za bicikle sa Šri Lanke i iz Kine, kako bi u Pakistanu sastavljalo bicikle. Društvo Kolachi Raj označilo je pet društava kao svoje dobavljače, među kojima se nalaze društva Great Cycles Pvt Ltd i Flying Horse Pvt Ltd. Društvo Kolachi Raj naznačilo je da je njegov vlasnik, kao i vlasnik društva Great Cycles, jedna te ista fizička osoba.
63

Kao drugo, žalitelji prigovaraju Općem sudu da je primijenio to pravilo o podjeli tereta dokazivanja na način koji nije u skladu s ocjenom koju je on dao, a prema kojoj NVO‑i nisu dužni dokazati da GMO nije siguran. Stoga, Opći je sud pogrešno utvrdio u točkama 134., 135., 148. do 150., 157., 163. do 168., 170., 205. do 209., 217. do 224., 230., 231., 238. do 243., 246., 247., 256., 282., 287. i 289. pobijane presude da iz dokaza koje su žalitelji podnijeli ne proizlazi da modificirana soja nije sigurna.
15

U odjeljku II. poglavlju IV. Priloga III. Uredbi br. 853/2004, naslovljenom „Higijena klanja”, određuje se: „Subjekti u poslovanju s hranom i koji vode klaonice za klanje peradi i dvojezubaca moraju osigurati ispunjavanje sljedećih uvjeta. […] 2. Subjekti koji vode klaonice moraju slijediti upute nadležnog tijela kako bi osigurali da ante mortem pregled životinja bude obavljen u prikladnim uvjetima. 3. Ako je objekt odobren za klanje različitih vrsta životinja ili za obradu ptica bezgrebenki iz uzgoja i sitne slobodno živuće divljači, moraju se poduzeti mjere predostrožnosti kako bi se vremenskim ili prostornim odvajanjem poslova koji se obavljaju na različitim vrstama spriječila križna kontaminacija. Moraju se osigurati odvojeni prostori i oprema za prihvat i skladištenje trupova ptica bezgrebenki iz uzgoja zaklanih na gospodarstvu te za sitnu slobodno živuću divljač. 4. Životinje koje se dovedu u prostoriju za klanje moraju se zaklati bez nepotrebnog odgađanja. 5. Omamljivanje, krvarenje, skidanje kože ili perušanje, evisceracija i drugi oblici obrade moraju se obaviti bez nepotrebnog odgađanja te na način koji sprečava kontaminaciju mesa. Naročito se moraju poduzeti mjere kako bi se spriječilo istjecanje sadržaja probavnog trakta tijekom evisceracije. 6. Subjekti koji vode klaonice moraju slijediti upute nadležnog tijela kako bi osigurali da post mortem pregled bude obavljen u prikladnim uvjetima, a naročito da zaklane životinje budu ispravno pregledane. 7. Nakon post mortem pregleda: (a) dijelovi koji su neprikladni za prehranu ljudi moraju se što je moguće prije ukloniti iz čistog dijela kruga objekta; (b) zadržano meso ili ono koje je proglašeno neprikladnim za prehranu ljudi te nejestivi nusproizvodi ne smiju dolaziti u dodir s mesom koje je proglašeno prikladnim za prehranu ljudi; (c) unutarnji organi ili dijelovi unutarnjih organa koji ostaju u trupu, osim bubrega, moraju se, po mogućnosti, u cijelosti ukloniti što je moguće prije, osim ako nadležno tijelo odobri drugačije. 8. Nakon pregleda i evisceracije zaklane se životinje moraju što je moguće prije očistiti i ohladiti do temperature od najviše 4 °C, osim ako se meso rasijeca dok je još toplo. 9. Ako se trupovi hlade uranjanjem u vodu, mora se voditi računa o sljedećem: (a) moraju se poduzeti sve mjere predostrožnosti kako bi se izbjegla kontaminacija trupova, uzimajući u obzir parametre kao što su težina trupova, temperatura vode, količina i smjer protoka vode te vrijeme hlađenja; (b) oprema se mora potpuno isprazniti, očistiti i dezinficirati kad god je to potrebno, a najmanje jednom dnevno. 10. U objektu se ne smiju klati bolesne ili na bolest sumnjive životinje i životinje koje se kolju u okviru programa iskorjenjivanja ili suzbijanja bolesti, osim ako to dopusti nadležno tijelo. U tom slučaju, klanje se mora obaviti pod službenim nadzorom i moraju se poduzeti mjere za sprečavanje kontaminacije; prostori se moraju očistiti i dezinficirati prije ponovne uporabe.”
32

U tim okolnostima sud koji je uputio zahtjev u biti smatra da, s obzirom na to da u mađarskom pravu ne postoji odredba kojom se posebno uređuju situacije iz članka 9. stavka 7. Direktive 2004/48, opća pravila Građanskog zakonika koja se odnose na odgovornost i naknadu štete valja tumačiti s obzirom na tu odredbu. Međutim, on se pita kao prvo o dosegu pravila sadržanog u članku 9. stavku 7. te direktive te osobito o tome jamči li ta odredba tuženiku samo pravo na odgovarajuću naknadu ili definira i sadržaj tog prava. Kao drugo, on se pita o tome protivi li se članku 9. stavku 7. navedene direktive to da na temelju odredbe građanskog prava države članice, nacionalni sud ispita tuženikovu ulogu u nastanku štete.
29

U tom pogledu iz odluke o upućivanju zahtjeva i teksta prvog pitanja proizlazi da sud koji je uputio zahtjev smatra da je nacionalna odredba o kojoj je riječ u glavnom postupku „propis o uslugama”, ali on za to, međutim, ne navodi razloge. Taj sud navodi samo to da operatori tražilica pružaju na daljinu, elektronskim sredstvima te na osobni zahtjev primatelja, koji pretraživanje obavlja unosom traženog pojma, uslugu informacijskog društva u smislu članka 1. točke 2. navedene direktive.
15

Taj sud smatra da element odnosa povjerenja nije od odlučujuće važnosti za mjesto pružanja usluge na temelju kojeg se, prema sudskoj praksi Suda, razlikuju slučajevi izuzeća predviđeni člankom 132. stavkom 1. točkama (b) i (c) Direktive 2006/112. Osim toga, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, postojanje odnosa povjerenja između liječnika i pacijenta nije nužan uvjet za izuzimanje neke djelatnosti u okviru pružanja medicinske skrbi u smislu odredbe njemačkog prava kojom se prenosi članak 132. stavak 1. točka (c) te direktive, s obzirom na to da je takav odnos povjerenja samo slučaj uobičajene primjene tog izuzeća.
31

Komisija ističe da se u konkretnom slučaju radi o koncesiji za javne radove u smislu članka 1. stavka 3. Direktive 2004/18 jer se prihodi koncesionara osiguravaju iz upravljanja infrastrukturom koju se on obvezuje izgraditi, te da je, s obzirom na to da vrijednost koncesije za te radove iznosi 66631366,93 eura, prekoračen prag iz članka 56. te direktive. Ta institucija tvrdi da je prema članku 58. stavku 1. Direktive 2004/18 navedena koncesija za radove morala biti predmet objave poziva na nadmetanje. Međutim, nikakav poziv nije bio objavljen ni tijekom 1969., kada je sklopljen ugovor za prvotnu koncesiju, ni tijekom 1999. godine, kada je ta koncesija produljena do 2028.
Kada je riječ o ostalim uvjetima zakonitosti, važno je podsjetiti na to da iz zahtjeva propisanih u članku 6. stavku 1. točkama (c) do (e) Direktive 95/46 – koji su trenutačno preuzeti u članku 5. stavku 1. točkama (c) do (e) Uredbe 2016/679 – proizlazi da čak i u početku zakonita obrada točnih podataka može s vremenom postati neusklađena s tom direktivom ili s tom uredbom ako ti podaci više nisu nužni s obzirom na svrhe radi kojih su bili prikupljeni ili obrađeni. To je posebno slučaj kad se pokažu neprikladni, kad nisu relevantni odnosno nisu više relevantni ili kad su pretjerani u odnosu na te svrhe i vrijeme koje je proteklo (presuda od 13. svibnja 2014., Google Spain i Google, C‑131/12, EU:C:2014:317, t. 93.).
61

Naime, kao što je to u biti zaključio nezavisni odvjetnik u točki 70. svojeg mišljenja, formulacija članka 4. točke 11. Uredbe 2016/679, koji definira „privolu ispitanika” za potrebe te uredbe, i posebno njezina članka 6. stavka 1. točke (a), na koji se odnosi prvo pitanje pod (c), još je stroža od one iz članka 2. točke (h) Direktive 95/46 jer zahtijeva „dobrovoljno, posebno, informirano i nedvosmisleno” očitovanje volje ispitanika, u obliku izjave ili „jasn[e] potvrdn[e] radnj[e]” kojom se daje pristanak na obradu osobnih podataka koji se na njega odnose.
34

U tom pogledu valja podsjetiti na to da je, u skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, u okviru njegove suradnje s nacionalnim sudovima predviđene člankom 267. UFEU‑a, isključivo na nacionalnom sudu pred kojim je pokrenut postupak i koji mora preuzeti odgovornost za sudsku odluku koja će biti donesena da ocijeni, uvažavajući posebnosti predmeta, kako nužnost prethodne odluke za donošenje svoje presude tako i relevantnost pitanja koja postavlja Sudu. Posljedično, s obzirom na to da se upućena pitanja odnose na tumačenje ili ocjenu valjanosti određenog pravnog pravila Unije, Sud je načelno dužan donijeti odluku (vidjeti u tom smislu presude od 16. lipnja 2015., Gauweiler i dr., C‑62/14, EU:C:2015:400, t. 24. i od 4. prosinca 2018., Minister for Justice and Equality i Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, t. 26.).
43

Točno je da iz sudske prakse navedene u točki 37. ove presude ne proizlazi to da je davatelj zajma dužan u dotičnom ugovoru konkretno navesti prirodu svih usluga koje se pružaju u zamjenu za naknade predviđene u jednoj ili više ugovornih odredbi. Međutim, s obzirom na zaštitu koju Direktiva 93/13 nastoji pružiti potrošaču s obzirom na to da se on nalazi u podređenom položaju u odnosu na prodavatelja robe odnosno pružatelja usluga kad je riječ o mogućnosti pregovaranja i razini informacija, važno je da se priroda stvarno pruženih usluga može razumno shvatiti ili izvesti iz cjelokupnog ugovora. Osim toga, potrošač mora moći provjeriti postoji li preklapanje među različitim naknadama ili među uslugama za koje se one naplaćuju.
18

Iako je točno da je u članku 21. stavku 2. Povelje utvrđeno načelo nediskriminacije na temelju državljanstva, valja podsjetiti da se u članku 52. stavku 2. Povelje propisuje da se prava priznata tom Poveljom i koja su predviđena u Ugovorima ostvaruju u uvjetima i granicama određenima tim Ugovorima. To je slučaj s člankom 21. stavkom 2. Povelje koji odgovara, kao što to potvrđuju Objašnjenja koja se odnose na Povelju Europske unije o temeljnim pravima (SL 2007., C 303, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 120.) vezana uz tu odredbu, članku 18. prvom podstavku UFEU‑a i mora se primjenjivati u skladu s njim (vidjeti po analogiji presudu od 4. srpnja 2013., Gardella, C‑233/12, EU:C:2013:449, t. 39.).
58

Stoga je, kao što je to u biti istaknuo nezavisni odvjetnik u točkama 79. do 82. svojeg mišljenja, na nadležnom nacionalnom tijelu da prilikom ocjene uvjeta za odobrenje odstupanja na temelju članka 16. stavka 1. utvrdi ‐ osobito na nacionalnoj razini ili, prema potrebi, na razini obuhvaćene biogeografske regije kad se granice te države članice preklapaju s više biogeografskih regija, ili pak, ako prirodni areal vrste to zahtijeva i, u mjeri u kojoj je to moguće, na prekograničnoj razini ‐ najprije stanje očuvanosti populacija dotičnih vrsta, a nakon toga i geografske i demografske utjecaje koje predviđena odstupanja na njega mogu imati.
38

Kad je riječ o pitanju je li ta transakcija obuhvaćena izuzećem iz članka 135. stavka 1. točke (b) Direktive 2006/112/EZ, koje se odnosi na „odobravanje i ugovaranje kredita i upravljanje kreditom od strane osobe koja ih odobrava”, valja napomenuti da se – kao što su to u svojim očitovanjima istaknule portugalska vlada i Komisija i kao što je to naglasio nezavisni odvjetnik u točki 61. svojeg mišljenja – okolnosti na kojima se temelji glavni postupak očito ne odnose na „kredit” koji se sastoji od stavljanja na raspolaganje kapitala uredno plaćenog isplatom kamata ili od odgođenog plaćanja kupovne cijene robe na koje je isporučitelj pristao uz plaćanje kamata kao naknade za taj kredit (vidjeti u tom smislu presude od 11. srpnja 1996., Régie dauphinoise, C‑306/94, EU:C:1996:290, t. 16. do 19.; od 29. travnja 2004., EDM, C‑77/01, EU:C:2004:243, t. 65. do 70. i od 18. listopada 2018., Volkswagen Financial Services (UK), C‑153/17, EU:C:2018:845, t. 36. i navedenu sudsku praksu). Naime, iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje ni na koji način ne proizlazi da transakcija o kojoj je riječ u glavnom postupku obuhvaća Starplantovu obvezu plaćanja kamata kao naknade za kredit koji mu je odobren.
11

Članak 25. stavak 7. decreeta betreffende de herstructurering van het hoger onderwijs in Vlaanderen (Uredba o restrukturiranju visokog obrazovanja u Flandriji) od 4. travnja 2003. (Belgisch Staatsblad, 14. kolovoza 2003., str. 41004.) glasi: „Tko bez odgovarajućeg ovlaštenja dodijeli akademske nazive ‚bachelor’ [prvostupnik] ili ‚master’ [magistar] sa ili bez naznake struke ili akademski stupanj doktora (doctor of philosophy, skraćeno PhD ili dr.) ili akademske nazive i naslove navedene u stavcima 2., 3., 4., 5. i 5.a kaznit će se kaznom zatvora od osam dana do tri mjeseca i novčanom kaznom od 125 do 500 eura ili samo jednom od tih kazni.”
50

Druge mjere koje predlaže Komisija nisu prikladne za zamjenu fiksnih tarifa. Dakle, pravilima o pristupu struci jamči se samo to da članovi struke raspolažu potrebnim kvalifikacijama, dok se sustavom fiksnih tarifa omogućuje osiguranje pružanja kvalitetnih usluga. Naime, s jedne strane, pristup stručnim djelatnostima koje podliježu HOAI‑ju nije ograničen u Njemačkoj, s obzirom na to da načelno svaka osoba može obavljati takvu djelatnost pod uvjetom da poštuje taj propis. S druge strane, uvođenje eventualnih propisa kojima se uređuje pristup predmetnim strukama u mnogo bi većoj mjeri ograničilo slobodu poslovnog nastana nego što to proizlazi iz HOAI‑ja.
36

Nasuprot tomu, ako nedostaci koji zahtijevaju popravak utječu na takav uređaj, na način da ga se ne može koristiti u skladu s njegovom izvornom namjenom, on je teret za svojeg posjednika i stoga ga se mora smatrati otpadom s obzirom na to da nije izvjesno da će ga posjednik stvarno dati popraviti. Kao što je to navela Europska komisija u svojim pisanim očitovanjima, postojanje sumnji u vezi s činjenicom da se roba još može prodati u svrhu upotrebe koja je u skladu s njezinom izvornom namjenom odlučujuća je u pogledu njezine kvalifikacije kao „otpada”.
43

Kad je riječ o različitim čimbenicima koje u tom pogledu treba uzeti u obzir, iako činjenica da je dotičnoj osobi regulatorno tijelo države članice izdalo licenciju može biti indikacija da ta osoba snosi uredničku odgovornost za programe kanala koji distribuira, ona ne može, kao što je to istaknuo nezavisni odvjetnik u točki 40. svojeg mišljenja, biti odlučna s obzirom na to da zakonodavac Unije u Direktivi 2010/13 nije uskladio licenciranje ili upravna odobrenja za pružanje audiovizualnih medijskih usluga. Usto valja ocijeniti je li dotična osoba ovlaštena odlučivati u posljednjem stupnju o audiovizualnoj ponudi kao takvoj, što pretpostavlja da raspolaže dostatnim financijskim i ljudskim resursima za snošenje takve odgovornosti, kao što je to nezavisni odvjetnik istaknuo u točkama 43. do 45. svojeg mišljenja.
17

U predmetnom slučaju, na temelju članka 13. Direktive 2014/61 države članice bile su dužne donijeti tražene nacionalne mjere za prenošenje te direktive najkasnije do 1. siječnja 2016. i o tome obavijestiti Komisiju. Međutim, iz raznih priopćenja Kraljevine Belgije proizlazi da godinu i pol nakon isteka roka za prenošenje određenog navedenom direktivom ta država članica nije donijela sve tražene mjere za njezino potpuno prenošenje. Tako nakon isteka roka određenog u obrazloženom mišljenju od 30. rujna 2016. i na sam datum na koji je Komisija donijela odluku o podnošenju predmetne tužbe, to jest 13. srpnja 2017., članci 2. do 11. Direktive 2014/61 nisu potpuno preneseni u Belgiji s obzirom na to da su bili preneseni samo članci 5. i 6., i to samo za Regiju glavnoga grada Bruxellesa.
15

E. Casamassima i I. C., oboje iz Rima (Italija), bili su barem do proljeća 2014. u izvanbračnoj zajednici. Tijekom 2010. kupili su kuću u Villachu (Austrija). U zemljišnoj knjizi samo je I. C. bila upisana kao vlasnica.
52

Osim toga, valja smatrati da se toj odredbi ne protivi to da trgovac u svrhu ispunjavanja kriterija izravne i učinkovite komunikacije stavi na raspolaganje komunikacijska sredstva različita od telefona, telefaksa ili elektroničke pošte, kao što je to, primjerice, elektronički obrazac za kontakt putem kojeg se potrošači mogu obratiti trgovcima posredstvom internetske stranice i putem kojeg mogu primiti pisani odgovor ili ih se može brzo povratno nazvati. Konkretnije, toj se odredbi ne protivi to da trgovac koji prodaje dobra ili usluge na internetu i koji raspolaže telefonskim brojem dostupnim u nekoliko klikova potiče potrošača da se koristi drugim komunikacijskim sredstvima koja nisu navedena u toj odredbi, kao što je to sustav razmjene trenutačnih poruka ili povratnih telefonskih poziva, kako bi potrošaču omogućio da brzo stupi u vezu s trgovcem i da s njim učinkovito komunicira, pod uvjetom da su informacije koje je trgovac obvezan pružiti na temelju članka 6. stavka 1. točke (c) Direktive 2011/83 i osobito navedeni telefonski broj učinjeni dostupnima na jasan i razumljiv način, a što mora provjeriti sud koji je uputio zahtjev. U odnosu na posljednje navedeno, kad je riječ o situaciji poput one u glavnom postupku, koja se odnosi na trgovca koji nudi internetsku prodaju različitih proizvoda isključivo putem internetske stranice, činjenica da se do telefonskog broja dolazi tek nakon nekoliko klikova sama po sebi ne znači da primijenjeni način nije jasan i razumljiv.
10

Spomenuti postupak bio je razdijeljen u pet grupa i odvijao se u sljedećim fazama: – podnošenje zahtjevâ za sudjelovanje (do 18. srpnja 2016.); – slanje poziva za sudjelovanje prethodno odabranim subjektima (do 9. kolovoza 2016.) i – podnošenje ponuda (do 17. listopada 2016.).
14

Taj sud ocjenjuje da tumačenje članka 5. stavka 3. točaka (c) i (d) Direktive 2001/29 u vezi s temeljnim pravima, osobito slobodama informiranja i tiska, nije očito. On se pita, među ostalim, ostavlja li ta odredba marginu prosudbe za svoje prenošenje u nacionalno pravo. S tim u vezi on ističe da, u skladu sa sudskom praksom Bundesverfassungsgerichta (Savezni ustavni sud, Njemačka), odredbe nacionalnog prava kojima se prenosi direktiva Europske unije treba načelno ocjenjivati isključivo s obzirom na temeljna prava zajamčena u pravu Unije, a ne na ona koja jamči Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland (Temeljni zakon Savezne Republike Njemačke) od 23. svibnja 1949. (BGBl 1949. I, str. 1.), kada ta direktiva državama članicama ne ostavlja nikakvu marginu prosudbe za svoje prenošenje.
35

S druge strane, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, u okviru suradnje između njega i nacionalnih sudova uspostavljene u članku 267. UFEU‑a, isključivo je na nacionalnom sudu pred kojim se vodi postupak i koji mora preuzeti odgovornost za sudsku odluku koja će biti donesena da, uvažavajući posebnosti predmeta, ocijeni nužnost prethodne odluke za donošenje svoje presude i relevantnost pitanja koja postavlja Sudu. Posljedično, s obzirom na to da se postavljena pitanja odnose na tumačenje prava Unije, Sud je u načelu dužan donijeti odluku (presuda od 4. prosinca 2018., Minister for Justice and Equality i Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, t. 26. i navedena sudska praksa).
72

U ovom slučaju, međutim, Komisija isto tako pogrešno tvrdi da prvi i drugi dio prvog žalbenog razloga ne ispunjavaju te uvjete. Naime, iz žaliteljeve argumentacije u prilog osnovanosti tog dijela prvog žalbenog razloga jasno proizlazi da on prigovara, izričito se pozivajući na točke 145. do 149. pobijane presude, da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava jer je u okviru ocjene spojivosti predmetne potpore propustio, s jedne strane, ispitati može li ta potpora dovesti do narušavanja tržišnog natjecanja na predmetnom tržištu i, s druge strane, definirati predmetno tržište, kao i položaj koji on sam zauzima na njemu.
5

Člankom 1. navedene odluke određuje se: „1. Potpore koje je nezakonito dodijelila Italija od studenoga 1995. za zapošljavanje na temelju ugovora o osposobljavanju i radu koji su predviđeni [Zakonom br. 863 od 19. prosinca 1984., Zakonom br. 407 od 29. prosinca 1990., leggeom n. 169 – Conversione in legge, con modificazioni, del decreto‑legge 29 marzo 1991, n. 108, recante disposizioni urgenti in materia di sostegno dell’occupazione (Zakon br. 169 od 1. lipnja 1991. o preoblikovanju s izmjenama Zakonodavne uredbe br. 108 od 29. ožujka 1991. o hitnim odredbama radi podrške zapošljavanju u zakon) (GURI br. 129 od 4. lipnja 1991., str. 4.) i leggeom n. 451 – Conversione in legge, con modificazioni, del decreto‑legge 16 maggio 1994, n. 299, recante disposizioni urgenti in materia di occupazione e di fiscalizzazione degli oneri sociali (Zakon br. 451 od 19. srpnja 1994. o preoblikovanju s izmjenama Zakonodavne uredbe br. 299 od 16. svibnja 1994. o hitnim odredbama o zapošljavanju i fiskalizaciji socijalnih doprinosa u zakon) (GURI br. 167 od 19. srpnja 1994., str. 3.)] spojive su s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP‑u ako se odnose na: – stvaranje radnih mjesta pri poduzetniku korisniku za osobe koje još nisu bile zaposlene ili su izgubile prethodno zaposlenje u smislu smjernica za potpore za zapošljavanje [(SL 1995., C 334, str. 4.)], – zapošljavanje radnika koji imaju osobite teškoće s uključivanjem ili ponovnim uključivanjem u tržište rada. Za potrebe ove odluke, ‚radnici koji imaju osobite teškoće s uključivanjem ili ponovnim uključivanjem u tržište rada’ znači osobe mlađe od 25 godina, osobe koje su završile sveučilišni studij do 29 godina starosti te dugotrajno nezaposlene osobe, to jest osobe koje su nezaposlene dulje od jedne godine. 2. Potpore za ugovore o osposobljavanju i radu koje ne ispunjavaju uvjete iz stavka 1. nisu spojive s unutarnjim tržištem.”
30

Takvo doslovno tumačenje članka 2. točke (c) Direktive 2001/29 u skladu je, s jedne strane, s njezinim općim ciljem – a to je, kako to proizlazi iz njezinih uvodnih izjava 4., 9. i 10., ostvarenje visoke razine zaštite autorskog prava i srodnih prava – kao i, s druge strane, s posebnim ciljem isključivog prava proizvođača fonograma, navedenim u spomenutoj uvodnoj izjavi 10., a to je zaštita njegova ulaganja. Naime, kako je istaknuto u toj uvodnoj izjavi, ulaganje potrebno za proizvodnju proizvoda kao što su fonogrami značajno je, tako da je nužno proizvođačima omogućiti zadovoljavajući povrat tog ulaganja.
24

Ako su vojna izvješća poput onih u glavnom postupku isključivo informativni dokumenti čiji je sadržaj u bitnome određen informacijama koje uključuje, tako da se one same i njihovo iznošenje u tim izvješćima isprepliću, zbog čega navedena izvješća obilježava njihova puka tehnička funkcija koja isključuje bilo kakvu originalnost, nametnuo bi se zaključak – kako je to nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 19. svojeg mišljenja – da autor prilikom sastavljanja takvih izvješća nije mogao izraziti svoj stvaralački duh na originalan način i postići rezultat koji je njegova vlastita intelektualna tvorevina (vidjeti u tom smislu presude od 22. prosinca 2010., Bezpečnostní softwarová asociace, C‑393/09, EU:C:2010:816, t. 48. do 50. i od 2. svibnja 2012., SAS Institute, C‑406/10, EU:C:2012:259, t. 67. i navedenu sudsku praksu). U takvom bi slučaju nacionalni sud trebao utvrditi da navedena izvješća nisu „djela” u smislu članka 2. točke (a) i članka 3. stavka 1. Direktive 2001/29 i da, prema tome, ne mogu uživati zaštitu koju dodjeljuju te odredbe.