MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA

HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØEA

od 20. svibnja 2021. ( 1 )

Predmet C‑836/19

Toropet Ltd

protiv

Landkreis Greiz

(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Gera (Upravni sud u Geri, Njemačka))

„Zahtjev za prethodnu odluku – Javno zdravlje – Zdravstvena pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla koji nisu namijenjeni prehrani ljudi – Uredba (EZ) br. 1069/2009 – Članak 7. stavak 1. – Kategorizacija koja odražava stupanj rizika za javno zdravlje i zdravlje životinja – Članak 10. točke (a) i (f) – Materijal kategorije 3. – Razgradnja, kvarenje i prisutnost stranih tijela u materijalu – Obveza ponovnog razvrstavanja u materijal kategorije 2. – Članak 9. točka (h) – Članak 4. stavci 1. i 2. – Obveza kontrole koju imaju subjekti od sakupljanja do uporabe ili odlaganja nusproizvoda životinjskog podrijetla”

I. Uvod

1. Zahtjev za prethodnu odluku, koji je uputio Verwaltungsgericht Gera (Upravni sud u Geri, Njemačka) odnosi se na tumačenje Uredbe (EZ) br. 1069/2009 ( 2 ) u pogledu nusproizvoda životinjskog podrijetla, konkretnije o ponovnom razvrstavanju u nižu kategoriju nusproizvoda životinjskog podrijetla koji više ne ispunjavaju zahtjeve kategorije u koju su prvotno bili razvrstani.

2. Taj je zahtjev upućen u okviru spora između društva Toropet Ltd i Landkreisa Greiz (okrug Greiz, Njemačka) koji se odnosi na odluku potonjeg okruga da ponovno razvrsta i potom ukloni određene nusproizvode životinjskog podrijetla iz kategorije 3. u kategoriju 2. jer su se promijenili zbog plijesni, truleži i stranih tijela.

3. Iz razloga navedenih u nastavku, smatram da nusproizvode životinjskog podrijetla prvotno razvrstani u kategoriju 3. koji više ne poštuju stupanj rizika povezan s tom kategorijom nakon razgradnje ili kvarenja ili miješanja sa stranim tijelima treba ponovno razvrstati u nižu kategoriju ( 3 ).

II. Pravni okvir

A. Pravo Unije

1. Uredba br. 1069/2009

4. Uvodne izjave 11., 29. i 38. Uredbe br. 1069/2009 glase kako slijedi: „(11) […] Potrebno je jasno utvrditi glavne ciljeve pravila o nusproizvodima životinjskog podrijetla, odnosno kontrolu nad rizicima za javno zdravlje i zdravlje životinja i zaštitu sigurnosti prehrambenog lanca i lanca hrane za životinje. Odredbama ove Uredbe trebalo bi se omogućiti postizanje tih ciljeva. […] (29) Nusproizvodi životinjskog podrijetla i od njih dobiveni proizvodi trebali bi se na temelju ocjene rizika razvrstati u tri kategorije s obzirom na stupanj rizika koji predstavljaju za javno zdravlje i zdravlje životinja. Nusproizvodi životinjskog podrijetla i od njih dobiveni proizvodi visokog stupnja rizika trebali bi se upotrebljavati samo u svrhe izvan prehrambenog lanca, dok bi njihova uporaba nižega stupnja rizika trebala biti dozvoljena u sigurnim uvjetima. […] (38) Nusproizvodi životinjskog podrijetla trebali bi se koristiti samo ako su rizici za javno zdravlje i zdravlje životinja svedeni na najmanju moguću mjeru tijekom njihove prerade i stavljanja na tržište proizvoda dobivenih od nusproizvoda životinjskog podrijetla. Ako ta mogućnost nije izvediva, nusproizvode životinjskog podrijetla trebalo bi odložiti u sigurnim uvjetima. Općenito bi mogućnosti za kategorije visokoga rizika trebale biti dostupne i za kategorije nižega rizika, osim ako se ne primjenjuju posebne odredbe za rizik koji predstavljaju određeni nusproizvodi životinjskog podrijetla.”

5. Članak 2. stavak 1. točka (a) te uredbe glasi: „1. Ova se Uredba primjenjuje na: (a) nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi u skladu sa zakonodavstvom Zajednice; […]”

6. Člankom 4. navedene uredbe, naslovljenim „Polazište u proizvodnom lancu i obveze”, u stavcima 1. i 2. određuje se: „1. Odmah nakon što subjekti proizvedu nusproizvode životinjskog podrijetla ili od njih dobivene proizvode u okviru ove Uredbe, moraju ih označiti i osigurati da se s njima postupi u skladu s ovom Uredbom (polazište). 2. Subjekt mora osigurati da u svim fazama sakupljanja, prijevoza, postupanja, obrade, pretvorbe, prerade, skladištenja, stavljanja na tržište, distribucije, uporabe i odlaganja u objektima pod njihovom kontrolom nusproizvodi životinjskog podrijetla i od njih dobiveni proizvodi ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe koji se odnose na njihove djelatnosti.”

7. Člankom 7. iste uredbe, naslovljenim „Kategorizacija nusproizvoda životinjskog podrijetla i od njih dobivenih proizvoda”, u stavku 1. predviđa se: „Nusproizvodi životinjskog podrijetla svrstavaju se u posebne kategorije koje odražavaju stupanj rizika za javno zdravlje i zdravlje životinja povezan s tim nusproizvodima životinjskog podrijetla, i to u skladu s popisima utvrđenih člancima 8., 9. i 10.”

8. Člankom 9. Uredbe br. 1069/2009, naslovljenim „Materijal kategorije 2.”, u točkama (d) i (h) određuje se: „Materijal kategorije 2. uključuje sljedeće nusproizvode životinjskog podrijetla: […] (d) proizvode životinjskog podrijetla koji su ocijenjeni kao neprimjereni za prehranu ljudi zbog prisutnosti stranih tijela u tim proizvodima; […] (h) nusproizvode životinjskog podrijetla, osim materijala kategorije 1. ili materijala kategorije 3.”

9. Člankom 10. te uredbe, naslovljenim „Materijal kategorije 3.”, u točkama (a) i (f) predviđa se: „Materijal kategorije 3. uključuje sljedeće nusproizvode životinjskog podrijetla: (a) trupove i dijelove zaklanih životinja ili, u slučaju divljači, trupove ili dijelove trupa ubijenih životinja, a koji su primjereni prehrani ljudi u skladu sa zakonodavstvom Zajednice, ali nisu namijenjeni prehrani ljudi iz komercijalnih razloga; […] (f) proizvode životinjskog podrijetla ili hranu koja sadrži proizvode životinjskog podrijetla koji više nisu namijenjeni prehrani ljudi iz komercijalnih razloga ili zbog poteškoća tijekom proizvodnje ili pogreške na ambalaži, ili zbog prisutnosti drugih nedostataka koji ne predstavljaju rizik za javno zdravlje ili zdravlje životinja; […]”

10. Članak 14. navedene uredbe, naslovljen „Odlaganje i uporaba materijala kategorije 3.” glasi: „Materijal kategorije 3.: (a) odlaže se kao otpad spaljivanjem, uz prethodnu preradu ili bez nje; (b) prerađuje se ili odlaže suspaljivanjem, uz prethodnu preradu ili bez nje, ako je materijal kategorije 3. otpad; (c) odlaže se na odobreno odlagalište nakon prerade; (d) prerađuje se, osim ako je riječ o materijalu kategorije 3. koji se zbog razgradnje ili kvarenja toliko promijenio da predstavlja neprihvatljiv rizik za javno zdravlje ili zdravlje životinja […].”

11. Člankom 15. stavkom 1. iste uredbe predviđa se: „1. Mjere za provedbu ovog Odjeljka mogu se donijeti u vezi sa sljedećim: […] (k) stupnjem rizika za javno zdravlje ili zdravlje životinja povezanim s određenim materijalom koji se smatra neprihvatljivim u smislu članka 14. točke (d). […]”

12. Člankom 25. stavkom 1. točkom (e) Uredbe br. 1069/2009 predviđa se: „1. Subjekti za objekte ili pogone pod svojom kontrolom koji obavljaju aktivnosti iz članka 24. stavka 1. točaka (a) i (h) moraju osigurati: […] (e) da postoje primjereni načini čišćenja i dezinfekcije spremnika i vozila na licu mjesta kako bi se izbjegli rizici od kontaminacije.”

13. Člankom 28. te uredbe, naslovljenim „Vlastite provjere”, određuje se: „Subjekti moraju uvesti, provoditi i održavati vlastite provjere u svojim objektima ili pogonima radi nadzora sukladnosti s ovom Uredbom. Moraju osigurati da ni jedan nusproizvod životinjskog podrijetla ili od njega dobiven proizvod za koji se sumnja ili za koji je otkriveno da nisu u skladu s ovom Uredbom ne napuste objekt ili pogon, osim ako nisu namijenjeni odlaganju.”

2. Uredba (EU) br. 142/2011

14. Poglavljem 1. odjeljkom 4. točkom 3. Priloga IV. Uredbi (EU) br. 142/2011 ( 4 ) predviđa se sljedeće: „Pogoni za preradu materijala kategorije 3 moraju imati uređaje za otkrivanje prisutnosti stranih tijela, kao što su dijelovi ambalaže ili komadi kovina, u nusproizvodima životinjskog podrijetla ili od njih dobivenim proizvodima ako se prerađuju materijali namijenjeni kao hrana za životinje. Takva je strana tijela potrebno ukloniti prije ili tijekom prerade.”

3. Uredba (EZ) br. 178/2002

15. Člankom 14. stavkom 5. Uredbe (EZ) br. 178/2002 ( 5 ) predviđa se: „Prilikom utvrđivanja je li neka hrana neprikladna za prehranu ljudi uzima se u obzir je li ta hrana neprihvatljiva za prehranu ljudi prema svojoj predviđenoj uporabi zbog njezinog zagađenja vanjskim uzročnikom ili na neki drugi način, ili zbog truljenja, kvarenja ili raspadanja.”

B. Njemačko pravo

16. Tierische Nebenprodukte‑Beseitigungsgesetzom (Zakon o odlaganju nusproizvoda životinjskog podrijetla) od 25. siječnja 2004. (BGBl. 2004 I, str. 82.), u verziji od 4. kolovoza 2016. (BGBl. 2016 I, 1966) (u daljnjem tekstu: TierNebG), u članku 1., naslovljenom „Područje primjene”, predviđa se: „Cilj ovog zakona jest provedba Uredbe [br. 1069/2009] kako je posljednje izmijenjena Uredbom [Vijeća] (EU) br. 1385/2013 [od 17. prosinca 2013.] (SL 2013., L 354, str. 86.), kao i izravno primjenjivih pravnih akata Zajednice ili Europske unije, koji su doneseni na temelju ili primjenom te uredbe.”

17. Člankom 3. TierNebG‑a predviđa se obveza odlaganja određenih nusproizvoda životinjskog podrijetla dok se članak 12. potonjeg zakona odnosi na kontrolu nadležnih tijela u pogledu poštovanja nacionalnih pravila i pravila prava Unije u području obuhvaćenim Uredbom br. 1069/2009.

18. Thüringer Ausführungsgesetz zum Tierische Nebenprodukte‑Beseitigungsgesetz (Tirinški zakon o provedbi Zakona o odlaganju nusproizvoda životinjskog podrijetla) od 10. lipnja 2005. (Thür GVBl. 2005., str. 224.) kao i Thüringer Verordnung über die Einzugsbereiche nach dem Tierische Nebenprodukte‑Beseitigungsgesetz (Tirinška uredba o gravitacijskim područjima prema Zakonu o odlaganju nusproizvoda životinjskog podrijetla) od 11. listopada 2005. (Thür GVBl. 2005., str. 355.) utvrđuju odredbe koje se odnose na tijela odgovorna za odlaganje nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorija 1. i 2. i na gravitacijska područja unutar kojih ta tijela trebaju preuzeti, sakupiti, prevesti, skladištiti, obraditi, preraditi ili odlagati prethodno navedene nusproizvode ( 6 ).

III. Glavni postupak, prethodna pitanja i postupak pred Sudom

19. Društvo Toropet prerađuje i stavlja na tržište nusproizvode životinjskog podrijetla, među ostalim, kod proizvođača hrane za životinje, subjekata koji se bave recikliranjem životinjskih masti i pogona za proizvodnju bioplina. U Njemačkoj upravlja objektom koji je na temelju Uredbe br. 1069/2009 odobren kao objekt koji obavlja međuradnje za materijal kategorije 3. Također je registriran kao prijevoznik nusproizvoda životinjskog podrijetla.

20. Prilikom upravnog nadzora koji je 23. siječnja 2018. proveden u tom objektu koji obavlja međuradnje, okrug Greiz utvrdio je prisutnost plijesni, truleži i stranih tijela u 38 velikih sanduka (poznatijih pod nazivom „palete”) koji su sadržavali nusproizvode životinjskog podrijetla kategorije 3. Zbog prisutnosti te plijesni, truleži i stranih tijela, okrug Greiz ponovno je razvrstao materijal u kategoriju 2. te je prisilnim izvršenjem koje je provedeno istog dana naložio trenutno odlaganje 38 paleta. Troškovi povezani s tim radnjama, u iznosu od 2346,17 eura, naplaćeni su Toropetu.

21. Taj nalog potvrđen je odlukom od 25. siječnja 2018. kojom je okrug Greiz objasnio da se zbog nedostataka, odnosno plijesni, truleži i stranih tijela, predmetni materijal više ne može biti razvrstan u kategoriju 3. nego samo u kategoriju 2. Međutim, Toropetu ni njegov poslovni partner, koji je trebao biti zadužen za preradu tog materijala, nisu ovlašteni za postupanje s materijalom kategorije 2. Usto, zbog nedostatka zasebne rashladne prostorije, predmetni materijal nije se mogao skladištiti na licu mjesta dok se ne pronađe sporazumno rješenje.

22. Toropet je 9. listopada 2018. podnio tužbu Verwaltungsgerichtu Gera (Upravni sud u Geri) kojom je tražio donošenje deklaratorne odluke o poništenju upravne odluke od 25. siječnja 2018.

23. U okviru svoje tužbe, Toropet prigovara okrugu Greiz da je počinio pogrešku time što je predmetni materijal ponovno razvrstao u kategoriju 2. a da nije proveo znanstveno ispitivanje. Osporava osnovanost ocjene predmetnog materijala prema kojoj se pokazalo da je materijal pokvaren, truo ili pljesniv. Toropet smatra da kriterij koji su primijenili veterinari i okrug Greiz, odnosno kriterij jestivosti prema kojem su proizvodi primjereni za prehranu ljudi, prekoračuje odredbe članka 10. Uredbe br. 1069/2009.

24. Toropet ističe da iz članka 14. točke (d) te uredbe proizlazi da razgradnja i kvarenje nusproizvoda životinjskog podrijetla ne opravdavaju ponovno razvrstavanje u nižu kategoriju jer je prerada u skladu s člankom 14. točkom (b) te uredbe moguća i jer odlaganje nije uvijek nužno. Usto, prema mišljenju tog društva, predmetni nusproizvodi životinjskog podrijetla mogu biti obuhvaćeni člankom 10. točkom (f) te uredbe jer se tom odredbom isključuju samo proizvodi koji predstavljaju znatne rizike koje uzrokuju bolesti životinja. Međutim, prema Toropetovu mišljenju, meso koje se promijenilo zbog plijesni ili truleži ne predstavlja takav rizik.

25. To društvo konkretno tvrdi da zbog toga što materijal kategorije 3. nije namijenjen prehrani ljudi ( 7 ), činjenica je li predmetni materijal primjeren za prehrani ljudi nije relevantna. Što se tiče prisutnosti stranih tijela u predmetnom materijalu, ona ne može dovesti do ponovnog razvrstavanja pod uvjetom da je moguće jednostavno mehaničko odvajanje.

26. Sud koji je uputio zahtjev ističe da se predmetni nusproizvodi životinjskog podrijetla uglavnom odnose na materijal koji je prvotno razvrstan u kategoriju 3. na temelju članka 10. točke (a) Uredbe br. 1069/2009 koji obuhvaća trupove i dijelove zaklanih životinja koji su primjereni prehrani ljudi, ali nisu namijenjeni prehrani ljudi ili članka 10. točke (f) te uredbe koji obuhvaća proizvode životinjskog podrijetla ili hranu koja sadrži proizvode životinjskog podrijetla koji više nisu namijenjeni prehrani ljudi iz komercijalnih razloga ili iz drugih razloga ne predstavljaju rizik za javno zdravlje ili zdravlje životinja. Nusproizvodi životinjskog podrijetla koji su obuhvaćeni točkom (a) uključuju sirište ili uši. Oni koji su obuhvaćeni točkom (f) odnose se konkretno na kobasicu od mljevenog mesa ili goveđu žilu.

27. Taj sud napominje da razgradnja i kvarenje materijala kategorije 3. te materijale u načelu čine neprimjerenima za prehranu ljudi i dovode do rizika za zdravlje ljudi i životinja. Prema tome, pita trebaju li takve promjene dovesti do ponovno razvrstavanja materijala u drukčiju kategoriju.

28. Sud koji je uputio zahtjev ističe da je glavni cilj Uredbe br. 1069/2009, kao što to proizlazi iz njezine uvodne izjave 11. i iz njezina članka 1., kontrola nad rizicima za javno zdravlje i zdravlje životinja i zaštita sigurnosti prehrambenog lanca i lanca hrane za životinje. Stoga opasnost nije ograničena na zdravlje ljudi. Člankom 14. točkom (d) Uredbe naglašava se uostalom da razgradnja i kvarenje dovode do rizika za javno zdravlje ili zdravlje životinja.

29. Sud koji je uputio zahtjev ipak smatra da se članku 14. točki (d) Uredbe br. 1069/2009 može protiviti naknadna izmjena prvotnog razvrstavanja zbog razgradnje ili kvarenja predmetnog materijala. Naime, prema njegovu mišljenju, iz te se odredbe može zaključiti da razgradnja i kvarenje u načelu ne utječu na razvrstavanje nego samo na uporabu materijala kategorije 3. Prema mišljenju tog suda, iako se uporaba tog materijala u svrhu proizvodnje hrane za životinje isključuje na temelju članka 14. točke (d) Uredbe br. 1069/2009 čini se da je, suprotno tomu, moguće upotrijebiti taj materijal u druge svrhe, primjerice tako da ga se preradu za suspaljivanje, u skladu s člankom 14. točkom (b) te uredbe.

30. Sud koji je uputio zahtjev pita i o tumačenju članka 9. točke (d) Uredbe br. 1069/2009. Naime, na temelju te odredbe, materijal proglašen neprimjerenim za prehranu ljudi zbog prisutnosti stranih tijela treba biti razvrstan u kategoriju 2. Međutim, iz poglavlja I. odjeljka 4. točke 3. Priloga IV. Uredbi br. 142/2011 proizlazi da prisutnost stranih tijela nije dovoljna da dovede do razvrstavanja u kategoriju 2. jer je potonja tijela moguće ukloniti s pomoću uređaja za njihovo otkrivanje, u skladu s pravilima primjenjivima na pogone za preradu materijala kategorije 3. Usto, sud koji je uputio zahtjev pita je li sprečavanje rizika od prisutnosti stranih tijela relevantno ako materijal kategorije 3. nije namijenjen za preradu u hranu za životinje, nego za spaljivanje ili može poslužiti za proizvodnju biodizela.

31. U tim je okolnostima Verwaltungsgericht Gera (Upravni sud u Geri, Njemačka) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Treba li se članak 10. točka (a) Uredbe br. 1069/2009 tumačiti na način da otpada prvotna kategorizacija kao materijal kategorije 3., ako zbog razgradnje ili kvarenja prestane primjerenost za prehranu ljudi? 2. Treba li članak 10. točku (f) Uredbe br. 1069/2009 tumačiti na način da otpada prvotna kategorizacija kao materijal kategorije 3. za proizvode životinjskog podrijetla ili hranu koja sadrži proizvode životinjskog podrijetla ako zbog kasnijih procesa razgradnje, odnosno kvarenja taj materijal predstavlja rizik za javno zdravlje ili zdravlje životinja? 3. Treba li odredbu članka 9. točke (d) Uredbe br. 1069/2009 tumačiti restriktivno na način da se materijal pomiješan sa stranim tijelima poput piljevine treba kategorizirati kao materijal kategorije 2. samo ako je riječ o materijalu koji se mora preraditi i namijenjen je za prehranu životinja?”

32. Zahtjev za prethodnu odluku od 14. studenoga 2019. tajništvo Suda zaprimilo je 18. studenoga 2019.

33. Okrug Greiz i Europska komisija podnijeli su pisana očitovanja. Okrug Greiz, Europska komisija i Toropet također su u pisanom obliku odgovorili na pitanja koja je Sud postavio 2. prosinca 2020.

IV. Analiza

34. Svojim trima prethodnim pitanjima koja valja razmotriti zajedno sud koji je uputio zahtjev u biti želi znati gubi li materijal koji je prvotno razvrstan u kategoriju 3. u smislu članka 10. točaka (a) i (f) Uredbe br. 1069/2009 pravo na tu kategorizaciju nakon razgradnje ili kvarenja (prvo i drugo pitanje) ili miješanja sa stranim tijelima (treće pitanje) na način da ih treba ponovno razvrstati u nižu kategoriju.

35. Valja istaknuti da se ne osporava prvotno razvrstavanje, odnosno ono prilikom sakupljanja, nusproizvoda životinjskog podrijetla o kojima je riječ u glavnom postupku u kategoriju 3. Suprotno tomu, postavlja se pitanje postoji li obveza ponovnog razvrstavanja takvih nusproizvoda životinjskog podrijetla koji kasnije u njihovu životnom vijeku imaju nedostatke kao što su plijesan, trulež ili strana tijela ( 8 ).

36. Iako Toropet smatra da razvrstavanje nusproizvoda životinjskog podrijetla koji su obuhvaćeni člankom 10. točkama (a) i (f) Uredbe br. 1069/2009 i koji imaju takve nedostatke treba zadržati u kategoriji 3., okrug Greiz i Komisija, suprotno tomu, smatraju da je obvezno ponovno razvrstavanje tih nusproizvoda životinjskog podrijetla u kategoriju 2.

37. U nastavku ovog mišljenja, najprije ću iznijeti nekoliko napomena o posebnom slučaju mješavina nusproizvoda životinjskog podrijetla sa stranim tijelima (odjeljak A), potom ću objasniti zašto, prema mojem mišljenju, postoji obveza ponovnog razvrstavanja u kategoriju 2. materijala kao što je onaj o kojima je riječ u glavnom postupku ako on više ne odgovara stupnju rizika povezanim s njihovom prvotnom kategorizacijom (odjeljak B), pri čemu ću se osloniti na analizu sljedećih odredbi Uredbe br. 1069/2009, odnosno članaka 7. do 10. u cjelini, članka 9. točke (h), članka 10. točaka (a) i (f), članka 4. stavka 2. i članka 14. točke (d).

A. Uvodna razmatranja: primjena Uredbe br. 1069/2009 na mješavine nusproizvoda životinjskog podrijetla i stranih tijela

38. Smatram da je najprije korisno podsjetiti na rasuđivanja iz novije presude P. F. Kamstra Recycling i dr. ( 9 ) prije nego što iz nje izvedem zaključke u pogledu prirode stranih tijela i utjecaja tih tijela na kategorizaciju nusproizvoda životinjskog podrijetla s kojima su pomiješani.

39. Podsjećam, u predmetima u kojima je donesena ta presuda bila je riječ o mješavinama nusproizvoda životinjskog podrijetla obuhvaćenim kategorijom 3. u smislu članka 10. Uredbe br. 1069/2009 s neopasnim otpadom u smislu Uredbe br. 1013/2006 ( 10 ). Pitanje se odnosilo na to primjenjuje li se na prijevoz tih mješavina Uredba br. 1069/2009 ili Uredba br. 1013/2006.

40. Sud je nakon analize pripremnih akata koji se odnose na Uredbu br. 1069/2009, cilja koji se tom uredbom želi postići i strukture njezinih odredbi, odlučio da su navedene mješavine i stoga njihov prijevoz obuhvaćeni područjem primjene potonje uredbe ( 11 ).

41. Naglašavam da je Sud presudio da Uredba br. 1069/2009 obuhvaća mješavine nusproizvoda životinjskog podrijetla s neopasnim otpadom, ali nije odlučio o vrstama neopasnog otpada za koje je dopušteno da budu pomiješane s nusproizvodima životinjskog podrijetla ni o kategoriji materijala kojoj predmetne mješavine mogu pripadati.

42. U ovom slučaju, točno je da mješavina o kojoj je riječ u glavnom postupku sadržava strana tijela koja se, s obzirom na njihovu prirodu ( 12 ), smatralo neopasnim otpadom u smislu Uredbe br. 1013/2006.

43. Prema tome, ta mješavina u načelu ( 13 ), s obzirom na presudu Kamstra Recycling, podliježe primjeni Uredbe br. 1069/2009.

44. Međutim, skrenuo bih pozornost na dvije stvari.

45. Kao prvo, valja poći od pretpostavke prema kojoj neopasni otpad iz glavnog postupka, konkretno komadi žbuke, nisu strana tijela koja se mogu lako ukloniti, kao što je plastična ambalaža ili komadi kovine u smislu poglavlja I. odjeljka 4. točke 3. Priloga IV. Uredbi br. 142/2011 ( 14 ).

46. Kao drugo, naglašavam da, iako je svaka mješavina nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorije 3. s neopasnim otpadom obuhvaćena Uredbom br. 1069/2009, postavlja se pitanje treba li takvu mješavinu barem u određenim slučajevima ponovno razvrstati u nižu kategoriju, s obzirom na odredbe te uredbe. To pitanje, koje se nije razmatralo u presudi Kamstra Recycling ( 15 ), jest okosnica ovog predmeta.

B. Obveza ponovnog razvrstavanja u nižu kategoriju materijala kategorije 3. „kontaminiranog” plijesni, truleži i stranim tijelima

47. Najprije valja naglasiti da se u Uredbi br. 1069/2009 ne nalazi nijedna izričita odredba o „ponovnom razvrstavanju” u nižu kategoriju materijala koji je prvotno razvrstan u kategoriju 3.

48. Kao što ću to dokazati u nastavku ovog mišljenja, obveza ponovnog razvrstavanja koju predlažem u skladu je s logikom koja je svojstvena kategorizaciji materijala kategorije 3., koja ovisi o riziku za javno zdravlje i zdravlje životinja koji predstavljaju strana tijela i promjene zbog plijesni i truleži predmetnih nusproizvoda životinjskog podrijetla. Dokazat ću i da se ta ocjena rizika primjenjuje u svakom trenutku životnog vijeka nusproizvoda životinjskog podrijetla.

1. Kategorizacija materijala u kategorije s obzirom na njihov stupanj rizika (članci 7. do 10. Uredbe br. 1069/2009)

49. Odjeljak 4. glave I. poglavlja 1. Uredbe br. 1069/2009, koji sadržava članke 7. do 10., odnosi se na kategorizaciju nusproizvoda životinjskog podrijetla i od njih dobivenih proizvoda.

50. U skladu s člankom 7. stavkom 1. te uredbe, kojim se uređuje kategorizacija nusproizvoda životinjskog podrijetla, potonji su proizvodi razvrstani u posebne kategorije s obzirom na stupanj rizika koji predstavljaju za javno zdravlje i zdravlje životinja.

51. Tom se odredbom stoga utvrđuju dva relevantna podatka koja su za potrebe kategorizacije međusobno povezana: posebne kategorije i stupanj rizika.

52. Što se tiče kategorizacije, nusproizvodi životinjskog podrijetla koji ulaze u područje primjene navedene uredbe razvrstani su u jednu od tri kategorije predviđene člancima 8., 9. i 10. iste uredbe ( 16 ) koji redom obuhvaćaju popise materijala kategorije 1., 2. i 3. Od te se kategorizacije ne može odstupiti jer nusproizvodi životinjskog podrijetla nužno moraju pripadati jednoj od te tri kategorije ( 17 ).

53. Što se tiče stupnja rizika, on je jedini kriterij koji razlikuje tri kategorije u smislu da materijal kategorije 3. jest materijal za koji se smatra da je nižeg stupnja rizika ( 18 ), dok su materijali kategorije 1. i 2. materijali visokog rizika za javno zdravlje i zdravlje životinja, s obzirom na to da materijal kategorije 1. predstavlja viši stupanj rizika ( 19 ). Zakonodavac je na temelju ocjene tih rizika izradio detaljan popis materijala unutar svake kategorije.

54. Valja naglasiti da je taj stupanj rizika o kojem ovisi razvrstavanje u kategorije 1., 2. ili 3. također relevantan kriterij za krajnju uporabu nusproizvoda životinjskog podrijetla. Naime, u člancima 12., 13. i 14. Uredbe br. 1069/2009, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 38., uspostavlja se popis uporaba i odlaganjâ materijala koji su mogući za svaku kategoriju kao i pravila primjenjiva na svaku od njih kako bi se taj stupanj rizika sveo na najmanju moguću mjeru.

55. Točno je da se mogućnosti uporaba i odlaganjâ primjenjivih na kategoriju visokoga rizika proširuju također na materijal nižega rizika ( 20 ). Te su uporabe i odlaganjâ ipak u skladu s različitim pravilima i katkad čak i strožim, ovisno o kategoriji u koju je taj materijal razvrstan ( 21 ).

56. Ta kategorizacija s obzirom na rizik opravdava se i u uvodnoj izjavi 29. Uredbe br. 1069/2009, u skladu s kojom se nusproizvode životinjskog podrijetla za koje se smatra da su visokog rizika ne smije upotrebljavati unutar prehrambenog lanca za životinje, dok se uporaba materijala nižeg rizika treba dopustiti pod uvjetima.

57. U tom pogledu utvrđujem da su popisi materijala kategorije 1. i 3. taksativne prirode ( 22 ). Prema tome, treba ih usko tumačiti s obzirom na to da, s jedne strane, uključuju samo materijal koji se izričito navodi i, s druge strane, taj materijal treba, kao što sam to prethodno objasnio, ispunjavati stupanj rizika koji se pripisuje predmetnoj kategoriji. Ta se taksativna priroda može izvesti iz postojanja potkategorije iz članka 9. točke (h) Uredbe br. 1069/2009 koji unutar kategorije 2. obuhvaća materijal koji nije obuhvaćen ni kategorijom 1. ni kategorijom 3.

58. Međutim, postoje slučajevi u kojima nedostaci poput onih povezanih s prisutnošću plijesni, truleži ili stranih tijela ( 23 ) mogu promijeniti stupanj rizika materijala u kojem su prisutni ( 24 ). Ako je to slučaj, promjena stupnja rizika prema mojem mišljenju dovodi do promjene kategorizacije.

59. U okviru spora kao što je onaj u glavnom postupku stoga valja utvrditi mogu li strana tijela kao što su komadi žbuke ili drvne piljevine kao i plijesan i trulež promijeniti stupanj rizika koji predstavlja materijal prvotno razvrstan kao materijal kategorije 3. u smislu članka 10. točaka (a) i (f) Uredbe br. 1069/2009 ( 25 ).

60. Ako takav materijal više ne može biti razvrstan u kategoriju 3. u koju je prvotno bio razvrstan jer je predstavljao veći stupanj rizika i jer zahtjevi koje za tu kategoriju treba poštovati nisu ispunjeni, u tom slučaju valja utvrditi kategoriju koja može obuhvatiti taj „kontaminirani” materijal. Kao što ću to objasniti u sljedećem pododjeljku, ta kategorija upravo je kategorija 2., što najprije proizlazi iz preostale potkategorije iz članka 9. točke (h) Uredbe br. 1069/2009.

2. Postojanje automatske potkategorije (članak 9. točka (h) Uredbe br. 1069/2009)

61. Kao što sam naveo u točki 57. ovog mišljenja, za razliku od članaka 8. i 10. Uredbe br. 1069/2009, kojima se utvrđuje konačan popis materijala kategorije 1. i 3., člankom 9. te uredbe utvrđuje se netaksativan popis materijala kategorije 2. na temelju njegova položaja u točki (h). Ta potkategorija automatski uključuje, u skladu s njezinim tekstom, nusproizvode životinjskog podrijetla osim materijala kategorije 1. ili 3.

62. K tomu, iz opreza valja primijeniti to automatsko razvrstavanje, kao što to proizlazi iz posljednje rečenice uvodne izjave 35. Uredbe br. 1069/2009, za „sve ostale nusproizvode životinjskog podrijetla koji nisu razvrstani ni u jednu od tri kategorije”. Članak 9. točku (h) te uredbe treba, s obzirom na taj izraz, tumačiti široko u smislu da obuhvaća sve nusproizvode životinjskog podrijetla koji nisu bili posebno razvrstani ( 26 ).

63. Stoga postojanje te automatske potkategorije, prema mojem mišljenju, odražava namjeru zakonodavca da osigura da nijedan nusproizvod životinjskog podrijetla nije u „pravnoj praznini” u pogledu svojeg razvrstavanja, tako da se materijal koji je prvotno razvrstan u kategoriju 3., koji ne sadržava materijal kategorije 1. ali koji se ne može ili se više ne može razvrstati kao materijal kategorije 3. zbog stupnja rizika koji predstavlja, automatski samim time razvrsta u materijal kategorije 2. u smislu članka 9. točke (h) Uredbe br. 1069/2009.

64. Stoga potonju odredbu treba primjenjivati na nusproizvode životinjskog podrijetla kategorije 3. koji su se promijenili zbog plijesni, truleži ili stranih tijela, a koji, iako ne sadržavaju materijal kategorije 1., predstavljaju previsok stupanj rizika kako bi ispunili zahtjeve za materijal kategorije 3. ( 27 ).

65. Koji su stoga zahtjevi koji se odnose na materijal kategorije 3. iz članka 10. točaka (a) i (f) Uredbe br. 1069/2009, čije neispunjavanje treba dovesti do automatskog razvrstavanja u nižu kategoriju 2.?

3. Relevantan stupanj rizika s obzirom na zdravstvene zahtjeve predviđene člankom 10. točkama (a) i (f) Uredbe br. 1069/2009

66. Člankom 10. Uredbe br. 1069/2009 utvrđuje se taksativan popis materijala obuhvaćenog kategorijom 3. ( 28 ). Iz tog popisa proizlazi da materijal te kategorije sadržava samo nusproizvode životinjskog podrijetla koji potječu od zdravih životinja za koje se smatra da su prikladne za klanje nakon inspekcije ante mortem ili barem nusproizvode životinjskog podrijetla koji nisu prenositelji nijedne bolesti koja se može prenijeti na ljude ili životinje ( 29 ). Samo taj materijal može biti prerađen za proizvodnju hrane za životinje ( 30 ).

67. Člankom 10. točkom (a) utvrđuje se da ta kategorija obuhvaća trupove i dijelove zaklanih životinja, koji su primjereni prehrani ljudi, ali nisu namijenjeni takvoj prehrani iz komercijalnih razloga. Relevantan stupanj rizika za taj materijal stoga se temelji na zahtjevu primjerenosti prehrani ljudi ( 31 ).

68. Članak 10. točka (f) navedene uredbe odnosi se na proizvode životinjskog podrijetla koji više nisu namijenjeni prehrani ljudi iz komercijalnih razloga ili zbog nedostataka koji ne predstavljaju rizik za javno zdravlje ili zdravlje životinja ( 32 ).

69. Uredba br. 178/2002 pruža nam neke naznake za utvrđivanje koja je „prikladnost za prehranu ljudi” u pogledu prehrambenih proizvoda. Naime, njezinim se člankom 14. stavkom 5. predviđa se da je hrana koja je neprikladna za prehranu ljudi „neprihvatljiva” za takvu prehranu zbog zagađenja vanjskim uzročnikom ili na neki drugi način, ili zbog truljenja, kvarenja ili raspadanja.

70. Pridjev „neprihvatljiv” upotrijebljen u članku 14. točki (d) Uredbe br. 1069/2009 za kvalifikaciju stupnja rizika za javno zdravlje i zdravlje životinja materijala kategorije 3. koji je namijenjen proizvodnji hrane za životinje ili organskih gnojiva ili poboljšivača tla te je promijenjen razgradnjom ili kvarenjem treba shvatiti u istom smislu ( 33 ). Promjena tog materijala zbog plijesni ili truleži, tako da navedeni materijal nije primjeren za prehranu ljudi i/ili nije lišen rizika za javno zdravlje ili zdravlje životinja, stoga treba dovesti do toga da se takvi nusproizvodi životinjskog podrijetla prvotno razvrstani u kategoriju 3. na temelju članka 10. točaka (a) i (f) Uredbe br. 1069/2009 ponovno razvrstaju u kategoriju 2., u smislu članka 9. točke (h) te uredbe, pod uvjetom da predmetni materijal ne sadržava materijal kategorije 1.

71. Što se tiče pitanja koje je sud koji je uputio zahtjev postavio u okviru svojeg trećeg prethodnog pitanja i koje se odnosi na to može li predmetni materijal unatoč prisutnosti stranih tijela koja materijal čine „neprimjerenim za prehranu ljudi” u smislu članka 9. točke (d) Uredbe br. 1069/2009 ipak ostati razvrstan u kategoriju 3. zato što se ta strana tijela mogu lako ukloniti ili zato što se taj materijal može upotrijebiti u svrhu različitu od prehrane životinja tako da se spali ili preradi u bioplin, iznijet ću sljedeće napomene.

72. Kao prvo, kao što sam to naveo u točki 45. ovog mišljenja, oslanjam se na pretpostavku prema kojoj se predmetna strana tijela ne mogu lako ukloniti.

73. Kao drugo, s obzirom na informacije koje je podnio sud koji je uputio zahtjev, napominjem da se čini da se ni okrug Greiz ni Toropet nisu pred tim sudom pozvali na članak 9. točku (d) Uredbe br. 1069/2009. Ipak mi se čini da je ta odredba koja je izričito navedena u trećem prethodnom pitanju relevantna.

74. Naime, iako su strana tijela kao što su komadi žbuke ili drvna piljevina promijenila nusproizvode životinjskog podrijetla kategorije 3., u ovom slučaju materijal obuhvaćen člankom 10. točkama (a) i (f) Uredbe br. 1069/2009, do te mjere da su ih učinila neprimjerenima za prehranu ljudi, čini se nezamislivim zadržati tu mješavinu u kategoriji 3. kad ima iste značajke i isti stupanj rizika kao i materijal kategorije 2. naveden u članku 9. točki (d) te uredbe. Stoga ga treba razvrstati u tu kategoriju 2. na temelju članka 9. točke (d) te uredbe kada je riječ o proizvodima životinjskog podrijetla u smislu te odredbe ili na temelju automatske odredbe navedene u članku 9. točki (h) te uredbe kada je riječ o drugim nusproizvodima životinjskog podrijetla.

75. Naglašavam da nema razloga da se drukčije postupa, s jedne strane, s materijalom čiji se stupanj rizika promijenio te sada odgovara onom iz kategorije 2. Uredbe br. 1069/2009 i, s druge strane, s materijalom koji je prvotno razvrstan u tu kategoriju ( 34 ). Ista se logika primjenjuje na materijal koji se naknadno razgradio ili pokvario te koji je prvotno bio razvrstan u kategoriju 2. u skladu s člankom 9. točkom (h).

76. Kao treće, dodajem da okolnost da subjekt namjerava izmijeniti prvotnu namjenu materijala time što ga odlaže ili prerađuje u bioplin umjesto da ga preradi u hranu za životinje ne može imati za posljedicu to da materijal koji s obzirom na njegov rizik za javno zdravlje i zdravlje životinja treba razvrstati u kategoriju 2. može ostati razvrstan u kategoriju 3.

77. Suprotno bi se tumačenje protivilo logici koja je svojstvena kategorizaciji koju je zakonodavac uspostavio u člancima 8. do 10. Uredbe br. 1069/2009 u kojoj je jedini relevantan kriterij stupanj rizika, kao i jednom od glavnih ciljeva te uredbe, odnosno kontroli rizika za javno zdravlje i zdravlje životinja, navedenom u uvodnoj izjavi 11. te uredbe.

78. Tumačenje koje predlažem potkrjepljuje članak 4. stavak 2. Uredbe br. 1069/2009.

4. Obveza subjekata da u svakom trenutku osiguraju zadržavanje prvotne kategorizacije (članak 4. stavak 2. Uredbe br. 1069/2009)

79. Člankom 4. stavkom 2. Uredbe br. 1069/2009 jasno se nalaže obveza za sve subjekte ( 35 ) da osiguraju da nusproizvodi životinjskog podrijetla poštuju pravila te uredbe „u svim fazama sakupljanja, prijevoza, postupanja, obrade, pretvorbe, prerade, skladištenja, stavljanja na tržište, distribucije, uporabe i odlaganja” tih nusproizvoda životinjskog podrijetla.

80. Razvrstavanje nusproizvoda životinjskog podrijetla po kategorijama u načelu vrijedi za sve postupke koji se primjenjuju na nusproizvod, od njegova sakupljanja do njegove uporabe ili odlaganja. Naime, kao što sam to već istaknuo u točki 99. svojeg mišljenja u spojenim predmetima P. F. Kamstra Recycling i dr. ( 36 ), Uredbom br. 1069/2009 ne predviđa se različita kategorizacija ovisno o postupcima koji se primjenjuju na predmetni materijal. Stoga se kategorizacija ne mijenja samo zato što se predmetni nusproizvodi životinjskog podrijetla nalaze u fazi sakupljanja, prijevoza ili su namijenjeni odlaganju ili preradi. Suprotno tomu, kategorizacija nije nepromjenjiva ako se čimbenik rizika za javno zdravlje ili zdravlje životinja poveća nakon određenih promjena.

81. Kao prvo, u tom pogledu naglašavam, kao što sam to naveo i u toj točki 99., da je jedini relevantan kriterij za kategorizaciju nusproizvoda životinjskog podrijetla stupanj rizika. To utvrđenje potkrjepljuju uvodna izjava 29. i članak 7. Uredbe br. 1069/2009 ( 37 ).

82. Stoga iz konteksta članka 4. stavka 2. navedene uredbe u pogledu kategorizacije materijala proizlazi da subjekt treba osigurati da se, od sakupljanja nusproizvoda životinjskog podrijetla u klaonici sve do njihove krajnje namjene, kao što je njihova prerada ili odlaganje, zadrži navedena kategorizacija ( 38 ). Tu obvezu treba proširiti u smislu da zadržavanje razvrstavanja u jednoj kategoriji ovisi o zadržavanju stupnja rizika koji se s njom povezuje.

83. Kao drugo, taj zaključak može očuvati koristan učinak članka 7. stavka 1. i članaka 8. do 10. Uredbe br. 1069/2009 o utvrđivanju popisa materijala u svrhu kategorizacije potonjih materijala, u vezi s ciljem koji se nastoji postići tom uredbom.

84. Naime, navedenom se uredbom nastoji, s jedne strane, uspostaviti usklađen i sveobuhvatan okvir zdravstvenih pravila i, s druge strane, postići to da ta pravila budu proporcionalna zdravstvenim rizicima koje predstavlja postupanje subjekata s tim nusproizvodima u različitim fazama lanca. Tim razmatranjima koja jasno proizlaze iz uvodnih izjava 5. i 6. iste uredbe naglašava se, prema mojem mišljenju, da je stupanj rizika relevantan u svakom trenutku.

85. S druge strane, valja naglasiti da se Uredbom br. 1069/2009 subjektima nalaže niz obveza u vezi s onom koja se predviđa u njezinu članku 4. stavku 2. Naime, ti subjekti trebaju, među ostalim, osigurati da pogoni ili objekti pod njihovom kontrolom poštuju stroge opće higijenske zahtjeve kako bi se izbjegao svaki rizik od kontaminacije ( 39 ). Isto tako, države članice u provođenju službenih kontrola ( 40 ), kao i sami subjekti prilikom primjene vlastitih provjera u svojim objektima ( 41 ), imaju obvezu nadzora tijekom cijelog lanca radnji.

86. Tim se odredbama preventivne prirode velikim dijelom objašnjava zašto promjene kao što su one o kojima je riječ u glavnom postupku trebaju biti iznimne prirode. K tomu, u slučaju u kojem nastanu takve promjene, članak 4. stavak 2. Uredbe br. 1069/2009 treba imati važnu ulogu u provedbi ponovnog razvrstavanja. Naime, iako se podsjeća na to da zakonodavac nije formalno predvidio ponovno razvrstavanje materijala ( 42 ), koji bi bio razlog postojanja te odredbe ako se ona ne može uzeti u obzir kada su subjekti suočeni s takvim promjenama koje podrazumijevaju nepoštovanje logike kategorizacije koju je uveo zakonodavac?

87. Kao treće, iako slična odredba nije postojala u Uredbi (EZ) br. 1774/2002 ( 43 ) koja je prethodila sadašnjoj uredbi, zakonodavac je u svojem Prijedlogu uredbe br. 1069/2009, kako bi izradio metodu koja se više temelji na rizicima, želio ojačati glavnu odgovornost subjekata u pogledu zahtjeva koji se predviđaju tom uredbom u pogledu higijene prehrambenih proizvoda i hrane za životinje ( 44 ).

88. Prema tome, prvotnu kategorizaciju materijala u posebnu kategoriju uvijek treba nadzirati i, po potrebi, prilagoditi zdravstvenom riziku koji taj materijal može uključivati osobito zbog prisutnosti stranih tijela, razgradnje ili kvarenja, odnosno i jednog i drugog.

89. Razmatranja na koja se poziva Toropet i koje je ponovio sud koji je uputio zahtjev u pogledu krajnje uporabe nusproizvoda životinjskog podrijetla kao materijala kategorije 3. ne pobijaju taj zaključak.

5. Nerelevantnost uporabe materijala u svrhu kategorizacije (članak 14. točka (d) Uredbe br. 1069/2009)

90. Sud koji je uputio zahtjev za materijal pomiješan sa stranim tijelima, kao i za materijal koji se razgradio ili pokvario, navodi argument prema kojem se pravo na prvotno razvrstavanje materijala u kategoriju 3. može zadržati s obzirom na njihovu krajnju namjenu u kategoriji 3. (prerada ili odlaganje), osobito u svrhu koja je različita od proizvodnje hrane za životinje ( 45 ). Stoga, ograničenje koje se odnosi na nedostatak razgradnje ili kvarenja predviđeno člankom 14. točkom (d) Uredbe br. 1069/2009 nalaže se samo u okviru uporabe materijala.

91. Priznajem da takvo tumačenje na prvi pogled nije potpuno besmisleno. Međutim, kao i Komisija, smatram da se takvo tumačenje protivi cilju i strukturi Uredbe br. 1069/2009.

92. Naime, to ograničenje predviđeno člankom 14. točkom (d) Uredbe br. 1069/2009 ne znači da materijal kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku treba zadržati u kategoriji 3. U tom pogledu, u člancima 12., 13. i 14. ne navode se zahtjevi koje treba ispuniti za razvrstavanje materijala u kategorije ( 46 ) koje su isključivo definirane u člancima 8. do 10. te uredbe.

93. Uostalom, uzimanje u obzir krajnje uporabe materijala dovodi do dodavanja dodatnog zahtjeva za njihovu kategorizaciju koji zakonodavac nije predvidio ni želio ( 47 ). Krajnja uporaba nusproizvoda životinjskog podrijetla ovisi o njegovoj kategorizaciji, a ne obratno.

94. Stoga, ograničenje dodano u članak 14. točku (d) Uredbe br. 1069/2009, prema kojem materijal kategorije 3. ne smije biti promijenjen razgradnjom ili kvarenjem ako je namijenjen preradi i uporabi, konkretno za proizvodnju hrane za životinje, samo podsjeća na potrebu da taj materijal ne predstavlja neprihvatljiv rizik za javno zdravlje i zdravlje životinja.

95. Prema tome, člankom 14. te uredbe ne povređuje se logika koja je svojstvena kategorizaciji koju je zakonodavac uspostavio u člancima 7. do 10. navedene uredbe i koja se iznosi kroz cijelo ovo mišljenje.

V. Zaključak

96. S obzirom na prethodnu analizu, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputio Verwaltungsgericht Gera (Upravni sud u Geri, Njemačka) odgovori na sljedeći način: Članak 7. stavak 1., članak 9. točku (h), članak 10. točke (a) i (f) Uredbe (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1774/2002, u vezi s člankom 4. stavkom 2. Uredbe br. 1069/2009, treba tumačiti na način da nusproizvodi životinjskog podrijetla prvotno razvrstani kao materijal kategorije 3. u smislu članka 10. točaka (a) i (f) potonje uredbe, koji su promijenjeni razgradnjom ili kvarenjem zbog plijesni ili truleži ili su pomiješan sa stranim tijelima kao što su komadi žbuke ili drvna piljevina, tako da navedeni materijal više nije primjeren za prehranu ljudi i/ili nije lišen rizika za javno zdravlje ili zdravlje životinja, ne poštuju stupanj rizika povezan s tom kategorizacijom i prema tome trebaju biti ponovno razvrstani u nižu kategoriju.

( 1 ) Izvorni jezik: francuski

( 2 ) Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1774/2002 (Uredba o nusproizvodima životinjskog podrijetla) (SL 2009., L 300, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 16., str. 425.)

( 3 ) Niže kategorije su kategorije 1. i 2. koje uključuju takozvani materijal visokog rizika i podliježu strožim zahtjevima. Iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da materijal o kojem je riječ u glavnom postupku ne sadržava materijal iz kategorije 1., onaj koji je najrizičniji, tako da je provedeno ponovno razvrstavanje u kategoriju 2.

( 4 ) Uredba Komisije od 25. veljače 2011. o provedbi Uredbe (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi i o provedbi Direktive Vijeća 97/78/EZ u pogledu određenih uzoraka i predmeta koji su oslobođeni veterinarskih pregleda na granici na temelju te Direktive (SL 2011., L 54, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 44., str. 68.)

( 5 ) Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (SL 2002., L 31, 2002., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 91.)

( 6 ) Toropet osporava nadležnost okruga Greiz za odlaganje materijala o kojem je riječ u glavnom postupku. U tom pogledu valja naglasiti da se prethodna pitanja odnose samo na ponovno razvrstavanje predmetnog materijala, a ne na njihovo odlaganje koje provodi to tijelo, kako je ono predviđeno njemačkim pravom.

( 7 ) Toropet u tom pogledu navodi materijal kategorije 3. iz članka 10. točke (h) (koja, među ostalim, uključuje krv, placentu, vunu i perje) i točke (p) (koja uključuje ugostiteljski otpad) Uredbe br. 1069/2009 koji, prema njegovu mišljenju, može predstavljati rizik za zdravlje, ali se ipak može zadržati u kategoriji 3.

( 8 ) Dodatno napominjem da osim promjena o kojima je riječ u glavnom postupku sud koji je uputio zahtjev navodi da je dio kontroliranog materijala kategorije 3. sadržavao materijal kategorije 2. u smislu članka 9. točke (a) Uredbe br. 1069/2009. Ta vrsta mješavine (materijal kategorije 2. i kategorije 3.) izričito je obuhvaćen sustavom povezanim s najstrožom kategorijom, odnosno kategorijom 2. na temelju članka 9. točke (g) te uredbe.

( 9 ) Presuda od 3. rujna 2020. (C‑21/19 do C‑23/19, u daljnjem tekstu: presuda Kamstra Recycling, EU:C:2020:636)

( 10 ) Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada (SL 2006., L 190, str. 1.) (SL., posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 16., str. 86.)

( 11 ) Vidjeti presudu Kamstra Recycling, t. 52., 53. i 55.

( 12 ) Prema informacijama koje je okrug Greiz dostavio sudu koji je uputio zahtjev, ta se strana tijela sastoje od ostataka žbuke ili zida, zdrobljenih plastičnih dijelova i ostataka drveta. Iz Toropetova odgovora na pitanja Suda proizlazi da su određena strana tijela, osim ostataka žbuke, strugotine od kosti životinja koje su od početka bile dio sastavni dio materijala.

( 13 ) Jedina utvrđena iznimka odnosi se na mješavinu nusproizvoda životinjskog podrijetla s opasnim otpadom ili kontaminiranu takvim otpadom (vidjeti presudu Kamstra Recycling, t. 50.).

( 14 ) Prilog IV. Uredbi br. 142/2011 primjenjuje se na pogone za preradu materijala kategorije 3. čija kategorizacija u načelu ostaje neizmijenjena nakon uklanjanja stranih tijela kao što su nosni prstenovi i ušne markice. Stoga se u tom slučaju ne postavlja pitanje obveze ponovnog razvrstavanja.

( 15 ) Točno je da se o tom pitanju diskutiralo na raspravi u predmetima u kojima je donesena ta presuda, međutim, s obzirom na to da se glavno pitanje odnosilo na odnos između Uredbe br. 1069/2009 i Uredbe br. 1013/2006, Sud je u točki 44. presude Kamstra Recycling naveo da „u svrhu tumačenja […] i, posljedično, primjene Uredbe br. 1069/2009 nije relevantno spada li predmetni materijal u kategoriju 1., 2. ili 3.”.

( 16 ) To razvrstavanje po kategorijama dio je obveza koje su na subjektima koji sakupljaju i označuju nusproizvode životinjskog podrijetla „u uvjetima u kojima se sprečava pojava rizika za javno zdravlje i zdravlje životinja”, u skladu s člankom 21. stavkom 1. Uredbe br. 1069/2009.

( 17 ) Vidjeti i točku 57., posljednju rečenicu, ovog mišljenja.

( 18 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 23. svibnja 2019., ReFood (C‑634/17, EU:C:2019:443, t. 50.) u kojoj se materijal kategorije 3. određuje kao „manje opasan”.

( 19 ) Vidjeti bilješku 3. ovog mišljenja. Dodajem da se u uvodnim izjavama 8. i 29. Uredbe br. 1069/2009 na kategorizaciju upućuje s obzirom na „stupanj rizika”.

( 20 ) Vidjeti u tom smislu posljednju rečenicu uvodne izjave 38. Uredbe br. 1069/2009. A contrario, prema mojem mišljenju, to znači da se uporabe koje su posebno predviđene za kategoriju nižega rizika, odnosno kategoriju 3., kao što su one navedene u članku 14. točki (d) Uredbe br. 1069/2009, ne mogu primijeniti na kategorije visokog rizika, odnosno kategorije 1. i 2.

( 21 ) Vidjeti primjerice pretvorbu nusproizvoda životinjskog podrijetla u kompost ili bioplin, što je uporaba koja je istodobno moguća za materijal kategorije 2. i materijal kategorije 3. Međutim, pravila za tu uporabu u kategoriji 2. stroža su nego u kategoriji 3. jer materijal treba sterilizirati pod tlakom prije prerade u okviru te uporabe.

( 22 ) Također valja pojasniti da se člankom 7. stavkom 3. Uredbe br. 1069/2009 predviđa da se popisi materijala kategorija 1., 2. i 3. mogu izmijeniti nakon ocjene rizika uzimajući u obzir znanstveni napredak.

( 23 ) Naglašavam da je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri je li u predmetnim nusproizvodima životinjskog podrijetla zaista utvrđena prisutnost plijesni, truleži i stranih tijela kao što su komadi žbuke ili drvne piljevine.

( 24 ) Naglašavam da prisutnost plijesni nužno ne dovodi do takve promjene jer je potrebno i da ta plijesan dovede do „neprihvatljivog” rizika za javno zdravlje i zdravlje životinja, kao što ću to iznijeti u točki 70. ovog mišljenja.

( 25 ) Zahtjevi povezani sa stupnjem rizika mogu se razlikovati unutar iste kategorije. Pravila za ocjenu rizika i zahtjeve povezane s materijalom kategorije 3., osobito one navedene u članku 10. točkama (a) i (f) Uredbe br. 1069/2009 na koje se odnosi spor o kojem je riječ u glavnom postupku, navest ću u pododjeljku 3. ovog mišljenja.

( 26 ) Vidjeti u tom smislu Prijedlog uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla koji nisu namijenjeni prehrani ljudi, podnesen 10. lipnja 2008. (COM (2008) 345 final, u daljnjem tekstu: Prijedlog Uredbe br. 1069/2009, točka 6. podtočka ii. obrazloženja).

( 27 ) Smatram da je o tom pitanju korisno navesti da ta točka 64. ovog mišljenja pojašnjava razmatranja navedena u točki 97., osobito u posljednjoj rečenici, mojeg mišljenja u spojenim predmetima P. F. Kamstra Recycling i dr. (C‑21/19 do C‑23/19, EU:C:2020:226), na način da se može, ako promjena predmetnih nusproizvoda životinjskog podrijetla poveća njihov stupanj rizika, primijeniti kategorija 2. pa čak i kategorija 1. Međutim, sve mješavine nusproizvoda životinjskog podrijetla kategorije 3. s neopasnim otpadom ne treba, prema mojem mišljenju i suprotno onomu što se čini da zagovara Komisija, automatski razvrstati u kategoriju 2. Uvijek je potrebno analizirati stupanj rizika koji uzrokuje miješanje s neopasnim otpadom. Čini mi se da se Uredbom br. 1069/2009 ne sprečava to da određene mješavine dobivene primjerice iz neprodane robe iz supermarketa zbog razloga koji nisu zdravstveni, koje sadržavaju nusproizvode životinjskog podrijetla kategorije 3. kao što su pakirano meso ili jogurti pomiješani s voćem ili povrćem, mogu ostati razvrstane u kategoriju 3. ako ne predstavljaju rizik za javno zdravlje i zdravlje životinja.

( 28 ) Vidjeti točku 57. ovog mišljenja.

( 29 ) U šesnaest potkategorija iz članka 10. točke (a) do (p) Uredbe br. 1069/2009 navode se osobito životinje „primjeren[e] prehrani ljudi”, proizvodi ili nusproizvodi „koji nisu pokazivali nikakve znakove bolesti koje se mogu prenijeti” ili „ne predstavljaju rizik za javno zdravlje ili zdravlje životinja”.

( 30 ) Iznimno, člankom 18. stavkom 1. Uredbe br. 1069/2009 predviđa se uporaba materijala kategorije 2. za hranu određenih životinja, pod uvjetima kojima se osigurava kontrola rizika za javno zdravlje i zdravlje životinja.

( 31 ) U tom pogledu, Toropetov argument naveden u točki 24. ovog mišljenja nije relevantan. Naime, u skladu s definicijom „nusproizvoda životinjskog podrijetla” u članku 3. stavku 1. Uredbe br. 1069/2009, svi nusproizvodi životinjskog podrijetla in fine nisu namijenjeni prehrani ljudi. Suprotno tomu, kriterij „primjerenost prehrani ljudi” relevantan je za kategorizaciju nusproizvoda životinjskog podrijetla u kategoriju 3. i obuhvaćen je člankom 10. točkom (a) te uredbe.

( 32 ) Za razliku od onog što se predviđa člankom 10. točkom (a) Uredbe br. 1069/2009, ti su nusproizvodi prvotno bili namijenjeni prehrani ljudi. Riječ je osobito o starim prehrambenim proizvodima, odnosno proizvodima životinjskog podrijetla koji su primjereni prehrani ljudi, ali koji su povučeni iz distribucije jer se nisu mogli plasirati na tržište (primjerice zbog prekratkog roka uporabe, pogreške u označivanju ili na ambalaži ili pak zbog lošeg prezentiranja).

( 33 ) U tom pogledu, pojašnjavam da se u pogledu stupnja rizika koji određen materijal predstavlja za javno zdravlje i zdravlje životinja i koji se smatra neprihvatljivim, kako je navedeno u članku 14. točki (d) Uredbe br. 1069/2009, mogu donijeti provedbene mjere na temelju članka 15. stavka 1. točke (k) te uredbe.

( 34 ) K tomu, iako se materijal, koji je in fine istovjetan u pogledu rizika koji predstavlja, ali u pogledu kojeg se provodi kontrola u različitim trenutcima lanca nusproizvoda životinjskog podrijetla, može razvrstati drukčije i tako poštovati povoljniji ili stroži sustav, to de facto dovodi do nejednakog postupanja među gospodarskim subjektima u sektoru nusproizvoda životinjskog podrijetla.

( 35 ) Uredbom br. 1069/2009 u njezinu se članku 3. stavku 11. „subjekt” definira kao „fizička ili pravna osobe koja u stvarnosti postupa s nusproizvodom životinjskog podrijetla ili prerađenim proizvodom, uključujući prijevoznike, trgovce i korisnike”.

( 36 ) C‑21/19 do C‑23/19, EU:C:2020:226

( 37 ) Vidjeti također točke 50. i 56. ovog mišljenja.

( 38 ) Što u načelu znači da životni vijek nusproizvoda životinjskog podrijetla koji počinje razvrstavanjem u kategoriju 3. treba, ako su se poštovali svi zahtjevi iz Uredbe br. 1069/2009, osobito oni koji se odnose na rizik, završiti u toj kategoriji.

( 39 ) Subjekti u tu svrhu moraju uspostaviti primjerene načine čišćenja i dezinfekcije svojih spremnika i vozila te čuvati uređaje u dobrom stanju (vidjeti osobito članak 25. stavak 1. točke (d) i (e) Uredbe br. 1069/2009).

( 40 ) Vidjeti članak 4. stavak 3. i članak 45. Uredbe br. 1069/2009 kao i članak 32. Uredbe br. 142/2011.

( 41 ) Vidjeti članak 28. Uredbe br. 1069/2009.

( 42 ) Vidjeti točku 47. ovog mišljenja.

( 43 ) Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 3. listopada 2002. o utvrđivanju zdravstvenih pravila u pogledu nusproizvoda životinjskog podrijetla koji nisu namijenjeni prehrani ljudi (SL 2002., L 273, str. 1.)

( 44 ) Vidjeti Prijedlog Uredbe br. 1069/2009, točku 6. podtočku ii. obrazloženja.

( 45 ) Vidjeti točku 29. ovog mišljenja.

( 46 ) Kao što sam na to podsjetio u točkama 54. i 55. ovog mišljenja, u člancima 12., 13. i 14. Uredbe br. 1069/2009 samo se utvrđuju popisi mogućih uporaba za materijal kategorija 1. do 3. koji su redom navedeni u člancima 8., 9. i 10. Uredbe, ali i dalje slijedeći stupanj rizika koji uključuju različite kategorije.

( 47 ) Naime, to bi dovelo do suprotnih situacija u kojima bi se pljesnivi materijali ili materijali pomiješani sa stranim tijelima morali ponovno razvrstati u kategoriju 2. jer su namijenjeni hrani za životinje, ali bi bili zadržani u kategoriji 3. jer se mogu upotrijebiti u druge svrhe.