26

U tim je okolnostima Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (Prvostupanjski sud br. 38 u Barceloni) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Treba li [IRPH španjolskih štedionica] biti predmet sudske zaštite u smislu ispitivanja radi provjere je li taj indeks razumljiv potrošaču, a da pritom nije zapreka to što je uređen podzakonskom ili upravnom normom, pri čemu taj slučaj nije predviđen člankom 1. stavkom 2. Direktive 93/13 jer nije riječ o obveznoj odredbi, nego o ugovornoj promjenjivoj kamatnoj stopi koju trgovac fakultativno uključuje u ugovor? 2. (a) U skladu s člankom 4. stavkom 2. Direktive 93/13, koji nije prenesen u [španjolski] pravni sustav, je li u suprotnosti s tom direktivom, posebno njezinim člankom 8., to da se španjolski sud pozove na tu odredbu i primjenjuje ju ako zakonodavac namjerno nije prenio tu odredbu jer je želio osigurati sveobuhvatnu zaštitu za sve odredbe koje trgovac može unijeti u ugovor koji sklapa s potrošačima, uključujući kad se one odnose na glavni predmet ugovora, pa i onda ako su sastavljene jasno i razumljivo? 2. (b) U svakom slučaju, je li za razumijevanje bitne ugovorne odredbe, konkretno IRPH‑a [španjolskih štedionica], potrebno dostaviti informacije ili oglasne materijale u vezi sa svim ili nekim od ovih činjenica odnosno podataka: i. objasniti način određivanja referentne stope, odnosno obavijestiti o činjenici da taj indeks uz nominalnu kamatu uključuje i naknade i druge troškove, da je riječ o jednostavnom neponderiranom prosjeku, da je trgovac dužan znati i obavijestiti da [mora] primijeniti negativni diferencijal i da dostavljeni podaci nisu javni, za razliku od uobičajenog indeksa, [indeksa Euribor]; ii. objasniti kako se taj indeks mijenjao u prošlosti i kako se može mijenjati u budućnosti, dati informacije i u oglase uključiti grafove koji potrošaču jasno i razumljivo objašnjavaju promjene ove specifične stope u odnosu na [indeks Euribor], dakle stopu koja se obično primjenjuje na kredite osigurane hipotekom? 2. (c) Ako Sud zaključi da sud koji je uputio zahtjev treba ispitati nepoštenost ugovornih odredbi i odlučiti o svim posljedicama u skladu sa svojim nacionalnim pravom, potrebno je postaviti mu sljedeće pitanje: ne ukazuje li nepostojanje informacija o svim tim elementima na nerazumijevanje ugovorne odredbe jer ona prosječnom potrošaču nije jasna (članak 4. stavak 2. Direktive 93/13), odnosno ne znači li ispuštanje te informacije da trgovac nije pošteno postupao [prema potrošaču], u smislu da potrošač ne bi bio pristao na vezivanje kredita uz IRPH [španjolskih štedionica] da je o tome bio primjereno obaviješten? 3. Ako se utvrdi da je IRPH [španjolskih štedionica] […] ništetan te ne bude postignut sporazum ili on bude za potrošača još štetniji, koja bi od ove dvije posljedice bila u skladu s člankom 6. stavkom 1. i člankom 7. stavkom 1. Direktive 93/13: i. izmjena ugovora primjenom uobičajenog zamjenskog indeksa, [indeksa Euribor], s obzirom na to da je riječ o ugovoru koji je u bitnome vezan za kamatu u korist [kreditne] institucije [koja ima status] trgovca; ii. prestanak primjene kamata, pri čemu ostaje samo obveza zajmoprimca ili dužnika da otplati pozajmljenu glavnicu u ugovorom predviđenim rokovima?”