Kad je osobito riječ o uvjetima za ostvarivanje potpunog odbitka, prag od 10 % doista omogućuje izuzimanje iz područja primjene porezne olakšice investicije poduzete samo radi financijskog ulaganja, bez namjere vršenja utjecaja na upravljanje i kontrolu nad poduzećem, ali on sâm po sebi ne dovodi do toga da se odbitak primjenjuje samo na udjele koji omogućuju izvršavanje odlučujućeg utjecaja na odluke društva i određivanje njegovih djelatnosti. Naime, udio takvog opsega ne podrazumijeva nužno da nositelj tog udjela izvršava odlučujući utjecaj na odluke društva čiji je dioničar.

Nasuprot tomu, država članica odriče se mogućnosti predviđene u članku 64. stavku 1. UFEU‑a kada bez formalnog stavljanja izvan snage ili izmjene postojećeg propisa sklopi međunarodni sporazum, kao što je to sporazum o pridruživanju, koji u odredbi s izravnim učinkom propisuje liberalizaciju jedne kategorije kapitala iz članka 64. stavka 1. Takva izmjena pravnog okvira mora se stoga izjednačiti u svojim učincima na mogućnost pozivanja na članak 64. stavak 1. UFEU‑a s donošenjem novog propisa koje počiva na logici drukčijoj od one postojećeg zakonodavstva.

Posljedično, u okviru nacionalnog propisa koji je donesen 1988., prema kojem rezidentno društvo države članice može potpuno ili djelomično odbiti od svoje porezne osnovice dividende ako ih isplaćuje rezidentno društvo iste države članice, ali ne može provesti takvo odbijanje ako je društvo koje raspodjeljuje dobit rezident treće države, članak 64. stavak 1. UFEU‑a treba tumačiti na način da uspostava novog sustava poreznog postupanja u odnosu na dividende ne utječe na to da se isključenje mogućnosti primjene potpunog ili djelomičnog odbitka poreza na dividende koje isplaćuju društva s poslovnim nastanom u tim trećim državama kvalificira kao postojeće ograničenje, s obzirom na to da uspostava tih dvaju sustava nije promijenila pravni okvir poreznog postupanja u odnosu na dividende koje potječu iz Tunisa i Libanona.

Usto, takvo utvrđenje izravnog učinka članka 34. stavka 1. Sporazuma EZ – Tunis nije proturječno predmetu i cilju tog sporazuma. Naime, navedeni sporazum, u skladu s člankom 1. stavkom 1., uspostavlja pridruživanje između Zajednice i njezinih država članica, s jedne strane, i Republike Tunis, s druge strane. Cilj Sporazuma EZ – Tunis, kao što to proizlazi iz njegovog članka 1. stavka 2., jest, među ostalim, uspostaviti uvjete za postupnu liberalizaciju trgovine kapitalom, što potvrđuje tumačenje prema kojem se, s jedne strane, na kretanja kapitala iz članka 34. stavka 1. tog sporazuma primjenjuje liberalizacija od stupanja na snagu navedenog sporazuma i, s druge strane, druga kretanja kapitala postupno se liberaliziraju u skladu s člankom 34. stavkom 2. navedenog sporazuma.

Ako mjere namijenjene sprečavanju utaje ili izbjegavanja poreza ne obuhvaćaju predmetni propis, pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev, tada pretpostavka iz članka 89. druge alineje Sporazuma EZ – Tunis ne obuhvaća situaciju o kojoj je riječ u glavnom postupku.

Kad je riječ o mogućnosti pozivanja na članak 31. Sporazuma EZ – Libanon u situaciji poput one o kojoj je riječ, valja, dakako, navesti da u skladu s člankom 33. stavkom 1. tog sporazuma, njegov članak 31. ne dovodi u pitanje primjenu ograničenja, koja su na snazi između Zajednice i Libanonske Republike na dan stupanja navedenog sporazuma na snagu, u pogledu kretanja kapitala između tih stranaka, što uključuje izravna ulaganja uključujući ulaganja u nekretnine, poslovni nastan, pružanje financijskih usluga ili uvrštenja vrijednosnih papira na tržišta kapitala.

Utvrđenje da članak 31. Sporazuma EZ – Libanon ima izravni učinak nije proturječno predmetu i cilju tog sporazuma. Naime, valja naglasiti da Sporazum EZ – Libanon, u skladu s člankom 1. stavkom 1., osniva pridruživanje između Zajednice i njezinih država članica, s jedne strane, i Libanonske Republike, s druge strane. Cilj tog sporazuma, kao što to proizlazi iz njegovog članka 1. stavka 2., jest, među ostalim, uspostaviti uvjete za postupnu liberalizaciju trgovine kapitalom, što potvrđuje tumačenje prema kojem se na kretanja kapitala koja nisu obuhvaćena područjem primjene zaštitne odredbe iz članka 33. stavka 1. navedenog sporazuma primjenjuje liberalizacija od stupanja na snagu tog sporazuma.

Članak 31. Euro‑mediteranskog sporazuma o pridruživanju između Europske zajednice i njezinih država članica, s jedne strane, i Libanonske Republike, s druge strane, treba tumačiti na način da propis prema kojem rezidentno društvo države članice može od svoje porezne osnovice potpuno ili djelomično odbiti primljene dividende ako ih isplaćuje rezidentno društvo iste države članice, ali ne može provesti takvo odbijanje ako je društvo koje raspodjeljuje dobit rezident Libanona, jest ograničenje slobodnog kretanja kapitala koje je u načelu zabranjeno člankom 31. tog sporazuma.

Naime, ta razlika u postupanju zbog mjesta ulaganja kapitala može odvratiti rezidentna društva iz države članice od ulaganja u društva s poslovnim nastanom u Libanonu. Ako se prema dohodcima od kapitala koji potječu iz tih trećih država postupa na porezno nepovoljniji način nego prema dividendama koje isplaćuju društva s poslovnim nastanom u državi članici, tada su rezidentnim ulagateljima iz države članice manje privlačne dionice društava s poslovnim nastanom u Libanonu nego dionice društava sa sjedištem u toj državi članici.

U tom pogledu, učinak te odredbe nije ograničen člankom 85. tog sporazuma u situaciji koja se tiče poreznog postupanja u odnosu na dividende koje proizlaze iz izravnih ulaganja koje je u trećoj državi izvršila osoba koja je rezident u državi članici.

Kad je riječ o članku 85. točki (a) Sporazuma EZ – Libanon, prema kojem u odnosu na izravno oporezivanje nijedna odredba tog sporazuma nema za učinak proširenje fiskalnih olakšica koje stranka dodjeljuje u nekom od međunarodnih sporazuma ili dogovora koji je za nju obvezujući, prethodno navedena zabrana ograničenja proizlazi iz sâmog Sporazuma EZ – Libanon, a ne iz proširenja olakšica iz drugog međunarodnog sporazuma ili dogovora.

Nadalje, što se tiče članka 85. točke (b) Sporazuma EZ – Libanon, prema kojem taj sporazum nema za učinak sprečavanje stranke da usvoji ili primijeni mjeru usmjerenu na sprečavanje utaje ili izbjegavanja poreza, radi očuvanja korisnog učinka članka 31. navedenog sporazuma članak 85. točka (b) tog sporazuma mora se tumačiti na način da u područje primjene te odredbe ulaze mjere koje su posebno namijenjene sprečavanju utaje ili izbjegavanja poreza.

Doista, predmetni porezni propis općenito isključuje mogućnost porezne olakšice izbjegavanja ili ublažavanja dvostrukog gospodarskog oporezivanja dividendi ako te dividende isplaćuju društva s poslovnim nastanom, među ostalim, u Libanonu, a pritom se ne nastoji posebno spriječiti postupanja kojima se stvaraju potpuno umjetne konstrukcije koje su gospodarski nerealne u cilju izbjegavanja poreza koji se uobičajeno mora platiti ili radi ostvarivanja porezne olakšice.

Ako mjere namijenjene sprečavanju utaje ili izbjegavanja poreza ne obuhvaćaju predmetni propis, pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev, tada pretpostavka iz članka 85. točke (b) Sporazuma EZ – Libanon ne obuhvaća predmetnu situaciju.

Naposljetku, članak 85. točka (c) Sporazuma EZ – Libanon propisuje da taj sporazum nema za učinak ometanje prava stranke na primjenu mjerodavnih odredaba svojeg poreznog zakonodavstva na porezne obveznike koji se ne nalaze u istovjetnoj situaciji, posebno što se tiče njihova mjesta boravišta. Doista, s jedne strane, u predmetnom propisu ne primjenjuje se razlikovanje s obzirom na boravište poreznog obveznika, odnosno poslovni nastan društva koje prima dividende.

S druge strane, valja priznati, dakako, da zbog uporabe izraza „posebno“, u članku 85. točki (c) Sporazuma EZ – Libanon, tom odredbom mogu biti obuhvaćena razlikovanja utemeljena na drugim čimbenicima, među ostalim, na mjestu ulaganja kapitala poreznog obveznika. Međutim, ta se odredba mora tumačiti u vezi s člankom 31. Sporazuma EZ – Libanon koji zabranjuje diskriminaciju na temelju, među ostalim, mjesta ulaganja kapitala. Stoga treba razlikovati različita postupanja koja su dopuštena na temelju članka 85. točke (c) Sporazuma EZ – Libanon od diskriminacije koja nije obuhvaćena navedenim člankom 85. točkom (c) i koja je zabranjena na temelju članka 31. navedenog sporazuma.

Doista, u pogledu poreznog pravila kojim se nastoji spriječiti ili ublažiti dvostruko gospodarsko oporezivanje raspodijeljene dobiti, situacija dioničkog društva koje prima dividende koje potječu iz treće države usporediva je sa situacijom dioničkog društva koje prima dividende koje potječu s nacionalnog područja ako u oba slučaja ostvarena dobit može u načelu biti predmet lančanog oporezivanja.

Stoga predmetna situacija nije obuhvaćena ni pretpostavkom iz članka 85. točke (c) Sporazuma EZ – Libanon.

Međutim, odbijanje odobravanja potpunog ili djelomičnog odbitka od porezne osnovice dividendi koje je primilo društvo primatelj, primjenom odredbe nacionalnog propisa prema kojoj ostvarivanje takvog odbitka ovisi o uvjetu koji se odnosi na oporezivanje društva koje raspodjeljuje dobit, a čiju ispunjenost porezna tijela moraju biti u mogućnosti provjeriti, može se opravdati važnim razlozima u općem interesu koji se temelje na nužnosti osiguranja učinkovitosti poreznog nadzora ako se za porezna tijela države članice rezidentnosti društva koje prima dividende pokaže nemogućim dobivanje podataka od Libanonske Republike čiji je rezident društvo koje isplaćuje te dividende, a što bi omogućilo provjeru ispunjenosti uvjeta koji se odnosi na oporezivanje dividendi društva koje ih isplaćuje.

Međutim, odbijanje odobravanja takvog djelomičnog odbitka primjenom nacionalnog propisa, prema kojem se odbitak iz nacionalnog propisa umanjuje na 50 % ako dohodak proizlazi iz dobiti koja zapravo nije oporezovana, osim ako je subjekt kojem se isplaćuje dobit društvo za upravljanje kapitalnim udjelima, ne može se opravdati važnim razlozima u općem interesu koji se temelje na nužnosti osiguranja učinkovitosti poreznog nadzora ako se ta odredba može primijeniti na situacije u kojima se ne može provjeriti je li društvo koje raspodjeljuje dobit oporezovano u Libanonu kao državi rezidentnosti, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi.

(t. 66., 70., 140., 144.‑152., 156. i t. 4. i 5. izreke)