Stoga, sama prisutnost u takvom sporazumu o nagodbi klauzula o neosporavanju i nekomercijalizaciji čiji je doseg ograničen na onaj predmetnog patenta ne dopušta, unatoč činjenici da su te odredbe same po sebi ograničavajuće, zaključak da postoji ograničenje tržišnog natjecanja koje ima dovoljno visok stupanj štetnosti kako bi se moglo kvalificirati kao ograničenje s obzirom na cilj ako se ti sporazumi temelje na priznavanju valjanosti patenta među strankama. Nasuprot tomu, postojanje takvih klauzula problematično je kada je očito da podvrgavanje proizvođača generičkih lijekova tim klauzulama nije utemeljeno na njihovu priznavanju valjanosti patenta. Stoga, ako pri sklapanju nagodbe dođe do neopravdanog plaćanja proizvođača izvornog lijeka proizvođaču generičkog lijeka, treba smatrati da je proizvođač generičkih lijekova tim plaćanjem bio potaknut da se podvrgne klauzulama o zabrani komercijalizacije i o neosporavanju patenta te valja zaključiti da postoji ograničenje s obzirom na cilj.

Učinkovito suzbijanje povreda u području prava tržišnog natjecanja ne može dovesti do povrede načela zakonitosti kaznenih djela i kazni, kako je utvrđeno u članku 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Međutim, to se načelo zakonitosti ne može tumačiti na način da zabranjuje naknadno objašnjenje pravila o kaznenoj odgovornosti sudskim tumačenjem od predmeta do predmeta, pod uvjetom da je rezultat razumno predvidljiv u trenutku počinjenja povrede, posebice imajući u vidu tumačenje koje je u to vrijeme bilo na snazi u sudskoj praksi koja se odnosi na predmetnu pravnu odredbu.

Doseg pojma predvidljivosti u velikoj mjeri ovisi o sadržaju teksta o kojem je riječ, području na koje se odnosi i broju i svojstvu njegovih adresata. Predvidljivost zakona ne protivi se tomu da dotična osoba mora pribjeći stručnom savjetovanju kako bi ocijenila, u stupnju koji je razuman u okolnostima predmeta, posljedice koje mogu proizići iz određenog akta. Tako je posebice kod profesionalaca koji su navikli na primjenu velikog opreza u izvršavanju svojeg zanimanja. Stoga se od njih može očekivati da ulože posebnu brigu pri ocjeni s njime povezanih rizika.

U tom smislu proizvođač generičkih lijekova može pretpostaviti da je njegovo društvo majka, proizvođač izvornog lijeka, potičući druge proizvođače generičkih lijekova da se u okviru sporazuma o nagodbi u području patenata podvrgnu klauzulama o zabrani komercijalizacije i o neosporavanju patenta, koje same po sebi ograničavaju tržišno natjecanje, uzrokovalo gubitak svake legitimnosti unošenja takvih klauzula u sporazum o nagodbi. Naime, takvo se uvođenje više nije temelji na tome da strane sporazuma priznaju valjanost patenta te stoga upućuje na neuobičajenu upotrebu patenta, koja nije povezana s njegovim posebnim ciljem. Društvo kći također može pretpostaviti da činjenica da je dalo dodatan poticaj proizvođaču generičkih lijekova, putem sporazuma o licenciji i isporuci sklopljenog s potonjim, pojačava ograničavajuće učinke sporazuma koji je sklopilo njegovo društvo majka. U tim okolnostima društvo kći može razumno predvidjeti da usvaja ponašanje obuhvaćeno zabranom propisanom člankom 101. stavkom 1. UFEU-a.

Iako je, zbog činjenice da su predmetni sporazumi sklopljeni u obliku sporazumâ o nagodbi u vezi s patentima, moguće da povređujuća narav tih sporazuma nije jasno vidljiva vanjskom promatraču poput Komisije ili pravnicima specijaliziranima u tim područjima, to ne vrijedi za stranke sporazuma.

(t. 251., 252., 255., 260.)