3

Članak 5. zakona br. 2000‑108 od 10. veljače 2000. o osuvremenjivanju i razvoju javne službe za opskrbu električnom energijom (JORF od 11. veljače 2000., str. 2143.), kako je izmijenjen i dopunjen zakonom br. 2006‑1537 od 7. prosinca 2006. o energetskom sektoru (JORF od 8. prosinca 2006., str. 18531., u daljnjem tekstu: zakon br. 2000‑108), predviđa: „I.- Troškovi koji se mogu pripisati zadaćama javne službe koje su povjerene operatorima električne energije u cijelosti se nadoknađuju. Oni podrazumijevaju: a) U području proizvodnje električne energije: 1o Dodatne troškove koji eventualno proiziđu iz provedbe odredaba članaka 8. i 10. u odnosu na troškove koje izbjegne Électricité de France [SA (EDF) (u daljnjem tekstu: Électricité de France)] ili eventualno u odnosu na one koje izbjegnu predmetni opskrbljivači koji nisu nacionalizirani, navedeni u članku 23. zakona br. 46‑628 od 8. travnja 1946. [o nacionalizaciji električne energije i plina (JORF od 9. travnja 1946., str. 2651.)]. Izbjegnuti troškovi izračunavaju se u odnosu na tržišnu cijenu električne energije ili, za opskrbljivače koji nisu nacionalizirani, u odnosu na tarifne stavke za prijenos navedene u članku 4. razmjerno količini električne energije koja je otkupljena po tim tarifnim stavkama za cjelokupnu opskrbu, uz odbitak količina kupljenih na temelju gore navedenih članaka 8. i 10. Iste vrijednosti izbjegnutih troškova služe kao referentna vrijednost za određivanje dodatnih troškova koji se nadoknađuju kada se predmetnim postrojenjima koristi Électricité de France ili opskrbljivač koji nije nacionaliziran. Kada je predmet ugovora otkup električne energije koju proizvodi postrojenje za proizvodnju koje se nalazi na području koje nije spojeno na kopnenu gradsku mrežu, u odnosu na dio koji se odnosi na proizvodnju dodatni troškovi izračunavaju se prema utvrđenim tarifnim stavkama za prodaju električne energije; [...] Ti troškovi izračunavaju se na temelju primjerene računovodstvene evidencije operatora koji snose te troškove. Nadzor te računovodstvene evidencije, ustanovljene sukladno pravilima Commission de régulation de l’énergie (Komisija za regulaciju energije), na trošak operatora koji snose te troškove obavlja njihov revizor ili, za javna poduzeća, njihov javni računovođa. […] Ministar nadležan za energetiku svake godine određuje iznos troškova na prijedlog Commission de régulation de l’énergie. Nadoknađivanje tih troškova operatorima koji ih snose osigurava se doprinosima koje duguju krajnji kupci električne energije koji se nalaze na državnom području. Iznos gore navedenih doprinosa izračunava se razmjerno količini potrošene električne energije. […] Iznos doprinosa koji s obzirom na mjesto potrošnje duguju krajnji kupci navedeni u prvoj alineji stavka I. članka 22. ne može prelaziti 500.000 eura. Ista gornja granica primjenjuje se na doprinos koji duguju poduzeća navedena u drugoj alineji stavka I. članka 22. za elektrovučnu energiju potrošenu na državnom području i na doprinos koji duguju poduzeća navedena u drugoj alineji stavka II. članka 22. za električnu energiju potrošenu nizvodno od mjesta isporuke električne energije na međupovezanoj električnoj mreži. Iznos doprinosa primjenjiv na svaki kilovatsat izračunava se tako da doprinosi pokriju sve troškove predviđene u podstavcima (a) i (b) kao i troškove upravljanja Caisse des dépôts et consignation (Depozitni i založni fond) navedene u daljnjem tekstu te proračun nacionalnog posrednika za energiju. Ministar nadležan za energetiku svake godine utvrđuje taj iznos na prijedlog Commission de régulation de l’énergie. Godišnji iznos doprinosa utvrđen za određenu godinu primjenjuje se i na sljedeće fiskalne godine osim u slučaju stupanja na snagu nove odluke koja se odnosi na tu godinu. [...] Doprinose prikladnih krajnjih kupaca koji su iskoristili prava utvrđena u članku 22. stavku III. koji se pokrivaju kroz javnu prijevoznu mrežu ili javnu distribucijsku mrežu prikuplja operator nadležan za upravljanje mrežom na koju su ti kupci spojeni putem dodatnog nameta uz tarifnu stavku za korištenje mrežama […] Stvarno prikupljeni doprinosi isplaćuju se operatorima koji snose troškove javne službe preko Caisse des dépôts et consignations. [...] Caisse des dépôts et consignations četiri puta godišnje vraća prikupljene iznose operatorima koji snose troškove utvrđene u točkama 1. i 2. podstavaka (a) i (b). Ona nacionalnom posredniku za energiju 1. siječnja svake godine isplaćuje iznos jednak visini njegovog proračuna. Caisse des dépôts et consignations knjiži te raznovrsne operacije na poseban račun. Ministri nadležni za gospodarstvo i energetiku svake godine utvrđuju troškove upravljanja Caisse de dépôts et consignation. Ne dovodeći u pitanje primjenu sankcija iz članka 41., u slučaju neplaćanja ili neurednog plaćanja doprinosa u roku od dva mjeseca od dana njegovog dospijeća, Commission de régulation de l’énergie šalje opomenu i kaznu zbog zakašnjenja u visini od 10 % od iznosa dugovanog doprinosa. [...] Kada iznos prikupljenih doprinosa ne odgovara utvrđenom iznosu godišnjih troškova, to se ispravlja sljedeće godine na temelju troškova dugovanih te godine. Ako dugovani iznosi ne budu plaćeni tijekom godine, oni se pribrajaju iznosu troškova iz sljedeće godine. Commission de régulation de l’énergie svake godine u svom godišnjem izvješću ocjenjuje funkcioniranje mehanizma troškova javne službe za opskrbu električnom energijom predviđenog u stavku I. [...] III.- U slučaju da obveznik plaćanja ne plati doprinose predviđene u gore navedenom stavku I. [...], ministar nadležan za energetiku određuje administrativnu sankciju pod uvjetima predviđenima člankom 41. predmetnog zakona. IV.- Odluke Conseil d’État preciziraju načine primjene predmetnog članka.”