ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

podredno, ako Opći sud odbije drugi tužbeni zahtjev, tužitelju naknadi štetu u iznosu od 1 750 522,83 eura, na ime štete koja je tužitelju nastala time što mu je Komisija odbila isplatiti zatezne kamate na iznos od 12 039 019 eura za razdoblje od 16. siječnja 2015. do 19. veljače 2019., i to po kamatnoj stopi koju primjenjuje Europska središnja banka za svoje glavne operacije refinanciranja uvećanoj za 3,5 postotna boda, za razdoblje od 16. siječnja 2015. do 19. veljače 2019., ili – još više podredno – u visini nekog drugog iznosa koji Opći sud smatra primjerenim, izračunatog na temelju stope zateznih kamata koju Opći sud smatra primjerenom;
1.

Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni činjenica. Tužitelj smatra da je Vijeće počinilo očitu pogrešku u ocjeni opravdavajući mjere donesene protiv njega time da je on navodno „utjecajan poslovni čovjek koji djeluje u Siriji” u smislu članka 27.2 točke (a) i članka 28.2 točke (a) Odluke 2013/255/ZVSP. On osporava tu kvalifikaciju „utjecajnog poslovnog čovjeka” i oborivu predmnijevu povezanosti sa sirijskim režimom koja proizlazi iz pobijanih akata. Tužitelj tvrdi da on nema nikakve veze sa sirijskim režimom. Usto, u skladu s člancima 27.3 i 28.3 Odluke 2013/255/ZVSP, tužitelj obara predmnijevu predviđenu člankom 27.2 točkom (a) i člankom 28.2 točkom (a) te odluke spontano dokazujući da (i) nije ili više nije povezan sa sirijskim režimom, (ii) da nema utjecaj na taj režim i (iii) da ne postoji opasnost da će izbjeći mjere ograničavanja koje je donijelo Vijeće s obzirom na stanje u Siriji. Prema mišljenju tužitelja, ne uzimajući u obzir obaranje te predmnijeve Vijeće nastavlja s očitom povredom u ocjeni činjenica.
—

djelomično poništi Odluku C(2019)4027 final od 23. svibnja 2019. na sljedeći način: a. u odnosu na iznose unesene u stupce 2 i 3, reda 1, tablice koja se odnosi na bilancu u tekstu Odluke C(2019)4027 final, pri čemu je Komisija obvezna ponovno izračunati te iznose uzimajući u obzir stopu sufinanciranja od 85 % za prioritetne osi 1 i 2 Programul Operațional 2014RO16M1OP001 Infrastructură Mare (Veliki infrastrukturni operativni program; u daljnjem tekstu: POIM); b. u odnosu na izračun iznosa u eurima, koji se naplaćuju fondovima za prioritetne osi 1 i 2 POIM-a u Prilogu Odluci C(2019)4027 final, konkretno: — odjeljak koji se odnosi na Kohezijski fond, točku 1. – Financijski plan – Tablica 18a – red AP1 – stupac C – Stopa sufinanciranja – 75 % koja će se zamijeniti stopom od 85 %, u smislu Odluke C(2018)8890 final, pri čemu je Komisija obvezna ponovno izračunati, uzimajući u obzir stopu sufinanciranja od 85 %, iznose unesene u: — Točki 3. – Prilog 1. – red AP1, stupac F – Iznos koji se naplaćuje fondu plus već plaćeni iznos koji je ograničen na doprinos iz fonda; — Točki 4. – Izračun godišnje bilance – red AP1, stupac CA i stupac R – Revidirani iznos koji se naplaćuje fondovima; — Točki 5. – Godišnja bilanca – stupac T – Revidirani iznos koji se naplaćuje fondovima; — Točki 5. – Godišnja bilanca – stupac V – red „Za naplatu”; — odjeljak koji se odnosi na Europski fond za regionalni razvoj, točka 1. – Financijski plan – Tablica 18a – red AP2 – stupac C – Stopa od – 75 % koja će se zamijeniti stopom od 85 %, u skladu s Odlukom C(2018)8890 final, pri čemu je Komisija obvezna ponovno izračunati, uzimajući u obzir stopu sufinanciranja od 85 %, iznose unesene u: — Točki 3. – Prilog 1. – red AP2, stupac F – Iznos koji se naplaćuje fondovima, i stupac F7 – iznos koji se naplaćuje fondovima plus već plaćeni iznos koji je ograničen na doprinos iz fonda; — Točki 4. – Izračun godišnje bilance – red AP2, stupac CA i stupac R – Iznos koji se naplaćuje fondovima; — Točki 5. – Godišnja bilanca – stupac T – Revidirani iznos koji se naplaćuje fondovima; — Točki 5. – Godišnja bilanca – stupac V – red „Za naplatu”;
—

poništi Odluku Europske komisije od 22. srpnja 2019. kojom je djelomično odbijen zahtjev tužiteljâ za produljenje – do 5. rujna 2019. ili do kraja kolovoza 2019. – roka za podnošenje primjedbi u kontekstu službenog istražnog postupka u predmetu SA. 39078 (2019/C) (ex 2014/N) – Financiranje projekta trajne veze u prolazu Fehmarn;
Tužba podnesena 9. kolovoza 2019. — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv EUIPO-a — Fontana Food (GRILLOUMI)

(predmet T-555/19)

(2019/C 328/77)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelj: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikozija, Cipar) (zastupnici: S. Malynicz QC, S. Baran, barrister i V. Marsland, solicitor)

Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

Druga stranka pred žalbenim vijećem: Fontana Food AB (Tyresö, Švedska)

Podaci o postupku pred EUIPO-om

Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije GRILLOUMI — prijava za registraciju br. 15 963 291

Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. svibnja 2019. u predmetu R 1355/2018-4

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi pobijanu odluku;

— naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

Tužbeni razlozi

— Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;
1.

Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava prilikom primjene članka 4. stavka 1. točke (a) Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.). S tim u vezi tužitelj smatra da je odluka Agencije za europski GNSS (GSA) od 20. svibnja 2019. — kojom mu je odbijen cjelovit pristup dokumentu „summary of 26 June 2017 by Mr [X]” — nezakonita jer se to odbijanje temeljilo na izuzeću povezanom sa zaštitom javne sigurnosti, navedenom u članku 4. stavku 1. točki (a) Uredbe br. 1049/2001 unatoč tomu što se predmetni dokument: — ne može povezati s aspektima javne sigurnosti jer se tiče problematike povezane s osobljem Agencije i — ne može kvalificirati kao [RESTREINT/RESTRICTED EU].
2.

Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava u primjeni članka 107. stavka 1. UFEU-a i/ili počinila očitu pogrešku u vrednovanju ili ocjeni usvajanjem manjkavog pristupa za analizu sustava CFC. Komisija je u uvodnim izjavama 124. do 126. pobijane odluke pogrešno tretirala odredbe poglavlja 9. dijela 9.A britanskog Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) iz 2010. kao vrstu odstupanja od opće naplate poreza iz poglavlja 5.
2.

Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava u primjeni članka 107. stavka 1. UFEU-a i/ili počinila očitu pogrešku u vrednovanju ili ocjeni usvajanjem manjkavog pristupa za analizu sustava CFC. Komisija je u uvodnim izjavama 124. do 126. pobijane odluke pogrešno tretirala odredbe poglavlja 9. dijela 9.A britanskog Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) kao vrstu odstupanja od opće naplate poreza iz poglavlja 5.
8.

Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pri određivanju iznosa potpore koji treba vratiti, gubici, olakšice ili izuzeća koja su bila dostupna tužitelju u vrijeme kad je zahtijevao GFE ili koja su trebala biti dostupna u to vrijeme da on nije zahtijevao GFE, trebaju biti uzeta u obzir čak i ako je pristup tim gubicima, olakšicama ili izuzećima sad zastario prema pravu Ujedinjene Kraljevine. Tužitelji tvrde da je to pravilno tumačenje uvodne izjave 203. pobijane odluke, ali u mjeri u kojoj to nije slučaj, pobijana je odluka pogrešna jer bi neuzimanje tih gubitaka, olakšica ili izuzeća u obzir dovelo do preračunavanja iznosa potpore koje bi dovelo do narušavanja u unutarnjem tržištu.
8.

Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pri određivanju iznosa potpore koji treba vratiti, gubici, olakšice ili izuzeća koja su bila dostupna tužitelju u vrijeme kad je zahtijevao GFE ili koja su trebala biti dostupna u to vrijeme da tužitelj nije zahtijevao GFE, trebaju biti uzeta u obzir čak i ako je pristup tim gubicima, olakšicama ili izuzećima sad zastario prema pravu Ujedinjene Kraljevine. Tužitelj tvrdi da je to pravilno tumačenje uvodne izjave 203. pobijane odluke, ali u mjeri u kojoj to nije slučaj, pobijana je odluka pogrešna jer bi neuzimanje tih gubitaka, olakšica ili izuzeća u obzir dovelo do preračunavanja iznosa potpore koje bi dovelo do narušavanja u unutarnjem tržištu.
—

prekine postupak u skladu s člankom 69. točkama (c) i (d) Poslovnika Općeg suda (Poslovnik), do konačne odluke u postupku povodom tužbe u predmetima T-365/16, T-420-17 i T-413/18 ili do njihova okončanja na drugi način;
C 305/68

Tužba podnesena 23. srpnja 2019. — Aldi protiv EUIPO-a (BBQ BARBECUE SEASON)

(predmet T-522/19)

(2019/C 305/78)

Jezik postupka: njemački

Stranke

Tužitelj: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen i M. Minkner, odvjetnici)

Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

Podaci o postupku pred EUIPO-om

Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije „BBQ BARBECUE SEASON” u crnoj, sivoj, bijeloj, narančastoj, svijetlonarančastoj i tamnonarančastoj boji — prijava za registraciju br. 17 879 203

Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. svibnja 2019. u predmetu R 1359/2018-5

Tužbeni zahtjevi

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi pobijanu odluku;

— naloži EUIPO-u snošenje troškova.

Tužbeni razlozi

— Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;
4.

Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da, u skladu s točkama 32. i 33. presude od 24. travnja 2001. u predmetu Miranda/Komisija (T-37/99, EU:T:2001:122), sudskom praksom iz predmeta Del Vaglio (predmet u kojemu je 12. listopada 2004. doneseno rješenje, Del Vaglio/Komisija, C-352/03 P EU:C:2004:613) i presudom od 15. ožujka 2011. u predmetu Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni/Europska komisija (F-28/10, EU:F:2011:23), tužiteljeva namjera dodjeljivanja trajne naravi središtu njegovih interesa, kao što je određivanje njegova mjesta uobičajenog boravišta, nije bila povezana s Belgijom, s obzirom na to da je on, među ostalim, tijekom svojeg referentnog razdoblja dao „Limosa izjavu”. On stoga ima pravo na punu naknadu za život u inozemstvu. Upozorava na činjenicu da se tuženik u svojem odgovoru pogrešno usredotočuje na tužiteljevu fizičku prisutnost u Belgiji.
C 312/32

Tužba podnesena 5. srpnja 2019. — Vodafone Group i dr. protiv Komisije

(predmet T-491/19)

(2019/C 312/27)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelji: Vodafone Group plc (Newbury, Ujedinjena Kraljevina), Vodafone Consolidated Holdings Ltd (Newbury), Vodafone Finance UK Ltd (Newbury) i Vodafone Jersey Dollar Holdings Ltd (St Helier, Jersey) (zastupnici: J. Gardiner, QC, I. Taylor, M. Lane i J. Holland, solicitors)

Tuženik: Europska komisija

Tužbeni zahtjev

Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

— poništi u cijelosti ili djelomično Odluku Komisije C(2019) 2526 final od 2. travnja 2019. u predmetu SA.44896 koju je Ujedinjena Kraljevina provela u odnosu na izuzeće financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC);

— u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova tužitelja u vezi s ovim postupkom.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

1. Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije navela odgovarajuće obrazloženje i da je počinila pogrešku koja se tiče prava jer je utvrdila da su pravila o kontroliranim stranim društvima (CFC) relevantni referentni sustav.

2. Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču činjenica i prava te nije navela odgovarajuće obrazloženje kad je utvrdila da izuzeće financiranja unutar grupacija (GFE) predstavlja odstupanje.

3. Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i nije navela odgovarajuće obrazloženje kad je utvrdila da GFE, u mjeri u kojoj se odnosi na značajne funkcije ljudi Ujedinjene Kraljevine, nije opravdan te je stoga selektivan.

4. Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i činjenica te nije pružila obrazloženje kad je utvrdila da GFE predstavlja prednost u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

5. Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kad je utvrdila da su neke osobe koje imaju pravo na GFE ostvarile prednost u usporedbi sa situacijom gdje se GFE ne primjenjuje.
—

poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 16. travnja 2019. o izračunu ex ante doprinosa jedinstvenom fondu za sanaciju za 2019. (SRB/ES/SRF/2019/10) („Decision of the Single Resolution Board of 16 April 2019 on the calculation of the 2019 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2019/10)”) uključujući Prilog, i to u svakom slučaju u dijelu u kojem se ta odluka, uključujući Prilog, odnosi na doprinos koji tužitelj mora platiti, kao i
C 270/30

Tužba podnesena 8. travnja 2019. — Le Comité de Douzelage de Houffalize protiv Komisije i EACEA-e

(predmet T-236/19)

(2019/C 270/32)

Jezik postupka: francuski

Stranke

Tužitelj: Le Comité de Douzelage de Houffalize (Houffalize, Belgija) (zastupnik: A. Kettels, odvjetnik)

Tuženici: Europska komisija i Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA)

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi i/ili izmjeni pobijani akt;

— utvrdi da tužitelj ima pravo da se prihvati njegov obrazac za pravni subjekt i, kao posljedicu, da mu se dodijeli sporno financiranje.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog svojoj tužbi protiv odluke Komisije C(2019) 572 final od 4. veljače 2019., kojom je odbijena tužiteljeva upravna žalba izjavljena protiv odluke EACEA-e od 25. lipnja 2018. da se tužitelju ne dodijele bespovratna sredstva povodom njegove prijave u okviru poziva na podnošenje prijava „Bratimljenje gradova 2017., drugi krug” (EACEA 36/2014), tužitelj ističe jedan žalbeni razlog. Taj žalbeni razlog temelji se na:

— povredi članka 131. stavka 2. Uredbe (EU, Euroatom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002;

— povredi načela zaštite legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti;

— povredi načela proporcionalnosti i zabrane proizvoljnosti;

— očitoj pogrešci u ocjeni;

— i nepostojanju odgovarajućeg, dostatnog i mjerodavnog obrazloženja, jer se pobijanom odlukom ocjenjuje da tužiteljeva legitimna očekivanja i pravna sigurnost nisu bila povrijeđena.

Zbog toga što, prema tužitelju, ta odluka nije odgovorila na precizni prigovor što ga je on u tom pogledu iznio. Naime, pruženi odgovori su ili bez ikakve veze s argumentima koje je tužitelj iznio u svojem zahtjevu za preispitivanje, ili su očito nedostatni u smislu opravdanja za odbijanje argumenta koji se odnosi na povredu načela zaštite legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti, ili su u svakom slučaju protivni dosegu tog načela.

Tužitelj smatra da se može pozvati na legitimno očekivanje da će biti priznat kao subjekt bez pravne osobnosti kojem se mogu dodijeliti bespovratna sredstva, čija dodjela mu je međutim bila odbijena. To legitimno očekivanje tužitelj ima na temelju odluka o dodjeli bespovratnih sredstava koje su mu dostavljene u razdoblju kada je već imao isti pravni oblik, to jest oblik udruge, na temelju toga što je njegova činjenična i pravna situacija bila istovjetna i toga što se pravna pravila koja se odnose na prihvatljivost subjekata bez pravne osobnosti nisu u međuvremenu promijenila. Stoga ne postoji nijedan razlog zbog kojeg bi se preispitalo to legitimno očekivanje i zauzeo drukčiji stav od onog zauzetog u prošlosti.
2.

Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da iznimke iz poglavlja 9. Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) nisu odstupanja. — Cilj pravila o kontroliranim stranim društvima je nametnuti naknadu kontroliranih stranih društava samo u odnosu na one sporazume koji predstavljaju visok rizik zloporabe ili prijetvornog preusmjeravanja. Ujedinjena Kraljevina izabrala je zakonodavnu tehniku s kojom je: (i) počela sa širokom i uključivom definicijom kontroliranih stranih društava i (ii) isključila veliku većinu dobiti koje proizlaze od kontroliranih stranih društava kako bi utvrdila usku kategoriju dobiti koje predstavljaju rizik zloporabe ili prijetvornog preusmjeravanja. Poglavlja 5. i 9. Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. djeluju zajedno kako bi utvrdili takve sporazume koji predstavljaju visok rizik od zloporabe ili prijetvornog preusmjeravanja. — Nadalje se tvrdi da je Komisija očito pogriješila kad je smatrala da navedene iznimke iz poglavlja 9. predstavljaju odstupanje jer se usmjerila na zakonodavnu tehniku koja se koristila, a ne na temeljne ciljeve mjere. — Prema mišljenju tužitelja, Komisija je također — pogrešno — smatrala da nije bilo relevantne razlike između Qualifying Loan Relationships (QLRs) (kvalificiranih kreditnih odnosa) i drugih odnosa. Vlada Ujedinjene Kraljevine u iznimno je dobroj poziciji da odredi koje vrste sporazuma predstavljaju visok rizik zloporabe ili prijetvornog preusmjeravanja. Smatra da je Komisija: a. počinila pogrešku koja se tiče prava s obzirom na to da nije odobrila vladi Ujedinjene Kraljevine odgovarajuću marginu prosudbe pri ocjenjivanju toga pitanja; i b. očito pogriješila pri ocjeni sporazuma u pitanju.
3.

Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 35. Uredbe (EU) 2018/1971, jer je Europska komisija odstupila od postupka utvrđenog za sudjelovanje regulatornih tijela trećih zemalja u BEREC-u. To je usto dovelo do donošenja pravnog akta bez ikakve pravne osnove i stvaranja pravnih obveza prema trećima, a da Komisiji nisu dodijeljene posebne ovlasti za to.
3.

Treći razlog odnosi se na nezakonitu primjenu od strane Europskog parlamenta, nacionalnog propisa koji je u suprotnosti s temeljnim načelima poretka Unije i, prvenstveno, s načelom zaštite legitimnih očekivanja. Povreda načela nadređenosti prava Unije. — Tužitelj u tom smislu ističe da je reformom doživotnih renti bivšim talijanskim zastupnicima ponovno ex post utvrđen iznos istih na potpuno nepredvidiv način, bez postupnosti i bez primjerenih zaštitnih klauzula i zato na težak način povređuje načelo zaštite legitimnih očekivanja koje pripada u temeljna načela europskog poretka. — Zbog tog razloga Europski parlament nije mogao provesti tu reformu: naime, prema općim načelima koja uređuju odnose između pravnih poredaka, prenošenje odredbi iz jednog pravnog poretka u drugi, nakon upućivanja (bilo da je ono dinamično ili uzajamno), nailazi na precizno protuograničenje: do upućivanja ne može doći tamo gdje je odredba poretka podrijetla u suprotnosti s temeljnim načelima odredišnog poretka. Nadalje, zbog nadređenosti europskog prava — što je temeljno načelo Unije — ako se nacionalni propis protivi europskoj odredbi, on se ne smije primjenjivati kako bi se osigurala ujednačena zaštita građana europskim pravom na čitavom teritoriju EU-a.
1.

Povreda članaka 14. do 16. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije koja je nedavno stupila na snagu u vezi s člankom 13. stavkom 2. UEU-a i općeg načela pravne sigurnosti U okviru prvog tužbenog razloga ističe se da se tuženikovo pojašnjenje iz članka 5. stavka 8. točaka (b) i (c) Priloga I. i II. Odluci br. 02/2019 što je kritični element mreže protivi temeljnoj strukturi članaka 14. do 16. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije koja se treba primjenjivati od 1. siječnja 2020. Člancima 14. do 16. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije uređuje se kako se unutarnja zagušenja mreže uzimaju u obzir pri izračunu prekograničnih kapaciteta trgovine. U skladu s člankom 16. stavkom 8. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije postoji neoboriva pretpostavka da nema diskriminacije prekograničnih tokova električne energije ako je za prekograničnu trgovinu na unutarnjim i prekograničnim elementima mreže na raspolaganje stavljen minimalni kapacitet od 70 % odnosnog elementa mreže. U skladu s člankom 16. stavkom 4. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije mjere redispečiranja ne moraju se primijeniti iznad minimalnog kapaciteta. Nadalje, pri poštovanju minimalnog kapaciteta zona trgovanja može se ponovno konfigurirati samo uz odobrenje odnosne države članice. Usto se minimalni kapacitet od 70 % uvodi postupno linearnom putanjom. Minimalni kapacitet od 70 % i linearna putanja uzimaju u obzir okolnost da unutarnji razvoj mreže treba vremena. Toj unutarnjoj strukturi protivi se članak 5. stavak 8. točke (b) i (c) Priloga I. i II. Odluci jer se minimalni kapacitet od 70 % može primijeniti na unutarnje elemente mreže samo ako operator prijenosnih sustava može dokazati da bi nova konfiguracija zone trgovanja ili više redispečiranja ili više razvoja mreže bilo neučinkovitije. Usto, kriterij učinkovitosti u skladu s člankom 5. stavkom 8. točkom (c) Priloga I. i II. oduzima učinak utvrđenom minimalnom kapacitetu od 70 % jer je praktički neispunjiv. Rano uzimanje u obzir korektivnih mjera u skladu s člankom 10. stavkom 4. drugim dijelom rečenice, stavkom 5. i člankom 16. stavkom 2. drugom rečenicom, stavkom 3. točkom (d) podtočkom (vii) Priloga I. te člankom 17. stavkom 3. točkom (d) podtočkom (vii) Priloga II. protivi se članku 16. stavku 4. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije prema kojem se sudionicima na tržištu na raspolaganje stavlja najveća razina kapaciteta.
2.

Drugi tužbeni razlog koji se temelji na tome da se uvrštavanje tužitelja temelji na očitoj pogrešci u ocjeni činjenica, s obzirom na to da je tuženik propustio iznijeti dokaze za navedene činjenice koje podupiru ili navodno podupiru obrazloženje donesenih mjera ili s obzirom na to da je tuženik na temelju tih činjenica došao do neosnovanih zaključaka.
2.

Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogrešno isključila tužitelja i time povrijedila članak 136. stavak 1. točku (c) Uredbe 2018/1046 i tužiteljeva prava obrane zbog toga što nije jasno navela što točno čini tešku povredu dužnosti. Usto, tužitelj navodi da je Komisija počinila pogrešku time što je navela da je tužitelj također isključen iz postupaka javne nabave koji su u tijeku, s obzirom na to da to ne proizlazi iz izreke sporne odluke; time što je isključila tužitelja zbog postupanja u vezi s pravima emitiranja i oglašavanja sportskih događanja u postupku javne nabave za pružanje usluga audiovizualnog izvještavanja o aktualnim pitanjima u Uniji, s obzirom na to da je riječ o različitim tržištima koja ne utječu jedno na drugo te je stoga moguće dokazati pouzdanost tužitelja u ugovorima za Europsku uniju; i time što je zaključila da tužitelja treba isključiti jer nije raspolagala dovoljnim dokazima za donošenje sporne odluke i jer se u sporazumu o nepokretanju kaznenog progona sklopljenom s ministarstvom pravosuđa Sjedinjenih Američkih Država ne navodi da su tužitelj ili njegov izvršni direktor krivi.