ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
34

U svrhu ispitivanja stvarne uporabe osporavanog žiga, žalbeno vijeće oslonilo se na sljedeće dokaze koje je podnijelo društvo Wedl & Hofmann, kako su opisani u pobijanoj odluci: – snimka ekrana s internetske stranice „www.testarossacafe.com”, koja sadržava informacije o lokacijama društva Wedl & Hofmann kao operatora niza „café-barova” u Europi, Aziji, na Bliskom istoku i u Egiptu; – dvije nogometne majice koje na prednjem dijelu imaju osporavani žig u ponešto izmijenjenom obliku; – tiskane verzije za oglasa i fotografija „café-barova” osporavanog žiga u Njemačkoj, Mađarskoj i Ujedinjenoj Kraljevini; – poruka elektroničke pošte iz veljače 2014., koja sadržava potvrdu narudžbe za reklamni oglas za „kavu” osporavanog žiga, u iznosu od 30000 eura, u časopisu The Body & Soul; – popis lokacija „café-barova” osporavanog žiga s poslovnim nastanom u Njemačkoj, Italiji, Mađarskoj, Austriji i Rumunjskoj od 2009.; – četiri tiskane verzije oglasa komercijalnog lanca Müller za „kavu” osporavanog žiga; – različite tablice nositelja osporavanog žiga u kojima se navodi pregled prodaje od 2009. do 2015. za proizvode obuhvaćene osporavanim žigom, posebno čaše od kartona, papirnate salvete, kavu, čaše, kapsule, olovke, pribor za jelo, pepeljare, upaljače, satove, privjeske i suncobrane, uz odgovarajuće podatke o količini i vrijednosti prihoda od prodaje distribuiranih proizvoda, kao i primatelji tih prodaja; – različite tablice nositelja osporavanog žiga u kojima se navode narudžbe i isporuke tekstila osporavanog žiga, od 2010. do 2012., s cijenama i primateljima; – različite fotografije „café-barova” osporavanog žiga; – popis, za Rumunjsku, proizvoda obuhvaćenih osporavanim žigom koji se prodaju različitim franšizama, osobito bombona, posuda, porculana, oglasa, torbi, suncobrana, znački i odjeće poput pregača, kapa ili polo majica, zajedno s podacima o odgovarajućim cijenama i količinama; – fotografija koja prikazuje dva upaljača s osporavanim žigom; – razmjena poruka elektroničke pošte između W. i F., kojima je potonji obavijestio W.-a da društvo Wedl & Hofmann ima telefonski broj od 1998. koji se može nazvati iz Njemačke, Francuske, Italije i Švicarske; – reklamna brošura osporavanog žiga u kojoj se, među ostalim, navodi podrijetlo i postupak izrade i proizvodnje kave osporavanog žiga. U toj se brošuri također predstavljaju kapsule kave i drugi proizvodi obuhvaćeni osporavanim žigom, kao što su šalice i čaše za kavu, aparati za kavu, posudice za šećer, žlice, pregače, polo majice, novčanici i papirnate salvete, koji svi nose osporavani žig; – brošura o franšizi osporavanog žiga koja opisuje koncept franšize te različite proizvode označene osporavanim žigom.
115

U tim okolnostima čini se da odluke Home Secretaryja mogu biti predmet sudskog postupka tako da, primjenom sudske prakse navedene u točkama 111. i 112. ove presude, treba smatrati da je to tijelo jednakovrijedno pravosudnom tijelu i stoga da je ono nadležno tijelo u smislu članka 1. stavka 4. Zajedničkog stajališta 2001/931, kao što to ističe i Vijeće, u skladu sa sudskom praksom koja se već nekoliko puta izjasnila u tom smislu (presude od 23. listopada 2008., People’s Mojahedin Organization of Iran/Vijeće, T‑256/07, EU:T:2008:461, t. 144., i od 16. listopada 2014., LTTE/Vijeće, T‑208/11 i T‑508/11, EU:T:2014:885, t. 120. do 123.).
1

Tužitelji, Jindal Saw Ltd, privatno društvo indijskog prava, i Jindal Saw Italia SpA, talijansko društvo koje pripada Jindal Sawu, posluju na području proizvodnje i prodaje, među ostalim, cijevi od duktilnog lijevanog željeza namijenjenih za indijsko tržište i za izvoz. Tijekom razdoblja koje je relevantno u ovom slučaju tri povezana društva prodavala su proizvode Jindal Sawa u Europskoj uniji, to jest osim Jindal Saw Italia, i Jindal Saw España SL i Jindal Saw Pipeline Solutions, UK (nazvan Jindal Saw UK) (u daljnjem tekstu, zajedno nazvani: prodajni subjekti Jindal Sawa).
256

No, u uvodnoj izjavi 338. pobijane uredbe, Komisija je naglasila značenje koje je pridodala postojanju sniženja cijene. U uvodnim izjavama 339. i 340. te uredbe, ona je zaključila da prodaja dotičnog proizvoda po cijenama koje su znatno niže od onih koje naplaćuje Unijina industrija, s obzirom na sniženje cijena za više od 30 %, objašnjava, s jedne strane, povećanje obujma prodaje i tržišnih udjela navedenog proizvoda, te, s druge strane, nemogućnost za navedenu industriju da poveća obujam svoje prodaje na tržištu Unije do razine koja bi osigurala održive razine dobiti. U uvodnoj izjavi 340. ona je usto utvrdila da je uvoz po cijenama kojima su se znatno snizile cijene te industrije uzrokovao znatan pad cijena na tržištu Unije te spriječio povećanje cijena do kojeg bi inače došlo da nije bilo tog uvoza, te je zaključila da je došlo do vremenskog poklapanja između navedenog uvoza po cijenama kojima su se znatno snizile cijene Unijine industrije i štete koju je pretrpjela ta industrija.
30

Valja istaknuti da u njemačkoj verziji osnovne uredbe potonji uvjet glasi: „der Einführer nach dem Ausmaß des Dumpings und der angeblichen oder festgestellten Schädigung von dem Dumping Kenntnis hatte oder hätte haben müssen”. U portugalskoj verziji, navodi se „o importador tivesse ou devesse ter tido conhecimento dessas práticas no que respeita à importância do dumping e do prejuízo alegados ou verificados”, a u engleskoj verziji stoji „the importer was aware of, or should have been aware of, the dumping as regards the extent of the dumping and the injury alleged or found”.
108

Isto vrijedi u ovoj situaciji, u kojoj je Komisija svoju privremenu kvalifikaciju mjere kao nove potpore u biti temeljila na analizi elemenata kojima je raspolagala, koja je očito pogrešna. Naime, odluka o pokretanju postupka, odnosno prva pobijana odluka nije bila opravdana, u pogledu pitanja postojanja nove potpore, legitimnim dvojbama s obzirom na stanje spisa, nego stajalištem potkrijepljenim pravnim rasuđivanjem kojim se ne može zakonito opravdati ta odluka, kao što to proizlazi iz točaka 63. do 102. ove presude. Načelnu prirodu Komisijina stajališta, prema kojem, među ostalim, progresivno oporezivanje koje se primjenjuje u okviru poreza na promet samo po sebi dovodi do selektivnih prednosti, potvrđuje uostalom činjenica da se njezino rasuđivanje bez velikih razlika pojavljuje u navedenoj odluci i konačnoj odluci, odnosno drugoj pobijanoj odluci.
9

U pobijanoj odluci Komisija je smatrala da subjekt u tržišnom gospodarstvu koji je u sličnoj situaciji kao i Gradsko vijeće grada Madrida ne bi sklopio Sporazum o namiri iz 2011. Ona je, kao prvo, utvrdila, uzimajući u obzir pravne nesigurnosti koje su postojale 2011. u pogledu pitanja je li navedeno gradsko vijeće odgovorno nadoknaditi tužitelju štetu nastalu zbog neprenošenja zemljišne čestice B-32 u skladu sa Sporazumom o provedbi iz 1998., da bi subjekt u tržišnom gospodarstvu u istoj situaciji prvo tražio pravni savjet prije sklapanja navedenog sporazuma u cilju utvrđivanja toga je li on stvarno odgovoran za to neizvršenje obveze. Komisija je pojasnila da to gradsko vijeće nije provelo takvo savjetovanje. Drugo, smatrala je da subjekt u tržišnom gospodarstvu u sličnoj situaciji kao i to gradsko vijeće ne bi prihvatio platiti tužitelju naknadu od 22693054,44 eura u skladu s takvim sporazumom jer taj iznos premašuje najveći stupanj njegove pravne odgovornosti za neizvršenje prijenosa navedene zemljišne čestice.
18

Drugo, kad je riječ o uvjetima za primjenu članka 107. stavka 1. UFEU‑a (uvodne izjave 111. do 117. pobijane odluke) Komisija je, kao prvo, navela da izuzeće od oporezivanja viška dobiti predstavlja državnu intervenciju koja joj se može pripisati i uzrokuje gubitak državnih sredstava s obzirom na to da to izuzeće dovodi do smanjenja poreza koji poduzetnici korisnici tog sustava duguju u Belgiji. Kao drugo, smatrala je da predmetni sustav može utjecati na trgovinu unutar Europske unije s obzirom na to da su se njime koristila multinacionalna društva koja svoje djelatnosti obavljaju u više država članica. Kao treće, Komisija je istaknula da predmetni sustav poduzetnike korisnike oslobađa troška koji bi inače morali snositi i da, slijedom toga, taj sustav narušava ili prijeti da će narušiti tržišno natjecanje jer jača financijski položaj tih poduzetnika. Kao četvrto, Komisija je smatrala da se predmetnim sustavom dodjeljuje selektivna prednost belgijskim subjektima tako da samo multinacionalne grupe poduzetnika kojima ti subjekti pripadaju od toga imaju koristi.
72

Tako je u točki 24. presude od 8. prosinca 2011., France Télécom/Komisija (C‑81/10 P, EU:C:2011:811), Sud utvrdio da je „taj posebni sustav oporezivanja, s obzirom na vlastita obilježja kako su opisana u točki 18. ove presude, mogao dovesti do oporezivanja France Télécoma po nižoj stopi od one koja bi se primjenjivala da je to društvo podlijegalo porezu na dobit prema sustavu iz općih propisa”. Da bi došao do tog zaključka, Sud je osobito naveo kako je nesporno da predmetni program može dovesti, i da je zaista doveo, do manjeg oporezivanja France Télécoma (točka 19.), u kontekstu u kojem je tužitelj svojim tužbenim razlogom kritizirao činjenicu da je Opći sud zaključio da je taj program povoljan sam po sebi, dok, prema njegovu mišljenju, on ovisi o vanjskim čimbenicima navedenog programa. Glede predmetnog programa, Sud je također istaknuo da on „u svim okolnostima” uključuje korist u obliku smanjene stope za troškove upravljanja (točka 20.), neovisno o drugim obilježjima programa vezanima uz izračun ponderirane prosječne stope i jedinstvene stope poreza na dobit koja, ovisno o činjeničnim okolnostima, odnosno lokaciji prostora ili zemljišta u različitim lokalnim zajednicama i poreznoj stopi koja se primjenjuje u navedenim zajednicama, također može pogodovati France Télécomu (točka 23.).
57

Prije svega valja istaknuti da argumenti koje je Kraljevina Švedska istaknula u okviru drugog dijela prvog tužbenog razloga zahtijevaju pojašnjenje određenog broja elemenata, bez kojih se ne može uvjerljivo odgovoriti na te argumente. Ti se elementi odnose, kao prvo, na pravni okvir na temelju kojeg se može dodijeliti autorizacija za uporabu posebno zabrinjavajuće tvari (vidjeti točke 58. do 62. ove presude). U tom kontekstu valja utvrditi je li Komisija pravilno izabrala članak 60. stavak 4. Uredbe br. 1907/2006 kao pravnu osnovu pobijane odluke (vidjeti točku 63. ove presude). Kao drugo, nameću se određena pojašnjenja u pogledu raspodjele zadaća povjerenih dionicima uključenim u postupak autorizacije iz članka 60. stavka 4. Uredbe br. 1907/2006, odnosno Komisiji, s jedne strane, i ECHA‑inim odborima, s druge strane (vidjeti točke 64. do 69. ove presude). Kao treće, potrebno je pružiti nekoliko uvodnih pojašnjenja o pojmu „alternative” kako je predviđen u Uredbi br. 1907/2006 (vidjeti točke 70. do 76. ove presude). Kao četvrto, u odgovoru na argumente Kraljevine Švedske valja dati niz pojašnjenja što se tiče tereta dokazivanja, kako je predviđen u članku 60. stavku 4. Uredbe br. 1907/2006, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 69. (vidjeti točke 77. do 79. ove presude). Kao peto, korisno je dodati određena razmatranja o načinu primjene tereta dokazivanja predviđenom tim dvjema odredbama (vidjeti točke 80. do 85. ove presude).
92

U tom pogledu, što se tiče pripisivosti tih mjera državi, tužitelji uz potporu Talijanske središnje banke tvrde ponajprije da su o FITD‑ovoj intervenciji u korist Tercasa odlučila FITD‑ova tijela upravljanja jednoglasnom odlukom svih predstavnika svojih članova, tek nakon što je to zatražio posebni povjerenik. Nijedno javno tijelo nije moglo natjerati FITD da poduzme intervenciju ako se ne bi smatralo da je to u skladu s interesom članova konzorcija. Usto, posebni povjerenik nastupao je u svojstvu BPB‑ova direktora i zakonskog zastupnika koji je FITD‑u samo uputio zahtjev za poduzimanje intervencije koji nije obvezivao konzorcij. Predstavnici Talijanske središnje banke sudjelovali su na FITD‑ovim sjednicama u svojstvu promatrača, bez ikakvog pa ni savjetodavnog prava glasa. Osim toga, prethodni kontakti s Talijanskom središnjom bankom i njezin neobvezujući poziv upućen FITD‑u da se pronađe uravnoteženo rješenje s BPB‑om odražavaju uobičajeni dijalog među zainteresiranim stranama. Naposljetku, odobrenje koje je Talijanska središnja banka dala za FITD‑ovu intervenciju ulazi u okvir njezine zakonom povjerene zadaće nadzora i supervizije kako bi se jamčilo dobro i razborito poslovanje banaka. To je odobrenje pristiglo 38 dana nakon što je FITD već odlučio provesti intervenciju i on je slobodno mogao odlučiti da neće nastaviti s njom.
188

Naposljetku, u vezi s petim prigovorom koji se temelji na tome da Komisija nije ni „precizirala, u obrazloženju [pobijane odluke], razloge zbog kojih nije smatrala obvezu doprinošenja fondu diskriminatornom”, treba napomenuti da uvodne izjave 10., 11. i 166. pobijane odluke glase kako slijedi: „(10) The Postal Law also defines the ‚services comprising universal postal services’ (hereinafter referred to as ‚inter‑changeable services’). According to Article 3(30) of the Postal Law, these services include ‚letter items and postal parcels with weight and dimensions defined for universal services and items for the blind, not provided by the operator designated to provide universal services subject to the obligation to provide universal services’. The inter‑changeable services do not comprise postal services consisting in the clearance, sorting, transport and delivery of courier items. (11) The Polish authorities confirm that these services are inter‑changeable with universal services according to recital 27 of the third Postal Directive, which reads: ‚In order to determine which undertakings may be required to contribute to a compensation fund, Member States should consider whether the services provided by such undertakings may, from a user’s perspective, be regarded as services falling within the scope of the universal service, as they display inter‑changeability to a sufficient degree with the universal service, taking into account the characteristics of the services, including added value features, as well as the intended use and the pricing. These services do not necessarily have to cover all the features of the universal service, such as daily delivery or complete national coverage.’ ”(166) If the uniform percentage indicator obtained is larger than 2 %, the contribution due by each operator is calculated as 2 % (the cap) of the relevant revenue of each service provider liable to contribute. Since this percentage indicator applies uniformly to all market participants, each operator contributes the same proportion of revenues in the segment of universal services and inter‑changeable service. As such, the contribution required from each operator can be considered non‑discriminatory.”
209

Međutim, okolnost da uvodne izjave 17. do 20. i 22. pobijane odluke glase isto kao i uvodne izjave 14. do 18. osnovnog dokumenta s informacijama ne znači, kao što to tvrdi i Komisija, da potonja institucija nije uzela u obzir objašnjenja koja je pružio tužitelj i da je time povrijedila njegovo pravo na saslušanje tijekom upravnog postupka. Kao što to navode glavne stranke, valja podsjetiti na mišljenje nezavisnog odvjetnika G. Slynna u predmetu Hasselblad/Komisija (86/82, EU:C:1983:204), u skladu s kojim ta okolnost zapravo upućuje na to da argumenti i dokazi koje je podnio tužitelj nisu mogli uvjeriti Komisiju te ih je ona stoga odbila. Osim toga, iz tužiteljeva dopisa od 15. siječnja 2016., upućenog Komisiji radi sažimanja sadržaja saslušanja od 13. siječnja 2016., proizlazi da je tužitelj primijetio da argumenti i dokumenti podneseni Komisiji, uključujući one podnesene nakon otkrivanja osnovnog dokumenta s informacijama, nisu bili takve prirode da bi uvjerili Komisiju da su ispunjena dva sporna uvjeta za stjecanje statusa novog proizvođača izvoznika predviđenog u članku 3. Konačne uredbe. Stoga ne može tvrditi da je Komisija jednostavno zanemarila informacije koje je primila.
10

Komisija je u pobijanoj odluci, kao prvo, smatrala da predmetna mjera, koju je dodijelio IVF, koristi državna sredstva te se može pripisati Kraljevini Španjolskoj. Kao drugo, korisnik potpore je tužitelj, a ne Fundación Hercules, koji je djelovao kao financijski instrument, posebice uzimajući u obzir cilj mjere koja je trebala olakšati financiranje povećanja tužiteljeva kapitala. Međutim, tužiteljeva financijska situacija u trenutku dodjele predmetne mjere bila je ona poduzetnika u teškoćama u smislu točke 10. podtočke (a) i točke 11. Smjernica Zajednice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama (SL 2004., C 244, str. 2.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 121.; u daljnjem tekstu: Smjernice za sanaciju i restrukturiranje). S obzirom na kriterije utvrđene u Obavijesti Komisije o primjeni članaka [107.] i [108. UFEU‑a] na državne potpore u obliku jamstava (SL 2008., C 155, str. 10.; u daljnjem tekstu: „Obavijest o jamstvima”), i s obzirom na tužiteljevu financijsku situaciju kao i uvjete državnog jamstva koje mu je dodijeljeno, Komisija je utvrdila postojanje neopravdane prednosti koja bi mogla narušiti tržišno natjecanje, ili prijeti da će ga narušiti, i utjecati na trgovinu među državama članicama. Nadalje, Komisija je u pobijanoj odluci kvantificirala element potpore navodno dodijeljene tužitelju na temelju referentne stope koja se primjenjuje u skladu s Obavijesti Komisije o reviziji metode za utvrđivanje referentnih i diskontnih stopa (SL 2008., C 14, str. 6.), u nedostatku moguće značajne usporedbe na temelju sličnih operacija provedenih na tržištu. Prilikom kvantifikacije sporne potpore, Komisija je smatrala da je vrijednost tužiteljevih dionica danih u zalog IVF‑u na ime protujamstva, bila blizu nule. Naposljetku, Komisija je u pobijanoj odluci smatrala da sporna potpora nije bila spojiva s unutarnjim tržištem, posebno s obzirom na načela i uvjete utvrđene u Smjernicama o sanaciji i restrukturiranju.
304

Kao drugo, budući da je Komisija stoga uredno dokazala da je tužitelj bio izravno uključen u tajne komunikacije u pogledu dvaju dijelova zabranjenog sporazuma između 3. listopada 2003. i 18. studenoga 2005. (vidjeti točku 296. ove presude), kao i tijekom dva mjeseca prije napuštanja tržišta abraziva 16. svibnja 2007. (vidjeti točke 297. do 303. ove presude), valja ispitati upućuje li nepostojanje dokaza o protutržišnim komunikacijama tijekom gotovo 16 mjeseci, od 18. studenoga 2005. do ožujka 2007., na to da je tužitelj u tom razdoblju stvarno prekinuo svoje sudjelovanje u zabranjenom sporazumu, kao što to on tvrdi (vidjeti točku 292. ove presude), nakon čega je nastavio ponovno sudjelovati u istoj povredi nekoliko mjeseci prije nego što je napustio tržište abraziva (vidjeti u tom smislu presudu od 15. rujna 2016., Philip Morris/Komisija, T‑18/15, neobjavljenu, EU:T:2016:487, t. 97.).
14

EUIPO i intervenijent tvrde da su određeni dokazi podneseni prvi put pred Općim sudom, to jest prilozi tužbi K6 do K12 te K14 i K15 i prilozi zahtjevu za održavanje rasprave K16 do K24, koji se odnose na razumijevanje ruskog jezika u Njemačkoj i u ostatku Unije, uključujući, posebno, baltičke države, na definiciju pojma „Пломбир” u internetskim rječnicima i upotrebu izraza „plombir” u opisne svrhe za označavanje sladoleda u Njemačkoj.
162

Međutim, Opći sud smatra da jednostavno poništenje ex tunc osporavanih odredbi može prouzročiti dvije vrste problema. Najprije, u „prošlosti”, odnosno između trenutka od kojeg se ispitivanja stvarnih emisija tijekom vožnje više nisu provodila samo „za potrebe praćenja” (na primjer, 1. rujna 2017. za homologaciju osobnih vozila i vozila za prijevoz putnika) i trenutka kada će ova presuda stupiti na snagu s obzirom na odredbe članka 60. drugog stavka Statuta Suda Europske unije, postojala je pravna nesigurnost u pogledu valjanosti dodijeljenih homologacija vozila ili odbijanja takvih protivnih homologacija tijekom tog razdoblja. Naime, nedostatak faktora sukladnosti CF onečišćujuće tvari za emisije dušikovih oksida može se tumačiti na način da se ne nameće nikakva vrijednost NTE u tom pogledu pri tim ispitivanjima ili, naprotiv, da znači da se trebaju primjenjivati granične vrijednosti koje su utvrđene za normu Euro 6 takve kakve jesu. U budućnosti, odnosno između trenutka kada će ova presuda stupiti na snagu i trenutka kada će Komisija ili Parlament i Vijeće, ovisno o slučaju, izvesti zaključke, pri čemu će pojasniti pravilo primjenjivo pri tim ispitivanjima, i dalje će postojati ista pravna nesigurnost. To bi moglo dovesti, ako kod tijela zaduženih za homologaciju vozila prevlada tumačenje prema kojem tijekom tog razdoblja nema graničnih vrijednosti emisija dušikovih oksida koje se ne mogu prekoračiti pri istim ispitivanjima, do toga da se vozilima koja čak u tom pogledu prekoračuju vrijednosti NTE emisija dušikovih oksida koje su utvrđene u pobijanoj uredbi dodijeli homologacija i stoga do nazadovanja u odnosu na ciljeve zaštite okoliša i zdravlja koji se nastoje ostvariti u tom području.
125

Istodobno, kao što to također pravilno tvrdi Vijeće, valja istaknuti da su ti dužnosnici na dopustu u interesu službe pod razumnim financijskim uvjetima. Naime, valja osobito podsjetiti na to da dotični dužnosnici primaju mjesečnu naknadu do kraja dopusta, čiji izračun, koji je pojašnjen u točki 92. ove presude, Opći sud ne smatra nerazumnim. Nadalje, kao što to proizlazi iz članka 42.c osmog stavka Pravilnika o osoblju, dotični dužnosnici mogu nastaviti uplaćivati doprinose u sustav mirovinskog osiguranja i tako povećavati iznos svoje mirovine. Uvjet desetogodišnjeg staža predviđen člankom 42.c Pravilnika o osoblju također pridonosi proporcionalnosti mjere predviđene tom odredbom, u smislu da, kao što to pravilno napominje Parlament, dovodi do toga da je primjena te mjere ograničena na dužnosnike čija je razina plaće i mirovinskih prava takva da ublažava financijske nepogodnosti dopusta. Naposljetku, važno je podsjetiti na to da, kao prvo, mjera predviđena člankom 42.c Pravilnika o osoblju podliježe svim uvjetima predviđenima prvim stavkom te odredbe, kao drugo, da njezina primjena nije obvezna za institucije, koje imaju široku marginu prosudbe u pogledu te primjene i, kao treće, da je ukupni godišnji broj dužnosnika na koje se ta mjera može primijeniti ograničen na 5 % od ukupnog broja dužnosnika svih institucija koji su umirovljeni prethodne godine (vidjeti točku 98. ove presude).
50

Međutim, prema sudskoj praksi, u kontekstu reforme Pravilnika o osoblju, pravo se smatra stečenim kada događaj na temelju kojeg ono nastaje nastupi prije zakonodavne izmjene, a to nije slučaj kod prava u odnosu na koje događaj na temelju kojeg ono nastaje ne nastupi tijekom važenja izmijenjenog zakonodavstva. Stoga, kada su, kao u ovom slučaju, dužnosnici do dana stupanja na snagu novog Pravilnika o osoblju imali samo pravo na promaknuće i kada je ono ovisilo o TZI‑jevoj odluci o promaknuću u razred AST 10 koju to tijelo još nije donijelo, u ovom slučaju na datum 1. siječnja 2014., takvi dužnosnici ne mogu isticati stečeno pravo radi zadržavanja prava na to promaknuće nakon tog datuma (vidjeti u tom smislu presude od 22. prosinca 2008., Centeno Mediavilla i dr./Komisija, C‑443/07 P, EU:C:2008:767, t. 63. do 65. i od 16. srpnja 2015., EJ i dr./Komisija, F‑112/14, EU:F:2015:90, t. 59.).
52

Međutim, prema sudskoj praksi, u kontekstu reforme Pravilnika o osoblju, pravo se smatra stečenim kada događaj na temelju kojeg ono nastaje nastupi prije zakonodavne izmjene, a to nije slučaj kod prava u odnosu na koje događaj na temelju kojeg ono nastaje ne nastupi za vrijeme važenja izmijenjenog zakonodavstva. Stoga, kada su, kao u ovom slučaju, dužnosnici do dana stupanja na snagu novog Pravilnika o osoblju imali samo pravo na promaknuće i kada je ono ovisilo o TZI‑jevoj odluci o promaknuću u viši razred koju to tijelo još nije donijelo, u ovom slučaju na datum 1. siječnja 2014., takvi dužnosnici ne mogu isticati stečeno pravo radi zadržavanja prava na to promaknuće nakon tog datuma (vidjeti u tom smislu presude od 22. prosinca 2008., Centeno Mediavilla i dr./Komisija, C‑443/07 P, EU:C:2008:767, t. 63. do 65. i od 16. srpnja 2015., EJ i dr./Komisija, F‑112/14, EU:F:2015:90, t. 59.).