Stoga Komisija u dovoljnoj mjeri ispunjava obvezu tereta dokazivanja koju ima prema članku 21. stavku 3. Uredbe br. 1107/2009, ako uspije dokazati da su, s obzirom na izmjenu regulatornog okvira, koja je dovela do postrožavanja uvjeta za odobrenje, podaci dobiveni u studijama provedenima u svrhu prvotnog odobrenja bili nedovoljni kako bi se uzeli u obzir svi rizici za pčele povezani s predmetnom aktivnom tvari, što se tiče, primjerice, određenih oblika izlaganja. Naime, načelom opreznosti nalaže se povlačenje ili izmjena odobrenja za aktivnu tvar ako postoje novi podaci kojima se opovrgava raniji zaključak prema kojem je ta tvar ispunjavala mjerila za odobrenje predviđena člankom 4. Uredbe br. 1107/2009. U tom kontekstu, dovoljno je samo da Komisija u skladu sa zajedničkim uređenjem prava dokazivanja podnese ozbiljne i uvjerljive indicije na temelju kojih se, bez isključivanja znanstvene nesigurnosti, može razumno sumnjati da predmetna aktivna tvar ne ispunjava navedena mjerila za odobrenje.

Kako bi mogla učinkovito ostvarivati ciljeve koji su joj dodijeljeni Uredbom br. 1107/2009 o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja, uzimajući u obzir složene tehničke procjene koja mora provoditi, Komisiji se mora priznati široka diskrecijska ovlast. To osobito vrijedi za odluke u području upravljanja rizikom koje Komisija mora donijeti u skladu s navedenom uredbom.

Usto, što se tiče utvrđivanja razine ranijih znanstvenih i tehničkih spoznaja, ranija razina spoznaja ne može biti ona koja neposredno prethodi objavi novih spoznaja, nego ona koja proizlazi iz prethodne procjene rizikâ u pogledu predmetne tvari. Naime, s jedne strane, ta je prethodna procjena stabilan referentni prag jer sadržava sažetak spoznaja koje su tada bile dostupne. S druge strane, kada bi se novost spoznaja odnosila na razinu spoznaja koja izravno prethodi njihovoj objavi, ne bi bilo moguće uzeti u obzir postupan razvoj znanstvenih i tehničkih spoznaja, čija svaka faza sama po sebi ne dovodi nužno do zabrinutosti, ali koje zajedno mogu do toga dovesti.

Naime, kako bi mogla utvrditi da više nisu ispunjeni uvjeti iz članka 4. Uredbe br. 1107/2009, osobito uzimajući u obzir cilj zaštite kojem ta uredba teži, Komisija mora moći pokrenuti ispitivanje iako je sumnja uzrokovana novim znanstvenim i tehničkim spoznajama relativno slaba. Ipak, to ne može značiti da je Komisija posve slobodna u svojoj ocjeni. Naime, pojam „nove znanstvene i tehničke spoznaje” ne može se shvatiti isključivo vremenski, nego ima i kvalitativan aspekt, koji je povezan s pridjevom „nov”, kao i s pridjevom „znanstven”. Iz toga slijedi da prag primjene članka 21. stavka 1. Uredbe br. 1107/2009 nije dosegnut ako se „nove spoznaje” odnose samo na puka ponavljanja ranijih spoznaja, nove pretpostavke bez čvrstog temelja i politička razmatranja bez znanstvene poveznice. Konačno, „nove znanstvene i tehničke spoznaje” stoga trebaju biti stvarno relevantne za ocjenjivanje zadržavanja uvjeta za odobrenje iz članka 4. Uredbe br. 1107/2009.

Kako bi Komisija mogla provesti preispitivanje odobrenja aktivne tvari na temelju članka 21. stavka 1. Uredbe br. 1107/2009 o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja dovoljno je da postoje nove studije (odnosno studije koje Europska agencija za sigurnost hrane (EFSA) ili Komisija još nisu uzele u obzir u okviru prethodne procjene predmetne tvari) čiji rezultati, u odnosu na spoznaje dostupne tijekom prethodne procjene, dovode do zabrinutosti u pogledu pitanja jesu li i dalje ispunjeni uvjeti za odobrenje iz članka 4. Uredbe br. 1107/2009 a da u toj fazi ne treba provjeriti je li ta zabrinutost stvarno osnovana, pri čemu tu provjeru treba provesti u okviru samog preispitivanja.

Slijedom toga, iako studije praćenja mogu otkriti indicije o postojanju rizika, one ne mogu, za razliku od terenskih studija, poslužiti za dokazivanje nepostojanja rizika.

Točkom 6.3.4. Komunikacije Komisije o primjeni načela opreznosti predviđa se provedba ispitivanja koristi i troškova djelovanja odnosno nedjelovanja. Nasuprot tomu, oblik i opseg tog ispitivanja nisu određeni. Iz te točke posebice uopće ne proizlazi da je dotično tijelo obvezno pokrenuti poseban postupak procjene koji dovodi, primjerice, do pisanog službenog izvješća o procjeni. Osim toga, iz tog teksta proizlazi da tijelo koje primjenjuje načelo opreznosti ima znatnu marginu prosudbe u pogledu metoda analize. Naime, iako se u Komunikaciji navodi da ispitivanje treba uključivati ekonomsku analizu, dotično tijelo svakako treba uzeti u obzir i neekonomska razmatranja. Štoviše, izričito se ističe da je moguće da se u određenim okolnostima ekonomska razmatranja trebaju smatrati manje važnima od drugih interesa koji se smatraju bitnima, te se kao primjer izričito navode interesi poput okoliša ili zdravlja.

Nadalje, ekonomsku analizu troškova i koristi ne treba provesti na temelju točnog izračuna troškova predviđenog djelovanja i nedjelovanja. Takve je točne izračune u većini slučajeva nemoguće provesti jer u kontekstu primjene načela opreznosti njihovi rezultati ovise o različitim varijablama koje su po definiciji nepoznate. Naime, kada bi sve posljedice nedjelovanja i djelovanja bile poznate, ne bi bilo potrebno primijeniti načelo opreznosti, nego bi se moglo odlučiti na temelju sigurnosti. Zaključno, zahtjevi iz Komunikacije o načelu opreznosti ispunjeni su ako je dotično tijelo stvarno imalo saznanja o pozitivnim i negativnim, ekonomskim i drugim učincima do kojih može doći predviđenim djelovanjem i nedjelovanjem, te ako ih je uzelo u obzir pri svojem odlučivanju. Nasuprot tomu, ti podaci ne moraju biti točno iskazani u brojkama ako to nije moguće ili ako bi to zahtijevalo neproporcionalne napore.

(t. 162., 163.)