Što se tiče sudskog nadzora pretpostavki provedbe načela proporcionalnosti, Europskoj agenciji za kemikalije (ECHA) treba priznati široku diskrecijsku ovlast u području koje od nje zahtijeva odabire političke, gospodarske i socijalne naravi i pri čemu je pozvana provoditi složene ocjene. Stoga na zakonitost takve mjere može utjecati samo očita neprikladnost mjere donesene u tom području u odnosu na cilj koji zakonodavac nastoji postići. S obzirom na uvodnu izjavu 16. Uredbe br. 1907/2006 o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH), zakonodavac je kao glavni cilj utvrdio prvi od tri cilja navedena u članku 1. stavku 1. te uredbe, odnosno cilj osiguranja visoke razine zaštite zdravlja ljudi i okoliša.

ECHA‑ina odluka koja nastavno na postupak iz članka 59. Uredbe br. 1907/2006 identificira akrilamid kao posebno zabrinjavajuću tvar ne povređuje načelo proporcionalnosti. Naime, kao prvo, takva je odluka prikladna za ostvarenje ciljeva koje nastoji postići Uredba br. 1907/2006 ako identifikacija neke tvari kao posebno zabrinjavajuće služi poboljšavanju informiranja javnosti i profesionalaca o postojećim rizicima i opasnostima te ako, posljedično, takvu identifikaciju treba smatrati instrumentom poboljšanja takve zaštite. Usto, budući da ništa ne upućuje na zaključak da su isključene druge uporabe akrilamida, osim kao intermedijera, ta tvar nije izuzeta iz glave VII. Uredbe br. 1907/2006 na temelju njezina članka 2. stavka 8. točke (b).

Kao drugo, navedena odluka ne prekoračuje granice onoga što je nužno za ostvarenje ciljeva koje nastoji postići Uredba br. 1907/2006 s obzirom na to da mogućnost izostanka djelovanja nije jednako prikladna mjera kao što je to identifikacija te tvari kao posebno zabrinjavajuće tvari. Isto vrijedi i kad je riječ o mjerama ograničavanja u vezi s uporabom akrilamida s obzirom na to da, kao što to proizlazi iz Priloga XVII. Uredbi br. 1907/2006, ograničenja donesena u skladu s postupkom utvrđenim u glavi VIII. navedene uredbe, koja su primjenjiva na proizvodnju, stavljanje na tržište i uporabu određenih opasnih tvari, mješavina i proizvoda, mogu biti u rasponu od nametanja posebnih uvjeta proizvodnje ili posebnih uvjeta za stavljanje tvari na tržište do potpune zabrane uporabe tvari. Čak i pod pretpostavkom da su mjere ograničavanja jednako prikladne za ostvarenje ciljeva koje nastoji postići ta uredba, one nisu same po sebi manje ograničavajuće u odnosu na identifikaciju tvari koja podrazumijeva samo obvezu informiranja. Također, postojeće zakonodavstvo u području zaštite radnika ne može biti prikladna i manje ograničavajuća mjera za ostvarenje ciljeva koje nastoji postići Uredba br. 1907/2006 u vezi s postupanjem s posebno zabrinjavajućim tvarima i, osobito, u odnosu na cilj postupne zamjene posebno zabrinjavajućih tvari s drugim prikladnim tvarima ili tehnologijama kada su potonje gospodarski i tehnološki održive. Naposljetku, identifikacija akrilamida kao posebno zabrinjavajuće tvari samo kada se ne koristi kao intermedijer također nije prikladna mjera jer je zakonodavac uspostavio posebna pravila o intermedijerima u članku 2. stavku 1. točki (c) i stavku 8. točki (b) Uredbe br. 1907/2006.

(t. 82.‑86., 88.‑93.)