ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
II.

a. Ako je odgovor na pitanje I. negativan, treba li članak 8. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da, u slučaju da zračni prijevoznik ne pruži usluge iz stavaka 1. i 2. navedenog članka, iz te odredbe proizlazi da putnik ima vlastito pravo na naknadu štete zbog neizvršenja navedenih usluga i, ako je tako, obuhvaća li to pravo također i povrat troškova preusmjeravanja do krajnjeg odredišta koje je putnik sam organizirao? aa. Ako je odgovor na pitanje a. potvrdan, treba li odbitak iz članka 12. stavka 1. druge rečenice Uredbe br. 1261/2004 primijeniti na pravo na naknadu štete zbog zamjenskog prijevoza koji je organizirao sam putnik? b. Ako je odgovor na pitanje I. potvrdan i nacionalno pravo sadržava odredbu na temelju koje zbog povrede obveze iz članka 8. uredbe putnik ima pravo od zračnog prijevoznika zahtijevati povrat troškova zamjenskog prijevoza koji je sam organizirao, primjenjuje li se odbitak iz članka 12. stavka 1. druge rečenice uredbe na to pravo na naknadu štete na temelju nacionalnog prava? c. Ako se potvrdi odbitak na temelju članka 12. stavka 1. druge rečenice Uredbe 261/2004, bilo na temelju točke II.a. ili točke II.b., treba li članak 12. tumačiti na način da se navedeni odbitak primjenjuje automatski, a da se stranka koja je obvezna naknaditi štetu ne mora na to pozvati?
HR Službeni list Europske unije C 151/21

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. ožujka 2017. uputio High Court of Justice (Chancery Division) (Ujedinjena Kraljevina) – Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK) koji posluje pod nazivom „Mylan” protiv Gilead Sciences Inc.

(Predmet C-121/17)

(2017/C 151/28)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (Chancery Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK) koji posluje pod nazivom „Mylan”

Tuženik: Gilead Sciences Inc.

Prethodno pitanje

Na temelju kojih kriterija je moguće odlučiti je li „proizvod zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi” u smislu članka 3. točke (a) Uredbe br.469/2009 (1)?

(1) Uredba (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (SL 2009., L 152, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 166.)
4.

Je li s člankom 2. stavkom 4. u vezi s člankom 2. stavkom 3. točkom (a), člankom 2. stavkom 3. točkom (b) podtočkom i. i člankom 2. stavkom 1. Direktive 98/59/EZ spojivo to da se na radnike – koji u sudskom postupku zahtijevaju utvrđenje nezakonitosti njihovog otkaza do kojeg je došlo u okviru kolektivnog otkazivanja, pri čemu se pozivaju na to da se poslodavac koji je dao otkaz nije pravilno posavjetovao s predstavnicima radnika – stavi teret iznošenja činjenica i dokaza koji prelazi puko navođenje indicija o kontroli?
HR Službeni list Europske unije C 129/7

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2017. uputio Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Ujedinjena Kraljevina) – Secretary of State for the Home Department protiv Rozanne Banger

(Predmet C-89/17)

(2017/C 129/09)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Secretary of State for the Home Department

Tuženik: Rozanne Banger

Prethodna pitanja

1. Primjenjuju li se načela iz odluke u predmetu Immigration Appeal Tribunal i Surinder Singh, ex parte Secretary of State for the Home Department (C-370/90) [1992.] na način da od države članice zahtijevaju da izda dozvolu boravka ili, podredno, omogući njezino pribavljanje osobi koja nije građanin Unije i nevjenčani je partner građaninu Unije koji se, ostvarivši svoje pravo na temelju Ugovora na slobodno kretanje radi zaposlenja u drugoj državi članici, vrati zajedno s takvim partnerom u državu članicu svojeg državljanstva?

2. Podredno, postoji li obveza izdavanja takve dozvole boravka ili, podredno, omogućavanja njezina pribavljanja na temelju Direktive 2004/38 Europskog parlamenta i Vijeća (1) o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica (u daljnjem tekstu: Direktiva)?

3. Ako odluka o odbijanju izdavanja dozvole boravka nije utemeljena na iscrpnom ispitivanju osobnih okolnosti podnositelja zahtjeva i nije opravdana prikladnim ili dostatnim razlozima, je li takva odluka nezakonita jer povređuje članak 3. stavak 2. Direktive?

4. Je li u skladu s Direktivom pravilo nacionalnog prava prema kojem nije moguće podnijeti žalbu sudu protiv odluke izvršnog tijela kojom se odbija izdati boravišna iskaznica osobi koja tvrdi da je član šire obitelji?

(1) Direktiva 2004/38 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42. i ispravak u SL-u 2016., L 87, str. 36.)
HR Službeni list Europske unije C 129/10

Tužba podnesena 22. veljače 2017. – Europska komisija protiv Helenske Republike

(Predmet C-93/17)

(2017/C 129/12)

Jezik postupka: grčki

Stranke

Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Bouchagiar i B. Stromsky)

Tuženik: Helenska Republika

Tužbeni zahtjev

— Utvrditi da Helenska Republika nije ispunila svoje obveze iz navedene presude i članka 260. stavka 1. UFEU-a jer nije donijela mjere za izvršenje presude Suda od 28. lipnja 2012., Komisija/Grčka, C-485/10, EU:C:2012:395;

— Helenskoj Republici naložiti da Komisiji na račun „Vlastita sredstva Europske unije” uplati novčanu kaznu od 34 974 eura za svaki dan zakašnjenja u izvršenju presude Suda od 28. lipnja 2012., Komisija/Grčka, C-485/15, EU:C:2012:395, počevši od dana objave presude u ovome predmetu a zaključno do dana kad će biti izvršena presuda od 28. lipnja 2012.;

— Helenskoj Republici naložiti da Komisiji na račun „Vlastita sredstva Europske unije” uplati paušalni iznos u visini umnoška dnevnog iznosa od 3 828 eura i broja dana proteklih od objave presude od 28. lipnja 2012. zaključno do dana otklanjanje povrede odnosno, u slučaju neotklanjanja povrede, zaključno do dana kad će biti objavljena presude u ovom predmetu;

— Helenskoj Republici naložiti snošenje troškova.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

Europska komisija donijela je 2. lipnja 2008. Odluku 2009/610/EZ o mjerama C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 I CP 133/05) koje je Grčka provela u korist Hellenic Shipyardsa. U toj je odluci Komisija zaključila da su određene državne potpore odobrene u korist Hellenic Shipyardsa nespojive s unutarnjim tržištem te je naložila povrat navedenih potpora zajedno s kamatama tekućim do trenutka u kojem bude izvršen cjelokupni povrat državnih potpora.

Dana 8. listopada 2010. Komisija je pokrenula postupak pred Sudom zbog povrede članka 108. stavka 2. UFEU-a (predmet C-485/10). Sud je 28. lipnja 2012. zaključio da je nedonošenjem u propisanom roku svih potrebnih mjera za izvršenje Komisijine odluke te nedostavljanjem Komisiji u propisanom roku informacija nabrojanih u članku 19. te odluke, Helenska Republika prekršila svoje obveze iz članaka 2., 3., 5., 6., 8., 9., i 11. do 19. predmetne odluke.

Nedonošenjem mjera za izvršenje presude Suda od 28. lipnja 2012. Helenska Republika prekršila je svoje obveze iz navedene presude i članka 260. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
—

poništi Odluku Komisije od 1. listopada 2014. o državnoj potpori SA.27408 ((C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009)) koju je Kraljevina Španjolska dodijelila radi uvođenja zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima Kastilja-La Manche;
11.

Treba li tužbu podnijeti belgijskim sudovima, konkretno tribunalu de Kortrijk, u skladu s člankom 25. stavkom 1. Uredbe 1215/2012 (na temelju njezina članka 5. stavka 1.), s obzirom na to da su u točki 20. općih uvjeta koji se primjenjuju na sve prodaje druge stranke u postupku žalitelju obje strane sklopile pisani sporazum o nadležnosti koji je pravovaljan prema belgijskom pravu, u skladu s kojim su „za sve sporove, neovisno o njihovoj prirodi, isključivo nadležni sudovi Kortrijka” („any dispute of any nature wathsoever shall be the exclusive jurisdiction of the courts of Kortrijk”)?
HR Službeni list Europske unije C 78/15

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2016. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) – Grenville Hampshire protiv The Board of the Pension Protection Fund

(Predmet C-17/17)

(2017/C 078/21)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal

Stranke glavnog postupka

Žalitelj: Grenville Hampshire

Druga stranka u postupku: The Board of the Pension Protection Fund

Prethodna pitanja

1. Zahtijeva li se člankom 8. Direktive 80/987/EEZ (1) (zamijenjenim člankom 8. Direktive 2008/94/EZ (2)) da države članice osiguraju da svaki zaposlenik dobije barem 50 % vrijednosti svojih stečenih prava na davanja za starost u slučaju da njegov poslodavac postane insolventan (uz jedinu iznimku slučajeva zlouporabe, na koje se primjenjuje članak 10. točka (a) te direktive)?

2. Podredno, ovisno o činjeničnoj ocjeni nacionalnih sudova, je li prema članku 8. Direktive 80/987/EEZ dostatno da država članica ima sustav zaštite u okviru kojeg zaposlenici u pravilu dobiju više od 50 % vrijednosti svojeg stečenog prava na davanja za starost, ali neki pojedinačni zaposlenici primaju manje od 50 % zbog: (i) financijskog ograničenja iznosa novčane naknade koja se isplaćuje zaposlenicima (osobito zaposlenicima koji u trenutku poslodavčeve insolventnosti prema svojem mirovinskom sustavu još nisu napunili uobičajenu starosnu dob za stjecanje prava na odlazak u mirovinu); i/ili (ii) pravila kojima se ograničavaju godišnja povećanja novčane naknade koja se isplaćuje zaposlenicima ili godišnje usklađivanje njihovih prava prije dobi za stjecanje prava za odlazak u mirovinu?

3. Ima li članak 8. Direktive 80/987/EEZ izravan učinak u okolnostima ovog predmeta?

(1) Direktiva Vijeća 80/987/EEZ od 20. listopada 1980. o usklađivanju zakonodavstva država članica o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca (SL 1980., L 283, str. 23.).

(2) Direktiva 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca (SL 2008., L 283, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 128.)
HR Službeni list Europske unije C 78/15

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. siječnja 2017. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs protiv DPAS Limited

(Predmet C-5/17)

(2017/C 078/20)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Stranke glavnog postupka

Žalitelj: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Druga stranka u postupku: DPAS Limited

Prethodna pitanja

S obzirom na članak 135. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) (Direktiva o PDV-u) i tumačenja te odredbe koja je pružio Sud u predmetima AXA, Bookit II i NEC, Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) upućuje Sudu sljedeća prethodna pitanja:

(1) Je li usluga, poput one koju pruža porezni obveznik u ovom predmetu i koja se sastoji u tome da na temelju naloga za izravno terećenje porezni obveznik prenese novac s bankovnog računa pacijenta pacijentovu zubaru i osiguravatelju, po odbitku svoje naknade, pružanje usluga prijenosa ili plaćanja koje je izuzeto od PDV-a u smislu članka 135. stavka 1. točke (d) Direktive o PDV-u? Konkretno, je li na temelju presuda u predmetima Bookit II i NEC moguće zaključiti da se izuzeće od plaćanja PDV-a u članku 135. stavku 1. točki (d) ne primjenjuje na uslugu, poput one koju pruža porezni obveznik u ovom predmetu i prilikom koje porezni obveznik ne tereti sâm račune kojima upravlja ili na njih uplaćuje sredstva, već koja je bitna za taj prijenos, kada dođe do prijenosa sredstava? Ili se na temelju presude u predmetu AXA može doći do suprotnog zaključka?

(2) Koja relevantna načela valja primijeniti radi utvrđenja spada li usluga poput one koju pruža porezni obveznik u ovom predmetu u područje primjene „naplate dugova” u smislu članka 135. stavka 1. točke (d)? Osobito, ako (kao što je Sud presudio u predmetu AXA u odnosu na istovjetnu ili vrlo sličnu uslugu) takva usluga čini naplatu dugova kad se pruža osobi kojoj se duguje plaćanje (odnosno u ovom predmetu zubarima, kao što je to u predmetu AXA), predstavlja li ona i naplatu dugova ako je pružena osobi koja duguje plaćanje (u ovom predmetu pacijentima)?

(1) Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)
HR Službeni list Europske unije C 95/6

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. siječnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Fédération des entreprises de la beauté protiv Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

(Predmet C-13/17)

(2017/C 095/12)

Jezik postupka: francuski

Sud koji je uputio zahtjev

Conseil d'État

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Fédération des entreprises de la beauté

Tuženici: Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

Prethodna pitanja

1. Odnosi li se priznavanje jednakovrijednosti osposobljavanja koje države članice mogu provesti primjenom članka 10. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o kozmetičkim proizvodima (1) samo na osposobljavanja provedena u trećim zemljama izvan Europske unije?

2. Ovlašćuju li odredbe članka 10. stavka 2. Uredbe državu članicu da odredi discipline koje se mogu smatrati „sličnima” medicini, farmaciji odnosno toksikologiji i razine kvalifikacija koje ispunjavaju uvjete iz Uredbe?

3. U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje, prema kojim se kriterijima discipline mogu smatrati „sličnima” medicini, farmaciji odnosno toksikologiji?

(1) SL L 342, str. 59. (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 27., str. 152.)
4.

Međutim, navedena pretpostavka očigledno je pogrešna. To očigledno proizlazi iz dokumenata koji prileže spisu koji jasno pokazuju da relevantna javnost zamjećuje veliko slovo „G” na spornom žigu, kao što navode rezultati ankete koju je priložilo društvo Gucci o tome kako javnost zamjećuje sporni žig. To očigledno iskrivljavanje činjenica i dokaza utjecalo je na to kako je Opći sud ocijenio prijavu za registraciju društva Gucci: da je Opći sud utvrdio da mjerodavna javnost – ili barem njezin dio – zamjećuje sporni žig kao kombinaciju velikih slova „G”, on ne bi mogao isključiti sličnost između sukobljenih žigova te, slijedom navedenog, primjenu članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.
4.

Međutim, navedena pretpostavka očigledno je pogrešna. To očigledno proizlazi iz dokumenata koji prileže spisu koji jasno pokazuju da relevantna javnost zamjećuje veliko slovo „G” kod spornog žiga, kao što navode rezultati ankete koju je priložilo društvo Gucci o tome kako javnost zamjećuje sporni žig. To očigledno iskrivljavanje činjenica i dokaza utjecalo je na to kako je Opći sud ocijenio prijavu za registraciju društva Gucci: da je Opći sud utvrdio da mjerodavna javnost – ili barem njezin dio – zamjećuje sporni žig kao kombinaciju velikih slova „G”, on ne bi mogao isključiti sličnost između sukobljenih žigova te, slijedom navedenog, primjenu članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.
HR Službeni list Europske unije C 104/27

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2016. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Peter Valach i dr. protiv Waldviertler Sparkasse Bank AG i dr.

(Predmet C-649/16)

(2017/C 104/40)

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Oberster Gerichtshof

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Peter Valach, Alena Valachová, Europa SC ZV II a.s., Europa SC LV a.s., VAV Parking a.s., Europa SC BB a.s., Byty A s.r.o.

Tuženici: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s., Stadt Banská Bystrica

Prethodna pitanja

Treba li članak 1. stavak 2. točku (b) Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti na način da se tužba koja se temelji na odštetnom zahtjevu zbog izvanugovorne odgovornosti za štetu podnesena protiv članova odbora vjerovnika zbog njihovog protupravnog glasovanja o nacrtu financijskog prestrukturiranja u postupku zbog insolventnosti koju su podnijeli imatelji poslovnih udjela u društvu koje je stečajni dužnik, kao što su prvi i drugi tužitelj, i projektnih društava koja su imala poslovne odnose s dužnikom u stečaju, kao što su tužitelji od tri do sedam, odnosi na insolventnost u smislu članka 1. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 1215/2012 i stoga ne spada u materijalno područje primjene te uredbe?

(1) SL L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.)
3.

Mora li porezna uprava nadležna za platitelja predujma istome naknaditi porez na promet, ako on od primatelja predujma ne može povratiti predujam? Ako je odgovor potvrdan, mora li do toga doći u postupku utvrđivanja ili je za to dovoljan poseban postupak na osnovi pravičnosti?
HR Službeni list Europske unije C 86/6

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2016. uputio Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) – X BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

(Predmet C-631/16)

(2017/C 086/08)

Jezik postupka: nizozemski

Sud koji je uputio zahtjev

Rechtbank Noord-Holland

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: X BV

Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

Prethodna pitanja

1. Je li valjana Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1647 (1) оd 13. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama koju proizvode [društvo A] Ltd, i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14?

2. Je li valjana Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1731 (2) оd 28. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode trgovačka društva [društvo I] Ltd (Kina), te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14?

3. Ako se na prvo i/ili drugo pitanje mora dati niječan odgovor, da li to znači da plaćene pristojbe zajedno s kamatama treba vratiti tužitelju?

4. Ako se na treće pitanje treba dati potvrdan odgovor, kako treba obračunati te kamate?

(1) Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1647 оd 13. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama koju proizvode trgovačka društva Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. i njegovo povezano trgovačko društvo Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2016., L 245, str. 16.).

(2) Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1731 оd 28. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode trgovačka društva General Footwear Ltd (Kina), Diamond Vietnam Co Ltd i Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2016., L 262, str. 4.).
5.

Je li sukladno članku 4. Direktive 2011/95 u vezi s njezinom uvodnom izjavom 36. i članku 31. stavku 1. Direktive 2013/32 dopuštena nacionalna sudska praksa jedne države članice kojom se: a) nadležna tijela obvezuje da zahtjeve za međunarodnu zaštitu članova iste obitelji ispituju u zajedničkom postupku, ako se ti zahtjevi obrazlažu istim činjenicama, odnosno konkretnije tvrdnjom da je samo jedan član obitelji izbjeglica; b) nadležna tijela obvezuje da postupke o zahtjevima za međunarodnu zaštitu koje su postavili oni članovi obitelji koji osobno ne ispunjavaju pretpostavke za takvu zaštitu obustave do okončanja postupka o zahtjevu člana obitelji koji je podnesen s obrazloženjem da je dotični izbjeglica u smislu članka 1. odjeljka A ženevske Konvencije o izbjeglicama; je li ova sudska praksa dopuštena također i zbog razmatranja u vezi s najboljim interesom djeteta, održavanjem obiteljskog jedinstva, i poštivanjem prava na privatni i obiteljski život, kao i prava na ostanak u državi članici do ispitivanja zahtjeva, i to na temelju članaka 7., 18. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, uvodnih izjava 12. i 60. kao i članka 9. Direktive 2013/32, uvodnih izjava 16., 18. i 36., kao i članka 23. Direktive 2011/95, i uvodnih izjava 9., 11. i 35., kao i članaka 6. i 12. Direktive 2013/33/EU (3) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu?
2.

U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: Je li riječ o ograničenju prava građana Unije da se slobodno kreću i borave na državnom području država članica, kako su zajamčena člancima 20. i 21. UFEU-a, ako priznavanje prava na davanje poput osobne pomoći na temelju Zakona o uslugama za osobe s posebnim potrebama nije posebno uređeno u inozemstvu i ako se pretpostavke za priznavanje prava na to davanje tumače na način da se ne priznaje pravo na osobnu pomoć u drugoj državi članici u kojoj dotična osoba pohađa trogodišnji diplomski studij? — Je li za odlučivanje u predmetu relevantno to da se dotičnoj osobi u Finskoj može priznati pravo na davanje poput osobne pomoći u drugoj općini izvan one u kojoj ima prebivalište, primjerice ako ta osoba studira u drugoj općini? — Jesu li za odlučivanje u predmetu s gledišta prava Unije relevantna prava koja proizlaze iz članka 19. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom?