C 378/46

Tužba podnesena 29. rujna 2020. – Tirrenia di navigazione protiv Komisije

(Predmet T-601/20)

(2020/C 378/56)

Jezik postupka: talijanski

Stranke

Tužitelj: Tirrenia di navigazione SpA (Roma, Italija) (zastupnici: B. Nascimbene i F. Rossi Dal Pozzo, odvjetnici)

Tuženik: Europska komisija

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi pobijanu odluku u odnosu na članak 1. stavak 3.;

— podredno, poništi članak 2. odluke kojim se nalaže povrat navodnih potpora, proglašavajući da takav povrat odmah stupa na snagu i proizvodi učinak;

— naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

Ovom se tužbom traži poništenje Odluke Komisije C(2020) 1108 od 2. ožujka 2020., u vezi s državnom potporom C 64/99 (ex NN 68/99) koju je Italija provela u korist brodarskih društava Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar i Toremar (Gruppo Tirrenia), u dijelu u kojem su u članku 1. stavku 3. potpore dodijeljene društvu Adriatica za razdoblje od siječnja 1992. do srpnja 1994., u odnosu na liniju Brindisi/Corfù/Igoumenitsa/Patrasso proglašene nespojivim s unutarnjim tržištem i nezakonitima i, u kojem se u članku 2. Italiji nalaže da provede povrat potpore od korisnika.

U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

1. Prvi tužbeni razlog, temelji se na postupovnim povredama u vezi s rokom zastare za povrat potpora koje se smatraju nezakonitim i nespojivim. — U tom pogledu se ističe da je svojom odlukom tuženik povrijedio članak 17. Postupovne uredbe (Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije) u skladu s kojim ovlasti Komisije u vezi s povratom potpora podliježu roku zastare od deset godina. Tužitelj tvrdi da je taj rok prekoračen.

2. Drugi tužbeni razlog, temelji se na pogrešnoj primjeni propisa u području državnih potpora, pogrešnoj kvalifikaciji potpore kao nove, nezakonitosti odluke kojom se državna potpora proglašava novom i nespojivom, te na povredi obveze obrazlaganja i načela proporcionalnosti. — U tom pogledu se ističe da je tuženik pogrešno kvalificirao subvencije za obveze pružanja javnih usluga (PSO) dodijeljene društvu Adriatica kao nove potpore. Za tužitelja, financiranje obveza pružanja javnih usluga koje je preuzelo društvo Adriatica ulazi u sustav potpora koji je uspostavljen 1936. i naknadne izmjene takvog sustava potpora nisu izmijenile njegovu stvarnu prirodu, mijenjajući ga u novi sustav potpora. — Tuženik je osim toga pogrešno kvalificirao subvencije za PSO dodijeljene društvu Adriatica za razdoblje od siječnja 1992. do srpnja 1994., u vezi s linijom Brindisi/Corfù/Igoumenitsa/Patrasso, nespojivima s unutarnjim tržištem. Tuženik smatra da nespojivost potpore dodijeljene društvu Adriatica proizlazi iz sudjelovanja tog društva u tom razdoblju, u sporazumu o određivanju cijena koje treba primijeniti na gospodarska vozila također na liniji Brindisi/Corfù/Igoumenitsa/Patrasso. — Tužitelj u odnosu na drugi razlog iznosi da tuženik nije na odgovarajući način ispunio obvezu obrazlaganja koju ima u skladu sa zahtjevima koji proizlaze iz članka 296. stavka 2. UFEU-a i članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Za tužitelja pobijana odluka stoga sadržava nedostatak u obrazloženju takve prirode da sprečava Opći sud u vršenju kontrole zakonitosti. — Tužitelj također ističe povredu načela proporcionalnosti.