U području izvanugovorne odgovornosti Unije, kad institucija o kojoj je riječ ima znatno smanjen ili nema nikakav diskrecijski prostor, obična povreda prava Unije dostatna je za utvrđivanje postojanja dovoljno ozbiljne povrede pravnog pravila koje ima za cilj dodjeljivanje prava pojedincima. Međutim, ne postoji nikakva automatska veza između, s jedne strane, nepostojanja diskrecijske ovlasti predmetne institucije i, s druge strane, kvalifikacije dovoljno ozbiljne povrede prava Unije. Naime, iako ima odlučujući karakter, doseg diskrecijske ovlasti predmetne institucije nije isključivi kriterij. Samo utvrđenje nepravilnosti koju u sličnim okolnostima razborito i savjesno administrativno tijelo ne bi počinilo, može dovesti do izvanugovorne odgovornosti Unije. Stoga je na sudu Unije, nakon što utvrdi, najprije, je li predmetna institucija raspolagala marginom prosudbe, da uzme u obzir složenost situacije koju treba urediti, teškoće u primjeni ili tumačenju tekstova, stupanj jasnoće i preciznosti povrijeđenog pravila te je li počinjena pogreška bila namjerna ili neoprostiva.

U vezi s time, Komisija je donošenjem Odluke 2005/760, u izvršavanju svoje diskrecijske ovlasti kojom raspolaže na temelju članka 18. stavka 1. Direktive 91/496 o utvrđivanju načela o organizaciji veterinarskih pregleda životinja koje se unose u Zajednicu iz trećih zemalja, zbog nedostatka obrazloženja i konkretnih činjenica dovoljno potkrijepljenih sa znanstvenog stajališta, koje bi mogle opravdati cjeloviti pristup u spomenutoj Odluci te osobito nedostatka što iscrpnije znanstvene procjene rizika, povrijedila svoju obvezu dužne pažnje te, posljedično, pravno pravilo kojim se dodjeljuju prava pojedincima, postupajući na način na koji ne bi postupala savjesna institucija, u istovjetnim okolnostima. Ta povreda načela dužne pažnje dovoljno je ozbiljna da dovodi do izvanugovorne odgovornosti Unije u pogledu nezakonitog donošenja 2005/760.

Načelo predostrožnosti opće je načelo prava Unije koje dotičnim tijelima nameće obvezu da u preciziranom okviru izvršavanja nadležnosti koje su im dodijeljene relevantnim propisima poduzmu prikladne mjere u svrhu sprečavanja potencijalnih opasnosti za javno zdravlje, sigurnost i okoliš, dajući prednost zahtjevima koji su povezani sa zaštitom tih interesa pred gospodarskim interesima i to ne čekajući da se u potpunosti i u punoj težini ostvare rizici za to zdravlje. Konkretno, kad se pokaže nemogućim sa sigurnošću utvrditi postojanje ili opseg navodnog rizika zbog nedovoljnih, neuvjerljivih ili nepreciznih rezultata provedenih studija, a u slučaju njegova ostvarenja postoji vjerojatnost nastanka stvarne štete za javno zdravlje, to načelo opravdava donošenje objektivnih mjera ograničavanja.

Kad je riječ o zaštitnoj mjeri na temelju prve pretpostavke iz članka 18. stavka 1. Direktive 91/496 o utvrđivanju načela o organizaciji veterinarskih pregleda životinja koje se unose u Zajednicu iz trećih zemalja, odnosno pojave ili širenja zoonoze, ostale bolesti ili pojave koje bi mogle predstavljati ozbiljnu opasnost za zdravlje životinja ili ljudi, Komisija ima široku diskrecijsku ovlast na temelju načela predostrožnosti. Stoga Komisija može u skladu s navedenim načelom, poduzeti zaštitne mjere kako bi spriječila moguće širenje takvih bolesti kada je to opravdano ozbiljnim problemima po zdravlje životinja. Osim toga, iz sudske prakse proizlazi da institucije Unije također imaju široku diskrecijsku ovlast u pogledu utvrđivanja razine rizika neprihvatljive za društvo, s ciljem primjene načela predostrožnosti i, osobito, donošenja zaštitnih mjera.

(t. 79.‑82.)