ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 137/20

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 29. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – GAEC Jeanningros protiv Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances

(Predmet C-785/18) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Zaštita oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti za poljoprivredne i prehrambene proizvode - Zaštićena oznaka izvornosti „Comté” - Manja izmjena specifikacije proizvoda - Zahtjev za izmjenu koji je predmet pobijanja pred nacionalnim sudovima - Sudska praksa nacionalnih sudova prema kojoj tužba postaje bespredmetna kada Europska komisija odobri izmjenu - Djelotvorna sudska zaštita - Obveza odlučivanja o tužbi)

(2020/C 137/25)

Jezik postupka: francuski

Sud koji je uputio zahtjev

Conseil d'État

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: GAEC Jeanningros

Tuženici: Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances

uz sudjelovanje: Comité interprofessionnel de gestion du Comté

Izreka

Članak 53. stavak 2. Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode, članak 6. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 664/2014 od 18. prosinca 2013. o dopuni Uredbe br. 1151/2012 i članak 10. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 668/2014 od 13. lipnja 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe br. 1151/2012, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da, u slučaju u kojem je Europska komisija udovoljila zahtjevu nacionalnih tijela države članice za manju izmjenu specifikacije zaštićene oznake izvornosti, nacionalni sudovi pred kojima je podnesena tužba o zakonitosti odluke koju su donijela ta tijela o tom zahtjevu radi njezina slanja Komisiji, u skladu s člankom 53. stavkom 2. Uredbe br. 1151/2012, ne mogu samo zbog tog razloga odlučiti obustaviti postupak u sporu koji je pred njima u tijeku.

(1) SL C 72, 22. 5. 2019.
Presuda Suda (peto vijeće) od 5. ožujka 2020. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), M. J. Dairies EOOD

(Predmet C-766/18 P) (1)

(Žalba - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Prigovor - Članak 8. stavak 1. točka (b) - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Kriteriji za ocjenu - Primjenjivost u slučaju ranijeg zajedničkog žiga - Međuovisnost između sličnosti suprotstavljenih žigova i sličnosti proizvoda ili usluga označenih tim žigovima)

(2020/C 161/12)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (zastupnici: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, V. Marsland, solicitor, i K. K. Kleanthous)

Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: D. Gája, agent), M. J. Dairies EOOD (zastupnici: D. Dimitrova i I. Pakidanska, advokati)

Izreka

1. Ukida se presuda Općeg suda od 25. rujna 2018., Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI) (T-328/17, neobjavljena, EU:T:2018:594).

2. Predmet se vraća Općem sudu Europske unije na ponovno suđenje.

3. O troškovima će se odlučiti naknadno.

(1) SL C 82, 4. 3. 2019.
C 61/13

Presuda Suda (sedmo vijeće) od 19. prosinca 2019. – Viscas Corp. protiv Europske komisije, Furukawa Electric Co. Ltd

(predmet C-582/18 P.) (1)

(„Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kablova - Podjela tržišta u vezi s projektima - Novčane kazne - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Utvrđivanje relativne težine europskih i neeuropskih sudionika u zabranjenom sporazumu - Sudjelovanje europskih poduzetnika u zabranjenom sporazumu na više razina - Načelo jednakosti postupanja”)

(2020/C 61/15)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: Viscas Corp. (zastupnik: J.-F. Bellis, odvjetnik)

Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: H. van Vliet, A. Biolan i I. Zaloguin, agenti), Furukawa Electric Co. Ltd (zastupnici: u početku A. Luke i C. Pouncey, solicitors, a zatim A. Luke i K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

Izreka

1. Žalba se odbija.

2. Društvu Viscas Corp. nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

3. Društvo Furukawa Electric Co. Ltd snosit će vlastite troškove.

(1) SL C 427, 26. 11. 2018.
C 61/14

Presuda Suda (sedmo vijeće) od 19. prosinca 2019. – Furukawa Electric Co. Ltd protiv Europske komisije, Viscas Corp.

(predmet C-589/18 P) (1)

(Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kablova - Podjela tržišta u okviru projekata - Novčane kazne - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Određivanje vrijednosti prihoda od prodaje - Načelo jednakog postupanja)

(2020/C 61/16)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: Furukawa Electric Co. Ltd (zastupnici: A. Luke i C. Pouncey, solicitors, a zatim A. Luke i K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: H. van Vliet, A. Biolan i I. Zaloguin, agenti), Viscas Corp. (zastupnik: J.-F. Bellis, odvjetnik)

Izreka

1) Žalba se odbija.

2) Društvu Furukawa Electric Co. Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske Komisije.

3) Društvo Viscas Corp. snosit će vlastite troškove.

(1) SL C 427, 26. 11. 2018.
2.

Članak 27. stavak 4. točku (a) Uredbe br. 882/2004, u vezi s Prilogom VI. toj uredbi, treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da se klaonicama naplaćuju pristojbe za četvrtine sata službenih kontrola koje su one zatražile od nadležnog tijela u smislu članka 2. točke 4. Uredbe br. 882/2004, ali koje se stvarno nisu koristile, kada klaonica podvrgnuta navedenoj kontroli nije dovoljno unaprijed obavijestila to tijelo o svojoj namjeri da skrati njezino trajanje u odnosu na prvotno predviđeno.
Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. prosinca 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo, Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona - Španjolska) – Bondora AS protiv Carlosa V. C. (C-453/18), XY (C-494/18)

(predmet C-453/18 i C-494/18) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Postupak europskog platnog naloga - Uredba (EZ) br. 1896/2006 - Prilaganje dodatnih dokumenata koji potkrepljuju tražbinu - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Direktiva 93/13/EEZ - Nadzor suda pred kojim je pokrenut postupak u okviru zahtjeva za europski platni nalog)

(2020/C 68/07)

Jezik postupka: španjolski

Sudovi koji su uputili zahtjeve

Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo, Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Bondora AS

Tuženik: Carlos V. C. (C-453/18), XY (C-494/18)

Izreka

Članak 7. stavak 2. točke (d) i (e) Uredbe (EZ) br. 1896/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uvođenju postupka za europski platni nalog te članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, kako ih tumači Sud i u vezi s člankom 38. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da dopuštaju „sudu”, u smislu te uredbe, pred kojim je pokrenut postupak europskog platnog naloga, da od vjerovnika zahtijeva dodatne informacije o navedenim ugovornim odredbama koje potkrepljuju predmetnu tražbinu, kako bi mogao po službenoj dužnosti provesti nadzor eventualne nepoštenosti tih ugovornih odredbi i, posljedično, da im se protivi nacionalno zakonodavstvo kojim se utvrđuje da su dodatni dokumenti priloženi u tu svrhu nedopušteni.

(1) SL C 381, 22. 10. 2018.
C 68/10

Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. prosinca 2019. – Patrick Grégor Puppinck i dr. protiv Republike Poljske, Europske komisije, Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije, European Citizens' Initiative One of Us

(predmet C-418/18 P) (1)

(Žalba - Institucionalno pravo - Građanska inicijativa „Jedan od nas” - Komunikacija Europske komisije u kojoj se navode njezini zaključci i razlozi nepoduzimanja mjera koje se zahtijevaju u građanskoj inicijativi)

(2020/C 68/06)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelji: Patrick Grégor Puppinck, Filippo Vari, Josephine Quintavalle, Edith Frivaldszky, Jakub Baltroszewicz, Alicia Latorre Canizares, Manfred Liebner (zastupnici: R. Kiska, Solicitor, P. Diamond, Barrister)

Druge stranke u postupku: European Citizens’ Initiative One of Us, Europska komisija (zastupnik: H. Krämer, agent), Republika Poljska, Europski parlament, Vijeće Europske unije

Izreka

1. Žalba se odbija.

2. Patricku Grégoru Puppincku, Filippu Variju, Jakubu Baltroszewiczu, Manfredu Liebneru, Josephini Quintavalle, Edith Frivaldszky i Aliciji Latorre Canizares nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

(1) SL C 341, 24. 9. 2018.
Presuda Suda (deseto vijeće) od 19. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Amoena Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(predmet C-677/18) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi 6212 i 9021 - Grudnjak namijenjen nošenju nakon mastektomije - Provedbena uredba (EU) 2017/1167 - Valjanost - Pojam „pribor” - Lojalna suradnja)

(2020/C 68/11)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Amoena Ltd

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Izreka

Ispitivanje prethodnih pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost Provedbene uredbe Komisije (EU) 2017/1167 od 26. lipnja 2017. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu.

(1) SL C 25, 21. 1. 2019.
Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 9. stavak 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da im se protivi to da sporovi o primjeni prava Unije mogu ulaziti u isključivu nadležnost tijela koje ne predstavlja neovisan i nepristran sud u smislu prve od tih odredbi. Takav je slučaj kada objektivni uvjeti u kojima je osnovano predmetno tijelo i njegova obilježja te način na koji su njegovi članovi imenovani mogu dovesti do toga da pojedinci opravdano posumnjaju u otpornost tog tijela na vanjske čimbenike, a osobito na izravan ili neizravan utjecaj zakonodavne i izvršne vlasti, kao i u njegovu neutralnost u odnosu na suprotstavljene interese, te stoga mogu dovesti do izostanka dojma neovisnosti ili nepristranosti navedenog tijela, što može ugroziti povjerenje koje navedeni pojedinci moraju imati u pravosuđe u demokratskom društvu. Sud koji je uputio zahtjev treba utvrditi, uzimajući u obzir sve relevantne elemente kojima raspolaže, je li to slučaj glede tijela kao što je Disciplinsko vijeće Sąda Najwyższyjeg (Vrhovni sud).
C 432/10

Presuda Suda (deveto vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Italija) – Eni SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, bivša Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18)

(spojeni predmeti C-364/18 i C-365/18) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 94/22/EZ - Energija - Uvjeti za davanje i korištenje odobrenja za traženje, istraživanje i proizvodnju ugljikovodika - Naknade - Metode izračuna - Indeks udjela energije i indeks PFOR - Diskriminirajuća priroda)

(2019/C 432/10)

Jezik postupka: talijanski

Sud koji je uputio zahtjev

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Stranke glavnog postupka

(predmet C-364/18)

Tužitelj: Eni SpA

Tuženici: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

uz sudjelovanje: Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, bivša Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico, Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Regione Calabria, Comune di Ravenna, Assomineraria

(predmet C-365/18)

Tužitelj: Shell Italia E & P SpA

Tuženici: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, anciennement Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico

uz sudjelovanje: Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Assomineraria

Izreka

Članak 6. stavak 1. Direktive 94/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o uvjetima za davanje i korištenje odobrenja za traženje, istraživanje i proizvodnju ugljikovodika, u vezi s njezinom šestom uvodnom izjavom, treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis u skladu s kojim se iznos naknada koje moraju plaćati nositelji koncesija za proizvodnju prirodnog plina izračunava s obzirom na indeks koji se temelji na srednjoročnim i dugoročnim cijenama nafte i drugih goriva, a ne na indeks koji odražava kratkoročnu cijenu prirodnog plina na tržištu.

(1) SL C 294, 20. 8. 2018.
Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal in Northern Ireland - Ujedinjena Kraljevina) – Ermira Bajratari protiv Secretary of State for the Home Department

(predmet C-93/18) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Direktiva 2004/38/EZ - Pravo boravka državljanina treće zemlje koji je izravan srodnik u uzlaznoj liniji maloljetnih građana Unije - Članak 7. stavak 1. točka (b) - Uvjet dostatnih sredstava - Sredstva koja čine dohoci od nesamostalnog rada koji se obavlja bez dozvole boravka i dozvole za rad)

(2019/C 413/08)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal in Northern Ireland

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Ermira Bajratari

Tuženik: Secretary of State for the Home Department

uz sudjelovanje: Aire Centre

Izreka

Članak 7. stavak 1. točku (b) Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ treba tumačiti na način da maloljetni građanin Unije ima dostatna sredstva kako ne bi postao prekomjeran teret za sustav socijalne pomoći države članice domaćina tijekom svojeg boravka, čak i ako ta sredstva potječu od dohodaka od nesamostalnog rada koji nezakonito obavlja njegov otac, državljanin treće države koji nema dozvolu boravka i dozvolu za rad u toj državi članici.

(1) SL C 152, 30. 4. 2018.
2.

Institucionalna jedinica poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku – čiji je stupanj neovisnosti u odnosu na javno tijelo ograničen nacionalnim zakonodavstvom na temelju kojeg navedena institucionalna jedinica ne raspolaže potpunom autonomijom nad upravljanjem svojom aktivom i pasivom jer to javno tijelo, s jedne strane, izvršava kontrolu nad njezinom aktivom i, s druge strane, preuzima dio rizika povezanog s njezinom pasivom – može se kvalificirati „zatvorenim financijskim društvom” u smislu točaka 2.21 do 2.23 Priloga A Uredbi br. 549/2013, ako nacionalni sud mjere kontrole predviđene tim nacionalnim zakonodavstvom može tumačiti na način da je njihov učinak taj da institucionalna jedinica ne može djelovati neovisno o navedenoj javnom tijelu jer mu potonje nalaže uvjete u kojima je ta institucionalna jedinica dužna djelovati a da ih ona pritom ne može u bitnome izmijeniti na vlastitu inicijativu.
4.

Članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da mu se protivi održavanje na snazi nepoštenih odredaba ugovora ako bi njihovo uklanjanje dovelo do utvrđenja ništetnosti tog ugovora, i ako sud smatra da bi to utvrđenje ništetnosti dovelo do nepovoljnih posljedica po potrošača, osim ako je potrošač suglasan s tim održavanjem na snazi.
C 423/7

Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal – Ujedinjena Kraljevina) – Safeway Ltd protiv Andrewa Richarda Newtona, Safeway Pension Trustees Ltd

(predmet C-171/18) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Članak 119. UEZ-a (koji je nakon izmjene postao članak 141. UEZ-a) - Radnici i radnice - Jednakost plaća - Privatni strukovni mirovinski sustav - Uobičajena dob za odlazak u mirovinu koja se razlikuje prema spolu - Datum donošenja mjera kojima se ponovno uspostavlja jednako postupanje - Retroaktivno ujednačavanje te dobi na razini dobi osoba koje su prethodno stavljene u nepovoljniji položaj)

(2019/C 423/08)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Safeway Ltd

Tuženik: Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

Izreka

Članak 119. UEZ-a (koji je nakon izmjene postao članak 141. UEZ-a) treba tumačiti na način da mu se, u slučaju nepostojanja objektivnog opravdanja, protivi to da mirovinski sustav, s ciljem okončanja diskriminacije koja je u suprotnosti s tom odredbom, a koja proizlazi iz različitog određivanja uobičajene dobi za odlazak u mirovinu s obzirom na spol, donosi mjeru kojom se retroaktivno ujednačava uobičajena dob za odlazak u mirovinu članova tog sustava na razinu onoga osoba iz kategorije koja je prethodno bila u nepovoljnijem položaju, za razdoblje između najave i donošenja te mjere, kada je takva mjera odobrena nacionalnim zakonodavstvom i aktom kojim se uspostavlja taj mirovinski sustav.

(1) SL C 190, 4. 6. 2018.
C 399/16

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal – Ujedinjena Kraljevina) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs protiv Henrike Dakneviciute

(predmet C-544/18) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 49. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Djelatnost samozaposlene osobe - Državljanka države članice koja je prestala raditi kao samozaposlena osoba zbog tjelesnih ograničenja povezanih s visokim stupnjem trudnoće i posljedicama poroda - Zadržavanje statusa samozaposlene osobe)

(2019/C 399/18)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Upper Tribunal

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Tuženik: Henrika Dakneviciute

Izreka

Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da ženska osoba koja prestane obavljati djelatnost samozaposlene osobe zbog tjelesnih ograničenja povezanih s visokim stupnjem trudnoće i posljedicama poroda zadržava svoj status samozaposlene osobe, pod uvjetom da nastavi obavljati tu djelatnost ili traži zaposlenje u razumnom vremenu nakon rođenja djeteta.

(1) SL 436, 3. 12. 2018.
1.

Članak 6. stavak 2. točku (c) u vezi s člankom 1. stavkom 1. i u svjetlu uvodne izjave 13. Direktive 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. rujna 2002. o trgovanju na daljinu financijskim uslugama koje su namijenjene potrošačima i o izmjeni Direktive Vijeća 90/619/EEZ i direktiva 97/7/EZ i 98/27/EZ, treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, kako ga tumači nacionalna sudska praksa, koji u pogledu ugovora o financijskim uslugama sklopljenog na daljinu između trgovca i potrošača, ne isključuje pravo tog potrošača na odustanak u slučaju kad su obje strane u potpunosti ispunile taj ugovor na izričiti zahtjev potrošača, prije nego što je potrošač iskoristio svoje pravo na odustanak. Sud koji je uputio zahtjev mora uzeti u obzir cjelokupno nacionalno pravo i primijeniti metode tumačenja koje to pravo poznaje da bi se došlo do rješenja koje je u skladu s navedenom odredbom, a po potrebi i izmijeniti ustaljenu nacionalnu sudsku praksu ako se ona temelji na tumačenju nacionalnog prava koje nije u skladu s tom odredbom.
1.

Direktivu Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da zdravstveno stanje radnika kojemu je priznat status osobe osobito osjetljive na opasnosti na radu u smislu nacionalnog prava, koje tom radniku ne dopušta da radi na određenim radnim mjestima zato što bi to dovelo u opasnost njegovo zdravlje ili zdravlje drugih osoba, potpada pod pojam „invaliditet” u smislu te direktive samo ako to stanje dovodi do ograničenja sposobnosti koje osobito proizlazi iz dugotrajnih tjelesnih, mentalnih ili psihičkih oštećenja, čije međudjelovanje s različitim preprekama može sprečavati puno i učinkovito sudjelovanje osobe u pitanju u profesionalnom životu na ravnopravnoj osnovi s drugim radnicima. Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri jesu li u glavnom predmetu ti uvjeti ispunjeni.
C 383/20

Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. rujna 2019. – HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije

(predmet C-123/18 P) (1)

(Žalba - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana - Naknada štete koju je žalitelj navodno pretrpio zbog uvrštenja svojeg imena na popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Tužba za naknadu štete - Uvjeti nužni za nastanak izvanugovorne odgovornosti Europske unije - Pojam „dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila Unije” - Ocjena - Pojam „društvo u vlasništvu ili pod kontrolom” - Obveza obrazlaganja)

(2019/C 383/20)

Jezik postupka: njemački

Stranke

Žalitelj: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (zastupnik: M. Schlingmann, Rechtsanwalt)

Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix i M. Bishop, agenti), Europska komisija (zastupnici: u početku R. Tricot, M. Kellerbauer i C. Zadra, zatim R. Tricot, C. Hödlmayr i C. Zadra, agenti)

Izreka

1. Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 13. prosinca 2017., HTTS/Vijeće (T-692/15, EU:T:2017:890).

2. Predmet se vraća na odlučivanje Općem sudu Europske unije.

3. O troškovima će se odlučiti naknadno.

(1) SL C 161, 7. 5. 2018.
2.

Članak 90. Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, neplaćanje jednog dijela dugovanih naknada za leasing iz ugovora o financijskom leasingu za razdoblje od prestanka plaćanja do raskida ugovora bez retroaktivnog učinka, s jedne strane, i neplaćanje naknade štete zbog prijevremenog raskida ugovora koja odgovara iznosu svih neplaćenih naknada za leasing do isteka tog ugovora, s druge strane, čine slučaj neplaćanja koji može biti obuhvaćen odstupanjem od obveze smanjenja osnovice poreza na dodanu vrijednost iz stavka 2. tog članka, osim ako porezni obveznik ne dokaže razumnu vjerojatnost da dugovanje neće biti plaćeno, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.