46

Kako bi opravdalo uvrštenje tužiteljeva imena na predmetne popise, Vijeće je podnijelo dokument WK 1755/2020 INIT, koji sadržava javno dostupne informacije, odnosno poveznice, novinske članke i snimke zaslona: – internetske stranice „Aliqtisadi”, kojoj je pristupljeno 24. rujna 2018., na kojoj je tužitelj predstavljen kao predsjednik sirijsko‑turskog poslovnog vijeća, vlasnik društva Sabra Maritime Agency i ulagač u sektoru turizma; tužitelj je na toj stranici također opisan kao jedan od 100 najvažnijih poslovnih ljudi u Siriji, osnivač i predsjednik sirijske komore za pomorsku plovidbu i osnivački član društva Phoenicia Tourism Company, u kojem ima vlasništvo nad 85 % kapitala; – internetske stranice „Syriandays”, na kojoj se u članku objavljenom 10. veljače 2015., naslovljenom „Abdelkader Sabra is the President of the Syrian Chamber of Shipping” (Abdelkader Sabra predsjednik je sirijske brodarske komore), navodi da je upravni odbor sirijske komore za pomorsku plovidbu održao prvi sastanak treće sjednice izbornog procesa u nazočnosti sirijskog ministra prometa, pri čemu je potonji naveo važnu ulogu te komore u službi zemlje; usto, u članku se navode imena osoba koje su izglasane radi imenovanja na različite položaje, pri čemu se tužiteljevo ime navodi u smislu njegova imenovanja na mjesto predsjednika; naposljetku, spominje se da je ta komora osnovana Zakonom br. 20 iz 2006. i da je odlikuje potpora koju pruža sektoru pomorskog prometa; – internetske stranice „The Syria Report”, kojoj je pristupljeno 31. listopada 2018., na kojoj se navodi da je društvo Phoenicia Tourism Company osnovano 5. srpnja 2012. u Tartusu (Sirija) u sektoru razvoja hotelijerskih projekata te se usto navodi da tužitelj ima u vlasništvu 85 % dionica tog društva, pri čemu njegov ukupni kapital iznosi 1 milijun sirijskih funti (SYP) (oko 1313 eura); – internetske stranice „The Syria Report”, na kojoj se u članku objavljenom 26. studenoga 2012., naslovljenom „Ministry of Tourism Awards New Contract to Manage Arwad Hotel” (Ministarstvo turizma dodjeljuje novi ugovor za upravljanje hotelom Arwad), navodi da je sirijsko Ministarstvo turizma društvu Phoenicia Tourism Company dodijelilo ugovor o razvoju hotela s četiri zvjezdice na otoku Ruadu (Sirija) i njegovu upravljanju, pri čemu je trajanje ugovora bilo određeno na 60 godina; prema članku, hotel bi imao 150 kreveta, a trošak razvoja je procijenjen na 700 milijuna SYP (oko 919009 eura); također je bilo navedeno da tužitelj, koji je opisan kao poznati ulagač iz Tartusa, posluje u više sektora, uključujući pomorski i trgovački sektor; – internetske stranice „The Syria Report”, kojoj je pristupljeno 1. studenoga 2018., prema kojoj je tužitelj glavni direktor društva Sabra Group, koje uključuje pomorsku agenciju Riamar Shipping, koja ima osam brodova usidrenih u luci Tartus; također je bilo navedeno da društvo Sabra Group izvozi maslinovo ulje i zapošljava 250 osoba; – novinske agencije Reuters, koja je u članku objavljenom 15. studenoga 2013., naslovljenom „Exclusive – [Bashar Al‑]Assad allies profit from Syria’s lucrative food trade” (Ekskluzivno – saveznici Bashara Al‑Assada profitiraju od sirijske unosne trgovine hranom), navela da iza fiktivnih društava i poduzeća za pomorski prijevoz nastaje prikrivena trgovačka i logistička mreža čiji cilj nije samo nabava prehrambenih proizvoda nego i zarada velikih prinosa članovima uskog kruga Bashara Al‑Assada; prema tom članku društvo Yass Marine, registrirano u Tripoliju (Libanon) i u Siriji, dio je tih poduzeća; članak upućuje na to da je prema informacijama u pogledu pomorskog prometa, kojima raspolaže društvo Windward koje se bavi analizom pomorskih podataka, flota plovila za suhi rasuti teret društva Yass Marine tijekom posljednjih mjeseci izvršila isporuke s polazištem iz luka u Ukrajini, Rusiji i Libanonu te odredištem u Siriji; usto, prema tom članku tužitelj je kao jedan od najvažnijih brodarskih magnata u Siriji bio uključen u pomorsku trgovinu prema tim zemljama; naposljetku, u članku se navodi da internetske stranice oporbe kao i niz predmeta pokazuju da je tužitelj bio dioničar društva Cham Holding, koje je bilo „sankcionirano” i povezano s Ramijem Makhloufom; – novina Le Monde, u kojima se u članku objavljenom 30. svibnja 2014., naslovljenom „Ces oligarques syriens qui tiennent à bout de bras le régime [de Bashar Al‑]Assad” (Sirijski oligarsi koji su bliski režimu [Bashara Al‑] Assada), navodi da je Rami Makhlouf, s trima drugim osobama, među kojima je i tužitelj, uložio u uvoz prehrambenih proizvoda, uključujući pšenicu, rižu, šećer i čaj, čime se, za razliku od nafte, izbjegava europski embargo; – internetske stranice „World Crunch”, na kojoj se u članku objavljenom 3. lipnja 2014., naslovljenom „The Shady Syrian Oligarchs Who Keep The Regime afloat” (Sumnjivi sirijski oligarsi koji održavaju sirijski režim na površini), navode u pogledu tužitelja iste informacije poput onih navedenih u članku novina Le Monde, koje su navedene u prethodnoj alineji; – internetske stranice „Eqtsad”, na kojoj se u članku objavljenom 27. siječnja 2019., naslovljenom „Abdelkader Sabra, partner of Rami Makhlouf, who is still raising the Turkish flag in the office” (Abdelkader Sabra, partner Ramija Makhloufa koji još uvijek podiže tursku zastavu u svojem uredu), navodi da je tužitelj ostvarivao koristi od politike Bashara Al‑Assada, koji je od 2002. dopustio „važnoj socijalnoj klasi” ulaganje u Siriju; prema tom članku tužitelj je 2002. osnovao pomorsku agenciju Abdul Kader Sabra (u daljnjem tekstu: društvo AKSSA), koja je kao društvo naposljetku imala u vlasništvu flotu s više od 350 brodova; u članku se također navodi da je on predsjednik sirijske komore za pomorsku plovidbu od njezina osnivanja 2006. kao i predsjednik sirijsko‑turskog poslovnog vijeća te potpredsjednik sirijsko‑ruskog poslovnog vijeća; također je navedeno da je on jedan od važnih partnera Ramija Makhloufa; u skladu s tim člankom, tužiteljeve djelatnosti u pomorskom sektoru omogućavale su mu održavanje trgovinskih odnosa s više zemalja, među kojima osobito s Italijom, Grčkom, Turskom i Ciprom; u tom se pogledu u članku navodi da je tužitelj bio imenovan predsjednikom sirijsko‑turskog poslovnog vijeća, pri čemu je imao važnu ulogu u razvoju trgovačkih i političkih odnosa s Turskom; u članku se također navodi da je tužitelj na najbolji mogući način uložio u „Assadov sustav”, s obzirom na to da je postao važna figura u više sektora; usto, u članku se navodi da je od 2005. počeo širiti svoje djelatnosti te je s Ramijem Makhloufom ulagao u nekretnine i trgovinu prehrambenim proizvodima; u članku se također navodi da je pokrenuo tvornicu za proizvodnju maslinova ulja, pri čemu je to ulje izvozio u velikim količinama, kao i da je pokrenuo tvornicu za proizvodnju staklenih, plastičnih i metalnih posuda; prema članku, nakon revolucije 2011. i donošenja „sankcija” u pogledu društva Cham Holding i poslovnih ljudi povezanih s njime, tužitelj se brzo povukao iz tog društva te je isticao svoju nevinost; u članku se nadalje navodi da se tužitelj od 2012. postupno preselio u Libanon te je upravljao svojim poslovima iz te zemlje, što je režim potaknulo na oduzimanje njegove nepokretne i pokretne imovine, optužujući ga da je u Siriju unio krijumčarenu robu; u članku se navodi da je velik broj analitičara to opisao kao pokušaj da ga se zaštiti, osobito od „sankcija”, pod uvjetom da s drugog mjesta pruža određene usluge sirijskom režimu; u članku se dodaje da se u odnosu na tužitelja nije pojavila nijedna druga novost do početka 2018., odnosno godine u kojoj su on i drugi sirijski poslovni ljudi stekli libanonsko državljanstvo; naposljetku, u članku se u tom pogledu navodi, s jedne strane, da su libanonski mediji pokrenuli kampanju protiv njega, optužujući Libanonsku državu da s poslovnim ljudima kuje urotu kako bi pronašli način za zaobilaženje mjera ograničavanja koje su im nametnute i, s druge strane, da je stekao libanonsko državljanstvo zahvaljujući svojem radu s Hezbollahom, koji se sastojao od pranja novca pa sve do trgovačke nabave za stranku, pri čemu je riječ o djelatnostima za koje se služio svojom flotom brodova; – internetske stranice „The Syria Report”, na kojoj se u članku objavljenom 5. lipnja 2018., naslovljenom „Dozens of Syrian Investors to be Granted Lebanese Citizenship” (Desecima sirijskih ulagača dodijelit će se libanonsko državljanstvo), navodi da je tužitelj utjecajni ulagač iz Tartusa koji djeluje u pomorskom sektoru te da bi, s obzirom na to da se brojni sirijski ulagači suočavaju s problemima prilikom otvaranja i vođenja bankovnog računa u Libanonu, dobivanje libanonske osobne iskaznice pomoglo zaobići tu teškoću te bi ona mogla biti zatražena iz tog razloga. – internetske stranice „al Arabiya News”, na kojoj se u članku objavljenom 8. lipnja 2018., naslovljenom „Lebanese nationality to Syria involved in smuggling… Know it!” (Sirija smatra da je libanonsko državljanstvo uključeno u krijumčarenje... Saznajte!), navodi kontroverza nastala dodjeljivanjem libanonskog državljanstva velikom broju osoba iz različitih zemalja, uključujući Siriju; prema tom članku, tužitelj je jedna od naturaliziranih osoba; u članku se navodi da tužitelj održava „dvojbene” financijske odnose s režimom Bashara Al‑Assada i, osobito, s Ramijem Makhloufom; u tom se pogledu u članku navode informacije o partnerstvu između Ramija Makhloufa i tužitelja, kako proizlaze iz gore spomenutog članka od 30. svibnja 2014., objavljenog u novinama Le Monde; u članku se navodi da je tužitelj „uredski čovjek”, da je u Siriji bio počasni veleposlanik Turske, da je također bio predsjednik sirijsko‑turskog poslovnog vijeća 2012. i da je bio potpredsjednik sirijsko‑ruskog poslovnog vijeća od njegova osnivanja; u članku se dodaje da je tužitelj predsjednik sirijske komore za pomorsku plovidbu i dioničar društva Cham Holding, ali da ga je uvrštavanje tog društva na popise mjera ograničavanja Unije i Sjedinjenih Američkih Država dovelo do toga da se udalji od medija i prikaže da više nije njegov član; u članku se dodaje da AKSSA, brodarsko društvo specijalizirano za upravljanje brodovima i njihovo vlasništvo, ima dvije podružnice u Italiji i Grčkoj te usto ima u vlasništvu društvo OVO (Olive Virgin Oil Company), koje izvozi maslinovo ulje; u članku se također spominje jedna od najvećih regionalnih tvornica u kojoj se proizvode staklene, metalne i plastične posude; prema članku, tužitelj je predsjednik društva Abdelkader Sabra Group, čije se sjedište nalazi u obalnoj provinciji Tartus; naposljetku, u članku se navodi da su nekretnine i pokretnine društva AKSSA bile zaplijenjene 2012. na temelju Odluke br. 932 sirijskog Ministarstva financija zbog povrede pravila o uvozu, pri čemu se ta povreda u predmetu br. 208 iz 2012. sastojala od krijumčarenja imovine; u članku se dodaje da se tužitelj odlučio riješiti predmet mirenjem, tako da je pljenidba ukinuta nakon plaćanja novčane kazne; – internetske stranice „Asharq Al‑Awsat”, na kojoj se u članku objavljenom 8. lipnja 2018., naslovljenom „Exclusive – 4 ‚Suspicious’ Names behind Freezing of Lebanon’s Naturalization Decree” (Ekskluzivno – 4 „sumnjiva” imena iza uredbe o obustavi libanonske naturalizacije), navode detalji o objavi od strane libanonskih tijela 400 imena osoba koje su stekle libanonsko državljanstvo u skladu sa spornom vladinom uredbom te se tužitelja spominje kao predsjednika sirijske komore za pomorsku plovidbu; – internetske stranice „Enab Baladi”, na kojoj se u članku od 10. lipnja 2018., naslovljenom „The establishment of companies and naturalization… Lebanon ride [Bashar Al‑]Assad to circumvent sanctions” (Osnivanje društava i naturalizacija... Libanon pomaže [Basharu Al‑]Assadu da izbjegne sankcije), navodi da se među imenima osoba koje su bile uključene u libanonsku uredbu o naturalizaciji nalazi i ime tužitelja te ga se spominje kao jednog od 100 najvažnijih poslovnih osoba u Siriji; prema članku on je vlasnik društva Sabra Maritime Agency, predsjednik sirijsko‑turskog poslovnog vijeća te je „prvi” predsjednik sirijske komore za pomorsku plovidbu; u članku se također spominje društvo Cham Holding, koje je u vlasništvu Ramija Makhloufa, iz kojeg se povukao nakon što su Sjedinjene Američke Države nametnule „sankcije” tom društvu; naposljetku, u članku se dodaje da se, prema navodima jednog analitičara, sirijske poslovne osobe žele osloboditi „sankcija” koje su im izrečene; u tom im pogledu, kako se navodi u tom članku, stjecanje libanonskog državljanstva omogućuje otvaranje računa i polaganje depozita u libanonskim bankama; – internetske stranice „Al Janoubia”, na kojoj se u članku objavljenom 8. lipnja 2018., naslovljenom „Abdelkader Sabra became Lebanese” (Abdelkader Sabra postao je Libanonac), pojašnjava da je tužiteljevo ime nedavno postalo poznato zbog uredbe o naturalizaciji objavljene u Libanonu, da je blizak predsjedniku Basharu Al‑Asadu i da je važan dioničar društva Cham Holding, koje je u vlasništvu Ramija Makhloufa; – internetske stranice Middle East Institute for Research and Strategic Studies (MEIRSS), na kojoj se u članku objavljenom 20. lipnja 2018., naslovljenom „Lebanese Nationalization decree: Sanction Evasion & Shady Business?” (Libanonska uredba o naturalizaciji: izbjegavanje sankcija i sumnjivi poslovi?), spominje predsjednička uredba kojom je libanonsko državljanstvo dodijeljeno 407 stranaca iz različitih zemalja; u članku se također upućuje na politički i medijski prijepor koji je nastao tom uredbom, pojašnjava se da je više sirijskih poslovnih osoba bliskih predsjedniku Basharu Al‑Asadu steklo libanonsko državljanstvo, da Unija i Sjedinjene Američke Države trajno prate brojne naturalizirane pojedince financijski i politički povezane sa sirijskim režimom, u odnosu na koje su donijeli mjere ograničavanja, i da je tužitelj usto član upravnog odbora društva Cham Holding, što je društvo protiv kojeg su Unija i Sjedinjene Američke Države donijele mjere ograničavanja; naposljetku, u članku se navodi da je tužitelj pridonio osnivanju društva u Libanonu, nazvanom Yass Marine Group, koje je u Siriji bilo uključeno u skandal u vezi sa sigurnošću prehrambenih proizvoda.