U pogledu izvanugovorne odgovornosti Unije, kad se radi o uvjetu nezakonitog postupanja institucije, zahtijeva se da se utvrdi dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila koje ima za cilj dodijeliti prava pojedincima. Uvjet koji se odnosi na zaštitnički karakter je ispunjen, ako povrijeđeno pravno pravilo, iako u biti za cilj ima zaštitu interesa opće naravi, osigurava i zaštitu pojedinačnih interesa osoba o kojima je riječ. Kad se radi o načelu dužne pažnje ili pravu na dobru upravu, to načelo i to pravo imaju jasan zaštitnički karakter u odnosu na pojedince. Isto je što se tiče pravila koja reguliraju istražne radnje Europskog ombudsmana, jer ona omogućavaju pojedincu da podnese pritužbe koje se odnose na slučaj nepravilnosti u postupanju i da bude obaviješten o rezultatu istraga koje je Ombudsman s tim u vezi vodio.

Kad je riječ o margini prosudbe kojom Europski ombudsman raspolaže u vezi s obvezom i dosegom istražnih radnji koje mora provesti, kao i u vezi s istražnim mjerama koje koristi, samo očito i ozbiljno nepoštovanje ograničenja tih ovlasti, koje su utvrđene člankom 3. stavkom 1. Odluke 94/262 o propisima i općim uvjetima koji uređuju obnašanje dužnosti Europskog ombudsmana i člancima 4.1., 5. i 9.2. provedbenih odredbi, može predstavljati povredu koja je dovoljno ozbiljna da dovede do odgovornosti Unije.

Ipak, budući da se izvršavanje diskrecijskih ovlasti Ombudsmana u području istrage mora ostvarivati uz poštovanje hijerarhijski viših pravila prava Unije, margina prosudbe koju Ombudsman ima na temelju Odluke 94/262 i provedbenih odredbi u pogledu istražnih mjera koje poduzima u izvršavanju svoje dužnosti, ne oslobađa ga obveze da poštuje načelo dužne pažnje. Iako Ombudsman može slobodno odlučiti o započinjanju istrage i ako to odluči učiniti, može poduzeti sve istražne mjere koje smatra opravdanima, ipak mora osigurati da na temelju tih istražnih mjera pažljivo i nepristrano ispita sve relevantne činjenice i dokaze kako bi odlučio je li tvrdnja, koja se odnosi na slučaj nepravilnosti u postupanju, osnovana, te eventualno je li i kakvo daljnje postupanje je potrebno s obzirom na tu tvrdnju. Zahtjev da Ombudsman u izvršavanju svojih ovlasti poštuje načelo dužne pažnje još je važniji jer mu se na temelju članka 228. stavka 1. UFEU‑a i članka 3. stavka 1. Odluke 94/262 povjerio upravo zadatak da u općem interesu i u interesu građanina o kojemu je riječ otkrije i otkloni slučajeve nepravilnosti u postupanju.

Zato Ombudsman, u konkretnom slučaju, u pogledu poštovanja načela dužne pažnje, ne raspolaže marginom prosudbe. U skladu s time, sama povreda načela dužne pažnje je dostatna da se utvrdi postojanje povrede koja je dovoljno ozbiljna da dovede do odgovornosti Unije. Međutim, ne predstavlja povredu tog načela svaka nepravilnost koju je počinio Ombudsman. Samo nepravilnost čija je posljedica to da on nije mogao pažljivo i nepristrano ispitati sve relevantne činjenice i dokaze da bi odlučio je li tvrdnja koja se odnosi na nepravilnost u postupanju institucije, tijela, ureda ili agencije Unije, osnovana, te eventualno daljnje postupanje u vezi te tvrdnje, može dovesti do izvanugovorne odgovornosti Unije zbog povrede načela dužne pažnje.

(t. 78.‑80., 85.‑87.)