ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sukladno članku 67. stavku 3. Pravilnika, naknada za uzdržavano dijete može se udvostručiti ako dijete ima mentalno ili tjelesno oštećenje, zbog čega dužnosnik ima znatne troškove.

Kada je riječ o provedbi sporazumnog rješenja spora koje predlaže Ombudsman a koje su stranke prihvatile, upravno tijelo kao prvo čini očitu pogrešku u ocjeni odluke Ombudsmana o zatvaranju istrage kad, u dijelu u kojem sporazumno rješenje spora određuje da dotični dužnosnik treba dostaviti samo procjenu troška terapeuta ili osobnog asistenta, voditelj nadležnog ureda postavlja dužnosniku uvjet koji nije predviđen u sporazumnom rješenju, to jest da se konkretne potrebe dužnosnikova sina sastoje od terapeutske njege.

Drugo, voditelj nadležnog odjela iskrivljava sadržaj stručnog nalaza liječnika procjenitelja kad zaključuje da je sinu dotičnog dužnosnika potrebna posebna njega koju pruža stručna osoba te da mu se potrebna pomoć ne može pružiti na daljinu preko telefona ili preko elektroničke pošte.

Treće, do konzultiranja liječnika neovisnog o strankama, čije je vještačenje dovelo do donošenja odluke o odbijanju priznavanja dvostruke naknade, došlo je nakon netočnih zaključaka koje je donio voditelj nadležnog odjela, pri čemu su i sami ti zaključci doneseni nakon pogrešnog ispitivanja dužnosnikova spisa i bez da je upravno tijelo prethodno inzistiralo da liječnik procjenitelj, koji je mogao to učiniti, pojasni nalaz koji je dao u pogledu potreba dotičnog dužnosnikova sina na temelju liječničkih uvjerenja koje je dužnosnik dostavio.

U tim okolnostima, upravno tijelo ne ostaje u razumnim granicama kod procjene interesa službe u odnosu na interes dotičnog dužnosnika te koristi svoje diskrecijske ovlasti na očito pogrešan način u provedbi sporazumnog rješenja koje je predložio Ombudsman, a stranke prihvatile, kršeći tako svoju dužnost brižnog postupanja prema dotičnom dužnosniku.

(t. 56. do 58., 62., 65., 66., 71. i 74.)
PRESUDA SLUŽBENIČKOG SUDA EUROPSKE UNIJE

(drugo vijeće)

18. rujna 2014.

Maria Concetta Cerafogli

protiv

Europske središnje banke (ESB)

„Javna služba — Osoblje ESB‑a — Pristup osoblja ESB‑a dokumentima koji se odnose na radni odnos — Pravila koja se primjenjuju na zahtjeve osoblja ESB‑a — Predsudski postupak — Pravilo o podudarnosti — Prigovor nezakonitosti prvi put istaknut u tužbi — Dopuštenost — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Savjetovanje s odborom osoblja za usvajanje pravila koja se primjenjuju na zahtjeve osoblja ESB‑a za pristup dokumentima koji se odnose na radni odnos“

Predmet:

Tužba podnesena na temelju članka 36.2. Protokola o Statutu Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, priloženog Ugovorima o EU‑u i FEU‑u, kojom M. C. Cerafogli u biti traži poništenje odluke Europske središnje banke (ESB) kojom joj se uskraćuje pristup određenim dokumentima i popravljanje nematerijalne štete koju je pretrpjela zbog te odluke.

Odluka:

Poništava se odluka od 21. lipnja 2011., kojom je zamjenik glavnog direktora Glavne uprave za ljudske resurse, proračun i organizaciju Europske središnje banke djelomično odbio zahtjev za pristup određenim dokumentima koji je M. C. Cerafogli podnijela 20. svibnja 2011. Nalaže se Europskoj središnjoj banci da M. C. Cerafogli isplati iznos od 1000 eura. U preostalom dijelu tužba se odbija. Europska središnja banka snosi vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova M. C. Cerafoglie.

Sažetak

Tužbe dužnosnikâ – Osoblje Europske središnje banke – Posebna žalba – Podudarnost posebne žalbe i tužbe – Istovjetnost predmeta i pravne osnove – Prigovor nezakonitosti prvi put istaknut u tužbi – Dopuštenost (čl. 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima; čl. 90. i 91. Pravilnika o osoblju za dužnosnike; čl. 41. Uvjeta zaposlenja osoblja Europske središnje banke; čl. 8.1. Pravila primjenjivih na osoblje Europske središnje banke) Dužnosnici – Osoblje Europske središnje banke – Predstavljanje – Odbor osoblja – Obvezno savjetovanje – Opseg – Pravila koja se primjenjuju na zahtjeve osoblja za pristup dokumentima koji se odnose na radni odnos – Uključenost (čl. 48. i 49. Uvjeta zaposlenja osoblja Europske središnje banke)
(t. 70. do 78.)

Posljedično, nedostatnost obrazloženja mišljenja liječničkog povjerenstva u pogledu datuma stabilizacije posljedica dovodi do poništenja odluke o određivanju tog datuma.

Time što je donijelo nedostatno i proturječno obrazloženje, liječničko povjerenstvo onemogućilo je dotičnoj osobi da na razumljiv način utvrdi povezanost između njegovih medicinskih ocjena i zaključaka do kojih je došlo u pogledu datuma stabilizacije posljedica.

Nadalje, obrazloženje je proturječno kada liječničko povjerenstvo u svom izvještaju odstupa od svojih prethodnih medicinskih ocjena bez daljnjeg navođenja razloga medicinske naravi koji su ga doveli do takvih zaključaka.

(t.81. do 85.)

U pogledu utvrđivanja datuma stabilizacije posljedica, valja podsjetiti na to da stabilizacija povreda predstavlja medicinsko pitanje koje ocjenjuje liječničko povjerenstvo te da se ono ne može utvrditi prema trajanju zdravstvene skrbi u smislu Zajedničkih pravila o osiguranju za slučaj rizika od nesreće i profesionalne bolesti dužnosnika Europske unije.

U slučaju presude kojom se poništava odluka institucije o utvrđivanju određenog stupnja djelomične trajne invalidnosti, ta institucija mora u skladu s člankom 266. UFEU‑a primijeniti mjere potrebne za provedbu te odluke i osobito donijeti, poštujući načelo zakonitosti, svaki akt kojim bi bilo moguće pravično nadoknaditi štetu koja je tužitelju bila nanesena poništenim aktom, a da pritom ne ostaje mogućnost da tužitelj u kasnijem stadiju podnese tužbu protiv mjera koje je institucija usvojila radi provedbe poništavajuće presude.

Međutim, s obzirom da stabilizacija povreda s učinkom poništavajuće presude još nije bila utvrđena, u tom se stadiju ne može ocijeniti traje li postupak u razumnom roku jer će se odluka o utvrđivanju konačnog stupnja invalidnosti tužitelja kojom će se okončati taj postupak moći donijeti tek nakon utvrđivanja datuma konačne stabilizacije povreda.

No, s obzirom da se tužitelj zbog učinka poništavajuće presude ponovno nalazi u položaju čekanja okončanja postupka koji je pokrenut na temelju članka 73. Pravilnika o osoblju, takvo produljenje čekanja koje je nastalo zbog nezakonitosti pobijane odluke predstavlja nematerijalnu štetu koju institucija mora nadoknaditi primjerenom naknadom određenom ex æquo et bono u okviru poništavajuće presude.

(t. 90. do 92.)

Prvostupanjski sud: 15. rujna 2005., Casini/Komisija, T‑132/03, t. 98.

Službenički sud: 24. lipnja 2008., Andres i.dr./ESB, F‑15/05, t. 132.; 13. lipnja 2012., BL/Komisija, F‑63/10, t. 108.
(t. 55. do 57.)

Okolnost da član privremenog osoblja nakon podnošenja tužbe da otkaz svakako može dovesti do pitanja nije li tužba izgubila svoj predmet, ali i kada tužba izgubi svoj predmet, ta okolnost sama za sebe za suca Unije ne stvara obvezu donošenja odluke o obustavi postupka zbog nepostojanja predmeta. Naime, čak i u slučaju obustave, sudac treba donijeti odluku o troškovima koja osobito ovisi o tome je li tužba prilikom podnošenja bila osnovana.

S tim u vezi, per analogiam zahtjevu za naknadu štete, kada osoba od Službeničkog suda zahtijeva priznanje postojanja takvog prava u njezinu korist zbog nezakonitosti odluke čije je donošenje bilo razlog zbog kojeg je uprava toj osobi odbila isplatiti spornu naknadu štete, ona mora pokrenuti predsudski postupak podnošenjem žalbe u roku od tri mjeseca od dana obavijesti ili saznanja o toj odluci čak i onda ako ne zahtijeva poništenje tog akta.

Svaka osoba o kojoj je sastavljeno izvješće o ocjeni koje može utjecati na njezinu karijeru mora imati mogućnosti podnijeti svoja očitovanja prije nego li što navedeno izvješće postane konačno i to čak i onda ako ne postoje izričite odredbe o tome. Isto vrijedi i kada je riječ o izvješću o ocjeni rukovodećih sposobnosti člana privremenog osoblja koje se sastavlja na temelju internih odredbi agencije Unije.

S tim u vezi, okolnost da je dotična osoba sudjelovala u razgovoru u okviru postupka predviđenog člankom 14. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika ne može agenciju osloboditi obveze održavanja razgovora u okviru postupka ocjene rukovodećih sposobnosti. Slanje dokumenta u vezi s tim ne može zamijeniti održavanje razgovora. Naime, dok je cilj postupka predviđenog navedenim člankom 14. procijeniti sposobnost osobe o kojoj je riječ za obavljanje poslova u okviru njezina radnog mjesta te učinkovitost i ponašanje u službi općenito, jedini cilj postupka ocjene rukovodećih sposobnosti je provjera rukovodećih sposobnosti osobe o kojoj je riječ.

Osim toga, da bi povreda postupka dovela do poništenja akta, potrebno je da nepostojanje te povrede vodi do drugačijeg rezultata. Taj uvjet je ispunjen u slučaju izvješća o ocjeni rukovodećih sposobnosti s obzirom na to da se navedeno izvješće temelji na subjektivnim vrijednosnim ocjenama koje su po svojoj prirodi takve da ih je moguće promijeniti.

(t. 75., 77. do 79. i 82.)

Izvori:

Prvostupanjski sud: 13. studenoga 2005., Cwik/Komisija, T‑155/03, T‑157/03 i T‑331/03, t. 156.; 25. listopada 2006., Carius/Komisija, T‑173/04, t. 71.; 25. listopada 2007., Lo Giudice/Komisija, T‑27/05, t. 49.

Službenički sud: 13. rujna 2011., Nastvogel/Vijeće, F‑4/10, t. 90. i 94.
Sud: 4. srpnja 1996., Parlament/Innamorati, C‑254/95 P, t. 21. do 31.

Povjerenstvo za odabir raspolaže širokom diskrecijskom ovlasti kada je riječ o uvjetima i detaljnom sadržaju testova predviđenih u okviru natječaja. Sudac Unije može ispitati uvjete testa samo u mjeri koja je potrebna kako bi se osiguralo jednako postupanje prema kandidatima i objektivnost prilikom izbora između njih. Osim toga, sudac Unije nema zadaću ispitati detaljni sadržaj testa osim ako taj sadržaj izlazi iz okvira određenog u obavijesti o natječaju ili je u suprotnosti s ciljem testa ili natječaja.

Svrha upute povjerenstva za odabir o najmanjem broju redaka za jedan od testova na natječaju, koja se primjenjuje na sve kandidate i čiji je cilj, s jedne strane, osigurati kandidatima iste uvjete rješavanja testa i, s druge strane, omogućiti ocjenjivačima da ujednačeno primijene objektivne kriterije na usporedive radove, je osigurati jednako postupanje prema kandidatima.

Taj zaključak ne može pobiti argument u skladu s kojim povjerenstvo za odabir pobliže ne određuje ni vrstu ni veličinu slova koje je potrebno upotrijebiti s obzirom na to da oblik teksta kada je riječ o vrsti i veličini slova, kako ga je odredilo povjerenstvo za odabir putem konfiguracije računala koja su na raspolaganju kandidatima na natječaju, odgovara standardnom tekstu oblikovanom na jednak način za sve kandidate. Ako kandidat izmijeni konfiguraciju vrste ili veličine slova, povjerenstvo će to lako primijetiti. U tim okolnostima valja razumjeti da je konfiguracija računala obvezna, da povjerenstvo za odabir ne mora dati upute o vrsti i veličini slova koje valja upotrebljavati, da kandidati nisu ovlašteni izmijeniti tu konfiguraciju i da mogu biti sankcionirani ako to učine.

Taj zaključak ne može pobiti niti argument u skladu s kojim povjerenstvo za odabir ne navodi broj uvlaka i prelazaka u novi red koje je potrebno poštovati kada, s obzirom na to da je cilj predmetnog testa ocjena poznavanja pravopisa, sintakse i gramatike, svaki kandidat mora osigurati da njegov tekst bude dovoljno dug i sadrži barem najmanji broj propisanih redaka. Svaki kandidat mora se pobrinuti za to da uvlake i prelaske u novi red ne primjenjuje proizvoljno tako da umjetno poveća broj redova, nego da oni odgovaraju potrebama oblikovanja teksta i u skladu su s njim. Stoga kada povjerenstvo za odabir provjerava jesu li kandidati poštovali upute o najmanjem broju redaka, ono mora provjeriti uvlake i prelaske u novi red s obzirom na metode ocjenjivanja koje je odredilo prije rješavanja testova, a na koje se odnosi tajnost savjetovanja.

(t. 63. do 67.)

Izvori:

Prvostupanjski sud: gore navedena presuda Konstantopoulou/Sud, t. 48.

Službenički sud: 28. ožujka 2012., Marsili/Komisija, F‑19/10, t. 20.
Sažetak radnih sporova



Sažetak radnih sporova

Sažetak

Tužbe dužnosnikâ – Akt kojim se nanosi šteta – Pojam – Obavijest o slobodnom radnom mjestu koja ne utječe na pravni položaj tužitelja – Isključenje

(čl. 90. Pravilnika o osoblju za dužnosnike)

One mjere koje stvaraju obvezne pravne učinke takve naravi da izravno i trenutačno utječu na interese tužitelja na način da značajno mijenjaju njegov pravni položaj predstavljaju akte kojima se nanosi šteta, a koji mogu biti predmet tužbe na temelju članka 91. Pravilnika o osoblju.

U okviru tužbe usmjerene protiv obavijesti o slobodnom radnom mjestu kojom se po drugi put otvara postupak zapošljavanja i koja ne isključuje kandidaturu tužitelja, učinci koje tužitelj pripisuje toj obavijesti o slobodnom radnom mjestu, odnosno da se čini nemogućim u praksi da ga se imenuje na sporno radno mjesto izvršenjem eventualne presude Službeničkog suda kojom se poništavaju odluke o imenovanju treće osobe na sporno radno mjesto i odbijanju njegove kandidature, donesene na kraju prvog postupka zapošljavanju, na dan objave obavijesti o slobodnom radnom mjestu, potpuno su hipotetske i nisu takve prirode da pokažu da navedene obavijesti izravno i trenutačno utječu na njegove interese.

Naime, na kraju drugog postupka zapošljavanja, tijelo za imenovanje nema nužno dužnost popuniti sporno radno mjesto. Nadalje, ništa ne ukazuje na to da, na dan objave pobijane obavijesti o slobodnom radnom mjestu, ako je drugi postupak zapošljavanja okončan, tužitelj neće biti imenovan na sporno radno mjesto. Što se tiče učinaka presude koja će se donijeti u predmetu u vezi s poništenjem odluka donesenih na kraju prvog postupka zapošljavanja, te odluke uživaju pretpostavku zakonitosti i sama činjenica da je podnio tužbu ne daje tužitelju nikakvo subjektivno pravo na to da ga se imenuje na sporno radno mjesto, a ni pravo na zaustavljanje svake eventualne upravne inicijative za popunjavanje navedenog radnog mjesta. Štoviše, kad bi Službenički sud poništio odluke donesene na kraju prvog postupka zapošljavanja, tada bi na instituciji u pitanju bilo da poduzme prikladne mjere za izvršenje presude, koje tužitelj može po potrebi osporavati kad za to dođe vrijeme.

Posljedično, pobijana obavijest o slobodnom radnom mjestu i drugi postupak zapošljavanja sami po sebi ne stvaraju obvezne pravne učinke takve naravi da izravno i trenutačno utječu na interese tužitelja. Pobijana obavijest o slobodnom radnom mjestu prema tome samom svojom objavom ne nanosi štetu tužitelju.

(t. 20. do 26.)

Izvori:

Sud: 11. svibnja 1978., De Roubaix/Komisija, 25/77, t. 7. i 8.

Službenički sud: 18. svibnja 2006., Corvoisier i dr./ESB, F‑13/05, t. 44.; 9. srpnja 2009., Torijano Montero/Vijeće, F‑91/07, t. 24. i 27 i navedena sudska praksa
58

Kada je to rečeno, iz odluke kojom je odbijena žalba proizlazi da Komisija nije postojanje diskriminacije učinila uvjetom o kojem bi ovisilo priznanje uznemiravanja. Naime, u odgovoru na različite prigovore tužiteljice AIPN, nadležan odlučivati o žalbi, istaknuo je samo to da iz konačnog izvješća o istrazi proizlazi da se, s jedne strane, C nije isključivo prema tužiteljici ponašala na način koji joj ona zamjera, nego da je takav način postupanja bio u skladu s njenim općim stilom upravljanja kadrovskim poslovima i da je, s druge strane, jedino tužiteljica ta ponašanja doživjela kao uznemiravanje i da sama činjenica da se ona ne slaže s tim stilom upravljanja kadrovskim poslovima nije dovoljna da se on kvalificira kao uznemiravanje.
PRESUDA SLUŽBENIČKOG SUDA EUROPSKE UNIJE (prvo vijeće)

11. studenoga 2014.

Carlo De Nicola

protiv

Europske investicijske banke (EIB)

„Javna služba — Osoblje EIB-a — Uznemiravanje — Postupak istrage — Izvješće istražnog odbora — Pogrešna definicija uznemiravanja — Odluka predsjednika EIB-a da ne postupa po pritužbi — Poništenje — Tužba za naknadu štete“

Predmet

:

Tužba podnesena na temelju članka 270. UFEU-a kojom C. De Nicola u biti zahtijeva, s jedne strane, poništenje odluke od 1. rujna 2010. kojom je predsjednik Europske investicijske banke (EIB ili u daljnjem tekstu: Banka) odbio njegovu pritužbu za psihičko i ,organizacijsko' uznemiravanje i, s druge strane, zahtijeva da se EIB-u naloži plaćanje naknade štete koju smatra da je pretrpio zbog navedenog uznemiravanja.

Odluka

:

Poništava se odluka od 1. rujna 2010. kojom je predsjednik Europske investicijske banke odbio pritužbu C. De Nicole za uznemiravanje. Nalaže se Europskoj investicijskoj banci plaćanje C. De Nicoli iznosa od 3000 eura. U preostalom dijelu tužba se odbija. Europska investicijska banka snosi vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova C. De Nicole.

Sažetak

Tužbe dužnosnikâ – Osoblje Europske investicijske banke – Akt kojim se nanosi šteta – Pojam – Pripremni akt – Mišljenje istražnog odbora o uznemiravanju (čl. 3.6 Kodeksa ponašanja osoblja Europske investicijske banke; točka 5.5 Politike Europske investicijske banke o dostojanstvu na radnom mjestu) Dužnosnici – Osoblje Europske investicijske banke – Uznemiravanje – Pojam – Štetni utjecaj na samopoštovanje i samopouzdanje – Nepostojanje zahtjeva da je ponašanje uznemiravatelja zlonamjerno (čl. 3.6.1 Kodeksa ponašanja osoblja Europske investicijske banke; čl. 2.1 Politike Europske investicijske banke o dostojanstvu na radnom mjestu) Sudski postupak – Akt kojim se pokreće postupak – Formalni zahtjevi – Jasan i precizan prikaz istaknutih razloga (čl. 35. st. 1. t. (e) Poslovnika Službeničkog suda)
Članak 91. stavak 1. druga rečenica Pravilnika Službeničkom sudu priznaje punu nadležnost u sporovima financijske naravi u okviru koje on ima ovlast, ako je to potrebno, da po službenoj dužnosti naloži tuženiku plaćanje naknade za štetu koju je ovaj uzrokovao svojom krivnjom i da u takvom slučaju procijeni pretrpljenu štetu ex æquo et bono vodeći računa o svim okolnostima predmeta.

Tužba kojom dužnosnik želi ishoditi poništenje odluke koja utječe na njegov položaj u okviru Pravilnika o osoblju može dovesti do spora financijskog karaktera u smislu članka 91. stavka 1. Pravilnika.

Osobito, kada bivši član privremenog osoblja od suda Unije traži da odluči o zakonitosti odluke o neproduženju njegova ugovora, valja a fortiori smatrati da njegova tužba pokreće spor financijske naravi. Naime, odluka o neproduženju ugovora ima izravne učinke na ostanak zainteresirane strane u položaju člana privremenog osoblja u predmetnoj instituciji, a tako i na njegove primitke od rada i njegova financijska prava.

(t. 70., 71. i 73.)

Izvori:

Sud: 20. svibnja 2010., Gogos/Komisija, C‑583/08 P, t. 44. i 46.
(t. 29. do 31. i 33. do 35.)

S tim u vezi, kada je riječ o poslovima koje je član osoblja bio dužan obavljati, a u svrhu donošenja odluke o tome je li tijelo ovlašteno za sklapanje ugovorâ o radu počinilo očitu pogrešku u ocjeni time što ga je razvrstalo u određenu funkcijsku skupinu, valja ustanoviti jesu li navedeni poslovi ulazili u predmetnu funkcijsku skupinu. S obzirom na to da se ugovorno osoblje razvrstava u trenutku sklapanja ugovora, valja voditi računa o svim poslovima koje je član osoblja dužan obavljati u skladu sa svojim ugovorom, a ne samo o poslovima koje je on obavljao jer mu institucija koja ga zapošljava, iz ovog ili onog razloga, nije povjerila određene poslove tijekom trajanja ugovora.

Iz zajedničkog tumačenja članka 1.a stavka 1. Pravilnika i članaka 2. do 5. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika proizlazi da su stalna radna mjesta u institucijama, u načelu, predviđena da budu popunjena dužnosnicima i da stoga ta radna mjesta samo iznimno mogu biti popunjena članovima privremenog osoblja. Dakle, iako članak 2. točke (b) i (d) navedenih uvjeta izričito predviđaju da privremeno osoblje može biti zaposleno radi popunjavanja stalnog radnog mjesta, one isto tako pobliže određuju da to može biti samo privremeno. Osim toga, članak 3. točka (b) i članak 3.b prvi podstavak, točka (b) tih uvjeta određuju da uprava može zaposliti pomoćno osoblje ili pomoćno ugovorno osoblje radi zamjene određenih dužnosnika ili privremenog osoblja na stalnim radnim mjestima nakon što su se ispitale mogućnosti popunjavanja mjesta dužnosnicima institucije. Međutim, s jedne strane, članci 51. i 53. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika, i, s druge strane, članak 88. tih uvjeta pojašnjavaju da ugovor o radu tih članova osoblja treba biti sklopljen na određeno vrijeme te ograničavaju kako mogućnosti produženja ugovora o radu tako i stvarno moguće razdoblje tog zaposlenja. Zbog toga je zapošljavanje tih članova osoblja neizvjesno, što i odražava njegov cilj, a to je zamjena dužnosnika koji privremeno ne može obavljati posao. Naime, samo dužnosnik može za stalno popuniti radno mjesto koje je uvršteno u popis radnih mjesta predviđenih proračunom koja nisu privremena.

(t. 61. do 64.)

Izvori:

Opći sud Europske unije: 21. rujna 2011., Adjemian i dr./Komisija, T‑325/09 P (u daljnjem tekstu presuda Adjemian II), t. 78. do 80.
2.

Društvima Hangzhou Dingsheng Industrial Group Co., Ltd, Dingheng New Materials Co., Ltd i Thai Ding Li New Materials Co., Ltd nalaže se snošenje troškova.
Rješenje Općeg suda od 27. siječnja 2022. – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U), (Y/O/U YOUR ORIGINAL U) i (/Y/O/U YOUR ORIGINAL U)

(Spojeni predmeti T-23/21, T-50/21 i T-51/21) (1)

(2022/C 119/84)

Jezik postupka: engleski

Predsjednik petoga vijeća odredio je brisanje predmeta.

(1) SL C 79, 8. 3. 2021.
C 148/25

Rješenje Općeg suda od 11. veljače 2022. – Calrose Rice/EUIPO – Ricegrowers (Sunwhite)

(Predmet T-459/21) (1)

(„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Sunwhite - Raniji nacionalni figurativni žig Sunwhite - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

(2022/C 148/34)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelj: Calrose Rice (Sofija, Bugarska) (zastupnik: H. Raychev, odvjetnik)

Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Hamel i J. Crespo Carrillo, agenti)

Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ricegrowers Ltd (Leeton, Novi Južni Wales, Australija) (zastupnici: C. Menebröcker i C. Böhmer, odvjetnici)

Predmet

Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. lipnja 2021. (predmet R 2465/2020-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Ricegrowers i Calrose Rice.

Izreka

1. Tužba se odbija.

2. Calrose Rice nalaže se snošenje troškova ovog postupka.

(1) SL C 382, 20. 9. 2021.
C 73/68

Rješenje Općeg suda od 26. studenoga 2021. – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)

(Predmet T-47/21) (1)

(2022/C 73/85)

Jezik postupka: njemački

Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

(1) SL C 88, 15. 3. 2021.
C 73/68

Rješenje Općeg suda od 26. studenoga 2021. – Cepewa/EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)

(Predmet T-48/21) (1)

(2022/C 73/86)

Jezik postupka: njemački

Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

(1) SL C 88, 15. 3. 2021.
2.

Obustavlja se postupak povodom zahtjevâ za intervenciju Talijanske Republike, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Tijelo nadležno za tržišno natjecanje i tržišna pravila, Italija), Chamber of Commerce of the United States of America (Trgovačka komora Sjedinjenih Američkih Država) i Computer & Communications Industry Association.
2.

Društvima Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd i Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd nalaže se snošenje troškova.
2.

Društva Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd i Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije.