33

U tim je okolnostima Sąd Okręgowy w Gdańsku XV Wydział Cywilny (Okružni sud u Gdanjsku, XV. građansko vijeće, Poljska) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Treba li članak 3. stavke 1. i 2. u vezi s člankom 4. stavkom 1., člankom 6. stavkom 1. i člankom 7. stavkom 1. Direktive 93/13 […] tumačiti na način da je nacionalni sud dužan utvrditi nepoštenost (u smislu članka 3. stavka 1. [te] Direktive) ugovorne odredbe u potrošačkom ugovoru i u slučaju kada su na dan donošenja odluke stranke izmijenile sadržaj ugovora u obliku dodatka ugovoru na način da ta odredba nije nepoštena, a utvrđenje nepoštenosti odredbe u njezinoj prvotnoj verziji može dovesti do nevaljanosti (poništenja) cijelog ugovora? 2. Treba li članak 6. stavak 1. u vezi s člankom 3. [stavkom 1. i stavkom 2.] drugom rečenicom i člankom 2. Direktive 93/13 tumačiti na način da se nacionalnom sudu omogućuje utvrđenje nepoštenosti samo određenih elemenata ugovorne odredbe koja se odnosi na tečaj valute u kojoj je indeksiran kredit odobren potrošaču koji određuje banka (kao što je to slučaj u glavnom postupku) odnosno uklanjanje odredbe o bankovnoj marži koja je jednostrano i nejasno određena kao sastavni dio tečaja, a ostavljanje jednoznačne odredbe o srednjem tečaju središnje banke (Poljska narodna banka), koje ne zahtijeva da se uklonjeni sadržaj zamijeni bilo kojom zakonskom odredbom, dovest će do ponovne uspostave stvarne ravnoteže između potrošača i poduzetnika iako će izmijeniti bit odredbe o potrošačevu izvršenju činidbe u njegovu korist? 3. Treba li članak 6. stavak 1. u vezi s člankom 7. stavkom 1. Direktive 93/13 tumačiti na način da se utvrđenje nepoštenosti samo određenih elemenata ugovorne odredbe kako je navedeno u drugom pitanju, čak i ako nacionalni zakonodavac uvede mjere za sprečavanje stalne primjene nepoštenih ugovornih odredaba, poput onih koje se ispituju u glavnom postupku, uvođenjem odredaba kojima se bankama nalaže obveza da detaljno utvrde načine i rokove za određivanje tečaja valuta na temelju kojeg se izračunava iznos kredita, obroka koji se sastoje od glavnice i kamata i načelâ konverzije u valutu isplate ili otplate kredita, protivi javnom interesu? 4. Treba li neprimjenjivost ugovora iz članka 6. stavka 1. Direktive 93/13 koja je posljedica uklanjanja nepoštenih ugovornih odredaba iz članka 2. točke (a) u vezi s člankom 3. [navedene] Direktive tumačiti na način da je to sankcija koja može biti rezultat konstitutivne odluke koju je donio sud na izričit zahtjev potrošača s posljedicama od trenutka sklapanja ugovora, odnosno ex tunc, a potrošačevi i poduzetnikovi restitucijski zahtjevi dospijevaju s pravomoćnošću presude? 5. Treba li članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima od 30. ožujka 2010. (SL 2010., C 83., str. 389.) tumačiti na način da se njime nacionalnom sudu nalaže obveza da obavijesti potrošača koji je podnio zahtjev za utvrđenje ništavosti ugovora u pogledu uklanjanja nepoštenih odredaba o pravnim posljedicama takve odluke, uključujući moguće restitucijske zahtjeve poduzetnika (banke), čak i onima koje nisu prijavljene u predmetnom postupku i onima čija osnovanost nije jednoznačno utvrđena, čak i ako potrošača zastupa ovlašteni zastupnik?”