33

U tim je okolnostima Landgericht München I (Regionalni sud u Münchenu I, Njemačka) odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1) Treba li prvu polovicu rečenice stavka 1. članka 12. Direktive 2000/31 u vezi s člankom 2. točkom (a) te direktive i člankom 1. točkom 2. Direktive 98/34 tumačiti tako da „obično uz naknadu” znači da nacionalni sud mora utvrditi: a. pruža li osoba na koju se to konkretno odnosi i koja se poziva na svojstvo davatelja usluge tu konkretnu uslugu obično uz naknadu, ili b. postoje li uopće davatelji usluga na tržištu koji tu uslugu ili usporedive usluge pružaju uz naknadu, ili c. pruža li se većina tih ili usporedivih usluga uz naknadu? 2) Treba li prvu polovicu rečenice stavka 1. članka 12. Direktive 2000/31 tumačiti tako da „omogućavanje pristupa komunikacijskoj mreži” znači da je za omogućavanje u skladu s direktivom bitan jedino nastanak rezultata, tako da je omogućen pristup komunikacijskoj mreži (npr. internetu)? 3) Treba li prvu polovicu rečenice stavka 1. članka 12. Direktive 2000/31 u vezi s člankom 2. točkom (b) te direktive tumačiti tako da je za „pružanje” u smislu članka 2. točke (b) [te direktive] dovoljno ako se usluga informacijskog društva samo stvarno stavlja na raspolaganje, u konkretnom slučaju dakle stavlja na raspolaganje otvoreni [bežični lokalni] WLAN ili je primjerice pored toga potrebno i „oglašavanje”? 4) Treba li prvu polovicu rečenice stavka 1. članka 12. Direktive 2000/31 tumačiti tako da „nije odgovoran za informacije koje se prenose” znači da su mogući zahtjevi za propuštanje, naknadu štete, plaćanje troškova opomene i sudskih troškova osobe koja je oštećena povredom autorskog prava protiv pružatelja pristupa isključeni u načelu ili su isključeni u svakom slučaju [u kojem su] u vezi s prvom utvrđenom povredom autorskog prava? 5) Treba li prvu polovicu rečenice stavka 1. članka 12. Direktive 2000/31 u vezi s člankom 12. stavkom 3. Direktive 2000/31 tumačiti tako da države članice nacionalnom sudu ne mogu dopustiti da u glavnom postupku protiv pružatelja pristupa donese nalog prema kojem on ubuduće trećim osobama ne smije omogućiti da preko internetske veze određeno djelo zaštićeno autorskim pravom stave na raspolaganje za elektronski pristup preko internetskih foruma za razmjenu? 6) Treba li prvu polovicu rečenice stavka 1. Članka 12. Direktive 2000/31 tumačiti tako da u okolnostima glavnog postupka na zahtjev za propuštanje treba na odgovarajući način primijeniti odredbu članka 14. stavka 1. točke (b) Direktive 2000/31? 7) Treba li prvu polovicu rečenice stavka 1. članka 12. Direktive 2000/31 u vezi s člankom 2. točkom (b) te direktive tumačiti tako da se zahtjevi prema davatelju usluga iscrpljuju time da je davatelj usluga svaka fizička ili pravna osoba koja pruža uslugu informacijskog društva? 8) U slučaju negativnog odgovora na sedmo pitanje, koji dodatni zahtjevi moraju biti postavljeni prema davatelju usluga u okviru tumačenja članka 2. točke (b) Direktive 2000/31? 9) Treba li prvu polovicu rečenice stavka 1. članka 12. Direktive 2000/31, uzimajući u obzir postojeću zaštitu temeljnog prava intelektualnog vlasništva koje proizlazi iz prava vlasništva (članak 17. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima), odredbe donesene u direktivama 2001/29 i 2004/48 te uzimajući u obzir slobodu informiranja i slobodu poduzetništva, koja je temeljno pravo Unije (članak 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima), tumačiti tako da se ne protivi odluci nacionalnog suda [...] kojom se pružatelju pristupa uz snošenje troškova naloži da ubuduće trećim osobama ne omogućava da preko konkretne internetske veze određeno djelo zaštićeno autorskim pravom ili njegove dijelove stave na raspolaganje za elektronski pristup preko internetskih foruma za razmjenu (peer‑to‑peer) te se pružatelju pristupa ostavlja na volju odluka o tome koje tehničke mjere će konkretno poduzeti kako bi izvršio taj nalog? [10)] Vrijedi li to i kada pružatelj pristupa sudsku zabranu zapravo može poštovati jedino tako da isključi internetsku vezu, zaštiti je lozinkom ili provjerava cjelokupnu komunikaciju koja se odvija preko nje kako bi utvrdio prenosi li se određeno djelo zaštićeno autorskim pravom iznova nezakonito ili ne, pri čemu je to utvrđeno [...] još od početka i nije [...] otkriveno tek u okviru ovršnog postupka ili postupka izricanja kazne?”