Što se tiče cilja pravila utvrđenog u članku 33. stavku 2. prvoj rečenici Uredbe br. 6/2002, valja utvrditi da izostanak pravnog učinka prema trećim osobama pravnih poslova iz članaka 28., 29. i 32. te uredbe koji nisu upisani u registar ima za cilj zaštitu onoga koji ima ili bi mogao imati prava na dizajn Zajednice kao predmet vlasništva. Iz toga slijedi da se članak 33. stavak 2. prva rečenica navedene uredbe ne primjenjuje na situaciju poput one u glavnom postupku u kojoj nositelj licencije prigovara trećoj osobi da je povredom dizajna povrijedila prava koja su mu priznata na temelju registriranog dizajna Zajednice.

Nadalje, važno je utvrditi da je naslov glave III. Uredbe br. 6/2002 u kojoj se nalazi članak 33. „Dizajni Zajednice kao predmeti vlasništva”. Stoga svi članci koji se nalaze u toj glavi sadržavaju pravila koja se odnose na dizajn Zajednice kao predmet vlasništva. To vrijedi i za članke 28., 29., i 32. te uredbe koji se odnose na pravne poslove koji imaju zajednički cilj odnosno učinak stvaranje ili prijenos prava na dizajn.

Članak 32. stavak 3. Uredbe br. 6/2002 o dizajnu Zajednice treba tumačiti na način da stjecatelj licencije može, u okviru postupka zbog povrede dizajna Zajednice koji je sam pokrenuo u skladu s tom odredbom, zahtijevati naknadu vlastite štete.

Stavke 3. i 4. članka 32. Uredbe br. 6/2002 koji uspostavljaju sustav pravnih lijekova dostupan stjecatelju licencije na dizajnu Zajednice protiv počinitelja povrede tog dizajna Zajednice valja čitati zajedno. Te odredbe omogućavaju stjecatelju licencije da djeluje bilo pomoću tužbe, pokretanjem postupka zbog povrede dizajna uz pristanak nositelja dizajna ili, u slučaju isključive licencije, ako nositelj dizajna, po primljenoj obavijesti da to učini, u primjerenom roku sam ne pokrene postupak zbog povrede dizajna, bilo pomoću intervencije u postupak zbog povrede koji je pokrenuo nositelj prava na dizajn. Ova posljednja mogućnost jedina je mogućnost koju ima stjecatelj neisključive licencije koji nije dobio pristanak nositelja dizajna za samostalno postupanje.

Ako stjecatelj licencije može zahtijevati naknadu vlastite štete kada intervenira u postupak zbog povrede dizajna koji je pokrenuo nositelj dizajna Zajednice, ništa se ne protivi tomu da on to također učini kada je sam podnio tužbu zbog povrede uz pristanak nositelja dizajna Zajednice ili, u slučaju da je stjecatelj isključive licencije, bez tog pristanka ako nositelj dizajna po primljenoj obavijesti da to učini ne učini ništa.

Sustavu pravnih lijekova dostupnom stjecatelju licencije osim toga nedostaje dosljednost ako stjecatelj licencije može braniti svoje vlastite interese samo intervencijom u postupak koji je pokrenuo nositelj dizajna Zajednice dok, kako bi obranio njihove zajedničke interese, sam može pokrenuti postupak uz pristanak tog nositelja dizajna ili čak bez tog pristanka u slučaju isključive licencije.

Usto, mogućnost stjecatelja licencije da u okviru postupka previđenog člankom 32. stavkom 3. Uredbe br. 6/2002 zatraži naknadu vlastite štete u skladu je s ciljem navedenim u uvodnoj izjavi 29. te uredbe kojime se jamči učinkovita provedba zaštite prava koja proizlaze iz dizajna Zajednice na čitavom području Unije, kao i sa svrhom te odredbe i članka 32. stavka 4. te uredbe a to je davanje stjecatelju licencije postupovnih sredstava da pokrene postupak zbog povrede i za zaštitu tih prava koja su mu dana. Zabraniti mu da djeluje s tim ciljem u okviru tog postupka značilo bi učiniti ga potpuno ovisnim, uključujući u slučaju isključive licencije, o nositelju dizajna Zajednice za dobivanje naknade vlastite štete i stoga bi bilo štetno za ostvarivanje tih istih prava u slučaju nedjelovanja nositelja dizajna. Stoga bi takva zabrana bila suprotna cilju Uredbe br. 6/2002 kao i svrsi članka 32. stavaka 3. i 4. iste uredbe.

(t. 28. – 32., t. 2. izreke)