14

U tim je okolnostima Okražen sad Vidin (Okružni sud u Vidinu) odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Treba li članak 63. UFEU‑a, kojim se uređuje slobodno kretanje kapitala i platnog prometa, tumačiti na način da je njegovim područjem primjene obuhvaćena izjava o prijeboju u odnosu na bankarsku instituciju u slučaju kad trgovačko društvo, koje je dužnik banke, svoje obveze ispuni na temelju prijeboja međusobnih potraživanja koja su nesporna s obzirom na iznos, u fiksnom iznosu i dospjela prema toj banci? 2. Treba li članak 63. UFEU‑a tumačiti na način da izmjena uvjeta u pogledu valjanosti već zakonito izjavljenih prijeboja u odnosu između trgovačkog društva i bankarske institucije, kojom se izjavljeni prijeboji proglašavaju nevažećima na temelju novih uvjeta koji imaju retroaktivni učinak u odnosu na već izjavljene prijeboje, predstavlja ograničenje u smislu članka 63. stavka 1. UFEU‑a u slučaju kad ta izmjena dovodi do ograničenja mogućnosti navedenog društva da ispuni obveze u odnosu na druga društva u čijem kapitalu osobe iz drugih država članica [Europske unije] imaju dionice, udjele ili obveznice? 3. Treba li članak 63. UFEU‑a tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se retroaktivno mijenjaju uvjeti u pogledu valjanosti već zakonito izjavljenih prijeboja u odnosu između trgovačkog društva i bankarske institucije i kojim se izjavljeni prijeboji, na temelju novih uvjeta koji se retroaktivno primjenjuju na već izvršene prijeboje, proglašavaju nevažećima? 4. Treba li članak 4. stavak 2. [točku] (a) i članke 26., 27., 114. i 115. UFEU‑a, kojima se uređuje unutarnje tržište Unije, tumačiti na način da se i u slučajevima u kojima pravni odnosi postoje samo između pravnih subjekata iste državne pripadnosti, te ih se stoga može smatrati unutarnjim pravnim odnosima bez izravne prekogranične povezanosti s unutarnjim tržištem Unije, tim člancima ne protivi nacionalni propis kojim se retroaktivno mijenjaju uvjeti u pogledu valjanosti već zakonito izjavljenih prijeboja u odnosu između trgovačkog društva i bankarske institucije u državi članici tako što se izjavljeni prijeboji, na temelju novih uvjeta koji se retroaktivno primjenjuju na već izvršene prijeboje, proglašavaju nevažećima? 5. Treba li članak 2. [UEU‑a], u vezi s člankom 19. stavkom 1. UEU‑a i člankom 47. prvim i drugim stavkom Povelje, tumačiti na način da mu se ne protivi donošenje nacionalnog propisa kojim se mijenjaju uvjeti stvarnog izvršenja prijeboja u odnosu na bankarsku instituciju, tako što novim uvjetima izričito priznaje retroaktivni učinak i prijeboje koji su zakonito izvršeni u ranijem razdoblju proglašava nevažećima, dok je za to vrijeme u dotičnoj državi članici otvoren stečajni postupak nad bankarskom institucijom te su pokrenuti sudski postupci u kojima se traži da se prema banci proglase nevažeći prijeboji na koje su se u trenutku njihova izvršenja primjenjivali drugi pravni uvjeti? 6. Treba li načelo pravne sigurnosti kao opće načelo prava Unije tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se mijenjaju uvjeti stvarnog izvršenja prijeboja u odnosu na bankarsku instituciju, tako što novim uvjetima izričito priznaje retroaktivni učinak i prijeboje koji su zakonito izvršeni u ranijem razdoblju proglašava nevažećima, dok je za to vrijeme u dotičnoj državi članici otvoren stečajni postupak nad bankarskom institucijom te su pokrenuti sudski postupci u kojima se traži da se prema banci proglase nevažeći prijeboji na koje su se u trenutku njihova izvršenja primjenjivali drugi pravni uvjeti?”