ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
HR Službeni list Europske unije C 381/47

Tužba podnesena 2. rujna 2015. – Mađarska protiv Komisije

(Predmet T-505/15)

(2015/C 381/57)

Jezik postupka: mađarski

Stranke

Tužitelj: Mađarska (zastupnici: M.Z. Fehér, G. Koós i A. Pálfy, agenti)

Tuženik: Europska komisija

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) C(2015) 4076 od 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu koji se odnosi na Mađarsku, a u kojem je određeno isključenje iz Unijina financiranja iznosa od 6 3 24 349,33 u vezi s provjerom višestruke sukladnosti.

— Komisiji naloži snošenje troškova.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog tužbi tužitelj osporava Komisijina utvrđenja.

Tužitelj u tom smislu iznosi da je Komisija upozorila na to da u skladu s osnovnim načelima na kojima se temelji nadzor prihvatljivosti treba smatrati nedostacima u nadzoru to što sankcije nisu izrečene jer kontrole na terenu koje se odnose na višestruku sukladnost (pravne zahtjeve u pogledu upravljanja i dobre poljoprivredne i ekološke uvjete) nisu provedene ili su provedene nepravilno, kao i to što propisima predviđene sankcije nisu imale odvraćajući učinak zato što nisu primijenjene ili su primijenjene pogrešno. Komisija je dodala da su u slučajevima takozvanih „manjih nesukladnosti” iz članka 24. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 nadležna mađarska tijela primjenjivala takva dopuštena odstupanja na temelju kojih nije došlo do izricanja sankcija niti se, protivno onome što je određeno u Unijinim propisima, vodilo računa o aspektima javnog zdravlja i zdravlja životinja.
1.

Određivanje paušalne korekcije u neto iznosu od 609 337,80 eura i korištena metoda izračuna protivni su članku 31. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike i smjernicama sadržanima u Komisijinom dokumentu VI/5330/97 od 23. prosinca 1997. (Smjernice za izračun financijskih učinaka vezanih uz pripremu odluke o poravnavanju računâ Odjela za jamstva EFJP-a) i u dokumentu AGRI-64043-2005 (Communication from the Commission, on how the Commission intends in the context of the EAGGF-Guarantee clearance procedure to handle shortcomings in the context of cross-compliance control system implemented by the Member State) jer nije bilo prikladno izvršiti procjenu u paušalnom iznosu s obzirom na to da je Kraljevina Španjolska precizno procijenila stvarni rizik za fond. Komisijina provedbena mjera ne samo da je nepravilna, nego je i neproporcionalna i neopravdana.
—

naloži EMA-i da naknadi štetu uzrokovanu tužiteljima gubitkom prilike za sklapanje pojedinačnih ugovora za voditelja projekta (project manager) u vezi sa zahtjevom za pružanje usluga (request form for services) br. SC001, koje procjenjuju ex æquo et bono na 8 000 eura, uvećano za kamate od dana donošenja odluke ili za bilo koji drugi iznos koji Opći sud smatra primjerenim, i
HR Službeni list Europske unije C 328/19

Tužba podnesena 27. srpnja 2015. – Islamic Republic of Iran Shipping Lines i dr. protiv Vijeća

(Predmet T-434/15)

(2015/C 328/19)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Tehran, Iran); Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Tehran); Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Tehran); Khazar Sea Shipping Lines (Anzali Free Zone, Iran); Rahbaran Omid Darya Ship Management Co. (Tehran); Irinvestship Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina); i IRISL Europe GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: M. Taher, Solicitor, M. Malek, QC i R. Blakeley, Barrister)

Tuženik: Vijeće Europske unije

Tužbeni zahtjev

Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

— naloži Vijeću da tužiteljima naknadi štetu u iznosu koji se treba utvrditi tijekom ovog postupka, ali ne manjem od 57 1 0 40 504 USD, zajedno s kamatama; i

— naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističu jedan tužbeni razlog navodeći da je izricanje mjera ograničavanja tužiteljima od strane Vijeća EU-a bila dovoljno ozbiljna povreda obveza čija je namjena bila dodjela prava tužiteljima, pa je prema tome nastala izvanugovorna odgovornost za štetu EU-a. Ta je povreda tužiteljima izravno prouzročila znatnu materijalnu i nematerijalnu štetu, te imaju pravo na njenu naknadu.
—

Trećim tužbenim razlogom tužitelj tvrdi da pobijana odluka uz povredu prava na saslušanje i postupovnih jamstava prema članku 6. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 659/1999 (2) prelazi znatno više od razjašnjenja pitanja koja su bila postavljena u odluci o pokretanju postupka. S jedne strane, u pobijanoj odluci dolazi se do zaključka prema kojem potpore nije prikladno ocjenjivati prema mjerilu iz Smjernica za sanaciju i restrukturiranje dok se u odluci o pokretanju postupka naglašava da je u tom pogledu riječ o „jedinoj pravnoj osnovi za spojivost s unutarnjim tržištem.” S druge strane, u pobijanoj odluci dolazi se i do zaključka prema kojem je iznimno prikladno ocjenjivati spojivost potpora izravno prema mjerilu iz članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a, iako odluka o pokretanju postupka ne sadržava nikakvo upućivanje na tu mogućnost. To je tužitelju onemogućilo da se izjasni o tim pitanjima koja su Komisiji u konačnici bila presudna.
—

poništi odluku od 1. travnja 2015. koju je donijela Europska agencija za kemikalije (ECHA) na temelju Uredbe (EZ) br. 1907/2006 o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) u obliku dopisa naslovljenog „Statement of Non-Compliance following a Dossier Evaluation Decision under Regulation (EC) No 1907/2006” (izjava o nepridržavanju nakon odluke o evaluaciji registracijskog dosjea na temelju Uredbe (EZ) br. 1907/2006, u daljnjem tekstu: SONC) i privitka tom dopisu, pod referentnim brojem CCH-C-0000005770-74-01/F,
HR Službeni list Europske unije C 320/39

Tužba podnesena 30. srpnja 2015. – Fruit of the Loom protiv OHIM-a – Takko (FRUIT)

(Predmet T-431/15)

(2015/C 320/56)

Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

Stranke

Tužitelj: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: S. Malynicz, barrister, i V. Marsland, solicitor)

Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

Druga stranka pred žalbenim vijećem: Takko Holding GmbH (Telgte, Njemačka)

Podaci o postupku pred OHIM-om

Nositelj spornog žiga: tužitelj

Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „FRUIT” – žig Zajednice br. 5 077 508

Postupak pred OHIM-om: postupak povodom opoziva

Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. svibnja 2015. u predmetu R 1641/2014-2

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi pobijanu odluku;

— naloži OHIM-u i drugoj strani snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

Tužbeni razlog
—

naloži Vijeću da tužitelju isplati sljedeće iznose: — 8 8 9 06 191 eura s naslova materijalne štete nastale do datuma ove tužbe, — 8 7 13 285 eura s naslova kamata na iznos naveden u gore navedenom prvom podstavku uz dnevnu kamatu od 10 377 eura do datuma presude, podredno uz glavnu refinancirajuću stopu Europske centralne banke od + 2 % godišnje do dana presude i dalje podredno uz stopu i za razdoblje koje Sud smatra prikladnima, — iznos po danu od 54 716 eura s naslova materijalne štete od dana ove tužbe do kraja tužbenog razdoblja, — kamatu na ukupan iznos izračunat u skladu s gore navedenim trećim podstavkom, uz stopu od 4,2601 % godišnje do dana presude, podredno uz glavnu refinancirajuću stopu Europske centralne banke od + 2 % godišnje do dana presude i dalje podredno uz stopu i za razdoblje koje Sud smatra prikladnima, — 3 2 9 64 320 eura s naslova materijalne štete od početka do kraja tužbenog razdoblja, — 1 0 00 000 eura s naslova nematerijalne štete, — kamate na iznose navedene u podstavcima 1. do 6. gore uz stopu od 4,2601 % godišnje do dana plaćanja, podredno uz glavnu refinancirajuću stopu Europske centralne banke od + 2 % godišnje do dana plaćanja i dalje podredno uz stopu i za razdoblje koje Sud smatra prikladnima, i — troškove nastale banci povodom ove tužbe,
—

naloži SATCEN-u da tužitelju isplati naknadu materijalne štete pretrpljene u obliku plaće, primitaka i prava na povrat do kraja tužiteljevog ugovora i da mu nadoknadi pretrpljenu nematerijalnu štetu, privremeno procijenjenu ex aequo et bono na iznos od 5 00 000 eura,
HR Službeni list Europske unije C 311/54

Tužba podnesena 13. srpnja 2015. – Università del Salento protiv Komisije

(Predmet T-393/15)

(2015/C 311/59)

Jezik postupka: talijanski

Stranke

Tužitelj: Università del Salento (Lecce, Italija) (zastupnik: F. Vetrò, odvjetnik)

Tuženik: Europska komisija

Tužbeni zahtjev

Tužitelj zahtijeva da Opći sud poništi pobijane akte te da slijedom toga naloži podmirivanje sredstava koja se još duguju Odjelu za inženjerske inovacije Università del Salento za ugovor naslovljen „Support for training career of researchers, Grant Agreement n. 6102350, Explaining the nature of technological innovation in Chinese enterprises”, sa svim zakonskim posljedicama uključujući i u pogledu troškova ovog postupka.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

Predmetna tužba upravljena je protiv akta Europske komisije, Opće uprave za proračun, Izvršenje proračuna (Opći proračun i ERF), Povrat kredita, od 4. svibnja 2015., protokol br. N. D/CA – B.2 – 005817, i njemu priložene obavijesti o terećenju. Tim se aktom vrši prijeboj tražbine koju je prema Komisiji imao Odjel za inženjerske inovacije Università del Salento za izvršenje tzv. Marie Curie ugovora naslovljenog „Support for training career of researchers, Grant Agreement n. 6102350, Explaining the nature of technological innovation in Chinese enterprises”, s dugovanjem koje je, prema navodima Komisije, Odjel za pravne znanosti istoga Università di Salento imao prema Komisiji na osnovi ugovora naslovljenog „Agreement JUST/2010/JPEN/AG/1540 – Judicial Training and Research on EU crimes against environment and maritime pollution”.

U prilog tužbi tužitelj ističe tri tužbena razloga.

1. Prvi tužbeni razlog: povreda članaka 3. i 24. talijanskog ustava, zlouporaba ovlasti, prekoračenje ovlasti zbog pogrešne pretpostavke, nedovoljna istraga, pogreška u pogledu činjenica, povreda i pogrešna primjena članka 81. Financijske uredbe Europske unije. — Tužitelj u tom pogledu tvrdi da je prijeboj izvršen uz povredu europskih standarda sigurnosti, ovršnosti i dospjelosti. U konkretnom je slučaju navodno dugovanje osporeno od strane dužnika, što je vidljivo iz prepiske u spisu. Odluka Komisije je jednostrana i kao takva ugrožava načelo jednakosti.

2. Drugi tužbeni razlog: povreda i pogrešna primjena načela učinkovitosti pravnog sustava Unije, povreda i pogrešna primjena načela dobrog financijskog upravljanja te prekoračenje ovlasti zbog nedovoljne istrage. — Tužitelj u tom pogledu tvrdi da su se sredstva dodijeljena za istraživački projekt Odjela za inženjerske inovacije trebala koristiti samo za istraživanje za koje su odobrena te se s njima nije mogao izvršiti prijeboj s tražbinama vezanim za druge aktivnosti osim onih koje su predviđene navedenim istraživačkim projektom, da se ne bi prekršilo načelo učinkovitosti. Tvrdi i da sporni akti ugrožavaju načelo pravilnog financijskog upravljanja jer Komisija izvršavajući prijeboj nije upotrijebila odobrena sredstva sukladno njihovoj namjeni.
—

posljedično, u slučaju proglašenja osnovanosti žalbe: — poništi pobijanu odluku od 24. veljače 2012.; — naloži ECDC-u plaćanje ex aequo et bono naknade u iznosu od 80 000 eura za nematerijalnu štetu koju je pretrpio žalitelj, a koja se navodi u prvom poglavlju tužbenog zahtjeva u predmetu F-161/12; — naloži ECDC-u plaćanje ex aequo et bono naknade u iznosu od 56 800 eura za nematerijalnu štetu koju je pretrpio žalitelj, koja se navodi u podrednim tužbenim zahtjevima za naknadu štete istaknutima tijekom prvostupanjskog postupka;
HR Službeni list Europske unije C 302/66

Tužba podnesena 17. srpnja 2015. – Aldi protiv OHIM-a – Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (ALDIANO)

(Predmet T-391/15)

(2015/C 302/82)

Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

Stranke

Tužitelj: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen i N. Bertram, odvjetnici)

Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Società Cooperativa Agricola Cantina Sociale Tollo (Tollo, Italija)

Podaci o postupku pred OHIM-om

Podnositelj prijave: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

Sporni žig: verbalni žig Zajednice „ALDIANO” – prijava br. 10 942 274

Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. svibnja 2015. u predmetu R 1612/2014-4

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi pobijanu odluku;

— naloži OHIM-u snošenje troškova postupka.

Tužbeni razlog
HR Službeni list Europske unije C 294/68

Tužba podnesena 1. travnja 2015. – Brinkmann (Steel Trading) i dr. protiv Komisije

(Predmet T-161/15)

(2015/C 294/83)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelji:: Brinkmann (Steel Trading) Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina); Dalmar investments Ltd (Tortola, Britanski Djevičanski otoci); Darlows Consultants Ltd (Nassau, Bahami); Forestborne Ltd (Tortola); International Corporate Management Company SA (Luxembourg, Luksemburg); Kraxis Investments Ltd (Nikozija, Cipar); Magnamox Management Ltd (Nikozija); Megamatic Technologies Ltd (Nikozija); Windward Yachting Ltd (Sliema, Malta); Chupit Ltd (Nikozija); Coburg Investments (Overseas) Ltd (Nikozija); First Trade International Ltd (Tortola); Fitinvest Ltd (Limassol, Cipar); Halman Consultants (Overseas) Ltd (Tortola); Limtan Investments Ltd (Lanarka, Cipar); Minnesota Trading Ltd (Nikozija); Protoconsult Ltd (Nikozija); Transcoal Trading Ltd (Nikozija); i Veft Management Ltd (Nikozija) (zastupnik: R. Nowinski, odvjetnik)

Tuženik: Europska komisija i Europska središnja banka

Tužbeni zahtjev

Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

— naloži Europskoj uniji da naknadi štetu koju su tužitelji pretrpjeli zbog donošenja i primjene Memoranduma o razumijevanju o posebnom uvjetovanju gospodarske politike u iznosu navedenom u tužbi ili u onom iznosu koji odredi Sud;

— naloži Europskoj uniji snošenje troškova podnošenja ove tužbe.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

1. Prvi tužbeni razlog, u okviru kojeg se navodi da su povrijeđeni članak 18. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članak 21. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima time što su Komisija i ESB postupali nezakonito diskriminirajući Cipar i time izravno diskriminirajući deponente u ciparskim bankama;

2. Drugi tužbeni razlog, u okviru kojeg se navodi da su Komisija i ESB postupali nezakonito jer su povrijedili pravo na zaštitu vlasništva deponenata, kako je ono zajamčeno Poveljom Europske unije o temeljnim pravima; i
—

utvrdi da se ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava br. 238214 „C7” (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) i ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava br. 238686 „CEREBNET” (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), sklopljeni u razdoblju pokrivenom sedmim okvirnim programom (FP7-PEOPLE-ITN-2008) radi potpore osposobljavanju i razvoju karijere istraživača i mreža za početnu izobrazbu, ne mogu tumačiti na način da se njima korisnike obvezuje da osposobljavanje za istraživače na početku karijere organiziraju isključivo u vlastitim prostorijama i, slijedom toga, potvrdi da REA ne može odbiti kao neprihvatljiv dio troškova povezan s osposobljavanjem istraživača na početku karijere na temelju tog tumačenja;
—

Poništi Odluku EACEA/MH/mvh/OKRAPF15D006233 Izvršne agencije za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA) od 10. travnja 2014. o financiranju Sporazuma 518072-LLP-1-2011-1-DE-COMENIUS-CNW/2011-3848 u vezi s projektom NEST – ‘Network for Staff and Teachers in Childcare Services’;
—

utvrdi pravo tužitelja da zadrži iznos od 80 242,78 eura, već primljen u okviru „pre-financing payment” koji je trenutno predmet obavijesti o terećenju izdane od strane Europske komisije – Directorate General Migration and Home Affairs – Directorate E: Migration and Security Funds – Unit E2: Asylum, Migration and Integration Fund – HOME E2/FL/2015, prot 1 520 007 od 1. travnja 2015. koja se odnosi na HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE – Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe br. 3241503771, a koju je tuženik izdao radi povrata navedenog iznosa.
—

Tužitelj ovdje, među ostalim, tvrdi da je Komisija u trenutku potpisivanja sporazumâ o dodjeli bespovratnih sredstava ULTRA („Ultra portable augmented reality for industrial maintenance applications”), IMPROVE („Improving Display and Rendering Technology for Virtual Environments”) i CINeSPACE („Experiencing urban film and cultural heritage while on-the-move”) znala ili u svakom slučaju morala znati za zapošljavanje ruskih inženjera te dodaje da povrat zahtijevanog iznosa u danim okolnostima predstavlja zlouporabu.
—

poništi odluku Europske komisije od 15. listopada 2014., u predmetu br. C (2014) 7280 u vezi s državnom potporom SA 35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) koju provodi Španjolska;
—

podredno, poništi Odluku EMA-e ASK-11351 (Vantobra) od 24. travnja 2015. u dijelu u kojem se njome trećoj osobi odobrava pristup (i) CHMP-ovom izvješću o ocjeni o kliničkoj superiornosti u odnosu na Podhaler TOBI, (EMA/CHMP/778270/2014) bez dodatnih uklanjanja podataka na stranicama 9. (Superiorna respiratorna tolerabilnost podhalera Vantobra u odnosu na podhaler Tobi), stranice 11. do 12. i 14. (Zaključak o tolerabilnosti podhalera Vantobra na temelju podataka o podhaleru TOBI), stranice 17. do 19. (tužiteljevo očitovanje o pitanju br. 1 i ocjena odgovora) i stranice 19. do 23. (tužiteljevo očitovanje o pitanju br. 2 i ocjena odgovora, 3. Zaključak i preporuka), u skladu s Prilogom A 1, i (ii) CHMP-ovo izvješće o ocjeni sličnosti podhalera VANTOBRA s podhalerima Cayston i TOBI (EMA/CHMP/702525/2014) bez dodatnih uklanjanja podataka na stranicama 9. do 10., Odjeljak 2.3 (Terapijska indikacija, 1) Podaci iz terenskog ispitivanja) i stranica 11. do 12., Odjeljak 2.3 (Terapijska indikacija, 2) Razgovor s liječnicima u centrima za cističnu fibrozu) u skladu s onim što je izloženo u Prilogu A 2, i da EMA-i naloži da gore navedene dokumente ne otkrije bez uklanjanja podataka koja proizlaze iz Priloga A 1 i Priloga A2; i
HR Službeni list Europske unije C 198/46

Tužba podnesena 23. travnja 2015. – Aldi protiv OHIM-a – Miquel Alimentació Grup (Gourmet)

(Predmet T-212/15)

(2015/C 198/64)

Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

Stranke

Tužitelj: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnici: C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher i N. Bertram, odvjetnici)

Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

Druga stranka pred žalbenim vijećem: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Španjolska)

Podaci o postupku pred OHIM-om

Nositelj spornog žiga: tužitelj

Sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „Gourmet” – prijava br. 9 310 269

Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 24. veljače 2015. u predmetu R 314/2014-4

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a;

— naloži OHIM-u snošenje troškova postupka.

Tužbeni razlog
4.

Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na navodnoj povredi članka 107. stavka 1. i članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 14. stavka 1. postupovne uredbe proširenjem povrata potpore i na tužitelja Tužitelj navodi da nije bilo državne potpore u njegovu korist jer je prodajna cijena bila tržišna cijena. Prema mišljenju tužitelja, argumenti i sumnje Komisije u pogledu toga predstavljaju li cijene koje su platili Via Chem i kasnije Fortishem za imovinu društva NCHZ tržišnu cijenu manjkavi su iz više razloga. Tužitelj ističe kao prvo da, s obzirom na to da je teret dokazivanja na Komisiji, nije dovoljno da Komisija iznese sumnje. Kao drugo, budući da je prodaja bila provedena u stečajnom postupku pod nadzorom stečajnog suda koji je dužan postupati u interesu vjerovnika trgovačkog društva u stečaju, valja pretpostaviti da je imovina društva prodana po najvišoj mogućoj cijeni. Kao treće, postupak prikupljanja ponuda bio je otvoren, transparetan i bezuvjetan te je jamčio najvišu cijenu koju je bilo moguće postići na tržištu, opcija ponude s dodatnim obvezama nije imala nikakav utjecaj na prodajnu cijenu. Kao četvrto, neovisno o činjenici da uvjeti prodaje između društava Via Chem i Fortischem nisu relevantni s obzirom na to da je prva prodaja provedena po tržišnoj cijeni, pretpostavlja se da je prodajna cijena dogovorena između privatnih subjekata tržišnog gospodarstva tržišna cijena čak i bez postupka prikupljanja ponuda. Nadalje, tužitelj navodi da je očigledno da se prijenos imovine društva NCHZ društvu Via Chem te kasnije tužitelju ne može smatrati pokušajem izbjegavanja odluke Komisije o povratu iz dva razloga. Kao prvo, ovaj predmet je toliko udaljen od klasičnog slučaja izbjegavanja da čak Komisija priznaje da ne posjeduje dokaze o namjeri zaobilaženja odluke o povratu. Kao drugo, Komisija ipak zaključuje da postoji ekonomski kontinuitet kako bi mogla proširiti povrat i na tužitelja. Međutim, odluka Komisije posljedica je manjkave analize koja se temelji na netočnom tumačenju pojedinih kriterija, ignoriranju tereta dokazivanja i netočnom shvaćanju cjelokupnog koncepta ekonomskog kontinuiteta u predmetima državnih potpora. Konačno, tužitelj ističe da je pristup Komisije ekonomski štetan i nepotreban sa stajališta prava tržišnog natjecanja. Prema mišljenju tužitelja, Komisija pokušava stvoriti novu, strožu sudsku praksu prema kojoj bi opseg transakcije bio odlučujući kriterij dok bi prodajna cijena bila u najboljem slučaju pomoćni kriterij, ako i to.
1.

Ispravak paušalno određen u neto iznosu od 5 4 53 227,79 eura (nevezane izravne potpore) u suprotnosti je s člankom 27. stavkom 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 796/2004, člankom 31. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005, te člancima 3. i 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013, i to zbog dva razloga: — Komisijinog pogrešnog tumačenja članka 27. Uredbe (EZ) br. 796/2004, jer to što su rezultati na slučajnom uzorku u 2008. i 2009. bili lošiji od rezultata na rizičnom uzorku ne znači povredu tog članka i prema tome povredu prava Unije koja bi isključivala financiranje poljoprivrednih troškova u skladu s člankom 31. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 i člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013. — zato što Komisija nije mogla razumno zaključiti da je povrijeđen članak 27. Uredbe (EZ) br. 796/2004 s obzirom na to da je Kraljevina Španjolska u postupku provjere dokazala da je provedena primjerena analiza i usvojene prikladne mjere kako bi se poboljšao odabir zasnovan na riziku, i da stoga nije bilo povrede prava Unije koja bi isključivala financiranje poljoprivrednih troškova u skladu s člankom 31. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 i člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.