11

U Prilogu 2. Općim pravilima, naslovljenom „Opće smjernice Vijeća voditelja administracije o uporabi jezikâ u natječajima koje organizira EPSO” (u daljnjem tekstu: Opće smjernice), propisano je sljedeće: „Potvrđuje se da je u pravilu jezični režim koji se primjenjuje u natječajima koje organizira EPSO sljedeći: — dijelovi web‑mjesta EPSO‑a čiji se sadržaj u pravilu ne mijenja objavljuju se na svim službenim jezicima; — obavijesti o natječajima, uključujući natječaje za lingviste i natječaje povezane s proširenjem, te opća pravila koja se primjenjuju na otvorene natječaje objavljuju se na svim službenim jezicima; — sljedeći testovi provode se na svim službenim jezicima: — pristupni testovi (jezično i numeričko zaključivanje), — testovi razumijevanja jezika u okviru natječaja za prevoditelje, — preliminarni testovi pismenog prevođenja u okviru natječaja za pravnike lingviste, — među‑testovi usmenog prevođenja (s pomoću računala) u okviru natječajâ za usmene prevoditelje, — testiranje kompetencija (pismeno ili usmeno prevođenje) u okviru natječajâ za lingviste. – […] — [t]estiranja u centru za procjenu kandidata provode se isključivo na drugom jeziku kandidata, koji mora biti engleski, francuski ili njemački. Isto tako, pozivi na iskaz interesa u postupcima odabira za zapošljavanje ugovornog osoblja, koje organizira EPSO, objavljuju se na svim službenim jezicima. Nekoliko čimbenika opravdava ograničenje izbora drugog jezika. Prvo, u interesu je službe da novozaposleno osoblje bude sposobno odmah početi raditi i učinkovito obavljati dužnosti obuhvaćene područjem odnosno radnim mjestom za koje se organizira predmetni natječaj. Engleski, francuski i njemački jezici su koji se najčešće govore u institucijama. To su jezici koji se tradicionalno upotrebljavaju na sastancima unutar institucija. Ujedno su to jezici na kojima se većinom odvija komunikacija unutar institucija i komunikacija s vanjskim svijetom. Tome u prilog govore statistički podaci o izvornim jezicima tekstova koje prevode prevoditeljske službe institucija. S obzirom na stvarne jezične potrebe institucija u svrhu interne i vanjske komunikacije, jedan od kriterija odabira u skladu s člankom 27. stavkom 1. Pravilnika o osoblju mora biti zadovoljavajuće znanje jednog od ta tri jezika, koje se testira simulacijom stvarne situacije na radnom mjestu. Znanje trećeg jezika, kako je predviđeno člankom 45. stavkom 2. Pravilnika o osoblju, ne može biti zamjena za znanje jednog od tri navedena jezika u trenutku zapošljavanja. Drugo, ograničenje izbora jezika u kasnijim fazama natječajnog postupka opravdano je prirodom testova koji se tada provode. U skladu s člankom 27. Pravilnika o osoblju, tijela za imenovanja institucija odlučila su izmijeniti postupke odabira uvođenjem, od 2010. nadalje, metoda procjene koje se temelje na kompetencijama, a koje im omogućuju da na pouzdaniji način predvide jesu li kandidati sposobni obavljati svoj posao. Brojna znanstvena istraživanja pokazala su da je na temelju testiranja u centru za procjenu sa simulacijom stvarnih situacija na radnom mjestu moguće najtočnije predvidjeti radnu učinkovitost kandidata. Kao najučinkovitija metoda procjene, testiranja u centru za procjenu kandidata upotrebljavaju se u cijelom svijetu. S obzirom na dužinu karijere i razinu mobilnosti unutar institucija takva je metoda procjene kandidata od presudne važnosti. Na temelju okvirnih kompetencija koje određuju tijela za imenovanja odabire se niz odgovarajućih testova kojima će se testirati tražene kompetencije. Kako bi se osigurao pošten postupak procjene kandidata, a kandidatima omogućila izravna komunikacija s procjeniteljima i ostalim kandidatima koji sudjeluju u određenom testiranju, primjena te metode zahtijeva da se svi služe jezikom koji svi poznaju (lingua franca) ili, u određenim slučajevima, jednim od glavnih jezika natječaja. U prvom se slučaju jezik koji je lingua franca odabire među jezicima koje kandidati najvjerojatnije poznaju. Uz tu pretpostavku, potrebno je učiniti sve kako bi se izbjegla diskriminacija među kandidatima; stoga svi kandidati moraju proći testiranje na svojem drugom jeziku. Međutim, budući da taj jezik mora ujedno biti i lingua franca, izbor drugog jezika mora se ograničiti. Budući da je prethodno navedena tradicionalna uporaba jezika unutar institucija i danas na snazi, izbor se svodi na engleski, francuski i njemački jezik. U centru za procjenu kandidata ne ocjenjuje se znanje jezika; zadovoljavajuća razina poznavanja jednog od navedena tri jezika kao drugog jezika dovoljna je za sudjelovanje u testiranju (što je u skladu s najmanjim zahtjevima utvrđenima člankom 28. Pravilnika o osoblju). Ta razina poznavanja jezika ni na koji način nije nerazmjerna ako se u obzir uzmu prethodno opisane stvarne potrebe službe. Uporaba engleskog, francuskog ili njemačkog jezika kao drugog jezika u kasnijim fazama natječajnog postupka ne znači diskriminaciju na osnovi materinjeg jezika niti ograničenje uporabe materinjeg jezika. Nametanjem obveze odabira drugog jezika (engleski, francuski ili njemački) koji mora biti različit od prvog jezika kandidata (u pravilu materinji jezik ili jezik kojim se kandidat služi na jednakovrijednoj razini) osigurava se mogućnost usporedbe kandidata pri čemu su svi kandidati u jednakom položaju. Potrebno je naglasiti i to da dovoljna razina poznavanja drugog jezika prije svega ovisi o osobnom trudu kandidata. Taj je zahtjev, u svakom slučaju, razmjeran s obzirom na stvarne potrebe službe. Pri ograničenju izbora drugog jezika uzimaju se u obzir jezici kojima se današnji Europljani najviše služe. Engleski, francuski i njemački nisu samo jezici više država članica Europske unije, nego i najrašireniji strani jezici. To su strani jezici koji se najčešće uče i čije se učenje smatra najkorisnijim. Trenutačni zahtjevi institucija u pogledu znanja jezika smatraju se stoga razumnima jer odražavaju razinu jezičnih vještina koja se može očekivati od kandidata, osobito budući da se u okviru testova kompetencija ne ocjenjuje znanje jezika u užem smislu (gramatičke i pravopisne pogreške, bogatstvo rječnika). Ograničenje izbora drugog jezika na engleski, francuski i njemački ne može se stoga smatrati nerazmjernom preprekom za sudjelovanje u natječajima. Naprotiv, prema raspoloživim informacijama, takvo ograničenje u skladu je s prethodnim iskustvom i očekivanjima kandidata. Na temelju relevantnih statističkih podataka može se zaključiti da je ograničenje izbora drugog jezika u određenim fazama natječajnog postupka razmjeran i nediskriminirajući zahtjev. Na primjer, kada je na najvećim otvorenim natječajima za administratore i asistente EU-25 održanima 2005. kandidatima ponuđeno da među 11 službenih jezika odaberu svoj drugi jezik, engleski, francuski ili njemački bili su najčešći izbor. Statistički podaci za natječaje nakon reforme iz 2010. pokazuju da nije bilo diskriminacije u korist kandidata koji su državljani država u kojima su engleski, francuski ili njemački službeni jezici. Osim toga, statistički podaci za natječaje za dužnosnike kategorije AD iz 2010. pokazuju da je velik broj kandidata ipak odabirao jedan od tri navedena jezika kao svoj drugi jezik. Stoga se čini razumnim od kandidata zahtijevati da se u komunikaciji s EPSO‑om i pri ispunjavanju obrasca za probir talenata koriste jednim od ta tri jezika. Zato bi se, radi postizanja ravnoteže između interesa službe i sposobnosti kandidata, određeni testovi trebali provoditi na ograničenom broju jezika Europske unije. Na taj će se način osigurati da uspješni kandidati posjeduju odgovarajuću razinu znanja jezika potrebnu za učinkovito obavljanje svog posla te omogućiti primjena metoda odabira koje se temelje na procjeni učinkovitosti. Budući da se obavijesti o natječajima i vodiči za kandidate objavljuju na 24 jezika Unije te s obzirom na to da kandidati u važnoj prvoj fazi natječaja mogu polagati testove na bilo kojem od 24 jezika koji odaberu kao svoj materinji jezik, čini se da je postignuta poštena ravnoteža između interesa službe i načelâ višejezičnosti i nediskriminacije na temelju jezika. Stoga se odabir u svakom pojedinom slučaju mora temeljiti na jezičnom režimu koji je donio Upravni odbor EPSO‑a i specifičnim potrebama institucija kako bi se omogućilo zapošljavanje kandidata koji će biti sposobni odmah početi raditi. Postoje dva moguća scenarija: — prvi za opće ili posebne profile kod kojih je, osim općih kompetencija, stručno znanje ili iskustvo u određenom području ili na određenom radnom mjestu najvažniji čimbenik u postupku odabira; u tom je slučaju sposobnost rada i komuniciranja u višejezičnom kontekstu presudna pa potreba dobrog poznavanja jezika koji se najčešće upotrebljavaju u institucijama opravdava ograničenje izbora jezika Europske unije u natječajnom postupku, — drugi za profile kod kojih je znanje jednog ili više jezika osobito važno, npr. za lingviste ili druge profile kod kojih se natječajni postupci organiziraju po jezicima; u tom je slučaju, osim testiranja općih kompetencija, kako je navedeno za prethodni scenarij, posebne kompetencije potrebno testirati na jeziku/jezicima za koje se natječaj organizira. Međutim, čak i uz usvajanje tog pristupa, pri svakoj odluci o ograničenju izbora jezika u natječajima to bi pitanje trebalo razmotriti s obzirom na specifičnost pojedinog natječaja kako bi se uzele u obzir stvarne potrebe institucija za profilom/ profilima za koje se natječaj organizira.”