123

Pojednostavnjeno govoreći, zabranjeni sporazum sastoji se od sljedećih dogovora: — Ciriškoga kluba, koji je prva faza sveeuropskog sporazuma. Taj je sporazum trajao od 1. siječnja 1984. do 9. siječnja 1996. i odnosio se na utvrđivanje kvota za svaku zemlju (Njemačku, Austriju, Benelux, Francusku, Italiju i Španjolsku), podjelu kupaca, cijene i razmjenu osjetljivih poslovnih informacija. Njegovi članovi bili su društva Tréfileurope, Nedri, WDI, DWK i Redaelli, koje je zastupalo nekoliko talijanskih poduzetnika barem počevši od 1993. i 1995, kojima su se zatim pridružila društva Emesa 1992. i Tycsa 1993. — Kluba Italia, nacionalnog dogovora koji je trajao od 5. prosinca 1995. do 19. rujna 2002. Taj se sporazum odnosio na utvrđivanje kvota za Italiju, kao i na izvoz iz te zemlje u ostatak Europe. Njegovi članovi bili su talijanski poduzetnici društva Redaelli, ITC, CB i Itas, kojima su se zatim pridružila društva Tréfileurope i Tréfileurope Italia (3. travnja 1995.), SLM (10. veljače 1997.), Trame (4. ožujka 1997.), Tycsa (17. prosinca 1996.), DWK (24. veljače 1997.) i Austria Draht (15. travnja 1997.). — Južnog sporazuma, regionalnog sporazuma koji su 1996. dogovorili i sklopili talijanski poduzetnici, društva Redaelli, ITC, CB i Itas, s društvima Tycsa i Tréfileurope kako bi utvrdili stopu penetracije svakog od sudionika u južnim zemljama (Španjolskoj, Italiji, Francuskoj, Belgiji i Luksemburgu) i kako bi se obvezali da zajednički pregovaraju o kvotama s drugim proizvođačima iz sjeverne Europe. — Kluba Europa, koji je druga faza sveeuropskog sporazuma. Taj su sporazum u svibnju 1997. sklopila društva Tréfileurope, Nedri, WDI, DWK, Tycsa i Emesa („stalni članovi“ ili „šest proizvođača“) te je prestao vrijediti u rujnu 2002. Sporazum je za cilj imao prevladavanje krize ciriškoga kluba, podjelu novih kvota (izračunatih za razdoblje od četvrtog tromjesečja 1995. do prvog tromjesečja 1997.), podjelu kupaca i utvrđivanje cijena. Šest proizvođača dogovorilo je pravila o koordinaciji uključujući imenovanje koordinatora odgovornih za provedbu dogovora u pojedinim zemljama i koordinaciju s drugim zainteresiranim poduzetnicima, aktivnima u istim zemljama ili u vezi s istim kupcima. Štoviše, njihovi predstavnici redovito su se sastajali na različitim razinama kako bi nadzirali provedbu dogovora. Razmjenjivali su osjetljive poslovne informacije. U slučaju odstupanja u odnosu na dogovoreno trgovinsko postupanje, primijenjen je odgovarajući sustav obeštećenja. — Koordinacije u pogledu kupca Addtek. U okviru tog sveeuropskog dogovora, šest proizvođača, kojima su se povremeno pridružili talijanski proizvođači i društvo Fundia, također je održavalo bilateralne (ili multilateralne) kontakte i sudjelovalo u utvrđivanju cijena i podjeli kupaca na ad hoc osnovi, ako su za to imali interes. Na primjer, društva Tréfileurope, Nedri, WDI, Tycsa, Emesa, CB i Fundia zajednički su koordinirala cijene i količinu prometa za kupca Addtek. Ti su se planovi uglavnom odnosili na Finsku, Švedsku i Norvešku, ali i na Nizozemsku, Njemačku, baltičke države i središnju i istočnu Europu. Koordinacija u pogledu društva Addtek već se održavala tijekom ciriškog kluba sveeuropskog dogovora te je trajala najmanje do kraja 2001. — Razgovora između kluba Europa i kluba Italia. U razdoblju barem od rujna 2000. do rujna 2002., šest proizvođača, društva ITC, CB, Redaelli, Itas i SLM, redovito su se sastajali s ciljem uključivanja talijanskih poduzetnika u klub Europa kao stalnih članova. Talijanski poduzetnici željeli su povećati talijansku kvotu u Europi, dok je klub Europa podržavao postojeće stanje. U tu su svrhu održani sastanci unutar kluba Italia radi zauzimanja zajedničkog stajališta, sastanci unutar kluba Europa radi razmatranja tog stajališta i/ili zauzimanja vlastitog stajališta te sastanci između sudionika kluba Europa i talijanskih predstavnika radi postizanja sporazuma o podjeli talijanske kvote na specifičnom tržištu. Uključeni poduzetnici razmjenjivali su osjetljive poslovne informacije. Za potrebe preraspodjele europske kvote s ciljem uključivanja talijanskih proizvođača, ti su se poduzetnici dogovorili o korištenju novog referentnog razdoblja (30. lipnja 2000. – 30. lipnja 2001.). Ti su se poduzetnici također sporazumjeli o ukupnoj količini izvoza talijanskih poduzetnika u Europu koju su oni podijelili po svakoj zemlji. Usporedno s time, oni su raspravljali o cijenama, pri čemu su članovi kluba Europa željeli da se na europskoj razini usvoji mehanizam utvrđivanja cijena koji su talijanski proizvođači primjenjivali unutar kluba Italia. — Kluba España. Usporedno sa sveeuropskim dogovorom i klubom Italia, pet španjolskih poduzetnika (društva Trefilerías Quijano, Tycsa, Emesa, Galycas i Proderac, pri čemu potonji počevši od svibnja 1994.) i dva portugalska poduzetnika (Socitrel, počevši od travnja 1994. i Fapricela, počevši od prosinca 1998.) sporazumjeli su se da, u pogledu Španjolske i Portugala i za razdoblje koje je trajalo barem od prosinca 1992. do rujna 2002., svoj tržišni udio održe stabilnim i utvrde kvote, podijele kupce, uključujući za javnu nabavu radova, te utvrde cijene i uvjete plaćanja. Osim toga, razmjenjivali su osjetljive poslovne informacije.