MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA

HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØEA

od 24. studenoga 2016. ( 1 )

Predmet C‑632/15

Costin Popescu

protiv

Guvernul României

Ministerul Afacerilor Interne

Direcția Regim Permise de Conducere si înmatriculare a Vehiculelor

Direcția Rutieră

Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și înmatriculare a Vehiculelor

(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Visoki kasacijski sud, Rumunjska))

„Zahtjev za prethodnu odluku — Promet — Cestovni promet — Vozačka dozvola — Direktiva 2006/126/EZ — Članak 13. stavak 2. — Pojam ,pravo na upravljanje vozilom dodijeljeno prije 19. siječnja 2013.' — Nacionalni propis kojim se prenosi ta direktiva — Obveza ishođenja vozačke dozvole propisana za osobe kojima je prije stupanja na snagu tog propisa bilo dopušteno upravljanje mopedima bez dozvole — Dopuštenost“

I – Uvod

1. Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Visoki kasacijski sud, Rumunjska) odnosi se na tumačenje Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama ( 2 ), a konkretno, u biti, na tumačenje njezina članka 13. stavka 2. u vezi s njezinom uvodnom izjavom 5.

2. Ovaj zahtjev upućen je u okviru tužbe koju je pojedinac podnio kako bi ishodio da njegovo ovlaštenje za upravljanje vozilom tipa moped na javnim cestama, koje dokazuje potvrdom o završenom tečaju prometnih propisa, bude priznato nakon 19. siječnja 2013., datuma početka primjene odredaba Direktive 2006/126 koje su relevantne u ovom slučaju ( 3 ) i datuma stupanja na snagu rumunjskog propisa kojim se ta direktiva prenosi u nacionalno pravo.

3. Zainteresirana osoba smatra da je na temelju gore navedenog dokumenta nositelj „prava na upravljanje vozilom dodijeljenog prije 19. siječnja 2013.” u smislu članka 13. stavka 2. Direktive 2006/126 i da zbog toga ne treba polagati teorijske i praktične testove koje inače treba položiti da bi se dobila vozačka dozvola koja se od tog datuma zahtijeva za vožnju mopedima u Rumunjskoj.

4. S obzirom na razmatranja koja ću dolje izložiti, smatram da se odredbama te direktive ne protivi propis o prenošenju, kao što je onaj o kojemu je ovdje riječ, kojim država članica nameće obvezu ishođenja vozačke dozvole onim osobama koje su prethodno imale odobrenje za upravljanje mopedima na javnim cestama, a da nisu bili imatelji takve dozvole.

II – Pravni okvir

A – Pravo Unije

5. U skladu s uvodnom izjavom 5. Direktive 2006/126 ona „ne dovodi u pitanje postojeća prava na upravljanje vozilom dodijeljena ili stečena prije datuma početka njezine primjene”.

6. Prema uvodnoj izjavi 13. te direktive „[u]vođenjem kategorije vozačkih dozvola za mopede posebno će se povećati sigurnost prometa na cestama za najmlađe vozače koji, prema statističkim podacima, najčešće sudjeluju u prometnim nesrećama”.

7. Njezina uvodna izjava 16. određuje da je „[o]brazac vozačke dozvole utvrđen Direktivom 91/439/EEZ[ ( 4 )] potrebno […] zamijeniti jedinstvenim obrascem u obliku plastične kartice. Istodobno, taj obrazac vozačke dozvole treba prilagoditi zbog uvođenja nove kategorije vozačkih dozvola za mopede i nove kategorije vozačkih dozvola za motocikle”.

8. U skladu sa stavcima 1. i 2. njezina članka 4., naslovljenog „Kategorije, definicije i najniža dob”: „1. Vozačkom dozvolom iz članka 1. stječe se pravo na upravljanje motornim vozilima prema niže definiranim kategorijama. Dozvola se izdaje prema najnižoj starosnoj dobi, navedenoj za svaku kategoriju. ‚Motorno vozilo’ je svako vozilo s vlastitim pogonom koje vozi po cesti […]. 2. Mopedi: Kategorija AM: — vozila s dva ili vozila na tri kotača iz članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive 2002/24/EZ[ ( 5 )] čija najveća konstrukcijska brzina nije veća od 45 km/h (osim onih čija je najveća konstrukcijska brzina manja ili jednaka 25 km/h) te laki četverocikli iz članka 1. stavka 3. točke (a) Direktive 2002/24/EZ; — najniža starosna dob za kategoriju AM je 16 godina.”

9. Članak 7. Direktive 2006/126, naslovljen „Izdavanje, valjanost i produljenje”, određuje u svojem stavku 1. točkama (a) i (b): „Vozačke dozvole izdaju se samo sljedećim kandidatima: (a) koji su položili ispit vještina i ponašanja i teorijski ispit te koji su zadovoljili zdravstvene standarde, u skladu s odredbama priloga II. i III.; (b) koji su položili teorijski ispit samo za kategoriju AM; države članice mogu zatražiti od kandidata polaganje ispita vještina i ponašanja te zdravstveni pregled za ovu kategoriju. Za motorne tricikle i za četverocikle u ovoj kategoriji, države članice mogu uvesti poseban ispit vještina i ponašanja. Za razlikovanje vozila unutar kategorije AM, na vozačku dozvolu se može umetnuti nacionalna oznaka”.

10. Članak 13. te direktive, naslovljen „Istovjetnosti obrazaca dozvola izvan Zajednice”, glasi kako slijedi: „1. Uz suglasnost Komisije, države članice utvrđuju istovjetnosti između prava stečenih prije početka primjene ove Direktive i kategorija definiranih u članku 4. Nakon savjetovanja s Komisijom, države članice mogu svoje nacionalne pravne propise prilagoditi do mjere koja je potrebna radi provedbe odredaba članka 11. stavaka 4., 5. i 6.[ ( 6 )]. 2. Nijedno se pravo na upravljanje vozilom dodijeljeno prije 19. siječnja 2013. ne ukida niti na bilo koji način ograničava odredbama ove Direktive.”

11. Na temelju članka 16. stavaka 1. i 2. Direktive 2006/126, naslovljenog „Prenošenje”, države članice morale su, s jedne strane, najkasnije do 19. siječnja 2011. donijeti i objaviti zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s odredbama navedene direktive koji su tamo navedeni ( 7 ) te su, s druge strane, morale primjenjivati te odredbe o prenošenju od 19. siječnja 2013.

B – Rumunjsko pravo

12. Legea nr. 203/2012 (Zakon br. 203/2012) ( 8 ), kojim su određene odredbe Direktive 2006/126 prenesene u rumunjsko pravo, primjenjiv je od 19. siječnja 2013. Njime je izmijenjena Ordonanţa de urgenţă a Guvernului nr. 195/2002 privind circulaţia pe drumurile publice (Izvanredna uredba Vlade br. 195/2002 o prometu na javnim cestama; u daljnjem tekstu OUG br. 195/2002) ( 9 ), kao i pravilnik o provedbi te izvanredne uredbe, potvrđen donošenjem Hotărârea Guvernului nr. 1391/2006 (Odluka vlade br. 1391/2006) ( 10 ).

13. Prije stupanja na snagu Zakona br. 203/2012, Pravilnik o provedbi OUG‑a br. 195/2002 predviđao je u svojem članku 160. stavku 2. da „[o]sobe koje ne posjeduju vozačku dozvolu mogu na javnim cestama upravljati mopedima samo ako dokažu da su položile tečaj poznavanja prometnih propisa u ustanovi ovlaštenoj za provođenje osposobljavanja vozača motornih vozila”.

14. Članak 161. stavak 2. tog pravilnika o provedbi pojašnjavao je da su „[t]ijekom prometovanja na javnim cestama biciklisti […] dužni kod sebe imati osobnu iskaznicu, a vozači mopeda usto moraju kod sebe imati i uvjerenje o obavljenom osposobljavanju iz poznavanja cestovnih propisa i potvrdu o registraciji vozila”.

15. Od stupanja na snagu Zakona br. 203/2012, ukinute su odredbe članaka 160. i 161. navedenog pravilnika o provedbi OUG‑a br. 195/2002, koje su se odnosile na mopede, dok su odredbe primjenjive na bicikle ostale na snazi.

16. Članak 6. točke 6. i 21. OUG‑a br. 195/2012, kako je izmijenjen Zakonom br. 203/2012 (u daljnjem tekstu: izmijenjeni OUG br. 195/2002), definira pojmove „motorno vozilo” i „moped” te određuje, s jedne strane, da se „mopedi […] smatraju motornim vozilima”, te, s druge strane, da su laki četverocikli „[…] [i]zjednačeni s mopedima”:

17. Članak 20. stavci 1. i 2. glasi kako slijedi: „(1) Da bi na javnim cestama mogli upravljati motornim vozilima, […] vozači moraju posjedovati odgovarajuću vozačku dozvolu. (2) Vozačke dozvole izdaju se za sljedeće kategorije vozila: AM […].”

18. Prilog 1. izmijenjenom OUG‑u br. 195/2002 odnosi se na kategorije vozila za koje se izdaje vozačka dozvola i koje su predviđene u članku 20. stavku 2. te uredbe. Točkom (a) navedenog priloga „kategorija AM” definirana je kao da se odnosi na „mopede”.

19. Sukladno članku 23. stavcima 1. i 9. izmijenjenog OUG‑a br. 195/2002: „(1) Pravo upravljati motornim vozilom […] na javnim cestama imaju isključivo vlasnici valjanih vozačkih dozvola za kategoriju kojoj vozilo pripada ili bilo koja osoba kojoj se prometovanje javnim cestama dopušta na temelju zamjenske isprave. […] (9) Polaganje vozačkog ispita sastoji se od provjere teorijskog znanja i provjere praktičnih vještina i ponašanja, prema kategoriji za koju se traži dozvola. Praktični ispit za kategoriju AM uključuje samo provjeru vještina na posebno uređenim poligonima. Uvjeti za izdavanje vozačke dozvole uređuju se pravilnikom.”

III – Glavni postupak, prethodno pitanje i postupak pred Sudom

20. Costin Popescu imatelj je potvrde o registraciji koja mu je 12. listopada 2010. izdana za lagani četverocikl marke Aixam koji je klasificiran kao vozilo kategorije L6e ( 11 ) i smatra se mopedom. Također posjeduje uvjerenje od 26. listopada 2010. kojim se potvrđuje da je završio tečaj iz poznavanja prometnih propisa za upravljanje mopedima na javnim cestama. Navedeni su dokumenti bili u to vrijeme dovoljni za vožnju vozilom kao što je njegovo, u skladu s člancima 160. i 161. Pravilnika o provedbi OUG‑a br. 195/2002 u verziji koja je tada bila na snazi.

21. Od 19. siječnja 2013. upravljanje mopedima ili sličnim vozilima na javim cestama podlijegalo je u Rumunjskoj dobivanju vozačke dozvole na temelju Zakona br. 203/2012, koji je izmijenjen OUG‑om br. 195/2002 radi prenošenja određenih odredaba Direktive 2006/126 u nacionalno pravo ( 12 ).

22. C. Popescu je protiv više nacionalnih tijela ( 13 ) pokrenuo postupak pred Curtea de Apel București (Žalbeni sud u Bukureštu, Rumunjska), kako bi ishodio da se njegovo pravo na upravljanje mopedima na javnim cestama, a kako ga je stekao prije 19. siječnja 2013., i dalje priznaje nakon tog datuma, a da ne mora ispuniti dodatne formalnosti ili postupke ( 14 ), te da mu nadležno tijelo izda dokument kojim se dokazuje to pravo. U prilog svojoj tužbi on je naveo da su novi propisi, doneseni na temelju Zakona br. 203/2012, suprotni odredbama Direktive 2006/126.

23. Budući da je tužitelj također istaknuo prigovor neustavnosti s obzirom na odredbe OUG‑a br. 195/2002, kako su izmijenjene navedenim zakonom, Curtea de Apel București (Žalbeni sud u Bukureštu, Rumunjska) obratio se Curtea Constituțională (Ustavni sud, Rumunjska).

24. Odlukom od 5. prosinca 2013. potonji je sud odbio prigovor neustavnosti kao neosnovan iz razloga što je tumačenje pravila prava Unije izvan njegove nadležnosti s obzirom na to da ta ovlast pripada isključivo Sudu Europske unije te stoga što su odredbe nacionalnog prava, na koje C. Popescu ukazuje, u skladu s rumunjskim Ustavom.

25. Na temelju navedene odluke, Curtea de Apel București (Žalbeni sud u Bukureštu) presudom od 8. travnja 2014. proglasio je tužbu nedopuštenom.

26. Protiv te presude C. Popescu podnio je žalbu pred Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Visoki kasacijski sud), ističući da odredbe Zakona br. 203/2012 nisu u skladu s uvodnom izjavom 5. te člankom 13. stavkom 2. Direktive 2006/126, koji predviđa da se „[n]ijedno […] pravo na upravljanje vozilom dodijeljeno prije 19. siječnja 2013. ne ukida niti na bilo koji način ograničava odredbama [te] Direktive”.

27. U obranu je Inspectoratul General al Poliției Române (Glavni inspektorat rumunjske policije) istaknuo da su izmjene OUG‑a br. 195/2002 donesene na temelju Zakona br. 203/2012, koje se sastoje od toga da se upravljanje mopedom podvrgne ishođenju dozvole, bile potaknute ciljem poboljšanja cestovne sigurnosti tako da se smanji broj i posljedice prometnih nesreća u kojima sudjeluju mopedi, zahvaljujući zahtjevu da vozači steknu potrebna teorijska znanja i praktične vještine tijekom odgovarajućeg osposobljavanja.

28. U ovom je kontekstu, rješenjem od 12. studenoga 2015., koje je Sud zaprimio 30. studenoga 2015., Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Visoki kasacijski sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje: „Dopuštaju li odredbe Direktive 2006/126 […] Rumunjskoj da vozačima mopeda, koji posjeduju službenu ispravu na temelju koje su prije 19. siječnja 2013. imali pravo upravljati mopedom na javnim cestama, propiše obvezu ishođenja vozačke dozvole polaganjem ispita i provjera sličnih onima koji su predviđeni za druga motorna vozila da bi mogli nastaviti upravljati mopedom nakon 19. siječnja 2013.?”

29. C. Popescu, rumunjska i slovačka vlada te Europska komisija dostavili su pisana očitovanja. Rasprava se nije održala.

IV – Analiza

A – Tekst prethodnog pitanja

30. Smatram da je za pitanje koje je postavio sud koji je uputio zahtjev, potrebno iznijeti uvodne napomene, kako s aspekta načina na koji je ovo pitanje postavljeno, tako i s aspekta načina na koji se predlaže postupiti s njim.

1. Pravna kvalifikacija činjenica u glavnom postupku

31. Može se primijetiti da je rumunjska vlada iznijela pojašnjenja i čak suzdržanost u pogledu teksta pitanja koje je podneseno Sudu.

32. U skladu s pitanjem koje postavlja, izgleda da sud koji je uputio zahtjev polazi od pretpostavke prema kojoj je tužitelj u glavnom postupku bio „imatelj službenog dokumenta kojim [mu] je dodijeljeno pravo na upravljanje vozilom na javnim cestama prije 19. siječnja 2013.”, na temelju rumunjskih propisa koji su bili na snazi prije tog dana. Međutim, rumunjska vlada osporava da se i jedan i drugi od dva dokumenta na koji se zainteresirana osoba poziva ( 15 ) može smatrati službenim dokumentom kojim bi joj u to vrijeme predmetno pravo uistinu bilo dodijeljeno.

33. Što se tiče potvrde o registraciji koju je C. Popescuu izdalo nadležno upravno tijelo ( 16 ), ta vlada smatra da je navedena potvrda „predstavljala samo dokaz u registraciji [dotičnog] vozila” te da mu je omogućila da bude upisano u registar u skladu s nacionalnim odredbama primjenjivima na tom području ( 17 ). Što se tiče uvjerenja o završenom tečaju iz poznavanja prometnih propisa koje mu je izdala autoškola, ta ista vlada smatra da je takvo uvjerenje o osposobljenosti iz poznavanja prometnih propisa ispunjavalo zahtjeve iz pravila koja su tada bila na snazi ( 18 ), pri čemu iz njega nije proizlazilo istinsko pravo na upravljanje motornim vozilima na javnim cestama. Ona smatra da ovo potonje pravo, koje je člankom 23. stavkom 1. OUG‑a br. 195/2002 bilo priznato isključivo osobama imateljima valjane vozačke dozvole, ne treba miješati s jednostavnim pravom korištenja mopeda na javnim cestama koje je bilo dodijeljeno na temelju drugih prethodno navedenih pravila ( 19 ).

34. U tom pogledu podsjećam da je u okviru zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a isključivo na sudu koji je uputio zahtjev da odredi sadržaj nacionalnog prava države članice i pravno kvalificira spor koji mu je podnesen na odlučivanje ( 20 ). Budući da sam Sud ne može ocijeniti činjenična pitanja u predmetu u odnosu na relevantne odredbe nacionalnog prava, on mora odlučiti na temelju činjeničnih i pravnih elemenata koji su izneseni u odluci kojom se upućuje prethodno pitanje ( 21 ). Međutim, u duhu suradnje s nacionalnim sudovima, Sud im može dati sve upute koje smatra potrebnima ( 22 ).

35. U ovom slučaju pojašnjavam da mi se čini da se niti jedan od dva dokumenta na koje se poziva tužitelj u glavnom postupku ne može smatrati aktom koji predstavlja pravu „vozačku dozvolu” koju izdaju tijela države članice u smislu Direktive 2006/126. Ostaje pitanje je li zainteresirana osoba bila nositelj „prava na upravljanje vozilom dodijeljeno prije 19. siječnja 2013.” na temelju rumunjskih propisa koji su bili na snazi prije tog datuma, a što je pravo koje bi moglo ili čak moralo biti očuvano na temelju članka 13. stavka 2. Direktive 2006/126.

2. Predmet prethodnog pitanja i iznesene teze

36. Sud koji je uputio zahtjev u bitnome zahtijeva od Suda da utvrdi protivi li se odredbama Direktive 2006/126, a osobito njezinu članku 13. stavku 2., propis države članice kojim se od osoba koje su imale odobrenje za upravljanje mopedima na javnim cestama, a da pritom nisu bili imatelji vozačke dozvole prije 19. siječnja 2013., kao datuma stupanja na snagu odredaba kojima se navedenu direktivu prenosi u nacionalno pravo, zahtijeva da ishode takvu dozvolu kako bi mogli i dalje upravljati tim vozilima nakon tog datuma.

37. Podsjećam da je Sud već dao tumačenje raznih odredaba Direktive 2006/126, osobito u nizu presuda koje se odnose na načelo uzajamnog priznavanja vozačkih dozvola u smislu te direktive ( 23 ). Ovdje postavljeno pitanje novo je po tome što tumačenje pojma „pravo na upravljanje vozilom dodijeljeno prije 19. siječnja 2013.” koji se nalazi u članku 13. stavku 2. navedene direktive, nije samo po sebi bilo predmet prethodnog pitanja. Međutim, ističem da je u okviru uvodnih napomena iznesenih u presudi Hofmann Sud odlučio u vezi s funkcijom koju ova odredba ispunjava ( 24 ). Vratit ću se na smjernice koje se može izvesti iz ovog sudskog presedana ( 25 ).

38. U skladu sa svojom odlukom, sud koji je uputio zahtjev ne zauzima stajalište o odgovoru koji bi se moglo dati na podneseno pitanje. U svojem pisanom očitovanju, C. Popescu brani tezu prema kojoj je suprotno zahtjevima Direktive 2006/126, a konkretno tekstu njezina članka 13. stavka 2., da se osobama koje se nalaze u njegovu položaju, oduzme pravo na upravljanje mopedima na javnim cestama koje je stečeno u skladu s propisima koji su bili na snazi prije sporne reforme.

39. S druge strane, kako rumunjska i slovačka vlada tako i Komisija smatraju da se odredbama te direktive ne protive nacionalne mjere za prenošenje kao što su one o kojima je ovdje riječ, a koje postrožuju uvjete za dobivanje ovlaštenja za upravljanje mopedima tako da se zahtijeva ishođenje vozačke dozvole, pa stoga i polaganje testova i/ili ispita sličnih onima koji su potrebni za upravljanje drugim motornim vozilima ( 26 ). Slažem se s ovim potonjim mišljenjem iz razloga koje ću u nastavku iznijeti.

B – Odgovor na prethodno pitanje

40. S obzirom na razlike među raznim jezičnim verzijama članka 13. stavka 2. Direktive 2006/126 u vezi s njezinom uvodnom izjavom 5., moguće je upitati se o učinku koji ove odredbe moraju imati u pogledu rješavanja spora kao što je onaj u glavnom postupku. Međutim, čini mi se jasnim da ne samo ciljevi te direktive, već i kontekst u koji posebno ulazi njezin članak 13., idu u prilog tumačenja koje je suprotno od onog koje predlaže C. Popescu.

1. Pitanja koja se nameću tekstom članka 13. stavka 2. Direktive 2006/126

41. Podsjećam da u svojoj verziji na francuskom jeziku članak 13. stavak 2. Direktive 2006/126, na koji C. Popescu ukazuje u prilog tvrdnje da ga se ne može prisiliti da ishodi dozvolu kako bi na javnim cestama mogao i dalje upravljati svojim vozilom koje se smatra mopedom, glasi kako slijedi: „Aucun droit de conduire délivré avant le 19 janvier 2013 n’est supprimé ou assorti de restrictions quelconques aux termes des dispositions de la présente directive” ( 27 ).

42. Na temelju doslovnog tumačenja izraza „droit de conduire délivré” [„dodijeljeno pravo na upravljanje vozilom”] koji se nalazi u toj jezičnoj verziji, osobito s obzirom na uobičajeno značenje pojma „délivré” ( 28 ), moglo bi se zaključiti da formulacija navedenog članka 13. stavka 2. podrazumijeva da zahtjevi sadržani u Direktivi 2006/126 ne mogu na temelju te odredbe utjecati jedino na izričita ovlaštenja za upravljanje vozilom, koja proizlaze iz akta koji je izdan službeno, obično u obliku pojedinačnog upravnog akta, i to prije 19. siječnja 2013. Čini mi se da bi istovjetan pristup mogao proizlaziti iz drugih jezičnih verzija ove odredbe ( 29 ).

43. U tom pogledu primjećujem da se izrazi „délivré” ili „délivrance” također nalaze, među ostalim, u francuskoj jezičnoj verziji članaka 4., 6. i 7. Direktive 2006/126 ( 30 ), koji se odnose na minimalne zahtjeve za izdavanje jedinstvenog obrasca europske vozačke dozvole predviđenog u članku 1., što potvrđuje zamisao da ova dva izraza općenito upućuju na to da nadležna nacionalna tijela izdaju određeni akt koji svojem imatelju dodjeljuje pravo na upravljanje vozilom koje je istovjetno pravu koje nastaje na temelju vozačke dozvole stricto sensu.

44. Nadalje, primjećujem da se pojam „droit de conduire” [pravo na upravljanje vozilom] koristilo u vezi s vozačkim dozvolama, među ostalim u francuskoj verziji članka 8. stavka 2. Direktive 91/439 ( 31 ), koju je zamijenila Direktiva 2006/126, te da je navedeno pravo u sudskoj praksi Suda u vezi s tumačenjem ove prve direktive obično prikazano kao da se „temelji na vozačkoj dozvoli” ( 32 ).

45. Međutim, terminologija korištena u drugim jezičnim verzijama članka 13. stavka 2. Direktive 2006/126 može dovesti do drukčijeg tumačenja.

46. Konkretno, u rumunjskoj verziji, na koju se poziva C. Popescu, nalazi se izraz „drept de conducere acordat”, pri čemu treba pojasniti da pojam „drept” obično ukazuje na pravo kao takvo, a ne na službeni dokument koji potvrđuje dodijeljeno pravo, i da, za razliku od pojma „délivré” koji se u francuskom jeziku obično odnosi na akt, rumunjska riječ „acordat” doslovno odgovara francuskim riječima „accordé” ili „octroyé”, što se može odnositi kako na pravo tako i na dokument.

47. Isto vrijedi za druge jezične verzije te odredbe u kojima se nalaze izrazi čije se značenje čini neutralnijim i stoga općenitijeg dosega od izraza „droit de conduire délivré” koji je prisutan u francuskoj verziji ( 33 ). Iz toga bi moglo proizaći da bi svako ovlaštenje ili mogućnost upravljanja vozilom koje je država članica priznala, moglo, čak i bez uporišta u službenom aktu, biti obuhvaćeno pridržajem ranijih prava koji je utvrđen u navedenom članku 13. stavku 2.

48. Štoviše, uvodna izjava 5. Direktive 2006/126, barem u svojoj verziji na francuskom jeziku, ne dopušta da se sa sigurnošću odagna sumnja izražena u ovom predmetu jer je u njoj navedeno da predmetna direktiva „ne devrait pas porter atteinte aux droits de conduire existants ou obtenus avant sa date d’application” [„ne dovodi u pitanje postojeća prava na upravljanje vozilom dodijeljena ili stečena prije datuma početka njezine primjene”]. Dva pridjeva korištena u toj formuli mogu navesti na pomisao da bi trebalo očuvati ne samo prava na upravljanje vozilom „stečena” na službeni način, nego također i ona stvarno „dodijeljena” prije tog datuma, a što predstavlja pristup koji je širi od onoga na koji ukazuje izraz „délivré”, korišten u francuskoj verziji članka 13. stavka 2.

49. Prema ustaljenoj praksi Suda, formulacija korištena u jednoj od jezičnih verzija neke odredbe prava Unije ne može služiti kao jedini temelj za tumačenje te odredbe ili imati prednost u odnosu na ostale jezične verzije. Naime, odredbe prava Unije moraju se tumačiti i primjenjivati ujednačeno s obzirom na verzije sastavljene na svim jezicima Europske unije. U slučaju nepodudarnosti između različitih jezičnih verzija nekog teksta prava Unije, kao što je to ovdje slučaj, predmetna odredba mora se tumačiti s obzirom na opću strukturu i svrhu propisa kojeg je dio ( 34 ).

50. S obzirom na kontekst i svrhu te odredbe, koje sada namjeravam opisati, smatram da pojam „dodijeljeno pravo na upravljanje vozilom” u smislu članka 13. stavka 2. Direktive 2006/126 treba poprimiti usko značenje, a ne biti predmet širokog tumačenja na način da se zabrani državama članicama da od osobe koja se prije 19. siječnja 2013. koristila neslužbenim ovlaštenjem za upravljanje vozilom, zahtijevaju izdavanje vozačke dozvole od tog datuma.

2. Tumačenje koje se predlaže s obzirom na ciljeve Direktive 2006/126 i vlastiti kontekst njezina članka 13.

51. Na prvom mjestu, valja primijetiti da Direktiva 2006/126 nije imala za cilj postizanje potpunog usklađivanja nacionalnih pravila primjenjivih na vozačke dozvole, već prvenstveno određivanje minimalnih uvjeta pod kojima se te dozvole mogu izdavati ( 35 ), iako je materijalno područje primjene pravila prava Unije na tom području bilo prošireno u odnosu na pravila koja su prethodno proizlazila iz Direktive 91/439 ( 36 ). Jedinstveni obrazac europske vozačke dozvole predviđen tim direktivama bio je namijenjen tome da se postupno zamijene razne vrste vozačkih dozvola koje su postojale u državama članicama i omogući uzajamno priznavanje dozvola bez formalnosti, kako bi se potaknulo slobodno kretanje građana unutar Unije ( 37 ).

52. Daljnje usklađivanje koje je uvedeno Direktivom 2006/126, imalo je za svrhu, među ostalim ciljevima ( 38 ), „doprinijeti poboljšanju sigurnosti prometa na cestama”, a što je zahtjev na koji se već pokušalo odgovoriti Direktivom 91/439 ( 39 ). Kroz tu prizmu, Direktiva 2006/126 među ostalim je inovacijama uvela zahtjev vozačke dozvole za mopede, koji nisu ulazili u područje primjene Direktive 91/439, kako bi se „poveća[lo] sigurnost prometa na cestama za najmlađe vozače koji, prema statističkim podacima, najčešće sudjeluju u prometnim nesrećama” ( 40 ).

53. Iz odredaba Direktive 2006/126 proizlazi da su s učinkom od 19. siječnja 2013. države članice morale uvesti novu kategoriju vozačke dozvole za mopede, to jest dozvolu koju se izdaje kandidatima koji su prošli teorijski test i, ovisno o okolnostima, ako je nacionalni zakonodavac odlučio dodati te obveze, na zadovoljavajući način prošli praktični test i/ili zdravstveni pregled ( 41 ).

54. Nedvojbeno je da činjenica da se od vozača mopeda zahtijeva da steknu teorijska znanja i eventualno praktične vještine, kao što to zahtijeva Direktiva 2006/126, omogućava da se osigura viša razina sigurnosti prometa na cestama. Nadalje, činjenica da je dokument koji izdaje upravno tijelo neophodan, omogućuje registriranje nositelja prava na upravljanje vozilom i eventualno oduzimanje tog prava počiniteljima teških povreda prometnih propisa ( 42 ). Iz elemenata priloženih ovom spisu proizlazi da su propisi o kojima je riječ u glavnom postupku doneseni upravo u cilju jačanja sigurnosti prometa na cestama te da je, s obzirom na statističke podatke koje je dostavila rumunjska vlada, ta reforma izgleda imala zapravo pozitivan učinak na nesreće povezane s mopedima koje se događaju na nacionalnom području ( 43 ).

55. Kao što to ističu ova i slovačka vlada, ako bi trebalo prihvatiti tumačenje koje predlaže C. Popescu to bi bilo u izravnoj suprotnosti s jednim od glavnih ciljeva Direktive 2006/126 jer bi se takvom analizom došlo do zaključka da je državama članicama bilo zabranjeno postrožiti uvjete za ovlaštenje za upravljanje mopedima na javnim cestama koji su postojali prije 19. siječnja 2013., iako iz takvog postrožavanja zakonskih zahtjeva očito može proizaći poboljšanje sigurnosti prometa na cestama.

56. Na drugom mjestu, što se konkretno tiče članka 13. Direktive 2006/126, Sud je već u uvodnim napomenama u presudi Hofmann pojasnio da je taj članak, „naslovljen ‚Istovjetnosti obrazaca dozvola izvan Zajednice’, namijenjen samo uređivanju pitanja istovjetnosti prava stečenih prije provedbe te direktive i različitih kategorija vozačkih dozvola koje su njome definirane” ( 44 ).

57. Sud je svoje tumačenje zasnovao na mjestu koje navedeni članak 13. zauzima u tekstu Direktive 2006/126 ( 45 ) kao i na sljedećim razmatranjima: „[o]vu analizu potvrđuje ispitivanje pripremih radova za Direktivu 2006/126, iz kojih proizlazi, kao što je to nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 37. svojeg mišljenja[ ( 46 )], da je članak 13. stavak 2. te direktive bio dodan na inicijativu Europskog parlamenta koji je tu dopunu opravdao pojašnjavajući da zamjena starih vozačkih dozvola ne može niti u kojem slučaju dovesti do gubitka ili ograničenja stečenih prava u pogledu ovlaštenja za upravljanje raznim kategorijama vozila” ( 47 ).

58. U ovom predmetu, rumunjska vlada se oslanja na ovo opravdanje koje je Parlament dao, izvodeći, prema mojem mišljenju s pravom, iz njega zaključak da navedeni članak 13. stavak 2. upućuje isključivo na prava stečena prije 19. siječnja 2013. koja su sadržana u vozačkoj dozvoli ili istovjetnom dokumentu, a ne na situaciju u kojoj se prije tog datuma motorno vozilo moglo koristiti na javnim cestama bez posjedovanja vozačke dozvole, kao što je to bio slučaj mopeda ili vozila koja se smatra mopedima u Rumunjskoj prije stupanja na snagu Zakona br. 203/2012. Tako predloženi pristup podupiru prema mojem mišljenju drugi elementi koji se nalaze u pripremnim radovima za Direktivu 2006/126 ( 48 ).

59. Osim nastanka članka 13. navedene direktive, i nastanak uvodne izjave 5. također daje korisne naznake i ide u korist takvom tumačenju. Naime, Parlament je opet bio taj koji je predložio umetanje uvodne izjave u skladu s kojom „[z]amjena postojećih vozačkih dozvola ne ograničava stečena prava koja se odnose na ovlaštenje za upravljanje raznim kategorijama vozila” ( 49 ), upućujući na opravdanje koje je dano za gore navedeno dodavanje onoga što će postati stavak 2. tog članka 13. ( 50 ). Osim toga, s obzirom na uvodnu izjavu koja joj neposredno prethodi ( 51 ), postoji jasna veza između poštovanja stečenih prava, na koje se ukazuje u navedenoj uvodnoj izjavi 5., te prethodno postojećih vozačkih dozvola koje se mora zamijeniti jedinstvenim obrascem europske vozačke dozvole ( 52 ).

60. Sam naziv navedenog članka 13., koji se izričito odnosi na „obrasce [vozačkih] dozvola izvan Zajednice” kao i tekst njegova stavka 1. promatran u vezi s tim naslovom ( 53 ), potvrđuju analizu rumunjske vlade prema kojoj je kod donošenja stavka 2. tog članka cilj zakonodavca bio da izmjena propisa Zajednice u smislu standardizacije obrazaca vozačke dozvole i kategorija obrazaca ne utječe na prava koja su stekle osobe koje su vozačku dozvolu dobile prije 19. siječnja 2013., i to samo te osobe.

61. Ovu analizu, u koju spada navedeni stavak 2., potvrđuje sadržaj odluka Komisije koje se odnose na istovjetnost, s jedne strane, kategorija vozačkih dozvola koje su države članice izdavale prije nego što su provele Direktivu 2006/126, te, s druge strane, zajednički usklađenih kategorija dozvola definiranih u njezinu članku 4. ( 54 ).

62. Iz prethodno navedenog proizlazi da se načelo zaštite stečenih prava, na koje se C. Popescu implicitno poziva, ne može primijeniti u njegovu korist stoga što su jedina prava zaštićena člankom 13. stavkom 2. Direktive 2006/126 ona koja proizlaze iz vozačkih dozvola koje su države članice izdale prije 19. siječnja 2013., te stoga što prije tog roka zainteresirana osoba nije bila imatelj vozačke dozvole.

63. Osim toga, čak i pod pretpostavkom da se za situaciju kao što je ona u kojoj se C. Popescu nalazi, smatra da je obuhvaćena navedenim člankom 13. stavkom 2., mišljenja sam, kao i Komisija i slovačka vlada, da je tom odredbom predviđena samo mogućnost za države članice da i dalje priznaju prava na upravljanje vozilima koja su dodijelila prije 19. siječnja 2013. U njoj je samo navedeno da Direktiva 2006/126 ne zadire u ta prava koja stoga i dalje podliježu nacionalnim propisima koji su se primjenjivali prije tog datuma, i to do uvođenja moguće reforme na nacionalnoj razini.

64. Naime, bilo bi suprotno gore navedenim ciljevima Direktive 2006/126 ( 55 ) zaključiti da su nacionalni zakonodavci imali obvezu neograničeno vrijeme održati na snazi ovlaštenja za vožnju na javnim cestama koja više ne važe. Smatram da prava na upravljanje vozilom stečena u određeno vrijeme ne mogu biti nepromjenjiva s obzirom da njihovo ograničenje ili čak ukidanje može biti od ključnog značaja, osobito iz razloga koji se odnose na sigurnost prometa na cestama. Države članice moraju prema mojem mišljenju biti u mogućnosti da izmijene svoje propise u svrhu njihova usklađivanja s odredbama navedene direktive, uključujući i u pogledu prošlosti ako im se to čini potrebnim.

65. Slijedom toga, smatram da odredbe Direktive 2006/126, a osobito njezin članak 13. stavak 2. u vezi s njezinom uvodnom izjavom 5., treba tumačiti na način da im se ne protive nacionalni propis kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku.

V – Zaključak

66. S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na prethodno pitanje koje je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Visoki kasacijski sud, Rumunjska), odgovori na sljedeći način: Odredbe Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama, i konkretno njezin članak 13. stavak 2. u vezi s njezinom uvodnom izjavom 5., treba tumačiti na način da im se ne protivi to što propis države članice zahtijeva od osoba imatelja dokumenta koji im je prije 19. siječnja 2013. dopuštao upravljanje mopedima na javnim cestama, da ishode vozačku dozvolu polaganjem ispita sličnih onima koji se traže za druga motorna vozila, a kako bi nakon tog datuma i dalje mogle upravljati mopedima.

( 1 ) Izvorni jezik: francuski

( 2 ) SL 2006., L 403, str. 18. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 107.). Ta je direktiva stupila na snagu 19. siječnja 2007.

( 3 ) S druge strane, iz članka 18. Direktive 2006/126 proizlazi da se članak 2. stavak 1., članak 5., članak 6. stavak 2. točka (b), članak 7. stavak 1. točka (a), članak 9., članak 11. stavci 1., 3., 4., 5. i 6., članak 12. i prilozi I., II. i III. te direktive primjenjuju od 19. siječnja 2009. O području primjene ratione temporis odredaba te direktive vidjeti osobito presude od 1. ožujka 2012., Akyüz (C‑467/10, EU:C:2012:112, t. 25. i sljedeće), i od 26. travnja 2012., Hofmann (C‑419/10, EU:C:2012:240, t. 33. i 37.).

( 4 ) Direktiva Vijeća od 29. srpnja 1991. o vozačkim dozvolama (SL 1991., L 237, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 3., str. 7.)

( 5 ) Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 18. ožujka 2002. o homologaciji tipa motornih vozila na dva ili tri kotača (SL 2002., L 124, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 21., str. 61.)

( 6 ) Navedeni je članak 11. naslovljen „Razne odredbe u vezi sa zamjenom, oduzimanjem, nadomještanjem i priznavanjem vozačkih dozvola”.

( 7 ) To jest, s člankom 1. stavkom 1., člankom 3., člankom 4. stavcima 1., 2., 3., člankom 4. stavkom 4. točkama (b) do (k), člankom 6. stavkom 1., člankom 6. stavkom 2. točkama (a), (c), (d) i (e), člankom 7. stavkom 1. točkama (b), (c) i (d), člankom 7. stavcima 2., 3. i 5., člankom 8., člankom 10., člankom 13., 14.i 15. te Prilogom I. točkom 2., Prilogom II. točkom 5.2. koja se odnosi na kategorije A1, A2 i A, i prilozima IV., V. i VI.

( 8 ) Zakon br. 203 od 9. studenog 2012., Monitorul Oficial al României, br. 760 od 12. studenog 2012.

( 9 ) Izvanredna uredba kako je u konačnici izmijenjena i dopunjena (Monitorul Oficial al României, dio I., br. 670 od 3. kolovoza 2006.)

( 10 ) Odluka od 4. listopada 2006. (Monitorul Oficial al României, br. 876 od 26. listopada 2006.)

( 11 ) U pogledu ovog pojma vidjeti članak 1. stavak 3. točku (a) Direktive 2002/24.

( 12 ) Tijela koju su tuženici u glavnom postupku navela su da se ta izmjena konkretno odnosila na prenošenje u nacionalno pravo članaka 4., 6., 7., 12. i 13. Direktive 2006/126.

( 13 ) To jest Guvernul României (rumunjska vlada), Ministerul Afacerilor Interne (ministarstvo unutarnjih poslova), Direcția Regim Permise de Conducere și înmatriculare a Vehiculelor (Uprava za vozačke dozvole i registraciju vozila), la Direcția Rutieră (Uprava za ceste) i Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și înmatriculare a Vehiculelor (Javni ured za vozačke dozvole i registraciju vozila)

( 14 ) U svojem očitovanju rumunjska vlada pojašnjava da je na temelju nacionalnih prijelaznih odredaba, stoga što je imao dokaz o završenom tečaju iz poznavanja prometnih propisa dobiven prije stupanja na snagu novih propisa, C. Popescu „imao mogućnost da između 19. siječnja 2013. i 19. siječnja 2014. položi ispit za provjeru teorijskih znanja i praktičnih vještina […], a da ne pohađa tečaj o prometnim propisima [u okviru institucije ovlaštene za osposobljavanje vozača motornih vozila], pod pretpostavkom ispunjavanja drugih uvjeta predviđenih Direktivom 2006/126”.

( 15 ) Vidjeti točku 20. ovog mišljenja.

( 16 ) To jest Serviciul Public Comunitar de Evidență a persoanelor Sector 4 București (Javna služba za građanska stanja četvrtog arondismana Bukurešta)

( 17 ) S tim u vezi, rumunjska vlada navodi članak 12. stavak 1. OUG‑a br. 195/2002, na temelju kojeg „[k]ako bi se njima moglo prometovati na javnim cestama, vozila, uz iznimku vozila koja se vuče ili pogoni rukom i bicikli, trebaju biti evidentirana ili registrirana, ovisno o slučaju, i nositi registarske ili evidencijske oznake […]”, kao i članak 14. stavak 1. navedene uredbe iz kojeg proizlazi da je vozilo C. Popescua trebalo biti u ovom slučaju registrirano u jednom od arondismana općine Bukurešt koji vode registre vozila kao što su mopedi.

( 18 ) To jest članak 160. stavak 2. i članak 161. stavak 2., Pravilnika o provedbi OUG‑a br. 195/2002 u njihovoj prvotnoj verziji

( 19 ) Rumunjska vlada ističe da se prije izmjene OUG‑a br. 195/2002 na temelju Zakona br. 203/2012, moped nije smatralo motornim vozilom, da su vozači mopeda podlijegali istim pravilima o prometovanju na javnim cestama kao i biciklisti (imajući pri tome, među ostalim, obvezu koristiti biciklističke staze) i da policijska tijela nisu mogla oduzeti uvjerenje o završenom tečaju iz poznavanja prometnih propisa koje se zahtijeva za takvog vozača, niti je ono moglo biti predmet ograničenja zbog kršenja prometnih pravila (na primjer, u slučaju upravljanja vozilom pod utjecajem alkohola ili nepoštovanja crvenog svjetla), suprotno mogućnostima koje postoje za vozačku dozvolu.

( 20 ) Vidjeti osobito presude od 17. ožujka 2011., Naftiliaki Etaireia Thasou i Amaltheia I Naftiki Etaireia (C‑128/10 i C‑129/10, EU:C:2011:163, t. 40.), od 28. srpnja 2011., Samba Diouf (C‑69/10, EU:C:2011:524, t. 59.), i od 13. prosinca 2012., Caves Krier Frères (C‑379/11, EU:C:2012:798, t. 35. i sljedeće).

( 21 ) Vidjeti osobito presude od 20. svibnja 2010., Harms (C‑434/08, EU:C:2010:285, t. 33.), od 3. svibnja 2012., Kastrati i dr. (C‑620/10, EU:C:2012:265, t. 38.), i od 11. rujna 2014., Essent Belgium (C‑204/12 do C‑208/12, EU:C:2014:2192, t. 52.).

( 22 ) Vidjeti osobito presude od 1. srpnja 2008., MOTOE (C‑49/07, EU:C:2008:376, t. 30.), od 29. listopada 2009., Pontin (C‑63/08, EU:C:2009:666, t. 49.), i od 18. srpnja 2013., AES3C Maritza East 1 (C‑124/12, EU:C:2013:488, t. 42.).

( 23 ) Vidjeti presude od 1. ožujka 2012., Akyüz (C‑467/10, EU:C:2012:112), 26. travnja 2012., Hofmann (C‑419/10, EU:C:2012:240), od 23. travnja 2015., Aykul (C‑260/13, EU:C:2015:257), od 21. svibnja 2015., Wittmann (C‑339/14, EU:C:2015:333), i od 25. lipnja 2015., Nīmanis (C‑664/13, EU:C:2015:417).

( 24 ) Presuda od 26. travnja 2012. (C‑419/10, EU:C:2012:240, t. 30. do 42.). Pojašnjavam da se pitanje postavljeno u tom postupku odnosilo na tumačenje članka 2. stavka 1. i članka 11. stavka 4. drugog podstavka Direktive 2006/126, ali da je sud koji je uputio zahtjev pitao o tome može li članak 13. stavak 2. te direktive biti prepreka primjeni ovih odredaba, znajući da je tužitelj u glavnom postupku tvrdio da na temelju ove odredbe vozačke dozvole izdane prije 19. siječnja 2013. ne mogu biti predmet mjere ograničavanja, privremenog ili trajnog oduzimanja (vidjeti također mišljenje nezavisnog odvjetnika Y. Bota u predmetu Hofmann, C‑419/10, EU:C:2011:723, t. 28. do 39.).

( 25 ) Vidjeti točku 56. i sljedeće ovog mišljenja.

( 26 ) U skladu s člankom 23. stavcima 1. i 9. izmijenjenog OUG‑a br. 195/2002

( 27 ) Moje isticanje

( 28 ) Izraz „délivrance” [izdavanje] definira se „u uobičajenom smislu” kao „radnja uručivanja osobi određene stvari ili akta [kao što je] ovjereni prijepis presude” (vidjeti Cornu, G., Vocabulaire juridique, (izdavač) Association Henri Capitant, Presses universitaires de France, Pariz, 2016., str. 322.).

( 29 ) Vidjeti osobito dansku, njemačku, hrvatsku, portugalsku i slovačku jezičnu verziju.

( 30 ) Jedan i/ili drugi od ova dva izraza nalaze se također, među ostalim, u francuskoj verziji uvodnih izjava 2., 4., 6., 8. i 9. te direktive kao i u njezinim člancima 2., 3., 11. i 15.

( 31 ) U skladu s kojim „država članica u kojoj imatelj vozačke dozvole druge države članice ima uobičajeno boravište može primijeniti svoje nacionalne propise o ograničavanju, obustavi, oduzimanju ili ukidanju prava na upravljanje vozilom te, prema potrebi, u tu svrhu zamijeniti dozvolu” (moje isticanje).

( 32 ) Vidjeti osobito presude od 26. lipnja 2008., Wiedemann i Funk (C‑329/06 i C‑343/06, EU:C:2008:366, t. 62., 64., 72. i sljedeće, kao i t. 81. i sljedeće), od 20. studenoga 2008., Weber (C‑1/07, EU:C:2008:640, t. 41.), od 19. veljače 2009., Schwarz (C‑321/07, EU:C:2009:104, t. 91., 97. i 98.), i od 13. listopada 2011., Apelt (C‑224/10, EU:C:2011:655, t. 31.).

( 33 ) Osobito u verzijama na bugarskom, estonskom, grčkom, engleskom, talijanskom, latvijskom, mađarskom, malteškom, poljskom, slovenskom i švedskom jeziku.

( 34 ) Vidjeti osobito presude od 28. srpnja 2016., Edilizia Mastrodonato (C‑147/15, EU:C:2016:606, t. 29.), i od 22. rujna 2016., Breitsamer und Ulrich (C‑113/15, EU:C:2016:718, t. 58.).

( 35 ) S tim u vezi vidjeti Maiani, F., i dr., Droit européen des transports, Helbing & Lichtenhahn, Basel, 2. izdanje, 2013., str. 87.

( 36 ) Vidjeti osobito uvodne izjave 2., 3., 8., 9., 16. i 18. Direktive 2006/126.

( 37 ) Vidjeti prvu i drugu uvodnu izjavu Direktive 91/439, pri čemu se drugom podsjeća da je „prvi korak u tom smjeru bio poduzet donošenjem Prve direktive Vijeća 80/1263/EEZ od 4. prosinca 1980. o uvođenju vozačke dozvole Zajednice [SL 1980., L 375, str. 1.]”. U pogledu razvoja koji je uslijedio na tom području, vidjeti osobito str. 56. i sljedeće Izvješća Europskog parlamenta od 3. veljače 2005. o prijedlogu Komisije koji je rezultirao donošenjem Direktive 2006/126 [(A6-0016/2005); u daljnjem tekstu: izvješće Parlamenta od 3. veljače 2005.].

( 38 ) Direktivom 2006/126 također se nastoji ostvariti ova druga dva glavna cilja: „smanjiti mogućnosti prijevare [u vezi s vozačkim dozvolama]” i „zajamčiti slobodu kretanja građana” (vidjeti obrazloženje prijedloga Komisije od 21. listopada 2003., koji je rezultirao donošenjem Direktive 2006/126, COM(2003) 621 final, str. 6. i 7., kao i uvodne izjave 2. i 17. te direktive).

( 39 ) Vidjeti osobito prvu, četvrtu i šestu uvodnu izjavu Direktive 91/439. Cilj jačanja „sigurnosti prometa na cestama” Sud je više puta uzimao u obzir u svojoj sudskoj praksi u vezi s tumačenjem te direktive (vidjeti osobito presude od 15. rujna 2005., Komisija/Njemačka, C‑372/03, EU:C:2005:551, t. 28., i od 19. veljače 2009., Schwarz, C‑321/07, EU:C:2009:104, t. 79., 90. i 96.).

( 40 ) Kao što je to navedeno u uvodnoj izjavi 13. Direktive 2006/126. Vidjeti također uvodnu izjavu 16. te direktive i detaljna pojašnjenja koja se nalaze u obrazloženju prijedloga direktive (COM(2003) 621 final, str. 5. kao i str. 14., t. 39. i 40.).

( 41 ) U skladu sa zahtjevima utvrđenim u članku 7. stavku 1. točki (b) Direktive 2006/126 koji predviđa da je, što se tiče mopeda, polaganje teorijskog ispita obvezno za dobivanje vozačke dozvole, ali da države članice imaju osim toga mogućnost uvesti ispit vještina i ponašanja, koji može biti poseban za motorne tricikle i četverocikle, kao i zdravstveni pregled. Vidjeti također obrazloženje prijedloga direktive (COM(2003) 621 final, str. 16., t. 52.).

( 42 ) U tom smislu vidjeti također bilješku 19. ovog mišljenja.

( 43 ) Vidjeti obrazloženja navedena u točki 27. ovog mišljenja kao i pisano očitovanje rumunjske vlade, u kojem je pojašnjeno da je „nakon izmjena pravila o upravljanju mopedima na javnim cestama, u 2013. registrirano 316 nesreća u kojima su sudjelovali mopedi, u odnosu na 1087 nesreća u 2008., 1104 u 2009., 973 u 2010., 977 u 2011. i 906 u 2012.” i da se „[b]roj smrtno stradalih osoba također smanjio u 2013., to jest 41 smrtno stradala osoba u odnosu na 168 u 2008., 143 u 2009., 126 u 2010., 97 u 2011. i 107 u 2012.”

( 44 ) Presuda od 26. travnja 2012. (C‑419/10, EU:C:2012:240, t. 41.). Podsjećam da su navedene kategorije kako utvrđene tako i definirane člankom 4. navedene direktive.

( 45 ) Presuda od 26. travnja 2012., Hofmann (C‑419/10, EU:C:2012:240, t. 39.), u kojoj je pojašnjeno, u vezi s predmetom navedenog slučaja, da to mjesto „pokazuje da stavak 2. tog članka 13. ne upućuje na mjere ograničavanja, privremenog ili trajnog oduzimanja vozačke dozvole, već samo na prava stečena radi upravljanja vozilima posebnih kategorija”.

( 46 ) U svojem mišljenju u predmetu Hofmann (C‑419/10, EU:C:2011:723), nezavisni odvjetnik Y. Bot se pozvao na amandman 13. predložen u izvješću Parlamenta od 3. veljače 2005. Opravdanje za ovaj amandman koji je tamo naveden odnosi se na „članak 3. stavak 2.b (novi)” (vidjeti t. 11. navedenog izvješća) čiji treći podstavak u bitnome odgovara članku 13. stavku 2. Direktive 2006/126. U obrazloženju tog izvješća iznose se razlozi za navedeni amandman koji se odnose na „zamjenu starih obrazaca koji su već u optjecaju” u državama članicama, te se navodi da ta nova odredba treba djelovati „ne dirajući u pravo na upravljanje određenim kategorijama vozila” (str. 58.).

( 47 ) Presuda od 26. travnja 2012., Hofmann (C‑419/10, EU:C:2012:240, t. 42.); moje isticanje.

( 48 ) Vidjeti osobito članak 3. stavak 4. stajališta Parlamenta zauzetog u prvom čitanju 23. veljače 2005. (P6_TC1COD(2003)0252; SL 2005., C 304 E, str. 135.; u daljnjem tekstu: stajalište Parlamenta od 23. veljače 2005.), kao i preporuku za drugo čitanje Odbora Parlamenta za promet i turizam od 27. studenoga 2006. (A6-0414/2006), u čijem se obrazloženju, u točki 2.4., izričito navodi da to „niti na koji način ne utječe na prava stečena na području vozačkih dozvola prije primjene [buduće Direktive 2006/126] (članak 13. stavak 2.)” (moje isticanje).

( 49 ) Do te zamjene treba doći u točno određenom roku na temelju članka 3. stavka 3. Direktive 2006/126, koji nalaže da „sve izdane vozačke dozvole i one koje su u opticaju ispunjavaju sve zahtjeve [te] Direktive […] do 19. siječnja 2033.”

( 50 ) Vidjeti amandman 3. na str. 6. izvješća Parlamenta od 3. veljače 2005.; moje isticanje.

( 51 ) U skladu s uvodnom izjavom 4. Direktive 2006/126, „[k]ako bi se spriječilo da jedinstveni obrazac europske vozačke dozvole postane dodatni obrazac uz postojećih 110 koji su već u primjeni, države članice moraju poduzeti sve potrebne mjere kako bi ovaj jedinstveni obrazac bio izdan svim imateljima vozačke dozvole”.

( 52 ) Vidjeti također uvodne izjave 4. i 5. stajališta Parlamenta zauzetog u prvom čitanju 23. veljače 2005. u kojima se navodi da „[s]tare vozačke dozvole treba zamijeniti u svim državama članicama kako bi se izbjeglo da jedinstveni europski obrazac ne postane još jedan dodatni europski obrazac” i da ta „zamjena postojećih vozačkih dozvola ne bi trebala ograničiti stečena prava koja se odnose na ovlaštenje za upravljanje raznim kategorijama vozila”.

( 53 ) S obzirom na naslov navedenog članka 13., mislim da je logično zaključiti da izraz „prava stečen[a] prije početka primjene ove Direktive”, koji je sadržan u prvom podstavku njegova stavka 1., upućuje na prava koja proizlaze iz „obrazaca [vozačkih] dozvola izvan Zajednice” za razliku od „obrasca vozačke dozvole Zajednice” na koji se odnosi članak 1. Direktive 2006/126 i koji se nalazi u njezinu Prilogu I.

( 54 ) Vidjeti osobito uvodne izjave 1. do 3. Odluke Komisije o istovrijednosti kategorija vozačkih dozvola br. 2013/21/EU od 18. prosinca 2012. (SL 2013., L 19, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 23., str. 246.) i br. 2014/209/EU оd 20. ožujka 2014. (SL 2014., L 120, str. 1.).

( 55 ) Vidjeti točku 52. ovog mišljenja.