Što se tiče akata donesenih na temelju odredbe koja se odnosi na zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku, na Sudu je da nadzire, osobito na temelju članka 275. stavka 2. prvog dijela rečenice UFEU‑a i članka 40. UEU‑a, da provedba te politike ne utječe na primjenu postupaka i odgovarajući opseg ovlasti institucija propisanih Ugovorima za izvršavanje nadležnosti Unije na temelju UFEU‑a. Izbor odgovarajuće pravne osnove akta Unije ima veliku ustavnopravnu važnost jer uporaba pogrešne pravne osnove može dovesti do nevaljanosti takvog akta, osobito ako odgovarajuća pravna osnova propisuje postupak donošenja koji se razlikuje od onoga koji je doista proveden.

Izbor pravne osnove za neki akt Unije, što uključuje akt donesen radi sklapanja međunarodnog sporazuma, mora se temeljiti na objektivnim elementima koji podliježu sudskoj kontroli, među kojima su cilj i sadržaj tog akta. Ako analiza tog akta pokaže da on slijedi dva cilja ili da ima dva sastavna dijela i ako se jedan od tih ciljeva ili sastavnih dijelova može prepoznati kao glavni, a drugi samo kao akcesoran, akt se treba temeljiti samo na jednoj pravnoj osnovi, to jest na onoj koju zahtijeva glavni ili prevladavajući cilj ili sastavni dio. Iznimno, ako je suprotno tome utvrđeno da akt istovremeno slijedi više ciljeva ili ako ima više sastavnih dijelova koji su neodvojivo povezani, a nijedan nije akcesoran u odnosu na drugi tako da su primjenjive različite odredbe Ugovorâ, takva se mjera treba temeljiti na različitim odgovarajućim pravnim osnovama.

Što se tiče Sporazuma između Europske unije i Ujedinjene Republike Tanzanije o uvjetima za premještaj osoba osumnjičenih za piratstvo i s tim povezanih zaplijenjenih sredstava od pomorskih snaga pod vodstvom Europske unije (EUNAVFOR), on je sklopljen primjenom članka 12. Zajedničke akcije 2008/851 o vojnoj operaciji Europske unije za doprinos odvraćanju, sprečavanju i suzbijanju djela gusarstva i oružane pljačke na somalskoj obali, koja ulazi u zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku (ZVSP), kako bi se u okviru vojne operacije Unije u Somaliji (operacija Atalanta) omogućio premještaj osoba koje je EUNAVFOR uhitio i zadržao te zaplijenjenih dobara u treću državu koja želi provesti svoju nadležnost nad tim osobama i tim dobrima. Taj sporazum je usko povezan s operacijom Atalanta, na način da bi bez te operacije bio bespredmetan. Budući da je Sporazum između Unije i Ujedinjene Republike Tanzanije samo akcesoran akciji EUNAVFOR‑a, on će postati bespredmetan onoga dana kada te snage okončaju svoje aktivnosti. U tom pogledu, akcije koje su poduzele te pomorske snage ne mogu biti izjednačene s onima pravosudnih i policijskih tijela država članica jer se navedene akcije odvijaju isključivo u okviru posebne operacije koja ulazi u ZVSP i s kojom su one neodvojivo povezane. Budući da taj sporazum poglavito ulazi u ZVSP, a ne u pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima ili policijsku suradnju, odluka Unije o potpisivanju i sklapanju navedenog sporazuma mogla se valjano temeljiti samo na članku 37. UEU‑a. Stoga je ona opravdano donesena u skladu s postupkom predviđenim u članku 218. stavku 6. drugom podstavku prvom dijelu rečenice UFEU‑a.

(t. 43., 44., 48., 51., 53., 55.)