4.

Okolnosti spora, kako proizlaze iz pobijane presude, mogu se opisati na sljedeći način: „1 Mjere koje su predmet ovog postupka sastoje se u promjenama uvedenima 1996. u sustav troškova koje mora snositi tužitelj, Orange, tada pod nazivom France Télécom, što se tiče isplaćivanja mirovina svojeg osoblja koje ima statut službenika. 2 Taj sustav, koji je uveden tijekom stvaranja France Télécoma 1990. godine, kao društva različitog od državne uprave, Zakonom br. 90‑568, od 2. srpnja 1990. o organizaciji javne službe pošte i telekomunikacija (JORF od 8. srpnja 1990., str. 8069., u daljnjem tekstu: Zakon iz 1990.) bio je izmijenjen Zakonom br. 96‑660 od 26. srpnja 1996. o državnom poduzeću France Télécom (JORF 26. srpnja 1996., str. 11398., u daljnjem tekstu: Zakon iz 1996). Novi sustav uveden je prilikom, s jedne strane, stvaranja France Télécoma kao dioničkog društva, kao i uvrštavanja na burzu i otvaranja rastućeg dijela njegova kapitala, i, s druge strane, potpunog otvaranja natjecanju tržišta na kojem je djelovao, u Francuskoj i drugim državama članicama Europske unije. 3 Što se tiče odgovornosti za financiranje socijalnih davanja osoblja koje ima status službenika, Zakon iz 1996. je izmijenio protučinidbu koju je članak 30. Zakona iz 1990. nametnuo France Télécomu da isplati u državnu riznicu za obračun i plaćanje mirovina svojih službenika koje pruža država (u daljnjem tekstu: sporna mjera). 4 Zakon iz 1990. predviđao je da France Télécom bude prisiljen isplatiti u državnu riznicu, kao protučinidbu za obračun i plaćanje mirovina dodijeljenih njegovim službenicima, iznos odbitka od plaće službenika, čija je stopa utvrđena člankom L. 61 francuskog Zakonika o civilnim i vojnim mirovinama i dodatni doprinos koji omogućava potpuno preuzimanje troškova za dodijeljene mirovine i mirovine koje treba dodijeliti njegovim umirovljenim službenicima. 5 France Télécom je također sudjelovao u takozvanim sustavima „kompenzacije” i „prekomjerne kompenzacije”, koji su predviđali prijenose kojima se želi osigurati ravnoteža između sustava mirovina službenika drugih javnih tijela. 6 Zakon iz 1996. je izmijenio protučinidbu predviđenu u članku 30. Zakona iz 1990. na način izložen dalje u tekstu. Kao prvo, France Télécom je bio prisiljen isplatiti odbitak od plaće službenika čiji iznos je ostao nepromijenjen u odnosu na Zakon iz 1990. Kao drugo, bio je podvrgnut „doprinosu poslodavca radi podmirenja duga” koji je zamijenio prethodni doprinos poslodavca. Taj novi doprinos temeljio se na „pravičnoj konkurentnoj stopi” koja se pak temeljila na izjednačavanju razine obveznih davanja za socijalnu sigurnost i poreza u vezi s plaćama, između France Télécoma i drugih poduzeća sektora telekomunikacija za koja vrijedi opće pravno uređenje davanja za socijalnu sigurnost, za one rizike koji su zajednički zaposlenicima privatnog prava i državnim službenicima isključujući rizike koji nisu zajednički zaposlenicima privatnog prava i državnim službenicima (osobito nezaposlenost i potraživanja zaposlenika u slučaju predstečajnog postupka ili likvidacija poduzeća). Kao treće, France Télécom bio je podvrgnut „iznimnom paušalnom doprinosu”, koji je bio određen Zakonom br. 96‑1181 od 31. prosinca 1996. o financijskom zakonu za 1997. (JORF od 31. prosinca 1996., str. 19490.), na 37,5 milijardi francuskih franaka (što je ekvivalentno 5,7 milijardi eura). Potonji doprinos uključivao je, s jedne strane, iznos godišnjih rezervi (3,6 milijardi eura) koje je France Télécom spremio do 1996. kako bi se suočio s troškovima tada predviđenih budućih mirovina službenika i, s druge strane, dodatni iznos (2,1 milijardi eura). 7 Zakon iz 1996. je osim toga isključio France Télécom iz područja primjene sustava kompenzacije i prekomjerne kompenzacije. […] 9 Dopisom od 20. svibnja 2008. Komisija je obavijestila Francusku Republiku o svojoj odluci da pokrene postupak predviđen člankom 108. stavkom 2. UFEU‑a (u daljnjem tekstu: odluka o pokretanju) protiv predmetne potpore. Francuska Republika dostavila je svoja očitovanja 18. srpnja 2008. […] 12 Komisija je 20. prosinca 2011. donijela [spornu] odluku koja proglašava predmetnu potporu spojivom s unutarnjim tržištem pod određenim uvjetima. 13 U [spornoj] odluci Komisija je utvrdila da sporna mjera predstavlja državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU‑a. 14 Što se tiče osobito procjene gospodarske prednosti, Komisija je utvrdila da sporna mjera daje gospodarsku prednost France Télécomu jer nameće novi i teški teret za državu u pogledu obračuna i plaćanja mirovina dodijeljenih službenicima France Télécoma, smanjujući protučinidbu koju je France Télécom prije plaćao. 15 U tom pogledu, Komisija je, s jedne strane, u uvodnoj izjavi 105. [sporne] odluke, izračunala iznos predmetne potpore kao godišnju razliku između doprinosa poslodavca radi podmirenja duga koji isplaćuje France Télécom na temelju Zakona iz 1996. i troškova koje bi isplatio na temelju Zakona iz 1990., i, s druge strane, u uvodnoj izjavi 113. [sporne] odluke smatrala da je isplata iznimnog paušalnog doprinosa smanjila iznos potpore koju je primio France Télécom. 16 Komisija je također utvrdila da je sporna mjera selektivna jer se odnosi samo na France Télécom i da iskrivljava ili može iskriviti natjecanje jer omogućuje smanjenje troškova u računovodstvenoj bilanci tog poduzeća što mu dopušta da se razvije na tržištu telekomunikacijskih usluga koje su postupno bile otvorene tržišnom natjecanju u Francuskoj i drugim državama članicama. 17 Komisija je zatim izvršila procjenu spojivosti sporne mjere s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU‑a i zaključila da ona ne poštuje načelo proporcionalnosti jer ne omogućava izjednačavanje uvjeta tržišnog natjecanja. Prema Komisiji financijski doprinos koji je isplatio France Télécom u korist države ne izjednačava sva socijalna davanja koji opterećuju proračun konkurenata France Télécoma. 18 Stoga je Komisija utvrdila da, kako bi se ispunio kriterij sukladnosti sa zajedničkim interesom predviđenim u članku 107. stavku 3. UFEU‑a, spojivost s unutarnjim tržištem predmetne potpore zahtijeva da se doprinos poslodavca radi podmirenja duga koji treba isplatiti France Télécomu izračuna i naplati na način da se izjednače razine obveznih davanja za socijalnu sigurnost i poreza u vezi s plaćama između France Télécoma i ostalih poduzeća telekomunikacijskog sektora za koja vrijedi opće pravo socijalnih davanja, uzimajući u obzir i rizike koji nisu zajednički zaposlenicima privatnog prava i službenicima zaposlenima u France Télécomu. Taj je doprinos trebao biti naplaćen France Télécomu od dana kada je iznos iznimnog paušalnog doprinosa, kapitaliziran po diskontnoj stopi koja proizlazi iz primjene obavijesti Komisije o metodi utvrđivanja referentnih i diskontnih stopa (SL 1996., C 232, str. 10., u daljnjem tekstu: Obavijest o referentnim stopama), dosegnuo iznos doprinosa i davanja koje je France Télécom morao platiti na temelju članka 30. Zakona iz 1990. 19 Izreka [sporne] odluke glasi: ,Članak 1. Državna potpora koja proizlazi iz smanjenja doprinosa koji treba isplatiti državi za obračun i plaćanje mirovina, na temelju Zakonika o civilnim i vojnim mirovinama, službenicima France Télécoma na temelju [Zakona iz 1996.] o izmjeni [Zakona iz 1990.] spojiva je s unutarnjim tržištem prema uvjetima predviđenima u članku 2. Članak 2. Doprinos poslodavca radi podmirenja duga, koji France Télécom duguje na temelju članka 30. točke (c) [Zakona iz 1990.], izračunava se i naplaćuje tako da se izjednače razine ukupnih obveznih davanja za socijalnu sigurnost i poreza u vezi s plaćama između France Télécoma i drugih poduzeća telekomunikacijskog sektora za koja vrijedi opće pravo socijalnih davanja. Kako bi ispunila taj uvjet, Francuska Republika najkasnije sedam mjeseci nakon obavijesti o ovoj odluci mora: a) izmijeniti članak 30. [Zakona iz 1990.] i regulatorne ili druge propise donesene za njegovu primjenu, tako da osnova za izračun i naplatu doprinosa poslodavca radi podmirenja duga, koji duguje France Télécom, nije ograničena samo na rizike koji su zajednički zaposlenicima privatnog prava i državnim službenicima, nego uključuje i rizike koji nisu zajednički; b) poduzeću France Télécom naložiti plaćanje doprinosa poslodavca radi podmirenja duga izračunanog prema uvjetima predviđenima pod točkom (a), uzimajući u obzir rizike koji su zajednički zaposlenicima privatnog prava i državnim službenicima i one koji im nisu zajednički, od dana kada su iznosi iznimnog doprinosa uvedenog [Zakonom iz 1996.] koji su bili kapitalizirani po diskontnoj stopi na temelju primjene [Obavijesti o referentnim stopama] primjenjive u ovom slučaju jednaki iznosu doprinosa i troškova koje je France Télécom morao nastaviti plaćati na temelju članka 30. [Zakona iz 1990.] u prvotnoj inačici.”