6.

Žalbom podnesenom tajništvu 13. prosinca 2010. žalitelj je zatražio preinaku sporne odluke i prihvaćanje prijave za registraciju žiga i, podredno, poništenje navedene odluke. U prilog svojoj žalbi istaknuo je dva žalbena razloga, od kojih se drugi odnosio na povredu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009. Nakon što je proglasio nedopuštenim zahtjev za preinaku sporne odluke i registraciju predmetnog žiga, i odbio oba tužbena razloga, Opći je sud pobijanom presudom odbio tužbu i naložio tužitelju plaćanje vlastitih troškova i troškova koje je pretrpio OHIM. Što se tiče drugog tužbenog razloga, kojim je tužitelj prigovarao ocjeni vjerojatnosti dovođenja u zabludu koju je provelo žalbeno vijeće, Opći je sud, kao prvo, potvrdio da se relevantna javnost u svrhu te ocjene sastojala od prosječnog španjolskog potrošača i da su predmetni proizvodi bili istovjetni. Kao drugo, u okviru usporedbe znakova Opći je sud odbio, s jedne strane, argument tužitelja sukladno kojem se pojam „doughnuts” u žigu mora smatrati opisnim i stoga lišenim razlikovnog karaktera za španjolsku javnost (točke 57. do 74.) i, s druge strane, navod prema kojem je riječ „bimbo” bila dominantna u tom žigu, jer odgovara žigu koji uživa ugled u Španjolskoj (točke 75. do 80.) U tom smislu Opći je sud naveo da, čak i da je bilo utvrđeno da je žig BIMBO ugledan i da stoga element kojim se reproducira taj žig ima veći značaj unutar navedenog znaka, to ne bi bilo dovoljno da se dopusti ograničavanje ocjene sličnosti između suprotstavljenih znakova samo na taj element zato što se riječ „doughnuts” nije mogla smatrati zanemarivom u ukupnom dojmu koji je stvorio žig za koji je podnesena prijava. Kao treće, Opći je sud potvrdio ocjenu žalbenog vijeća u vezi s postojanjem prosječnog stupnja vizualne i fonetske sličnosti između znakova koji se uspoređuju i nemogućnost da se provede konceptualna usporedba. Naposljetku, u okviru opće ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu Opći je sud odgovorio na argument tužitelja u vezi s navodnim dominantnim karakterom elementa „bimbo” u žigu za koji je podnesena prijava upućujući na presudu Medion koju je donio Sud ( 5 ) i navodeći, u točki 96. pobijane presude, da „vjerojatnost dovođenja javnosti u zabludu može postojati, u slučaju istovjetnosti proizvoda ili usluga, kad se pobijani znak sastoji, s jedne strane, od naziva društva te treće osobe i, s druge strane, registriranog žiga, s normalnim razlikovnim karakterom, a potonji, ne stvarajući sam ukupan dojam koji prenosi sastavljeni znak, zadrži u njemu nezavisnu razlikovnu ulogu”. On je zatim utvrdio da je element „doughnuts” imao nezavisnu razlikovnu ulogu unutar žiga za koji je podnesena prijava, zato što je on, s jedne strane, „imao razlikovni karakter srednjeg stupnja za onaj dio relevantne javnosti koji ne govori engleski jezik” a, s druge strane, s obzirom na to da je bio lišen svakog značenja za tog potrošača, nije se u žigu spojio s elementom „bimbo” u zasebnu „jedinstvenu cjelinu” ili samostalnu „logičku jedinicu” kojom bi se predmetni proizvodi mogli prepoznati kao „krafne koje proizvodi poduzetnik Bimbo” (točka 97.). Na temelju tih razmatranja i uzimajući u obzir osobito istovjetnost predmetnih proizvoda, nisku razinu pozornosti potrošača s obzirom na prirodu tih proizvoda te vizualnu i fonetsku sličnost između predmetnih znakova, Opći je sud zaključio da je žalbeno vijeće ispravno smatralo da u ovom predmetu postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu.