ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
HR Službeni list Europske unije C 142/3

Presuda Suda (veliko vijeće) od 27. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev: Western Sahara Campaign UK protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(Predmet C-266/16) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Sporazum o partnerstvu u ribarstvu između Europske zajednice i Kraljevine Maroka - Protokol o utvrđivanju ribolovnih mogućnosti predviđenih tim sporazumom - Akti o sklapanju sporazuma i protokola - Uredbe o raspodjeli ribolovnih mogućnosti utvrđenih protokolom između država članica - Sudska nadležnost - Tumačenje - Valjanost s obzirom na članak 3. stavak 5. UEU-a i na međunarodno pravo - Primjenjivost navedenih sporazuma i protokola na područje Zapadne Sahare i na vode koje se uz njega nalaze))

(2018/C 142/03)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: The Queen, na zahtjev: Western Sahara Campaign UK

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

uz sudjelovanje: Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

Izreka

Budući da ni Sporazum o partnerstvu u ribarstvu između Europskih zajednica i Kraljevine Maroka ni Protokol između Europske unije i Kraljevine Maroka o utvrđivanju ribolovnih mogućnosti i financijskog doprinosa predviđenih u Sporazumu o partnerstvu u ribarstvu između Europske unije i Kraljevine Maroka nisu primjenjivi na vode koje se nalaze uz područje Zapadne Sahare, ispitivanje prvog prethodnog pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost Uredbe Vijeća (EZ) br. 764/2006 od 22. svibnja 2006. o sklapanju navedenog sporazuma, Odluke Vijeća 2013/785/EU o sklapanju navedenog protokola i Uredbe Vijeća (EU) br. 1270/2013 od 15. studenoga 2013. o raspodjeli ribolovnih mogućnosti na temelju navedenog protokola s obzirom na članak 3. stavak 5. UEU-a.

(1) SL C 260, 18. 7. 2016.
1.

Članak 101. UFEU-a treba tumačiti na način da u svrhu njegove primjene nacionalno tijelo za tržišno natjecanje može uključiti u mjerodavno tržište, osim lijekova odobrenih za liječenje dotičnih bolesti, drugi lijek čije odobrenje za stavljanje u promet ne pokriva to liječenje, ali se upotrebljava u tu svrhu i stoga ima konkretan odnos zamjenjivosti s prvima. Kako bi se odredilo postoji li taj odnos zamjenjivosti, to tijelo mora, pod uvjetom da su za to nadležna tijela ili sudovi proveli ispitivanje sukladnosti predmetnog proizvoda s primjenjivim odredbama koje uređuju njegovu proizvodnju ili prodaju, uzeti u obzir rezultat tog ispitivanja, ocjenjujući njegove eventualne učinke na strukturu ponude i potražnje.
HR Službeni list Europske unije C 112/3

Presuda Suda (šesto vijeće) od 1. veljače 2018. – Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd protiv Europske komisije

(Predmet C-261/16 P) (1)

((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Članak 101. UFEU-a - Određivanje cijene - Usluge međunarodnog zračnog prijevoza - Sporazum o cijeni koji utječe na konačnu cijenu usluga))

(2018/C 112/03)

Jezik postupka: njemački

Stranke

Žalitelji: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd (zastupnici: U. Denzel, C. von Köckritz i C. Klöppner, Rechtsanwälte)

Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Dawes, H. Leupold i G. Meessen, agenti)

Izreka

1) Žalba se odbija.

1) Društvima Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd [Uxbridge (Ujedinjena Kraljevina)], Kühne + Nagel Ltd [Šangaj (Kina)] i Kühne + Nagel Ltd [Hong Kong (Kina)] nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

(1) SL C 251 od 11. 7. 2016.
HR Službeni list Europske unije C 123/5

Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev American Express Co. protiv The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Predmet C-643/16) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva (EU) 2015/2366 - Platne usluge na unutarnjem tržištu - Članak 35. stavak 1. - Zahtjevi u pogledu pristupa platnim sustavima od strane pružatelja platnih usluga koji su dobili odobrenje ili su registrirani - Članak 35. stavak 2. prvi podstavak točka (b) - Neprimjenjivost tih zahtjeva na platne sustave koji se sastoje isključivo od pružatelja platnih usluga koji pripadaju grupi - Primjenjivost tih zahtjeva na trostrane kartične platne sheme koje su sklopile ugovore o co-brandingu ili zastupanju - Valjanost))

(2018/C 123/06)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: The Queen, na zahtjev American Express Co.

Tuženik: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

uz sudjelovanje: Diners Club International Limited, MasterCard Europe SA

Izreka

1. Članak 35. stavak 2. prvi podstavak točku (b) Direktive (EU) 2015/2366 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu, o izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2009/110/EZ i 2013/36/EU te Uredbe (EU) br. 1093/2010 i o stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ treba tumačiti na način da trostrana kartična platna shema koja je sklopila ugovor o co-brandingu s co-branding partnerom ne gubi pogodnost primjene isključenja predviđenog tom odredbom, pa zbog toga ne podliježe zahtjevima propisanima njezinim člankom 35. stavkom 1., ako taj co-branding partner nije pružatelj platnih usluga i u toj shemi ne pruža platne usluge u vezi sa zajednički brendiranim proizvodima. Nasuprot tomu, trostrana kartična platna shema koja angažira zastupnika radi pružanja platnih usluga gubi pogodnost primjene tog isključenja, pa zbog toga podliježe zahtjevima propisanima navedenim člankom 35. stavkom 1.

2. Prilikom ispitivanja drugog prethodnog pitanja nije utvrđeno ništa što bi moglo utjecati na valjanost članka 35. Direktive 2015/2366.

(1) SL C 78, 13. 3. 2017.
HR Službeni list Europske unije C 123/2

Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen na zahtjev American Express Co. protiv The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Predmet C-304/16) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) 2015/751 - Međubankovne naknade za kartične platne transakcije - Članak 1. stavak 5. - Izjednačavanje trostrane kartične platne sheme s četverostranom - Pretpostavke - Izdavanje kartičnih platnih instrumenata trostrane kartične platne sheme „s co branding partnerom ili preko zastupnika” - Članak 2. točka 18. - Pojam „trostrana kartična platna shema” - Valjanost))

(2018/C 123/02)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: The Queen na zahtjev American Express Co.

Tuženik: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

uz sudjelovanje: Diners Club International Limited, MasterCard Europe SA

Izreka

1. Članak 1. stavak 5. Uredbe (EU) 2015/751 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2015. o međubankovnim naknadama za platne transakcije na temelju kartica treba tumačiti na način da u okviru ugovora između co-branding partnera ili zastupnika, s jedne strane, i trostrane kartične platne sheme, s druge strane, nije nužno da taj co-branding partner ili zastupnik nastupa kao izdavatelj u smislu članka 2. točke 2. te uredbe, kako bi se smatralo da ta shema izdaje kartične platne instrumente s co-branding partnerom ili preko zastupnika i kako bi je se u tom slučaju smatralo četverostranom kartičnom platnom shemom u smislu prvonavedene odredbe.

2. Prilikom ispitivanja drugog prethodnog pitanja nije utvrđeno ništa što bi moglo utjecati na valjanost članka 1. stavka 5. i članka 2. točke 18. Uredbe 2015/751.

(1) SL C 270, 25. 7. 2016.
1.

Republika Poljska je: — time što je od 2007. do 2015., uključujući i tu godinu, prekoračila dnevne granične vrijednosti koje se primjenjuju na koncentracije lebdećih čestica PM10 u 35 zona za procjenu i upravljanje kvalitetom zraka i godišnje granične vrijednosti koje se primjenjuju na koncentracije lebdećih čestica PM10 u 9 zona za procjenu i upravljanje kvalitetom zraka; — time što u planovima za kvalitetu zraka nije usvojila odgovarajuće mjere kako bi razdoblje u kojem su granične vrijednosti koje se primjenjuju na koncentracije lebdećih čestica PM10 u zraku prekoračene bilo što je moguće kraće; — time što je od 1. siječnja 2010. do 10. lipnja 2011. u zonama Radom, Pruszków-Żyrardów i Kędzierzyn-Koźle te od 1. siječnja do 10. lipnja 2011. u zoni Ostrów-Kępno prekoračila dnevne granične vrijednosti koje se primjenjuju na koncentracije lebdećih čestica PM10 u zraku uvećane za granicu tolerancije; i — time što nije pravilno prenijela članak 23. stavak 1. drugi podstavak Direktive 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 13. stavka 1. Direktive 2008/50 u vezi s Prilogom XI. Direktivi 2008/50, njezina članka 23. stavka 1. drugog podstavka i članka 22. stavka 3. te direktive u vezi s Prilogom XI. toj direktivi.
1.

Time što nije u propisanim rokovima poduzela sve potrebne mjere radi provedbe Odluke Komisije 2012/541/EU od 22. veljače 2012. o državnoj potpori SA.26534 (C 27/2010, ex ΝΝ 6/2009) koju je Grčka dodijelila društvu United Textiles SA (SL 2012., L 279, str. 30.) i time što nije Europsku komisiju u dovoljnoj mjeri obavijestila o mjerama poduzetima sukladno toj odluci, Helenska Republika povrijedila je svoje obveze na temelju članaka 2. do 4. spomenute odluke i UFEU-a.
3.

Članak 2. stavak 1. točku (c), članak 3. stavke 1. i 2. i Prilog Direktivi 75/363, kako je izmijenjena Direktivom 82/76, treba tumačiti na način da za specijalističko usavršavanje liječnika u punom i nepunom radnom vremenu koje je započelo tijekom 1982. i nastavilo se do 1990. treba isplatiti odgovarajuću naknadu, u smislu tog priloga, za razdoblje tog usavršavanja od 1. siječnja 1983. do dovršenja navedenog usavršavanja.
HR Službeni list Europske unije C 104/4

Presuda Suda (veliko vijeće) od 23. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of Gibraltar – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev Alberta Buhagiara i dr. protiv Minister for Justice

(Predmet C-267/16) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Teritorijalni doseg prava Unije - Članak 355. točka 3. UFEU-a - Akt o uvjetima pristupanja Kraljevine Danske, Irske i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske i o prilagodbama Ugovorâ - Članak 29. - Prilog I. dio I. točka 4. - Isključenje Gibraltara iz carinskog područja Europske unije - Doseg - Direktiva 91/477/EEZ - Članak 1. stavak 4. - Članak 12. stavak 2. - Prilog II. - Europska oružna propusnica - Aktivnosti povezane s lovom i streljaštvom - Primjenjivost na područje Gibraltara - Obveza prenošenja - Nepostojanje - Valjanost))

(2018/C 104/04)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court of Gibraltar

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: The Queen, na zahtjev Alberta Buhagiara, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff

Tuženik: Minister for Justice

Izreka

1. Članak 29. Akta o uvjetima pristupanja Kraljevine Danske, Irske i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske i prilagodbama Ugovora u vezi s njegovim Prilogom I. dijelom I. točkom 4. treba tumačiti na način da se članak 12. stavak 2. Direktive Vijeća 91/477/EEZ od 18. lipnja 1991. o nadzoru nabave i posjedovanja oružja, kako je izmijenjena Direktivom 2008/51/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008., u vezi s njezinim člankom 1. stavkom 4. i Prilogom II. ne primjenjuje na području Gibraltara.

2. Razmatranje prethodnih pitanja nije otkrilo nijedan element koji može utjecati na valjanost Direktive 91/477, kako je izmijenjena Direktivom 2008/51.

(1) SL C 260, 18. 7. 2016.
2.

Poništava se Odluka Komisije od 19. lipnja 2013. o državnoj potpori SA.28599 ((C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)) Kraljevine Španjolske za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima (osim u Kastilji – La Mancha).
HR Službeni list Europske unije C 72/26

Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Peter Valach i dr. protiv Waldviertler Sparkasse Bank AG i dr.

(Predmet C-649/16) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Područje primjene - Tužba za naknadu štete zbog deliktne odgovornosti, podnesena protiv članova odbora vjerovnika zbog odbijanja plana restrukturiranja u okviru stečajnog postupka))

(2018/C 072/34)

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Oberster Gerichtshof

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Peter Valach, Alena Valachová, SC Europa ZV II a.s., SC Europa LV a.s., VAV Parking a.s., SC Europa BB a.s., Byty A s.r.o.

Tuženici: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s., Stadt Banská Bystrica

Izreka

Članak 1. stavak 2. točku (b) Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o sudskoj nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da se ta odredba primjenjuje na tužbu za naknadu štete zbog deliktne odgovornosti podnesenu protiv članova odbora vjerovnika zbog njihova postupanja tijekom glasovanja o planu restrukturiranja u okviru stečajnog postupka te da je takva tužba stoga isključena iz materijalnog područja primjene te uredbe.

(1) SL C 104, 3. 4. 2017.
HR Službeni list Europske unije C 72/12

Presuda Suda (sedmo vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Prequ' Italia Srl protiv Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

(Predmet C-276/16) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Načelo poštovanja prava obrane - Pravo na saslušanje - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Carinski zakonik Zajednice - Članak 244. - Naplata duga u području carina - Izostanak prethodnog saslušanja adresata prije donošenja ispravka rješenja o utvrđenju obveze - Pravo adresata na suspenziju izvršenja ispravka rješenja o utvrđenju obveze - Izostanak automatske suspenzije u slučaju podnošenja žalbe u upravnom postupku - Upućivanje na uvjete iz članka 244. Carinskog zakonika))

(2018/C 072/15)

Jezik postupka: talijanski

Sud koji je uputio zahtjev

Corte suprema di cassazione

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Prequ' Italia Srl

Tuženik: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

Izreka

Pravo osobe na saslušanje prije donošenja odluke koja može negativno utjecati na njezine interese treba tumačiti na način da prava obrane adresata ispravka rješenja o utvrđenju obveze, koji su donijela carinska tijela u uvjetima izostanka prethodnog saslušanja zainteresirane osobe, nisu povrijeđena ako se nacionalnim propisom, koji omogućuje zainteresiranoj osobi pobijati taj akt u okviru upravnog postupka, samo predviđa mogućnost zahtijevanja suspenzije izvršenja tog akta sve do njegova eventualnog preinačenja, upućivanjem na članak 244. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000., a da pritom podnošenje žalbe u upravnom postupku ne dovodi automatski do suspenzije izvršenja pobijanog akta, s obzirom na to da primjena članka 244. drugog stavka Carinskog zakonika od strane carinskih tijela ne ograničuje odobravanje suspenzije izvršenja kada postoje razlozi koji dovode u sumnju sukladnost osporavane odluke s carinskim zakonodavstvom ili kada postoji opasnost nastanka nepopravljive štete zainteresiranoj osobi.

(1) SL C 305, 22. 8. 2016.
1.

Članak 2. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 75/363/EEZ od 16. lipnja 1975. o usklađivanju odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnostima liječnika, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 82/76/EEZ od 26. siječnja 1982., i članak 24. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 93/16/EEZ od 5. travnja 1993. o olakšavanju slobodnog kretanja liječnika te o uzajamnom priznavanju njihovih diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, na temelju kojeg se dodjela nacionalne stipendije čija je svrha financiranje usavršavanja, koje se provodi u drugoj državi članici i na temelju kojeg se stječe formalna kvalifikacija u specijalističkoj medicini, uvjetuje time da liječnik korisnik unutar razdoblja od deset godina od uspješno završene specijalizacije pet godina obavlja svoju profesionalnu djelatnost u toj prvoj državi članici ili, podredno, da vrati do 70 % iznosa primljene stipendije, uvećanog za kamate.
HR Službeni list Europske unije C 22/7

Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – Toufik Lounes protiv Secretary of State for the Home Department

(Predmet C-165/16) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Članak 21. UFEU-a - Direktiva 2004/38/EZ - Nositelji prava - Dvojno državljanstvo - Građanin Unije koji je stekao državljanstvo države članice domaćina pri čemu je zadržao svoje izvorno državljanstvo - Pravo na boravak u toj državi članici državljanina treće zemlje, člana obitelji građanina Unije))

(2018/C 022/08)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Toufik Lounes

Tuženik: Secretary of State for the Home Department

Izreka

Direktivu 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavlja[n]ju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ treba tumačiti na način da, u situaciji u kojoj se građanin Europske unije koristio svojom slobodom kretanja tako što se uselio i boravi u državi članici različitoj od one čiji je državljanin, na temelju članka 7. stavka 1. ili članka 16. stavka 1. te direktive, a zatim je stekao državljanstvo te države članice, pri čemu je zadržao i svoje izvorno državljanstvo, te se nekoliko godina nakon toga vjenčao s državljaninom treće zemlje s kojim nastavlja boraviti na državnom području navedene države članice, taj državljanin nema izvedeno pravo na boravak u predmetnoj državi članici na temelju odredaba navedene direktive. Međutim, on može imati takvo pravo na boravak na temelju članka 21. stavka 1. UFEU-a, pod uvjetima koji ne smiju biti stroži od onih predviđenih Direktivom 2004/38 za odobravanje tog prava državljaninu treće zemlje, članu obitelji građanina Unije koji je ostvario svoje pravo na slobodno kretanje i nastanio se u državi članici različitoj od one čiji je državljanin.

(1) SL C 191, 30. 5. 2016.
HR Službeni list Europske unije C 32/2

Presuda Suda (peto vijeće) od 29. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – C. King protiv The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

(Predmet C-214/16) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Direktiva 2003/88/EZ - Organizacija radnog vremena - Članak 7. - Naknada za neiskorišteni godišnji odmor koja se isplaćuje prilikom prestanka radnog odnosa - Nacionalni propis koji radnika obvezuje da iskoristi svoj godišnji odmor, iako nije određena naknada plaće za odmor))

(2018/C 032/02)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: C. King

Tuženici: The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

Izreka

1. Članak 7. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena i pravo na djelotvoran pravni lijek priznato člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se u slučaju spora između poslodavca i radnika glede pitanja ima li radnik pravo na plaćeni godišnji odmor u skladu s prvonavedenim člankom, protivi to što radnik prvo mora iskoristiti svoj odmor, da bi se potom moglo utvrditi ima li pravo za njega biti plaćen.

2. Članak 7. Direktive 2003/88 treba tumačiti na način da mu se protive nacionalne odredbe ili prakse prema kojima je radnik spriječen prenositi i eventualno kumulirati, do trenutka prestanka svojeg radnog odnosa, neiskorištena prava na plaćeni godišnji odmor za više uzastopnih referentnih razdoblja zbog poslodavčeva odbijanja da plati te odmore.

(1) SL C 222, 20. 6. 2016.