ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
16

Članak 4. toga zakona određuje: „1. Ugovorna odredba o kojoj nisu vođeni izravni pregovori s potrošačem smatra se nepoštenom ako, u suprotnosti s uvjetom o dobroj vjeri, pojedinačno ili zajedno s ostalim odredbama ugovora na štetu potrošača prouzroči znatniju neravnotežu u pravima i obvezama stranaka. 2. Smatra se da o ugovornoj odredbi nisu vođeni izravni pregovori s potrošačem ako je ona određena a da potrošač nije imao mogućnost na nju utjecati, kao u slučaju tipskih ugovora ili općih uvjeta prodaje koje koriste trgovci na tržištu odnosnog proizvoda ili usluge. 3. Činjenica da su se o određenim aspektima ugovornih odredaba ili o samo jednoj od tih odredaba vodili izravni pregovori s potrošačem ne isključuje primjenu odredaba ovoga zakona na ostatak ugovora ako opća ocjena ugovora ukazuje na to da ga je trgovac jednostrano unaprijed sastavio. Ako trgovac izjavi da se o nekoj standardnoj odredbi pregovaralo izravno s potrošačem, dužan je to i dokazati. 4. Prilog koji je sastavni dio ovoga zakona sadrži popis, primjera radi, navedenih odredaba koje se mogu smatrati nepoštenima. 5. Ne dovodeći u pitanje odredbe ovoga zakona, nepoštenost ugovorne odredbe procjenjuje se tako da se u obzir uzimaju: a) priroda proizvoda ili usluga na koje se ugovor odnosi u vrijeme kada je ugovor sklopljen; b) sve okolnosti koje su dovele do sklapanja ugovora; c) ostale odredbe tog ugovora ili nekih drugih ugovora o kojima on ovisi. 6. Ocjena o tome jesu li neke odredbe nepoštene ne odnosi se ni na definiciju glavnog predmeta ugovora ili mogućnost da se udovolji zahtjevima cijene i naknade, na jednoj strani, ni na proizvode i usluge koje se nude u zamjenu, na drugoj, pod uvjetom da su te odredbe sastavljene na jeziku koji se lako razumije.“
16

Tijekom žalbenog postupka koji je tužiteljica u glavnom postupku pokrenula podnošenjem žalbe protiv presude Rechtbank’s‑Gravenhagea pred sudom koji je uputio zahtjev ministar je izjavio da u odnosu na B. Martens nije primjenjivao uvjet tri od šest godina za razdoblje od rujna 2007. do listopada 2008. zbog toga što je tada njezin otac radio u nepunom radnom vremenu u Nizozemskoj te su stoga bili ispunjeni uvjeti za dodjelu potpore. Suprotno tome, uvjet tri od šest godina i dalje se primjenjuje na razdoblje od studenoga 2008. do lipnja 2011. jer njezin otac u tom razdoblju više nije bio zaposlen kao prekogranični radnik u Nizozemskoj, s obzirom na to da je on od tada isključivo radio u Belgiji.
45

Usto valja podsjetiti da je cilj članka 132. Direktive o PDV‑u izuzimanje od PDV‑a određenih aktivnosti od javnog interesa. Ta odredba ipak ne isključuje sve aktivnosti od javnog interesa iz primjene PDV‑a, nego izuzima samo one koje navodi i detaljno opisuje (presuda Institute of the Motor Industry, C‑149/97, EU:C:1998:536, t. 18.).
39

Naime, ako bi se osobe koje borave u jednoj državi članici, ali su osigurane u okviru sustava socijalne sigurnosti druge države članice, obvezalo da usto financiraju, makar i samo djelomično, sustav socijalne sigurnosti države boravišta, to bi dovelo do nejednakog postupanja s obzirom na članak 13. Uredbe br. 1408/71 jer su sve ostale osobe koje borave u toj državi članici dužne uplaćivati doprinose samo u njezin sustav socijalne sigurnosti (vidjeti u tom smislu presude Komisija/Francuska, EU:C:2000:84, t. 45. do 48. i Komisija/Francuska, EU:C:2000:85, t. 42. do 45.).
44

Prije svega treba podsjetiti na to da je, kada je Sudu podnesen zahtjev za prethodnu odluku o tarifnom razvrstavanju, njegova uloga nacionalnom sudu razjasniti kriterije čija će provedba potonjem omogućiti da ispravno razvrsta u KN proizvode o kojima je riječ, a ne da sam provede to razvrstavanje i to osobito zato što ne raspolaže svim informacijama koje su mu u tom smislu neophodne. Stoga je nacionalni sud u svakom slučaju u boljem položaju da to učini (vidjeti presudu Data I/O, C‑297/13, EU:C:2014:331, t. 36. i navedenu sudsku praksu).
37

Air Berlin tvrdi da članak 23. stavak 1. druga rečenica Uredbe br. 1008/2008 ne zahtijeva da konačna cijena bude iskazana za svaki prikazani let, nego samo da bude iskazana za let koji je kupac odabrao. Prema Air Berlinu, učinkovita usporedba u smislu uvodne izjave 16. te uredbe moguća je samo kada je kupac odabrao određeni let, povezujući zračnu luku polaska sa zračnom lukom dolaska u točno određenoj satnici. Stoga se obveza iskazivanja konačne cijene, ustanovljena člankom 23. stavkom 1. drugom rečenicom Uredbe br. 1008/2008, primjenjuje samo kada je kupac odabrao određeni let i jedino za taj let.
25

Takvo utvrđenje ne može dovesti u pitanje javni karakter odvjetničkog poziva, s obzirom na to da se članak 2. točka (c) Direktive 93/13 odnosi na svaku profesionalnu djelatnost, bila ona javna ili privatna i da se, kao što to stoji u njezinoj uvodnoj izjavi 14., ta direktiva primjenjuje i na profesionalne djelatnosti javnoga karaktera.
44

Iako države članice zadržavaju nadležnost za uređenje uvjeta osiguranja u svojim sustavima socijalne sigurnosti, one ipak moraju u izvršavanju te nadležnosti poštovati pravo Unije. Kao što je to naveo sud koji je uputio zahtjev, Sud naglašava da uvjeti postojanja prava ili obveze osiguranja u sustavu socijalne sigurnosti ne mogu imati kao učinak isključenje iz područja primjene nacionalnog zakonodavstva osoba na koje je temeljem Uredbe br. 1408/71 to isto zakonodavstvo primjenjivo (vidjeti presude Salemink, EU:C:2012:17, t. 40. i Bakker, EU:C:2012:328, t. 33.). Članak 13. stavak 2. točka (a) Uredbe br. 1408/71 ima, dakle, kao učinak to da se na osobe koje su obuhvaćene tom odredbom ne primjenjuje odredba nacionalnog zakonodavstva na temelju koje je osiguranje u sustavu socijalne sigurnosti, koje je predviđeno tim zakonodavstvom, podređeno uvjetu boravka u dotičnoj državi članici (vidjeti u tom smislu presude Salemink, EU:C:2012:17, t. 45. kao i Bakker, EU:C:2012:328, t. 35. i navedenu sudsku praksu).
40

To osobito znači, s jedne strane, da kada je nacionalni sud suočen s ugovornom odredbom koja se odnosi na zateznu kamatu čija je stopa niža od one predviđene drugom prijelaznom odredbom Zakona 1/2013, određivanje te zakonske gornje granice ne sprečava spomenuti sud da tu odredbu ocijeni nepoštenom, ako je to slučaj, u smislu članka 3. Direktive 93/13. Zatezna kamatna stopa koja je niža od trostruke zakonske stope ne može se nužno smatrati poštenom u smislu te direktive.
27

Kao što je to istaknuo sud koji je uputio zahtjev, nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku daje prednost osobama koje završe ili započnu takav obrazovni ciklus nakon svojeg osamnaestog rođendana, s obzirom na to da će se samo njima uzeti u obzir razdoblja školovanja koja su ostvarili u prvom ili drugom dijelu srednje škole tehničkog ili strukovnog usmjerenja, prije stupanja u službu Bunda. Takvim se propisom uspostavlja različito postupanje prema osobama ovisno o dobi u kojoj su ostvarile školsko obrazovanje. To mjerilo može dovesti do različitog postupanja prema osobama koje su završile tu istu vrstu obrazovnog ciklusa, i to isključivo na temelju dobi tih osoba. Slijedom toga, takvom se odredbom uspostavlja razlika u postupanju izravno utemeljena na kriteriju dobi, u smislu članka 2. stavaka 1. i 2. točke (a) Direktive 2000/78 (vidjeti analogijom presudu Hütter, EU:C:2009:381, t. 38.).
21

Tribunalul Cluj je presudama od 26. rujna 2012. poništio navedene odluke i naložio Casa Judeţeană de Pensii da donese nove odluke o dodjeli starosnih mirovina supružnicima Balazs u skladu s Uredbom br. 1408/71 i Uredbom br. 574/72, uzimajući pritom u obzir ukupna razdoblja u kojima su supružnici uplaćivali doprinose u Rumunjskoj. Tribunalul Cluj je pojasnio da su te uredbe primjenjive na zahtjeve supružnika Balazs zato što Dvostrani sporazum nije obuhvaćen člankom 7. stavkom 2. točkom (c) Uredbe br. 1408/71 jer primjena tog sporazuma nije ograničena u vremenu, jer on nije naveden u Prilogu III. te uredbe i jer njegove odredbe očito ne mogu biti smatrane povoljnijima za korisnike s obzirom na to da su oni zahtijevali da ostvaruju pravo na mirovine na temelju navedene uredbe.
21

U tim je okolnostima Hoge Raad der Nederlanden odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Je li člankom 4. Direktive [2001/29] uređeno pitanje može li se pravo distribucije koje pripada nositelju autorskog prava primjenjivati i na reprodukciju djela zaštićenog autorskim pravom, koje u [EGP‑u] prodaje i isporučuje sâm nositelj ili se to čini uz njegov pristanak, ako je ta reprodukcija pretrpjela izmjenu u pogledu oblika, pa se u tom novom obliku ponovno stavlja u promet? 2. a) Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan: je li okolnost da postoji izmjena u smislu prvog pitanja u ovom slučaju bitna za odgovor na pitanje je li došlo do sprečavanja ili prekida iscrpljenja u smislu članka 4. stavka 2. Direktive [2001/29]? b) Ako se na pitanje pod 2.a odgovori potvrdno: koja se mjerila u ovom slučaju trebaju uzeti u obzir da bi se moglo govoriti o takvoj izmjeni oblika reprodukcije koja sprečava ili prekida iscrpljenje u smislu članka 4. stavka 2. Direktive [2001/29]? c) Ostavljaju li ova mjerila prostora za mjerilo razvijeno u nizozemskom pravu prema kojemu nema iscrpljenja samo zato što je preprodavač reprodukcijama dao drugi oblik i u tom ih obliku distribuirao javnosti (presuda Hoge Raad od 19. siječnja 1979., Poortvliet, NJ 1979/412)?“
7

Članak 10. stavci 9.g i 9.h Zakonodavnog dekreta br. 16 propisuju: „9.g U okviru reorganizacije odredbi na području javnih igara na sreću, uključujući i odredbe koje se odnose na oklade na sportske događaje, konjske utrke, te nesportske događaje, odredbe ovog stavka imaju za cilj unaprjeđenje i reorganizacije putem prvotnog vremenskog usklađivanja rokova trajanja koncesija, čiji je predmet prikupljanje oklada o kojima je riječ, uz poštovanje zahtjeva za prilagodbu nacionalnih pravila o odabiru subjekata koji za račun države prikupljaju oklade na sportske događaje, konjske utrke, te nesportske događaje, s načelima utvrđenima presudom [Costa i Cifone, EU:C:2012:80]. U tu svrhu, imajući u vidu istek roka trajanja skupine koncesija za prikupljanje tih oklada koji slijedi, neovisna uprava za državne monopole pokrenut će, a u svakom slučaju najkasnije do 31. srpnja 2012., postupak javne nabave za odabir subjekata koji će prikupljati te oklade, uz poštivanje sljedećih kriterija: a) mogućnost sudjelovanja za subjekte koji već obavljaju djelatnost prikupljanja oklada u jednoj od država Europskog gospodarskog prostora, da bi u njoj imali svoje pravno i operativno sjedište, na temelju valjanog i učinkovitog ovlaštenja izdanog u skladu s odredbama koje su na snazi u pravnom poretku te države i koji ispunjavaju zahtjeve vezane uz ugled, pouzdanost, kao i gospodarske i imovinske uvjete koje propisuje neovisna uprava za državne monopole […]; b) dodjela koncesija, koja istječe 30. lipnja 2016., za prikupljanje, isključivo u fizičkoj mreži, oklada na sportske događaje, konjske utrke, te nesportske događaje, za najviše 2000 agencija čija je isključiva djelatnost prodaja proizvoda javnih igara na sreću, bez ograničenja glede najmanje udaljenosti među tim agencijama ili u odnosu na druga, već aktivna, identična mjesta za prikupljanje oklada; c) kao sastavni dio cijene predviđena je osnovna tržišna vrijednost od 11.000 eura za svaku agenciju; d) sklapanje ugovora o koncesiji kojega je sadržaj u skladu sa svakim drugim načelom utvrđenim presudom [Costa i Cifone, EU:C:2012:80)], kao i s usporedivim nacionalnim odredbama koje su na snazi na području javnih igara na sreću; e) mogućnost upravljanja agencijama u bilo kojoj općini ili pokrajini, bez brojčanih ograničenja na teritorijalnoj osnovi ili uvjeta u korist koncesionara koji su već ovlašteni na prikupljanje jednakih oklada ili koji se, u svakom slučaju, za njih mogu pokazati povoljnima; f) polaganje pologa […]. 9.h Koncesionari koji prikupljaju oklade iz stavka 9.h, kojih ugovori o koncesiji istječu 30. lipnja 2012., nastavljaju s obavljanjem svojih djelatnosti prikupljanja do dana sklapanja ugovora o koncesiji sukladno prethodnom stavku. […]“
31

Kada je riječ o mogućnosti nastanka štete u državi članici različitoj od one u kojoj EnergieAgentur ima svoje sjedište, to društvo naglašava da, s obzirom na to da njegova internetska stranica na kojoj su objavljene sporne fotografije djeluje pod imenom nacionalne vršne domene Njemačke, odnosno „de“, ona nije usmjerena na Austriju i da, slijedom toga, šteta nije nastala u potonjoj državi članici.
74

Slijedom navedenoga, s obzirom na to da poštovanje načela ekvivalentnosti pretpostavlja ujednačenu primjenu nacionalnog pravila na tužbe zasnovane na povredi prava Unije i one zasnovane na nepoštovanju nacionalnog prava, to načelo nije od važnosti u situaciji poput one u glavnom postupku, koja se tiče dva pravna sredstva koja se oba zasnivaju na povredi prava Unije.
41

Komisija ističe da su gubici nastali prije 1. travnja 2006. isključeni od pogodnosti prekograničnog poravnanja gubitaka u koncernu, što predstavlja povredu članka 49. UFEU‑a i članka 31. Sporazuma o EGP‑u, s obzirom na to da se odredbe koje se odnose na to poravnanje gubitaka propisane CTA‑om 2010. primjenjuju samo na gubitke nastale nakon 1. travnja 2006., to jest datuma stupanja na snagu Zakona o financijama iz 2006.
3

Člankom 96. Uvjeta zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike Europskih zajednica Uredbe Vijeća (EEZ, Euratom, EZUČ) br. 259/68 od 29. veljače 1968. kojom se određuju Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica i uvjeti zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike tih Zajednica te se uvode posebne mjere koje se privremeno primjenjuju na dužnosnike Komisije (SL L 56, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 6., str. 3.), koja je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ, Euratom) br. 723/2004 od 22. ožujka 2004. (SL L 124, str. 1.; u daljnjem tekstu: Uvjeti zapošljavanja), propisano je da: „1. Bivši član ugovornog osoblja koji je nezaposlen nakon što mu je završio radni odnos u instituciji Unije i: a) koji od Unije ne prima starosnu mirovinu ili naknadu za invalidnost, b) čiji radni odnos nije završio zbog ostavke ili otkaza ugovora zbog stegovnih razloga, c) koji je navršio najmanje šest mjeseci staža u službi, d) koji ima boravište u nekoj od država članica, ima pravo na mjesečnu naknadu za nezaposlenost u skladu s uvjetima navedenima u nastavku. Ako ima pravo na davanja za nezaposlenost u nacionalnom sustavu, obvezan je to prijaviti instituciji za koju je radio, koja o tome odmah obavješćuje Komisiju. U tim slučajevima iznos tih davanja odbija se od naknade koja se isplaćuje u skladu sa stavkom 3. 2. Kako bi ostvario pravo na naknadu za nezaposlenost, bivši član ugovornog osoblja: a) mora, na vlastiti zahtjev, biti prijavljen kao osoba koja traži posao pri službi za zapošljavanje države članice u kojoj ima boravište; b) mora ispunjavati zakonske obveze te države članice koje se odnose na osobe koje primaju davanja za nezaposlenost prema njezinom zakonodavstvu; c) mora svaki mjesec instituciji za koju je radio poslati potvrdu koju izdaje nadležna nacionalna služba za zapošljavanje u kojoj se navodi je li ispunio obveze i uvjete iz točaka (a) i (b), a koju ta institucija odmah prosljeđuje Komisiji. Unija može odobriti naknadu ili je nastaviti isplaćivati čak i ako nisu ispunjene obveze prema nacionalnom zakonodavstvu iz točke (b) u slučaju bolesti, nesreće, majčinstva, invalidnosti ili slične situacije ili ako nadležno nacionalno tijelo odobri izuzeće. [...] 7. Doprinosima članova ugovornog osoblja financira se jedna trećina sustava osiguranja za slučaj nezaposlenosti [...]. [...] 9. Nacionalne službe nadležne za zapošljavanje i nezaposlenost, postupajući u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, učinkovito surađuju s Komisijom kako bi osigurale pravilnu primjenu ovog članka. [...]“
55

Nadalje, s obzirom na to da to prethodno odobrenje upotpunjuje sustav koji sačinjavaju pravila koja se primjenjuju na proizvodnju, uvoz kao i promet na veliko lijekovima, kao što to osobito proizlazi iz članaka 40. do 77. Direktive 2001/83, obavljanje tih djelatnosti je uvjetovano ishođenjem odobrenja, jednako kao što se primjenom članka 3. stavka 2. Uredbe br. 273/2004 traži dozvola za držanje i stavljanje na tržište predviđenih tvari.
3

Uvodne izjave 2., 4., 10., 11. i 12. Uredbe br. 2078/92 glasile su kako slijedi: „s obzirom na to da mjere s ciljem smanjenja poljoprivredne proizvodnje u Zajednici trebaju imaju korisne učinke na okoliš; [...] s obzirom na to da na temelju sustava prikladnih potpora poljoprivrednici mogu djelovati u korist čitavoj zajednici uvođenjem i zadržavanjem načina proizvodnja spojivih s povećanim zahtjevima zaštite okoliša i prirodnih resursa ili sa zahtjevima očuvanja prirodnog okružja i krajobraza; [...] s obzirom na to da širina problema zahtijeva da se ti režimi primijene na sve poljoprivrednike u Zajednici koji se obvežu da će upotrebljavati takve poljoprivredne metode koje štite, čuvaju ili poboljšavaju okoliš i prirodno okružje i da će izbjeći svako novo intenziviranje poljoprivredne proizvodnje; s obzirom na to […] da se čini […] oportunim uvesti režim koji omogućuje dugoročno stavljanje poljoprivrednog zemljišta na ugar u svrhe povezane s okolišem i zaštitom prirodnih resursa; s obzirom na to da mjere iz ove uredbe trebaju potaknuti poljoprivrednike da preuzmu obveze u pogledu poljoprivrede spojive sa zahtjevima zaštite okoliša i očuvanja prirodnog okružja i tako pridonijeti ravnoteži tržišta; da one poljoprivrednicima trebaju nadoknaditi njihove gubitke u prihodima zbog smanjenja proizvodnje i/ili povećanja troškova proizvodnje te zbog uloge koju imaju u poboljšanju okoliša“. [neslužbeni prijevod]
7

Prilog 1. Zakonu iz 2000. o procjeni utjecaja na okoliš (Umweltverträglichkeitsprüfungsgesetz 2000, BGBl. 697/1993), u verziji primjenjivoj na činjenice iz glavnog postupka (BGBl. I, 87/2009, u daljnjem tekstu: UPV‑G), glasi kako slijedi: „Prilog sadrži projekte koji zahtijevaju procjenu utjecaja na okoliš u skladu s člankom 3. U stupcima 1. i 2. nalaze se projekti koji u svakom slučaju zahtijevaju procjenu utjecaja na okoliš i koji su podvrgnuti postupku procjene utjecaja na okoliš (stupac 1.) ili pojednostavnjenom postupku (stupac 2.). Izmjene iz Priloga 1. zahtijevaju ispitivanje od slučaja do slučaja iznad naznačenog praga; u protivnom se primjenjuje članak 3.a stavci 2. i 3., osim ako se izmjene ne odnose izričito na nove konstrukcije, nove građevine ili nove priključke. U stupcu 3. nalaze se projekti koji zahtijevaju procjenu utjecaja na okoliš samo ako su ispunjeni određeni posebni uvjeti. Ti su projekti podvrgnuti ispitivanju od slučaja do slučaja iznad naznačenog minimalnog praga. Ako to ispitivanje od slučaja do slučaja pokaže da postoji obveza procjene utjecaja na okoliš, primjenjuje se pojednostavnjeni postupak. Kategorije područja koja treba zaštititi iz stupca 3. definirane su u Prilogu 2. Međutim, područja kategorije A, C, D i E treba uzeti u obzir prilikom obvezne procjene utjecaja projekta na okoliš samo ako su razvrstana na dan podnošenja zahtjeva. [...] Procjena utjecaja na okoliš (PUO) PUO prema pojednostavnjenom postupku Stupac 1. Stupac 2. Stupac 3. 29 a) proizvodnja nafte ili prirodnog plina kapaciteta najmanje 500 tona po danu po sondi za naftu i najmanje 500.000 m3 po danu po sondi za prirodni plin b) [...] c) proizvodnja nafte ili prirodnog plina na zaštićenim područjima kategorije A kapaciteta najmanje 250 tona po danu po sondi za naftu i najmanje 250.000 m3 po danu po sondi za prirodni plin; d) [...] (količine ili podaci o obujmu pri atmosferskom tlaku)“
40

Naime, kako ističe nezavisna odvjetnica u točkama 69. do 72. svojeg mišljenja, pošiljatelj koji ne šalje dovoljno pošte kako bi imao pravo na popust na količinu ne može koristiti popust na količinu po pošiljatelju, i to neovisno o tome odluči li dostaviti bpostu sam svoju poštu ili povjeriti taj zadatak konsolidatoru. Međutim, u okviru sustava popusta na količinu koji je bio na snazi prije 2010., tom istom pošiljatelju mogao se neizravno odobriti taj popust za istu količinu pošte ako on odluči koristiti usluge konsolidatora, s obzirom na to da se njegova količina pošte na taj način spaja s količinom pošte drugih pošiljatelja koji koriste usluge istoga konsolidatora.
11

Fazenda Pública izvršila je porezni nadzor nad djelatnostima društva Surgicare za razdoblje od 2005. do 2007. godine i odlučila da je navedeno društvo počinilo zlouporabu prava na povrat PDV‑a. Prema mišljenju te uprave, prijenos iskorištavanja društvu koje je osnovano za tu svrhu od strane iste grupe društava imao je isključivi cilj omogućiti društvu Surgicare da a posteriori opravda pravo na odbitak PDV‑a koji je platilo u prethodnoj fazi prilikom izgradnje i uređenja nekretnine, a koje nije moglo ostvariti to pravo da je samo iskorištavalo tu bolničku ustanovu jer je ta djelatnost izuzeta iz PDV‑a. Slijedom toga, Fazenda Pública mu je tijekom 2010. godine dostavila rješenje o naplati PDV‑a u odnosu na PDV koji je zlouporabom odbilo društvo Surgicare za porezno razdoblje od 2005. do 2007. godine, uvećano za zakonske kamate, u ukupnom iznosu od 1762111,04 eura.
15

U tim je okolnostima Raad van State odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Predstavlja li interes očuvanja nacionalnih prirodnih lokaliteta i kulturne i povijesne baštine u smislu [Zakona o zaštiti prirodnih lokaliteta], važan razlog u općem interesu koji opravdava propis u kojem se izuzeće od poreza na darovanje (porezna olakšica) primjenjuje samo na poljoprivredna imanja koja se nalaze u Nizozemskoj? 2. a) Mogu li se tijela države članice, u okviru istrage kojoj je cilj odrediti može li se nekretnina koja se nalazi u drugoj državi članici odrediti kao poljoprivredno imanje u smislu [Zakona o zaštiti prirodnih lokaliteta], kako bi se dobila pomoć od tijela države članice u kojoj se nekretnina nalazi, pozvati na Direktivu Vijeća 2010/24/EU od 16. ožujka 2010. o uzajamnoj pomoći kod naplate potraživanja vezanih za poreze, carine i druge mjere [(SL L 84, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 17., str. 295.)], kad razvrstavanje u poljoprivredno imanje na temelju gore navedenog zakona ima za posljedicu nastanak prava na izuzeće od naplate poreza na darovanje koji se duguje na dan darovanja nekretnine o kojoj je riječ? b) U slučaju potvrdnog odgovora na 2. a) pitanje, treba li pojam „upravne istrage“ iz članka 3. točke 7. Direktive Vijeća 2011/16/EU od 15. veljače 2011. o administrativnoj suradnji u području oporezivanja i stavljanju izvan snage Direktive 77/799/EEZ [(SL L 64, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 363.)], tumačiti na način da može obuhvaćati i istragu na licu mjesta? c) U slučaju potvrdnog odgovora na 2. b) pitanje, može li se za pojašnjenje pojma „upravne istrage“iz članka 5. stavka 1. Direktive [2010/24] upotrijebiti definicija pojma „upravne istrage“ iz članka 3. točke 7. Direktive [2011/16]? 3. Ako na 2. a), 2. b) ili na 2. c) pitanje treba odgovoriti negativno, treba li načelo lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU‑a u vezi s člankom 167. stavkom 2. UFEU‑a tumačiti na način da podrazumijeva da je, kad država članica od druge zatraži pomoć u okviru istrage kojoj je cilj doći do saznanja može li se nekretnina smještena u toj drugoj državi članici odrediti kao poljoprivredno imanje u smislu zakona čiji je cilj očuvanje i zaštita nacionalnih prirodnih lokaliteta i povijesne i kulturne baštine zemlje, država članica od koje je pomoć zatražena dužna pružiti tu pomoć? 4. Može li se ograničenje slobodnog kretanja kapitala opravdati potrebom da se osigura djelotvornost poreznih nadzora ako se čini da ta djelotvornost može biti ugrožena samo zbog okolnosti da su nacionalna tijela dužna, u razdoblju od 25 godina iz članka 7. stavka 1. [Zakona o zaštiti prirodnih lokaliteta], putovati u drugu državu članicu kako bi u njoj izvršila potrebne nadzore?“
25

Naime, u situaciji poput one u kojoj se nalazi osoba X, koja ne stanuje u Nizozemskoj, ali je, zbog toga što cjelokupnu svoju djelatnost obavlja u toj državi članici, odabrala porezni režim za nizozemske rezidente, to zakonodavstvo dovodi do različitog postupanja prema poreznim obveznicima koji stanuju u nekretnini koja se smatra povijesnim spomenikom ovisno o tome stanuju li na nizozemskom državnom području ili ne.