HR Službeni list Europske unije C 30/22

Žalba koju je 17. studenoga 2016. podnio Sun Pharmaceutical Industries Ltd, ranije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. u predmetu T-460/13, Sun Pharmaceutical Industries Ltd, ranije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd protiv Europske komisije

(Predmet C-586/16 P)

(2017/C 030/27)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelji: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, ranije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd (zastupnici: R. Vidal, A. Penny, solicitors, B. Kennelly QC, barrister)

Druga stranka u postupku: Europska komisija

Zahtjev

Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

— ukine presudu Općeg suda u predmetu T-460/13 u dijelu u kojem je njome odbijena njihova tužba za poništenje Odluke Europske komisije od 19. lipnja 2013. u predmetu COMP/39226 – Lundbeck (citalopram) kojom je utvrđena povreda s obzirom na cilj članka 101. stavka 1. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-a u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje;

— poništi članak 1. stavak 4. Odluke u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje;

— poništi članak 2. stavak 4. Odluke u dijelu u kojem se njime izriču novčane kazne žaliteljima ili, podredno, smanji iznos novčane kazne; i

— naloži Komisiji snošenje sudskih i drugih troškova žaliteljâ u vezi s ovim predmetom i svaku drugu mjeru koju smatra prikladnom.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

1. Opći sud je pogrešno primijenio test za dokazivanje povrede „s obzirom na cilj” članka 101. stavka 1. koji je Sud Europske unije (u daljnjem tekstu: Sud EU-a) utvrdio u predmetu Cartes Bancaires protiv Komisije, C-67/13 P, ECLI: EU:C:2014:2204 (u daljnjem tekstu: Cartes Bancaires). Sporazum između žaliteljâ i H. Lundbeck A/S (u daljnjem tekstu: Lundbeck) koji je stupio na snagu 16. lipnja 2002. (u daljnjem tekstu: sporazum 2) po svojoj naravi nije bio štetan za tržišno natjecanje. Njegova prvotna svrha bila je riješiti spor zbog povrede patenta između žaliteljâ i društva Lundbeck. Kako bi se moglo utvrditi da je taj sporazum doista bio štetan za tržišno natjecanje bilo je potrebno da Komisija ispita njegove učinke.

2. Utvrdivši da je u vrijeme sklapanja sporazuma između žaliteljâ i društva Lundbeck postojalo „moguće tržišno natjecanje” u materijalnom smislu, Opći sud je očito iskrivio dokaze u spisu Suda. Od Komisije se zahtijevalo da objektivno dokaže da su žalitelji imali stvarnu, konkretnu mogućnost ulaska na tržište na gospodarski održivi način. Dokazi su pokazali da (a) takav ulazak nije bio ni objektivno ni u smislu gospodarske održivosti stvarno ili konkretno moguć prije prestanka važenja sporazuma; i (b) u pregovorima o predmetnom sporazumu, žalitelji nisu imali namjeru biti iskreni u vezi s njihovom spremnošću za ulazak na tržište i prevarili su društvo Lundbeck da pristane isporučiti vlastite proizvode žaliteljima po povoljnijoj cijeni i izvršiti plaćanje žaliteljima. Upravo je to omogućilo žaliteljima da odmah uđu na tržište što oni drugačije ne bi nikako uspjeli. Opći sud je propustio uzeti u obzir glavnu razliku između žaliteljâ i drugih proizvođača generičkih lijekova koji su sklopili sporazume s društvom Lundbeck, odnosno da žalitelji nisu imali stvarnu i konkretnu mogućnost dobivanja odobrenja za stavljanje u promet za vrijeme trajanja sporazumom.