ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
HR Službeni list Europske unije C 381/12

Žalba koju su 9. srpnja 2015. podnijeli Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 29. travnja 2015. u spojenim predmetima T-558/12 i T-559/12: Changshu City Standard Parts Factory i Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd protiv Vijeća Europske unije

(Spojeni predmeti C-376/15 P i C-377/15 P)

(2015/C 381/15)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelji: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (zastupnici: R. Antonini, avvocato, E. Monard, odvjetnik)

Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

Zahtjevi

Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

1) ukine presudu Općeg suda u spojenim predmetima T-558/12 i T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory i Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Vijeće Europske unije,

2) prihvati zahtjeve žalitelja iznesene u tužbi podnesenoj Općem sudu i poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 924/2012 od 4. listopada 2012. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 91/2009 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine (1), u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje,

3) Vijeću naloži snošenje troškova pred Općim sudom i Sudom, kao i troškove žalitelja,

4) intervenijentima naloži snošenje vlastitih troškova.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

Žalitelji tvrde da je Opći sud, osobito kad je riječ o pojmu „svih [usporedivih] izvoznih transakcija” i odnosu između predmetnih odredbi, počinio pogrešku koja se tiče prava pogrešno protumačivši članak 2. stavak 10. i članak 2. stavak 11. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (2) i članak 2.4 i 2.4.2 Sporazuma o primjeni članka VI. Općeg sporazuma o carinama i trgovini 1994. i žaliteljima nametnuo pretjeran teret dokazivanja.

Žalitelji nadalje tvrde da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava pogrešno protumačivši članak 2. stavak 10. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice i članak 2.4 Sporazuma o primjeni članka VI. Općeg sporazuma o carinama i trgovini 1994, da nije odgovorio na neke od argumenata žalitelja te da je počino pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene obveze obrazlaganja na temelju članka 296. UFEU-a.

(1) (SL L 275, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 125., str. 3.).

(2) (SL L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.).
HR Službeni list Europske unije C 354/24

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. kolovoza 2015. uputio The Labour Court, Ireland (Irska) – Dr David L. Parris protiv Trinity College Dublin, Higher Education Authority, Department of Public Expenditure and Reform, Department of Education and Skills

(Predmet C-443/15)

(2015/C 354/26)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

The Labour Court, Ireland

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Dr David L. Parris

Tuženici: Trinity College Dublin, Higher Education Authority, Department of Public Expenditure and Reform, Department of Education and Skills

Prethodna pitanja

1. Predstavlja li diskriminaciju na temelju spolne orijentacije, protivnu članku 2. Direktive 2000/78/EZ (1), to da se primjenjuje pravilo, u sustavu naknada za zaposlenike, kojim je isplata davanja za nadživjele članove nadživjelom civilnom partneru osiguranika nakon njegove smrti uvjetovana time da su taj osiguranik i njegov nadživjeli civilni partner sklopili civilno partnerstvo prije 60. rođendana tog člana, u okolnostima u kojima im je prema nacionalnom pravu bilo dopušteno sklopiti civilno partnerstvo tek nakon 60. rođendana tog osiguranika i u kojima su osiguranik i njegov partner već bili u faktičnom odnosu civilnog partnerstva prije tog datuma?

Ako je odgovor na prvo pitanje niječan,

2. Predstavlja li diskriminaciju na temelju dobi, protivnu članku 2. u vezi s člankom 2. stavkom 6. Direktive 2000/78/EZ to da pružatelj naknada u sustavu naknada za zaposlenike uvjetuje naknadu za nadživjele članove obitelji nadživjelom civilnom partneru osiguranika nakon njegove smrti time da su taj osiguranik i njegov nadživjeli civilni partner sklopili civilno partnerstvo prije 60. rođendana tog osiguranika: (a) ako se uglavak koji se odnosi na dob do koje osiguranik treba sklopiti civilno partnerstvo ne koristi u aktuarskim izračunima, i (b) ako je osiguraniku i njegovom civilnom partneru prema nacionalnom pravu bilo dopušteno sklopiti civilno partnerstvo tek nakon 60. rođendana tog osiguranika i ako su osiguranik i njegov partner već bili u faktičnom odnosu civilnog partnerstva prije tog datuma.

Ako je odgovor nadrugo pitanje niječan:

3. Bi li se radilo o diskriminaciji protivnoj članku 2. u vezi s člankom 2. stavkom 6. Direktive 2000/78/EZ ako bi ograničenja prava u sustavu naknada za zaposlenike opisana u prvom, odnosno drugom pitanju proizlazila iz zajedničkog učinka dobi i spolne orijentacije osiguranika?

(1) Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja, SL L 303, str. 16., SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.
3.

Ako se ocijeni da usluga koju pruža UBER SYSTEMS SPAIN S.L. nije usluga prijevoza pa je stoga obuhvaćena Direktivom 2006/123, postavlja se pitanje je li sadržaj članka 15. Zakona o nepoštenom tržišnom natjecanju (Ley de Competencia Desleal) – koji se odnosi na povredu pravila o tržišnom natjecanju – protivan Direktivi 2006/123, točnije članku 9. koji govori o slobodi poslovnog nastana i sustavu ovlašćivanja, s obzirom na to da se njime upućuje na nacionalne zakone ili druge propise ne uzimajući u obzir to da sustav dobivanja licencija, ovlaštenja ili dozvola ne može biti ni na koji način ograničavajući ili neproporcionalan, to jest ne smije nerazumno ograničavati načelo slobodnog poslovnog nastana?
HR Službeni list Europske unije C 320/23

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. kolovoza 2015. uputio Supreme Court (Ujedinjena Kraljevina) – Secretary of State for Work and Pensions protiv Tolley (pokojne, zastupane po osobnom zastupniku)

(Predmet C-430/15)

(2015/C 320/32)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Secretary of State for Work and Pensions

Tuženik: Tolley (pokojne, zastupane po osobnom zastupniku)

Prethodna pitanja

1. Je li dio za njegu naknade za život s invaliditetom Ujedinjene Kraljevine ispravno za potrebe Uredbe br. 1408/71 (1) razvrstan kao davanje za invalidnost umjesto kao davanje u novcu za slučaj bolesti?

2. (i) Prestaje li osoba koja je prema domaćem pravu Ujedinjene Kraljevine izgubila pravo na naknadu za život s invaliditetom Ujedinjene Kraljevine jer se preselila da bi živjela u drugoj državi članici i koja je prestala sa svim profesionalnim aktivnostima prije takvog preseljenja, ali je ostala starosno osigurana u sustavu socijalne sigurnosti Ujedinjene Kraljevine, biti obuhvaćena zakonodavstvom Ujedinjene Kraljevine u smislu članka 13. stavka 2. točke (f) Uredbe br. 1408/71? (ii) Ostaje li takva osoba u svakom slučaju obuhvaćena zakonodavstvom Ujedinjene Kraljevine u smislu točke 19(c) Priloga VI Uredbi koji se odnosi na Ujedinjenu Kraljevinu? (iii) Ako je prestala biti obuhvaćena zakonodavstvom Ujedinjene Kraljevine u smislu članka 13. stavka 2. točke(f), je li Ujedinjena Kraljevina obvezna ili joj je samo dopušteno da na temelju točke 20. Priloga VI. na nju primijeni odredbe Poglavlja 1. Glave III. Uredbe?

3. (i) Primjenjuje li se široka definicija zaposlene osobe iz presude Dodl u svrhu članaka 19. do 22. Uredbe kada je osoba prestala sa svim profesionalnim aktivnostima prije preseljenja u drugu državu članicu, neovisno o razlikovanju iz Poglavlja 1. Glave III. između, s jedne strane, zaposlenih i samozaposlenih osoba i, s druge strane, nezaposlenih osoba? (ii) Ako se primjenjuje, ima li takva osoba pravo na prenošenje naknade na temelju bilo članka 9. ili članka 22.? Je li učinak članka 22. stavka 1. točke (b) sprečavanje da se pravo podnositelja zahtjeva na dio za njegu naknade za život s invaliditetom uskrati zbog uvjeta boravišta kojeg nacionalno zakonodavstvo zahtijeva u slučaju prijenosa boravišta u drugu državu članicu?

(1) Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice SL L 149, str. 2., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5, svezak 5, str. 7.
HR Službeni list Europske unije C 320/23

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. kolovoza 2015. uputio Court of Appeal (Irska) – Evelyn Danqua protiv The Minister for Justice and Equality Ireland and the Attorney General

(Predmet C-429/15)

(2015/C 320/31)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Evelyn Danqua

Tuženici: The Minister for Justice and Equality Ireland and the Attorney General

Druga stranka: The Refugee Legal Services

Prethodna pitanja

1. Može li se sa zahtjevom za azil, uređenim domaćim zakonodavstvom koje odražava obveze države članice prema Direktivi o standardima za kvalifikaciju valjano usporediti zahtjev za supsidijarnu zaštitu u svrhu primjene načela ekvivalentnosti?
HR Službeni list Europske unije C 320/20

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2015. uputio Supreme Court (Irska) – Elaine Farrell protiv Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

(Predmet C-413/15)

(2015/C 320/28)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Elaine Farrell

Tuženici: Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

Prethodna pitanja

1. Treba li test u pogledu pitanja što se može smatrati tijelom države članice kako je iznesen u t. 20 presude Foster and Others protiv British Gas plc (predmet C-188/89)tumačiti na temelju toga da se elementi testa primjenjuju (a) kumulativno (b) svaki pojedinačno?

2. Ako se odvojene kategorije koje se spominju u presudi Foster and Others protiv British Gas plc (predmet C-188/89) mogu smatrati čimbenicima koji se valjano moraju uzeti u obzir prilikom donošenja općenite ocjene, postoji li temeljno načelo u pozadini odvojenih čimbenika identificiranih u toj odluci koje bi Sud trebao primijeniti prilikom obrazlaganja ocjene može li se konkretno tijelo smatrati državnim tijelom?
HR Službeni list Europske unije C 311/22

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2015. uputio Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) – The Queen on the application of Hemming (koji posluje pod tvrtkom „Simply Pleasure Ltd.”) i dr. protiv Westminster City Councila

(Predmet C-316/15)

(2015/C 311/27)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Hemming, koji posluje pod tvrtkom „Simply Pleasure Ltd.”, James Alan Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, koji posluje pod tvrtkom „Janus”, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd.

Tuženik: Westminster City Council

Prethodna pitanja

Kada podnositelj zahtjeva za izdavanje ili obnavljanje licence za rad ustanove za pružanje seksualnih usluga mora platiti pristojbu koja se sastoji od dva dijela, jednog koji se odnosi na obradu zahtjeva i nepovratan je i drugog za upravljanje sustavom licenci, koji se vraća u slučaju odbijanja zahtjeva:

(1) znači li obveza plaćanja pristojbe koja uključuje i drugi naknadivi dio, u smislu Europskog prava, to da su tužitelji podnošenjem zahtjeva pretrpjeli trošak koji je protivan članku 13. stavku 2. Direktive 2006/123/EZ o uslugama na unutarnjem tržištu (1) u mjeri u kojoj je taj trošak veći od troška obrade zahtjeva od strane Westminster City Councila?

(2) ovisi li zaključak prema kojem takvu obvezu treba smatrati obvezom koja uključuje trošak – ili, ako je to primjenjivo, trošak koji prelazi iznos troška obrade zahtjeva od strane Westminster City Councila – o utjecaju daljnjih okolnosti (i ako je odgovor potvrdan, kojih), poput: (a) dokaza kojima se potvrđuje da plaćanje drugog naknadivog dijela dovodi ili bi vjerojatno dovelo do nekog troška ili gubitka za podnositelja zahtjeva, (b) veličine drugog naknadivog dijela i vremenskog razdoblja u kojem je zadržan prije no što je vraćen, ili (c) bilo kakvog smanjenja troškova obrade zahtjeva od strane Westminster City Councila (i time nepovratnog dijela troška) koje proizlazi iz obveze da svi podnositelji zahtjeva unaprijed plate pristojbu koja se sastoji od oba dijela?

(1) SL L 376, str. 36. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)
1.

Opći sud je kao jedini razlog za nepostojanje razlikovnog karaktera žiga „BE HAPPY” naveo da bi se on mogao percipirati kao reklamni slogan. To je u izravnoj suprotnosti sa sudskom praksom Suda Europske unije, prema kojoj to samo za sebe nije dovoljno da se ne prizna razlikovni karakter.
HR Službeni list Europske unije C 302/16

Žalba koju je 15. lipnja 2015. podnijela Slovenská pošta a.s. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 25. ožujka 2015. u predmetu T-556/08, Slovenská pošta protiv Komisije

(Predmet C-293/15 P)

(2015/C 302/21)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: Slovenská pošta a.s. (zastupnici: O. W. Brouwer i A.A.J. Pliego Selie, odvjetnici)

Druge stranke u postupku: Europska komisija, Slovačka Republika, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., ID Marketing Slovensko s.r.o. (prije TNT Post Slovensko s.r.o.)

Zahtjevi

Žalitelj od Suda zahtijeva da:

1) djelomično ili u cijelosti ukine pobijanu presudu i donese konačnu presudu, povodom izjavljene žalbe, kojom se pobijana presuda ukida u cijelosti ili djelomično, ili, podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje; i

2) Komisiji naloži snošenje troškova postupka pred Općim sudom i Sudom, uključujući troškove intervenijenata.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

Opći sud je odbio tužbu za poništenje Odluke Komisije Europske unije od 7. listopada 2008. o slovačkom zakonodavstvu u vezi s uslugama hibridne pošte C(2008) 5912, upućene Slovačkoj Republici.

Slovenská pošta a.s. od Suda zahtijeva da:

(i) u cijelosti ili djelomično ukine gore navedenu presudu Općeg suda zbog slijedećih žalbenih razloga: i. Prvi žalbeni razlog: pogreške koje se tiču prava, primjena pogrešnog standarda dokazivanja i pogrešna raspodjela tereta dokazivanja time što je presuđeno da je Slovačka Republika povrijedila članak 86. stavak 1. UEZ-a u vezi s člankom 82. UEZ-a; a. Pogreške koje se tiču prava time što je presuđeno da davanje ekskluzivnog prava može samo po sebi predstavljati povredu članka 86. stavka 1. UEZ-a u vezi s člankom 82. UEZ-a; b. Pogreške koje se tiču prava, primjena pogrešnog standarda dokazivanja i pogrešna raspodjela tereta dokazivanja time što je presuđeno da je Slovačka Republika povrijedila članak 86. stavak 1. UEZ-a u vezi s člankom 82. UEZ-a time što je ograničila ponudu za krajnje korisnike. ii. Drugi žalbeni razlog: Pogreške koje se tiču prava, nedovoljan standard preispitivanja i iskrivljivanje dokaza prilikom preispitivanja i prihvaćanja definicije mjerodavnog tržišta koju je pružila Komisija Europske unije; a. Pogreška koja se tiče prava i nedovoljan standard preispitivanja time što je prihvaćeno da se mjerodavno tržište integriranih usluga hibridne pošte može definirati samo na osnovi (navodnog) postojanja potražnje za uslugom i ponude usluge; b. Iskrivljivanje dokaza i primjena nedovoljnog standarda dokazivanja time što je presuđeno da se zaključak o dominantnoj potražnji na tržištu može izvući iz dokaza koje je pružila Komisija.

(ii) donese konačnu presudu, povodom izjavljene žalbe, kojom se pobijana presuda ukida u cijelosti ili djelomično, ili, podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje;
—

uspostavio pogrešan kriterij „izravnih posljedica”. Opći sud je zaključio da, ako takav postupak povodom opoziva dovede do opoziva žiga, tužba za naknadu štete bi se mogla podnijeti. Međutim, naveo je da to nije valjan razlog za neuporabu jer nije „izravna posljedica” postupka povodom opoziva. Utvrđenja Općeg suda su u tom pogledu protivna ratio legisu zahtjeva stvarne uporabe. Kratak navod da je na nositelju da procijeni i izračuna rizike i zatim ili rabi žig unatoč mogućoj odgovornosti za štetu ili se suzdrži od uporabe žiga dovodi do očite diskriminacije prema malim i srednjim poduzetnicima. To bi također otvorilo mogućnost jednostavne zloporabe postupka opoziva od strane trećih zainteresiranih za registrirani žig.
—

utvrditi da je Veliko Vojvodstvo Luksemburg povrijedilo svoje obveze na temelju Direktive o PDV-u ( 1 ), osobito članka 2. stavka 1. točke (c) i članka 132. stavka 1. točke (f), članka 1. stavka 2. podstavka 2., članka 168. točke (a), članka 178. točke (a), članka 14. stavka 2. točke (c) i članka 28. te direktive time što je predvidjela sustav PDV-a u pogledu nezavisnih grupa osoba, kako je utvrđen člankom 44. stavkom 1. točkom (y) Zakona o PDV-u od 12. veljače 1979., člancima 1. do 4. Uredbe Velikog Vojvodstva od 21. siječnja 2004. o izuzeću od PDV-a usluga koje nezavisne grupe osoba isporučuju svojim članovima, Upravnom okružnicom br. 707 od 29. siječnja 2004., u dijelu u kojem se njome pojašnjavaju članci 1. do 4. Uredbe Velikog Vojvodstva, i dopisom od 18. prosinca 2008. koji je sastavila radna skupina pri Comité d'Observation des Marchés (Cobma) uz suglasnost Administration de l'Enregistrement et des Domaines;
HR Službeni list Europske unije C 279/21

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. lipnja 2015. uputio Court of Appeal (Engleska i Wales) (Civil Division) – ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited protiv TVCatchup Limited, Media Resources Limited, TVCatchup (UK) Limited

(Predmet C-275/15)

(2015/C 279/26)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal (Engleska i Wales) (Civil Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited

Tuženici: TVCatchup Limited, Media Resources Limited, TVCatchup (UK) Limited

Intervenijenti: The Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Virgin Media Limited

Prethodna pitanja

Kad je riječ o tumačenju članka 9. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva), a osobito izraza „Ova Direktiva ne dovodi u pitanje […], osobito, […] pristup […] kablu za usluge emitiranja”:

1. Dopušta li se navedenim izrazom nastavak primjene odredbe nacionalnog prava kojom se definira opseg pojma 'kabel', ili se opseg ovog dijela članka 9. utvrđuje u smislu pojma 'kabel' kako je definiran pravom Unije?

2. Ako je pojam 'kabel' iz članka 9. definiran pravom Unije, koje mu je značenje? Osobito: a) Ima li tehnološki specifično značenje, koje se odnosi samo na klasične kabelske mreže kojima upravljaju tradicionalni pružatelji kabelskih usluga? b) Podredno, ima li tehnološki neutralno značenje kojim su obuhvaćene funkcionalno slične usluge koje se odašilju putem Interneta? c) U svakom slučaju, je li njime obuhvaćen prijenos mikrovalne energije između dviju fiksnih zemaljskih točaka?

3. Primjenjuje li se navedeni izraz na (1) odredbe kojima se od kabelskih mreža zahtijeva reemitiranje određenih emisija ili (2) odredbe kojima se dopušta kabelsko reemitiranje emisija (a) kada su reemitiranja simultana i ograničena na područja za koja su emisije bile namijenjene i/ili (b) kada su emisije reemitirane na kanalima za koje vrijede neke obveze koje se odnose na javnu uslugu?

4. Ako je opseg pojma 'kabel' iz članka 9. definiran nacionalnim pravom, primjenjuju li se na tu odredbu nacionalnog prava pravna načela Unije o proporcionalnosti i pravednoj ravnoteži između pravâ nositeljâ autorskog prava, vlasnika kabela i javnog interesa?

5. Odnosi li se članak 9. samo na odredbe nacionalnog prava koje su bile na snazi na dan kad je direktiva bila odobrena, dan kad je stupila na snagu ili na posljednji dan roka za njezin prijenos, ili se također primjenjuje na kasnije odredbe nacionalnog prava koje se odnose na pristup kabelu za usluge emitiranja?

(1) (SL L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.).
b)

Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 povrijeđen je, kao drugo, u vezi s proizvodima „uređaji i oprema za filtriranje tekućina” u mjeri u kojoj oprečno opisno značenje „ultra.air ultrafilter” u smislu „rezultata filtriranja iznimno visoke kvalitete koji je dobiven ultrafilterima”, a koje je Opći sud prihvatio, a fortiori ne proizlazi iz žiga izravno i bez daljnjeg promišljanja. Opći sud je sam došao do ovog oprečnog značenja tek uz mnogo promišljanja: kao prvo bi relevantna javnost morala „ultra.air ultrafilter” tumačiti u smislu „zraka iznimno visoke kvalitete koji je dobiven ultrafilterima”. Kao drugo, on bi morao doći do zaključka da to navodno značenje doduše nije opisno za uređaje i opremu za filtriranje tekućina, koje treba poimati stvarno, ali jest za uređaje i opremu za filtriranje zraka. Kao treće, on bi trebao prenijeti stvarno utvrđeno značenje „ultra.air ultrafilter” na „rezultat filtriranja iznimno visoke kvalitete koji je dobiven ultrafilterima”. Navodno značenje dobiveno ovim promišljanjem sadržava brojne riječi koje se ne nalaze u žigu („rezultat filtriranja”, „visoka kvaliteta”), a jednostavno ispušta postojeće riječi („zrak”).
2.

Jesu li države članice dužne primijeniti pravilo o zaokruživanju iz članka 175. stavka 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost u slučaju ispravka odbitka prema članku 184. et seq. Direktive 2006/112/EZ, kada se udio za odbitak izračunava u smislu članka 175. stavka 1. direktive prema jednoj od posebnih metoda članka 173. stavka 2. točki (a), (b), (c) ili (d) te direktive, odnosno prema članku 17. stavku 5. podstavku 3. točkama (a), (b), (c) ili (d) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ o usklađivanju zakonodavstava država članica o porezima na promet – zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost: jedinstvenoj poreznoj osnovici?
2.

Različito porezno postupanje prema osobama koje imaju i onima koje nemaju boravište u Grčkoj predstavlja neopravdano razlikovanje u usporedivim situacijama, s obzirom na to da osobe koje ne borave u Grčkoj mogu tamo preseliti u kojem će slučaju biti u istom položaju kao i osobe koje već borave u Grčkoj i s obzirom na to da izuzeće nije vezano uz stanovanje vlasnika u naslijeđenoj nekretnini slijedom čega mjesto boravišta ne može predstavljati kriterij za odobrenje poreznog izuzeća. Boravište prikriva kriterij državljanstva s obzirom na to da su osobe koje borave u Grčkoj pretežno grčki državljani i obrnuto.