20

U tim je okolnostima Verwaltungsgericht Berlin odlučio prekinuti postupak i Sudu uputiti sljedeća prethodna pitanja: „1. Treba li primarno i/ili sekundarno europsko pravo, posebno, u ovom slučaju, Direktivu 2000/78/EZ, tumačiti na način da, u svrhu potpune primjene zabrane neopravdanih diskriminacija na temelju dobi, ona obuhvaća također nacionalna pravila koja se odnose na plaću sudaca Landa? 2. U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: treba li takvo tumačenje primarnog i/ili sekundarnog europskog prava dovesti do zaključka da nacionalna odredba na temelju koje iznos osnovne plaće suca prilikom njegova imenovanja sucem i njezino kasnije povećanje, koji ovisi o njegovoj dobi, predstavlja izravnu ili neizravnu diskriminaciju na temelju dobi? 3. U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: je li protivno tom tumačenju primarnog i/ili sekundarnog europskog prava opravdanje za takvu nacionalnu odredbu zakonodavni cilj koji se sastoji u nagrađivanju radnog iskustva i/ili društvenih vještina? 4. U slučaju potvrdnog odgovora na treće pitanje: dopušta li to tumačenje primarnog i/ili sekundarnog europskog prava, u iščekivanju uvođenja primjene nediskriminatornog sustava plaća dužnosnika, drugu pravnu posljedicu osim one koja se sastoji u retroaktivnom priznanju prava na plaću diskriminiranim osobama koja odgovaraju najvišem stupnju njihova razreda? Proizlazi li pravna posljedica koja je povezana uz povredu načela zabrane diskriminacije, pritom, izravno iz samog primarnog i/ili sekundarnog europskog prava, posebno, u ovom slučaju, Direktive 2000/78/EZ, ili se zahtjev diskriminirane osobe temelji samo na primjeni načela odgovornosti država članica u slučaju pogrešnog prenošenja odredbi europskog prava priznatoga u pravu Unije? 5. Je li takvom tumačenju primarnog i/ili sekundarnog europskog prava protivna nacionalna mjera koja zahtjev (a posteriori, u obliku opomene) za plaćanje ili zahtjev za naknadu štete uvjetuje time da su ih suci postavili u relativno kratkom roku? 6. U slučaju potvrdnog odgovora na prvo do trećeg pitanja: podrazumijeva li to tumačenje primarnog i/ili sekundarnog europskog prava Unije to da zakon – koji definira načine novog razvrstavanja u novom sustavu već imenovanih sudaca, prema kojem se stupanj u novom sustavu u koji će se navedeni razvrstati utvrđuje isključivo na temelju iznosa osnovne plaće koju su primali primjenom starog (diskriminatornog) sustava plaća, na referentni datum određen za prelazak na novi sustav, i daljnje napredovanje na više stupnjeve se stoga utvrđuje isključivo na temelju iskustva stečenog nakon stupanja na snagu tog zakona, nezavisno o ukupnom trajanju iskustva navedenog suca – nastavlja do trenutka kada taj dužnosnik napreduje u viši stupanj postojeću diskriminaciju na temelju dobi? 7. U slučaju potvrdnog odgovora na šesto pitanje: je li tumačenju primarnog i/ili sekundarnog europskog prava Unije protivno to da se navedeno nastavljanje početnog nejednakog postupanja može opravdati zakonskim ciljem koji se sastoji ne (samo) u zaštiti prava stečenih na referentni datum za prelazak na novi sustav već (također) u zaštiti očekivanja već imenovanih sudaca u dijelu koji se odnosi na mogućnosti rasta dohotka, u njihovu razredu, koje im je jamčio stari sustav, i u tome da se novim sucima ponudi bolja plaća od one već imenovanih sudaca? Može li se nastavljanje diskriminacije već zaposlenih sudaca opravdati argumentom da bi drugo moguće zamislivo rješenje (koje bi se sastojalo u novom individualnom razvrstavanju već imenovanih sudaca na temelju njihova radnog iskustva) bilo teško provedivo u administrativnom smislu? 8. U slučaju da Sud odbije obrazloženja iz sedmog pitanja: dopušta li to tumačenje primarnog i/ili sekundarnog europskog prava, u iščekivanju uvođenja nediskriminatornog sustava plaća na već imenovane suce, drukčiju pravnu posljedicu od one koja se sastoji u retroaktivnoj i kontinuiranoj isplati već imenovanim sucima plaća koje odgovaraju najvišem stupnju njihova razreda? 9. U slučaju potvrdnog odgovora na prvo do trećeg pitanja i niječnog odgovora na šesto pitanje: treba li takvo tumačenje primarnog i/ili europskog prava Unije dovesti do zaključka da zakonodavna odredba o ponovnom razvrstavanju sudaca u novom sustavu plaće koji, od određenog stupnja, pogoduje već imenovanim sucima koji su već navršili određenu dob na referentni datum određen za prelazak na novi sustav omogućavajući im brži rast plaće od onog već imenovanim sucima koji su na referentni datum određen za prelazak na novi sustav bili mlađi, predstavlja izravnu ili neizravnu diskriminaciju na temelju dobi? 10. U slučaju potvrdnog odgovora na deveto pitanje: je li tumačenju primarnog i/ili sekundarnog europskog prava Unije protivno to što se nejednakost u postupanju može opravdati zakonskim ciljem koji se sastoji ne u zaštiti prava stečenih na referentni datum za prelazak na novi sustav nego isključivo u zaštiti očekivanja već imenovanih sudaca u dijelu koji se odnosi na mogućnosti rasta dohotka, u njihovu razredu, koje im je jamčio stari sustav? 11. U slučaju da Sud odbije opravdanja iz desetog pitanja: dopušta li to tumačenje primarnog i/ili sekundarnog europskog prava Unije, u iščekivanju uvođenja nediskriminatornog sustava plaća na već imenovane suce, drukčiju pravnu posljedicu od one koja bi se sastojala u retroaktivnom i kontinuiranom istom rastu plaća svim sucima kao i privilegiranim sucima opisanim u devetom pitanju?“