ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 198/9

Presuda Suda (deseto vijeće) od 24. ožujka 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší správní soud – Češka Republika) – TanQuid Polska Sp. z o. o./Generální ředitelství cel

(Predmet C-711/20) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Trošarine - Direktiva 92/12/EZ - Članak 4. - Kretanje robe pri kojem je plaćanje trošarine odgođeno - Pretpostavke - Članci 6. i 20. - Puštanje robe u potrošnju - Krivotvorenje pratećeg trošarinskog dokumenta - Povreda ili nepravilnost do koje je došlo tijekom kretanja trošarinske robe u sustavu odgode plaćanja trošarine - Nepravilno otpuštanje robe iz sustava odgode plaćanja trošarine - Primatelj koji nije upoznat s kretanjem - Prijevara koju je počinila treća osoba - Članak 13. točka (a) i članak 15. stavak 3. - Obvezno jamstvo u području kretanja - Opseg”)

(2022/C 198/12)

Jezik postupka: češki

Sud koji je uputio zahtjev

Nejvyšší správní soud

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: TanQuid Polska Sp. z o. o.

Tuženik: Generální ředitelství cel

Izreka

Direktivu Vijeća 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. o općim aranžmanima za trošarinsku robu te o držanju, kretanju i praćenju takve robe, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 94/74/EZ od 22. prosinca 1994., treba tumačiti na način da kada ovlašteni držatelj trošarinskog skladišta otpremi trošarinsku robu zajedno s pratećim dokumentom i obveznim jamstvom, to čini kretanje robe u sustavu odgode plaćanja trošarine u smislu njezina članka 4. točke (c), bez obzira na to što, zbog prijevarnog postupanja treće osobe, primatelj naveden u tom pratećem dokumentu i u tom jamstvu nije upoznat s tim da mu je ta roba otpremljena, sve dok tu činjenicu ili neku drugu nepravilnost ili povredu ne utvrde nadležna tijela dotične države članice.

Okolnost da se u obveznom jamstvu koje je u svrhu te otpreme položio ovlašteni držatelj trošarinskog skladišta navodi naziv ovlaštenog primatelja, ali ne i njegovo svojstvo registriranoga gospodarskog subjekta, ne utječe na pravilnost takvog kretanja.

(1) SL C 88, 15. 3. 2021.
2.

Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a, članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 7. stavke 1. i 2. Direktive Vijeća 93/13 treba tumačiti na način da im se ne protivi to da se kao nezavisni i nepristrani sud, prethodno ustanovljen zakonom, kvalificira sudsko vijeće suda države članice u kojem zasjeda sudac do čijeg je prvog imenovanja na sudačku dužnost ili naknadnog imenovanja na viši sud došlo na temelju postupka imenovanja na sudačku dužnost koji je provelo tijelo sastavljeno na temelju odredaba zakona za koje je ustavni sud te države članice kasnije utvrdio da su neustavne, ili na temelju postupka imenovanja na sudačku dužnost koji je provelo tijelo sastavljeno u skladu s propisima, ali koji nije bio ni transparentan, ni javan, te u kojem se nije mogao podnijeti pravni lijek, s obzirom na to da te nepravilnosti nisu takve prirode i težine da bi dovele do stvarne opasnosti da druge grane vlasti, osobito izvršna, raspolažu neutemeljenom diskrecijskom ovlasti koja dovodi u opasnost integritet ishoda postupka imenovanja i tako izaziva ozbiljne i opravdane sumnje pojedinaca u neovisnost i nepristranost odnosnog suca.
2)

Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive 93/13, u vezi s načelom djelotvornosti, treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis prema kojem vrijednost spora, koja čini osnovu za izračun troškova čiju je naknadu potrošač koji je uspio u postupku mogao tražiti u okviru tužbe koja se odnosi na nepoštenu ugovornu odredbu, treba utvrditi u tužbi ili je, ako to nije moguće, ta vrijednost utvrđena tim propisom, a da se ti podaci ne mogu naknadno mijenjati, pod uvjetom da sudac in fine nadležan za procjenu troškova ostane slobodan odrediti stvarnu vrijednost spora za potrošača osiguravajući mu da iskoristi pravo na naknadu razumnog i proporcionalnog iznosa u odnosu na troškove koje je on objektivno morao snositi kako bi podnio takvu tužbu.
C 171/7

Presuda Suda (peto vijeće) od 10. ožujka 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Ujedinjena Kraljevina) – VI/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-247/20) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica - Članak 21. UFEU-a - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 16. - Dijete koje je državljanin jedne države članice, a boravi u drugoj državi članici - Izvedeno pravo boravka roditelja koji stvarno skrbi za to dijete - Zahtjev sveobuhvatnog zdravstvenog osiguranja - Dijete koje ostvaruje pravo stalnog boravka za dio predmetnih razdoblja”)

(2022/C 171/09)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Appeal Tribunal (Northern Ireland)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: VI

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Izreka

1. Članak 21. UFEU-a i članak 16. stavak 1. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavlja[n]ju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ treba tumačiti na način da dijete, građanin Unije, koje je steklo pravo stalnog boravka, kao ni roditelj koji stvarno skrbi za njega nisu obvezni raspolagati sveobuhvatnim zdravstvenim osiguranjem u smislu članka 7. stavka 1. točke (b) te direktive kako bi sačuvali svoje pravo boravka u državi domaćinu.

2. Članak 21. UFEU-a i članak 7. stavak 1. točku (b) Direktive 2004/38 treba tumačiti na način da, kad je riječ o razdobljima koja su prethodila stjecanju prava stalnog boravka djeteta, građanina Unije, u državi domaćinu, to dijete – ako se za njega traži pravo boravka na osnovi tog članka 7. stavka 1. točke (b) – kao i roditelj koji stvarno skrbi za njega trebaju raspolagati sveobuhvatnim zdravstvenim osiguranjem u smislu te direktive.

(1) SL C 313, 21. 9. 2020.
1.

Članak 16. stavak 1. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom treba tumačiti na način da se poseban ogranak redovnog zatvora koji je, s jedne strane, iako ima vlastitog upravitelja, pod upravom te ustanove i u ovlasti je ministra koji je nadležan za redovni zatvor i u kojima su, s druge strane, državljani trećih zemalja zadržani s ciljem udaljavanja u posebnim zgradama koje imaju svoje prostorije te su odvojene od drugih zgrada tog ogranka u kojima su zatvorene osobe osuđene u kaznenom postupku, može smatrati „posebnom ustanovom za zadržavanje” u smislu te odredbe, pod uvjetom da se uvjetima zadržavanja, koliko god je to moguće, izbjegava da to zadržavanje bude izjednačeno sa zatvaranjem u zatvorsko okruženje i da se te uvjete osmisli na način da se poštuju prava zajamčena Poveljom Europske unije o temeljnim pravima i prava iz članka 16. stavaka 2. do 5. i članka 17. te direktive.
C 165/12

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 24. veljače 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Korneuburg – Austrija) – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG

(Predmet C-451/20) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Članak 3. stavak 1. - Područje primjene - Izravno povezani let s polazištem i odredištem u trećoj zemlji - Jedinstvena rezervacija pri zračnom prijevozniku Zajednice - Presjedanje na državnom području države članice - Članak 5. stavak 1. točka (c) podtočka iii. i članak 7. - Zakašnjeli zamjenski let - Uzimanje u obzir stvarnog vremena dolaska u svrhu odštete”)

(2022/C 165/13)

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Landesgericht Korneuburg

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Airhelp Limited

Tuženik: Austrian Airlines AG

Izreka

Članak 3. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 treba tumačiti na način da se ta uredba ne primjenjuje na izravno povezani let s jedinstvenom rezervacijom koji se sastoji od dvaju letova koje treba izvesti zračni prijevoznik Zajednice u slučaju kad se i polazišna zračna luka prvog leta i odredišna zračna luka drugog leta nalaze u trećoj zemlji, pri čemu je samo zračna luka u kojoj dolazi do presjedanja smještena na državnom području države članice.

(1) SL C 433, 14. 12. 2020.
1.

Direktivu 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš treba tumačiti na način da je odluka donesena na temelju članka 16. stavka 1. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, kojom se nositelju projekta dopušta da odstupi od mjera koje se primjenjuju u području zaštite vrsta radi provedbe projekta u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive 2011/92, obuhvaćena postupkom izdavanja odobrenja za provedbu tog projekta u smislu članka 1. stavka 2. točke (c) te direktive, u slučaju da, s jedne strane, do provedbe tog projekta ne može doći ako nositelj projekta nije ishodio tu odluku i, s druge strane, tijelo nadležno za odobravanje tog projekta zadržava mogućnost da njegove utjecaje na okoliš ocijeni strože nego što je to učinjeno u navedenoj odluci.
C 148/6

Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. veljače 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – PF, MF/Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

(Predmet C-564/20) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička ribarstvena politika - Uredba (EZ) br. 1224/2009 - Sustav kontrole - Članak 33. stavak 2. točka (a) i članak 34. - Evidentiranje ulova i ribolovnog napora - Slanje informacija o količinama ulovljenih škampa Europskoj komisiji - Mogućnost korištenja podataka različitih od onih sadržanih u očevidniku o ribolovu - Opravdana i znanstveno valjana metoda za obradu i provjeru podataka - Zabrana ribolova”)

(2022/C 148/08)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court

Stranke glavnog postupka

Žalitelj: PF, MF

Druga stranka u postupku: Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

Izreka

Članak 33. stavak 2. točku (a) i članak 34. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1224/2009 od 20. studenoga 2009. o uspostavi sustava kontrole Zajednice za osiguranje sukladnosti s pravilima zajedničke ribarstvene politike, o izmjeni uredbi (EZ) br. 847/96, (EZ) br. 2371/2002, (EZ) br. 811/2004, (EZ) br. 768/2005, (EZ) br. 2115/2005, (EZ) br. 2166/2005, (EZ) br. 388/2006, (EZ) br. 509/2007, (EZ) br. 676/2007, (EZ) br. 1098/2007, (EZ) br. 1300/2008, (EZ) br. 1342/2008 i o stavljanju izvan snage uredbi (EEZ) br. 2847/93, (EZ) br. 1627/94 i (EZ) br. 1966/2006, kako je izmijenjena Uredbom (EU) 2015/812 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015., treba tumačiti na način da jedinstveno kontrolno tijelo države članice ne samo da je dužno Europskoj komisiji dostaviti podatke koje su zapovjednici ribarskih plovila zabilježili u očevidniku o ribolovu u skladu s člancima 14. i 15. te uredbe nego se može prilikom obrade tih podataka koristiti opravdanom i znanstveno valjanom metodom, kao što je metoda „provedenog vremena”, kako bi se uvjerilo u točnost brojčanih podataka koji se odnose na ulov, a koje to tijelo dostavlja Komisiji.

(1) SL C 19, 18. 1. 2021.
1.

Članak 2. točku (l) i članak 5. stavak 1. točku (c) Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 treba tumačiti na način da se smatra da je let „otkazan” ako je stvarni zračni prijevoznik taj let pomaknuo za više od jednog sata ranije.
C 84/15

Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. prosinca 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Giudice di pace di Massa – Italija) – GN, WX/Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara

(Predmet C-274/20) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 63. UFEU a - Slobodno kretanje kapitala - Cestovni promet - Registracija motornih vozila i naplaćivanje pristojbi za motorna vozila - Vozač koji boravi u državi članici - Vozilo registrirano u drugoj državi članici - Kratkoročno posuđeno vozilo - Nacionalni propis koji osobama koje borave u Italiji dulje od 60 dana zabranjuje prometovanje u toj državi članici vozilom registriranim u inozemstvu”)

(2022/C 84/16)

Jezik postupka: talijanski

Sud koji je uputio zahtjev

Giudice di pace di Massa

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: GN, WX

Tuženik: Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara

Izreka

Članak 63. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice kojim se svakoj osobi koja boravi u toj državi članici dulje od 60 dana zabranjuje prometovanje u njoj motornim vozilom registriranim u drugoj državi članici, i to neovisno o osobi na čije je ime to vozilo registrirano, pri čemu se ne uzima u obzir trajanje uporabe navedenog vozila u prvoj državi članici i pri čemu se dotična osoba ne može pozvati na pravo na oslobođenje kada se u prvoj državi članici to vozilo niti prema svojoj namjeni niti prema svojoj stvarnoj uporabi u biti ne uporabljuje trajno.

(1) SL C 297, 7. 9. 2020.
Presuda Suda (prvo vijeće) od 13. siječnja 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjeno kraljevstvo) – Zipvit Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Predmet C-156/20) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 168. - Pravo na odbitak - Pogrešno izuzeta isporuka poštanskih usluga - PDV koji se smatra uključenim u komercijalnu cijenu isporuke u svrhu ostvarenja prava na odbitak - Isključenost - Pojam PDV-a „koji se mora platiti ili koji je plaćen””)

(2022/C 109/08)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Zipvit Ltd

Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Izreka

Članak 168. točku (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se porez na dodanu vrijednost (PDV) ne može smatrati onim koji se mora platiti ili koji je plaćen u smislu te odredbe i da ga porezni obveznik stoga ne može odbiti kad su, s jedne strane, potonji i njegov dobavljač, na temelju pogrešnog tumačenja nacionalnih tijela prava Unije, pogrešno ocijenili da su predmetne isporuke izuzete od PDV-a i kad taj porez, slijedom toga, nije naveden u izdanim računima, u kontekstu u kojem ugovor sklopljen između tih dviju osoba predviđa da primatelj usluge treba snositi iznos tog poreza ako se on eventualno mora platiti, i kad, s druge strane, ni jedna radnja s ciljem naplate PDV-a nije poduzeta u roku, tako da je svaka radnja dobavljača i Porezne i carinske uprave poduzeta s ciljem izostavljene naplate PDV-a zastarjela.

(1) SL C 215, 29. 6. 2020.
4.

Članke 45. i 48. UFEU-a treba tumačiti na način da im se ne protivi to da država članica općenito ukine obiteljska davanja koja su do tada dodjeljivana stručnjacima za razvojnu pomoć koji vode članove svoje obitelji u treću zemlju u koju su bili raspoređeni, pod uvjetom, s jedne strane, da se to ukidanje primjenjuje bez razlike kako na korisnike državljane te države članice tako i na korisnike državljane drugih država članica te, s druge strane, da navedeno ukidanje podrazumijeva razliku u postupanju između dotičnih stručnjaka za razvojnu pomoć koja ne ovisi o tome jesu li se koristili svojim pravom na slobodno kretanje prije ili poslije ukidanja, već o tome borave li njihova djeca s njima u državi članici ili u trećoj zemlji.
2.

Članak 5. prvi stavak Uredbe br. 2271/96, kako je izmijenjena Uredbom br. 37/2014 i Delegiranom uredbom 2018/1100, treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da osoba iz članka 11. te uredbe, kako je izmijenjena, koja nije ovlaštena u smislu članka 5. drugog stavka navedene uredbe, kako je izmijenjena, može otkazati ugovore sklopljene s osobom koja se nalazi na „Popisu posebno imenovanih državljana i blokiranih osoba” (Specially Designated Nationals and Blocked Persons List) a da takav otkaz nije popraćen nikakvim obrazloženjem. Međutim, članak 5. prvi stavak iste uredbe, kako je izmijenjena, zahtijeva da, kada svi dokazi kojima raspolaže nacionalni sud, u okviru građanskog postupka koji se odnosi na navodnu povredu zabrane propisane tom odredbom, na prvi pogled upućuju na to da osoba iz članka 11. Uredbe br. 2271/96, kako je izmijenjena, postupa u skladu sa zakonima navedenima u Prilogu toj uredbi, kako je izmijenjen, a da pritom nema ovlaštenje u tom pogledu, ona mora u dovoljnoj mjeri dokazati da cilj koji je htjela postići svojim ponašanjem nije postupanje u skladu s navedenim zakonima.
C 11/6

Presuda Suda (veliko vijeće) od 9. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – LW/Bundesrepublik Deutschland

(Predmet C-91/20) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite - Standardi za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva kao korisnika međunarodne zaštite - Direktiva 2011/95/EU - Članci 3. i 23. - Povoljniji standardi koje države članice mogu zadržati ili uvesti radi proširenja prava na azil ili supsidijarne zaštite na članove obitelji korisnika međunarodne zaštite - Izvedeno odobravanje statusa izbjeglice roditelja njegovu maloljetnom djetetu - Održavanje obiteljskog jedinstva - Najbolji interes djeteta”)

(2022/C 11/07)

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Bundesverwaltungsgericht

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: LW

Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

Izreka

Članak 3. i članak 23. stavak 2. Direktive 2011/95 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite treba tumačiti na način da im se ne protivi to da država članica na temelju povoljnijih nacionalnih odredbi odobri izvedeni status izbjeglice u svrhu održavanja obiteljskog jedinstva maloljetnom djetetu državljanina treće zemlje kojem je taj status priznat na temelju sustava uspostavljenog tom direktivom, uključujući u slučaju u kojem je to dijete rođeno na državnom području te države članice i preko drugog roditelja ima državljanstvo druge treće zemlje na čijem državnom području ne postoji rizik da će ga se progoniti, pod uvjetom da to dijete nije obuhvaćeno razlozima za isključenje iz članka 12. stavka 2. navedene direktive i da ono na temelju svojeg državljanstva ili drugog elementa koji karakterizira njegov osobni pravni status nema pravo na postupanje u navedenoj državi članici koje je bolje od onoga koje proizlazi iz odobrenja statusa izbjeglice. U tom pogledu nije relevantno je li za navedeno dijete i njegove roditelje moguće i razumno prihvatljivo nastaniti se u toj drugoj trećoj zemlji.

(1) SL C 209, 22. 6. 2020.
C 11/7

Presuda Suda (treće vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list) – Ujedinjena Kraljevina) – BJ, u svojstvu stečajnog povjerenika osobe M, OV, u svojstvu stečajnog povjerenika osobe M/supruge osobe M, MH, ILA, M

(Predmet C-168/20) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje osoba - Građanstvo Unije - Članak 21. UFEU a - Sloboda poslovnog nastana - Članak 49. UFEU a - Jednako postupanje - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 24. stavak 1. - Propis Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske kojim se izdvajanje iz stečajne mase, u načelu cjelovito i automatsko, mirovinskih prava koja se temelje na mirovinskom fondu uvjetuje zahtjevom odobrenja dotičnog mirovinskog fonda u porezne svrhe - Postavljanje tog zahtjeva u postupku nesolventnosti građanina Unije koji je koristio svoje pravo slobodnog kretanja kako bi trajno obavljao djelatnost kao samozaposlena osoba u Ujedinjenoj Kraljevini - Mirovinska prava koja taj građanin Unije temelji na mirovinskom fondu osnovanom i odobrenom u porezne svrhe u njegovoj državi članici podrijetla - Isključenje tih mirovinskih prava iz navedenog izdvajanja iz stečajne mase - Primjena sustava izdvajanja iz stečajne mase na ta mirovinska prava koji je znatno manje povoljan za stečajnog dužnika”)

(2022/C 11/09)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (business and property courts, insolvency and companies list)

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: BJ, u svojstvu stečajnog povjerenika osobe M, OV, u svojstvu stečajnog povjerenika osobe M

Tuženici: supruga osobe M, MH, ILA, M

Izreka

Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi odredba prava države članice koja u načelu cjelovito i automatsko izdvajanje mirovinskih prava koja se temelje na mirovinskom fondu iz stečajne mase uvjetuje zahtjevom da u trenutku stečaja dotični fond bude odobren u porezne svrhe u toj državi ako se taj uvjet postavlja u situaciji u kojoj građanin Unije koji je prije svojega stečaja koristio svoje pravo slobodnog kretanja time što se trajno nastanio u toj istoj državi, kako bi tamo obavljao gospodarsku djelatnost kao samozaposlena osoba, izvodi svoja mirovinska prava iz mirovinskog fonda osnovanog i odobrenog u porezne svrhe u njegovoj državi članici podrijetla, osim ako je ograničenje slobode poslovnog nastana koje sadržava navedena nacionalna odredba opravdano jer odgovara važnom razlogu u općem interesu, prikladno je za ostvarenje zadanog cilja i ne nadilazi ono što je nužno kako bi se postigao taj cilj.

(1) SL C 262, 10. 8. 2020.