MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA

HENRIKA SAUGMANDSGAARDA ØEA

od 14. veljače 2019. ( 1 )

Predmet C‑585/17

Finanzamt Linz,

Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr

uz sudjelovanje

Dilly’s Wellnesshotel GmbH

(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud, Austrija))

„Zahtjev za prethodnu odluku – Državne potpore – Program potpora u obliku smanjenja poreza za zaštitu okoliša – Direktiva 2003/96/EZ – Oporezivanje energenata i električne energije – Članak 17. stavak 1. točka (a) – Poduzeća‑veliki potrošači energije – Uredba (EU) br. 651/2014 – Članak 44. stavci 1. do 3. – Odabir korisnika na temelju transparentnih i objektivnih kriterija – Plaćanje nepromjenjivog iznosa nadoknade – Članak 58. stavak 1. – Prijelazne odredbe – Članak 5. stavak 2. točka (d) – Transparentnost potpora – Potpore u obliku poreznih pogodnosti”

I. Uvod

1. Zahtjevom za prethodnu odluku Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud, Austrija) uputio je Sudu nekoliko pitanja koja se odnose na tumačenje članka 108. stavka 3. UFEU‑a, kao i članka 44. stavka 3. i članka 58. stavka 1. Uredbe (EU) br. 651/2014 ( 2 ).

2. Taj je zahtjev dio dviju revizija između, s jedne strane, Finanzamta Linz (Porezna uprava u Linzu, Austrija) i, s druge strane, Finanzamta Kirchdorf Perg Steyr (Porezna uprava za Kirchdorf, Perg, Steyr, Austrija) te društva Dilly’s Wellnesshotel GmbH, u pogledu povrata poreza na energiju koje potonje društvo traži za 2011. i razdoblje između veljače 2013. i siječnja 2014.

3. Austrijsko zakonodavstvo o povratu poreza na energiju o kojem je riječ u glavnom postupku jest program državnih potpora u smislu članka 107. stavka 1. UFEU‑a. Iako sud koji je uputio zahtjev polazi od načela da je Komisija 2004. odobrila raniju verzija programa potpora iz glavnog postupka, krug korisnika kasnije je izmijenjen, a ta izmjena, koja je dio programa potpora iz glavnog postupka, nije bila prijavljena Europskoj komisiji.

4. U tom pogledu, pod pretpostavkom da izmjena kruga korisnika podliježe obvezi prijave na temelju članka 108. stavka 3. UFEU‑a, sud koji je uputio zahtjev želi znati može li program potpora iz glavnog postupka biti izuzet od te obveze na temelju Uredbe br. 651/2014, u kojem bi slučaju bio zakonit unatoč nedostatku prethodne prijave. U tu je svrhu, konkretnije, postavio pitanje ispunjava li program potpora uvjete predviđene člankom 44. stavkom 3. i člankom 58. stavkom 1. Uredbe br. 651/2014. U skladu sa zahtjevom Suda, u ovom ću mišljenju analizirati samo to pitanje.

5. Predložit ću Sudu da na to pitanje odgovori potvrdno.

II. Pravni okvir

A. Pravo Unije

1. Uredba br. 651/2014

6. Člankom 5. Uredbe br. 651/2014, naslovljenim „Transparentnost potpora”, predviđa se: „1. Ova se Uredba primjenjuje isključivo na potpore za koje je moguće točno izračunati bruto ekvivalent bespovratnog sredstva ex ante bez potrebe za provođenjem procjene rizika (‚transparentne potpore’). 2. Sljedeće kategorije potpora smatraju se transparentnima: […] (d) potpore u obliku poreznih pogodnosti ako mjera predviđa gornju vrijednost koja osigurava da ne dođe do premašivanja primjenjivog praga; […].”

7. Člankom 44. te uredbe, naslovljenim „Potpore u obliku smanjenja poreza za zaštitu okoliša u skladu s Direktivom 2003/96/EZ[ ( 3 )]”, predviđa se: „1. Programi potpora u obliku smanjenja poreza za zaštitu okoliša koji ispunjuju uvjete [Direktive 2003/96] spojivi su s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. [UFEU‑a] i izuzimaju se od obveze prijave iz članka 108. stavka 3. [UFEU‑a] ako su ispunjeni uvjeti utvrđeni u ovom članku i u poglavlju I. 2. Korisnici smanjenja poreza odabiru se na temelju transparentnih i objektivnih kriterija i plaćaju najmanje određenu minimalnu razinu oporezivanja utvrđenu [Direktivom 2003/96]. 3. Programi potpore u obliku smanjenja poreza temelje se na smanjenju primjenjive stope poreza za zaštitu okoliša ili plaćanju nepromjenjivog iznosa nadoknade ili na kombinaciji tih mehanizama. […].”

8. Člankom 58. Uredbe br. 651/2014, naslovljenim „Prijelazne odredbe”, u njegovu stavku 1. određuje se: Ova Uredba primjenjuje se na pojedinačne potpore dodijeljene prije njezina stupanja na snagu ako potpora ispunjuje sve uvjete utvrđene ovom Uredbom, osim članka 9.”

2. Direktiva 2003/96

9. Članak 17. stavak 1. Direktive 2003/96 glasi kako slijedi: „Pod uvjetom da se najniže razine poreza utvrđene ovom Direktivom poštuju u prosjeku za sva poduzeća, države članice mogu primjenjivati sniženja poreza na potrošnju energenata koji se koriste za grijanje ili za potrebe članka 8. stavka 2. točaka (b) i (c), te na potrošnju električne energije, u sljedećim slučajevima: (a) za velike potrošače energije. ‚Poduzeća‑veliki potrošači energije’ znači poslovnu jedinicu, kako je navedeno u članku 11., u kojoj nabava energenata i električne energije iznosi najmanje 3,0 % vrijednosti proizvodnje ili nacionalni energetski porez koji se naplaćuje iznosi najmanje 0,5 % dodane vrijednosti. U okviru tih definicija države članice mogu primjenjivati i restriktivnija načela, uključujući prodajnu vrijednost, kao i definicije u vezi s procesima i granama. […].”

B. Austrijsko pravo

10. U članku 1. stavku 1. Energieabgabenvergütungsgesetza (Zakon o povratu poreza na energiju; u daljnjem tekstu: EAVG), u verziji primjenjivoj na predmet u glavnom postupku, navodi se: „Poreze na energiju plaćene na energetske izvore navedene u stavku 3. treba vratiti na zahtjev za kalendarsku godinu (poslovnu godinu), ako (ukupno) prelaze 0,5 % iznosa razlike između: 1. transakcija iz članka 1. stavka 1. točaka 1. i 2. Umsatzsteuergesetza 1994. (austrijski Zakon o porezu na promet iz 1994.) i 2. transakcija iz članka 1. stavka 1. točaka 1. i 2. Zakona o porezu na promet iz 1994. koje se izvršavaju za poduzetnika (neto vrijednost proizvodnje).”

11. Članak 1. stavak 1. EAVG‑a dopunjen je člankom 2. stavkom 2. kojim se, u verziji primjenjivoj na predmet u glavnom postupku, određuje: „1. Na zahtjev osobe koja ima pravo na povrat za svaku se kalendarsku godinu (poslovnu godinu) vraća iznos koji prelazi dio neto vrijednosti proizvodnje iz članka 1. Zahtjev mora sadržavati količinu energetskih izvora koju je poduzetnik utrošio, navedenih u članku 1. stavku 3. i iznose navedene u članku 1. […]. 2. Pri izračunu iznosa povrata uzima se u obzir ili prag od 0,5 % neto vrijednosti proizvodnje ili sljedeće vrijednosti samopridržaja, pri čemu se kreditira niži iznos: – za električnu energiju, 0,0005 eura/kWh, – za prirodni plin tarifnog podbroja 27112100 kombinirane nomenklature, 0,00598 eura/m3 standardno, – za ugljen, lignit, koks, bitumen i asfalt tarifnog broja 2701, 2702, 2704, 2713 i 2714 kombinirane nomenklature, 0,15 eura/gigadžul, – za ekstra lako loživo ulje (gorivo označeno tarifnim podbrojevima 27101941, 27101945, 27101949 kombinirane nomenklature), 21 eura/1000 l, – za lako, srednje i teško loživo ulje (tarifni podbrojevi 27101961, 27101963, 27101965, 27101969 kombinirane nomenklature), 15 eura/1000 kg, – za ukapljeni plin (tarifni podbrojevi 271112, 271113, 271114, 271119 kombinirane nomenklature), 7,5 eura/1000 kg. […].”

12. U članku 2. stavku 1. EAVG‑a, u verziji BGBl. I, 92/2004, navodi se da: „Pravo na povrat postoji za sve poduzetnike […]”

13. Budgetbegleitgesetz 2011 (Dopunski zakon o proračunu iz 2011.), od 30. prosinca 2010. (BGBl. I., 111/2010) (u daljnjem tekstu: BBG iz 2011.), izmijenio je članak 2. stavak 1. na sljedeći način: „[…] Pravo na povrat postoji samo za poduzetnike za koje je dokazano da im je glavna djelatnost proizvodnja materijalnih dobara […]”.

14. Stavak 7. potom je dodan članku 4. EAVG‑a: „Članci 2. i 3. redom, iz verzije [BBG‑a iz 2011.] primjenjivi su, pod uvjetom da Europska komisija odobri zahtjeve za povrat koji se odnose na razdoblje nakon 31. prosinca 2010. ( 4 ).”

III. Glavni postupak, prethodna pitanja i postupak pred Sudom

15. Zahtjevom od 29. prosinca 2011. Dilly’s Wellnesshotel, koji upravlja hotelom, tražio je povrat poreza na energiju za 2011. godinu.

16. Taj je zahtjev odbijen odlukom Porezne uprave u Linzu od 21. veljače 2012. jer se BBG‑om iz 2011. predviđalo, u člancima 2. i 3. EAVG‑a, da se za zahtjeve podnesene nakon 31. prosinca 2010. povrat poreza na energiju odobrava samo za poduzetnike za koje je dokazano da im je glavna djelatnost proizvodnja materijalnih dobara. Prema mišljenju tog tijela, Dilly’s Wellnesshotel je kao poduzetnik pružatelj usluga stoga isključen iz prava na povrat poreza na energiju za razdoblje nakon 31. prosinca 2010.

17. Dilly’s Wellnesshotel podnio je žalbu protiv te odluke pred Unabhängiger Finanzsenatom (Neovisno financijsko vijeće, Austrija), koji je žalbu odbio kao neosnovanu odlukom od 23. ožujka 2012.

18. Dilly’s Wellnesshotel podnio je tužbu protiv te odluke pred Verwaltungsgerichtshofom (Visoki upravni sud), koji je pobijanu odluku poništio odlukom od 19. ožujka 2013.

19. Presudom od 31. listopada 2014. Bundesfinanzgericht (Savezni financijski sud, Austrija), koji je sljednik Unabhängiger Finanzsenata (Neovisno financijsko vijeće), uputio je Sudu nekoliko prethodnih pitanja.

20. Presudom od 21. srpnja 2016. ( 5 ), Sud je presudio da članak 3. stavak 1. Uredbe br. 800/2008 treba tumačiti na način da to što u programu potpore poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku ne postoji izričito upućivanje na tu uredbu, navođenjem njezina naslova i upute na objavu u Službenom listu Europske unije, isključuje da se za taj program smatra da na temelju članka 25. stavka 1. te uredbe ispunjava uvjete za izuzeće od obveze prijavljivanja iz članka 108. stavka 3. UFEU‑a.

21. Presudom od 3. kolovoza 2016. Bundesfinanzgericht (Savezni financijski sud) prihvatio je tužbu i naložio povrat poreza na energiju za 2011. u skladu sa zahtjevom društva Dilly’s Wellnesshotel. Taj je sud u biti presudio da se u člancima 2. i 3., kao ni u članku 4. stavku 7. EAVG‑a, u verziji koja proizlazi iz BBG‑a iz 2011., uopće ne navodi Uredba br. 800/2008 niti se ispunjavaju njezini osnovni uvjeti. Budući da ne postoji Komisijino odobrenje, ograničenje koje se odnosi na poduzetnike pružatelje usluga nije stupilo na snagu.

22. Porezna uprava u Linzu podnijela je zahtjev za reviziju protiv te odluke pred Verwaltungsgerichtshofom (Visoki upravni sud).

23. Zahtjevom od 25. srpnja 2014. Dilly’s Wellnesshotel tražio je povrat poreza na energiju za razdoblje od veljače 2013. do siječnja 2014.

24. Odlukom od 9. siječnja 2015. Porezna uprave za Kirchdorf, Perg, Steyr odbila je taj zahtjev uz isto obrazloženje kao i Porezna uprava u Linzu odlukom od 21. veljače 2012.

25. Dilly’s Wellnesshotel podnio je tužbu protiv odluke od 9. siječnja 2015. pred Bundesfinanzgerichtom (Savezni financijski sud), koji je prihvatio tužbu i naložio povrat poreza na energiju u skladu sa zahtjevom društva Dilly’s Wellnesshotel, pri čemu se u biti pozvao na svoju odluku od 3. kolovoza 2016., prethodno navedenu u točki 21. ovog mišljenja.

26. Porezna uprava za Kirchdorf, Perg, Steyr podnijela je zahtjev za reviziju protiv te odluke pred Verwaltungsgerichtshofom (Visoki upravni sud).

27. Taj je potonji sud smatrao da povrat poreza na energiju čini, na temelju EAVG‑a u njegovoj prethodnoj verziji BBG‑a iz 2011., potporu koju je implicitno i neograničeno odobrila Komisija u odluci od 9. ožujka 2004. ( 6 )

28. Taj sud ističe da je BBG‑om iz 2011. austrijski zakonodavac namjeravao ograničiti krug korisnika tog programa potpora na način da pravo na povrat poreza na energiju nadalje treba odobravati samo za poduzetnike za koje je dokazano da im je glavna djelatnost proizvodnja materijalnih dobara. Međutim, ta izmjena EAVG‑a nije bila prijavljena Komisiji ( 7 ).

29. Sud koji je uputio zahtjev potom objašnjava da je zakonodavac, time što je stupanje na snagu EAVG‑a u verziji BBG‑a iz 2011. uvjetovao odobrenjem Komisije ( 8 ) očito želio zajamčiti da se ograničavanjem predviđenim BBG‑om iz 2011. ne mogu povrijediti odredbe prava Unije u području potpora te stoga ni odobrenje koje se neograničeno dodjeljuje za prethodni program potpora. Ako se pravnim razlozima u području državnih potpora treba protiviti ograničavanje kruga korisnika ili ako osobito nije bilo moguće ishoditi potrebno odobrenje Komisije, mjera treba ostati na snazi kao dosad.

30. U tom je kontekstu odlukom od 14. rujna 2017., koju je Sud zaprimio 5. listopada 2017., Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Je li izmjena odobrenog programa potpora, kojom se država članica odriče daljnje upotrebe odobrenja potpore za određenu (odvojivu) skupinu korisnika potpore i time samo smanjuje obujam postojeće potpore u slučaju poput predmetnog, izmjena programa potpora za koju (u načelu) postoji obveza obavješćivanja u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU‑a? 2. Može li zabrana primjene iz članka 108. stavka 3. UFEU‑a u slučaju formalne nepravilnosti u okviru primjene [Uredbe br. 800/2008] dovesti do neprimjenjivosti ograničavanja odobrenog programa potpora tako da država članica zbog zabrane primjene u konačnici bude obvezna isplatiti potporu određenim korisnicima potpore („obveza primjene”)? 3. a Ispunjava li uređenje povrata poreza na energiju poput onoga u predmetnom slučaju, prema kojem je iznos povrata poreza na energiju u zakonu izričito utvrđen formulom za izračun, uvjete iz [Uredbe br. 651/2014]? 3. b Dovodi li članak 58. stavak 1. Uredbe […] br. 651/2014 za razdoblje od siječnja 2011. do izuzeća tog uređenja o povratu poreza na energiju?”

31. U skladu sa zahtjevom Suda, u ovom će se mišljenju analizirati samo treće prethodno pitanje, odnosno točke 3.a i 3.b.

32. Pisana očitovanja pred Sudom podnijeli su Dilly’s Wellnesshotel, austrijska vlada i Komisija. Iste su stranke sudjelovale na raspravi održanoj 21. studenoga 2018.

IV. Analiza

A. Uvodne napomene o kontekstu trećeg prethodnog pitanja

33. Povodom EAVG‑a već su donesene dvije presude Suda, odnosno presuda Adria‑Wien Pipeline i Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke ( 9 ) te Dilly’s Wellnesshotel ( 10 ).

34. U njegovoj izvornoj verziji, EAVG‑om se predviđao djelomičan povrat poreza na energiju samo za poduzetnike za koje je dokazano da im je glavna djelatnost proizvodnja materijalnih dobara. Poduzetnici pružatelji usluga bili su stoga isključeni iz prava na povrat tog poreza. U presudi Adria‑Wien Pipeline i Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke ( 11 ) Sud je presudio da su takve nacionalne mjere selektivne i da čine državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU‑a.

35. Izmjenom koja se primjenjuje od 1. siječnja 2002. austrijski je zakonodavac proširio područje primjene EAVG‑a time što je predvidio djelomičan povrat poreza za poduzetnike iz svih sektora. U prethodno navedenoj odluci od 9. ožujka 2004. ( 12 ) Komisija je smatrala da je ta mjera i dalje selektivna i da stoga još čini državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU‑a ( 13 ).

36. Izmjenom koja se unosi BBG‑om iz 2011., austrijski zakonodavac ponovno je isključio poduzetnike pružatelje usluga iz prava na povrat poreza na energiju od 1. veljače 2011. Kao što sam prethodno već objasnio ( 14 ), nacionalno zakonodavstvo o kojem je riječ u glavnom postupku, odnosno EAVG kako je izmijenjen BBG‑om iz 2011. (u daljnjem tekstu: predmetni program potpora ili EAVG iz 2011.) nije bilo prijavljeno Komisiji.

37. Podsjećam da je u prethodnom predmetu Dilly’s Wellnesshotel, navedenom u točki 20. ovog mišljenja, Sud u biti presudio da predmetni program potpora ne ispunjava uvjete utvrđene Uredbom br. 800/2008 da bi ga se moglo izuzeti od obveze prijave predviđene člankom 108. stavkom 3. UFEU‑a jer se u tom programu potpora izričito ne upućuje na tu uredbu, kao što se zahtijeva člankom 3. stavkom 1. te uredbe ( 15 ).

38. Napominjem da je Uredbom br. 651/2014 stavljena izvan snage Uredba br. 800/2008 te je njome zamijenjena s učinkom od 1. srpnja 2014. Uredba br. 651/2014 sadržava različite uvjete od Uredbe br. 800/2008 kako bi se od obveze prijave izuzeli programi potpora kao što su oni o kojima je riječ u glavnom postupku. Među ostalim, Uredbom br. 651/2014 ne zahtijeva se da programi potpora sadržavaju izričito upućivanje na tu uredbu.

39. U slučaju da izmjena programa potpora koja se uvodi BBG‑om iz 2011. u načelu podliježe obvezi prijave na temelju članka 108. stavka 3. UFEU‑a, na što se odnosi prvo prethodno pitanje, sud koji je uputio zahtjev trećim pitanjem upućenim u ovom predmetu želi utvrditi može li, u biti, čak i ako predmetni program potpora nije izuzet od obveze prijave na temelju Uredbe br. 800/2008, ipak biti izuzet od te obveze na temelju Uredbe br. 651/2014.

40. To bi treće prethodno pitanje, koje se odnosi na tumačenje odredbi Uredbe br. 651/2014, omogućilo sudu koji je uputio zahtjev da sazna je li predmetni program potpora nezakonito proveden na temelju prava Unije zbog nepostojanja prethodne prijave Komisiji, predviđene člankom 108. stavkom 3. UFEU‑a.

41. Odgovor koji će Sud pružiti na to pitanje omogućit će sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi posljedice do kojih može doći na temelju nacionalnog prava u slučaju takve nezakonitosti.

42. Konkretnije, u slučaju da Sud odgovori na način da je Uredba br. 651/2014 primjenjiva na predmetni program potpora te da stoga taj program izuzima od obveze prijave, sud koji je uputio zahtjev privremeno smatra da bi to značilo da je predmetni program potpora stvarno stupio na snagu od 1. veljače 2011., kao što je predvidio austrijski zakonodavac ( 16 ). Budući da se taj program potpora ne primjenjuje na poduzetnike pružatelje usluga kao što je Dilly’s Wellnesshotel, tom bi poduzetniku stoga bio odbijen zahtjev za povrat poreza.

43. Suprotno tomu, u slučaju da Sud odgovori na način da Uredba br. 651/2014 nije primjenjiva na navedeni program potpora, tako da je nezakonit u pravu Unije, sud koji je uputio zahtjev privremeno smatra da, zbog toga što u takvoj situaciji ne treba smatrati da je predmetni program potpora stupio na snagu, s obzirom na to da je i dalje primjenjiv prethodni program potpora, kao što je predvidio austrijski zakonodavac ( 17 ). U tom slučaju Dilly’s Wellnesshotel imao bi pravo na zatraženi povrat na temelju tog prethodnog programa koji se također primjenjuje na poduzetnike pružatelje usluga ( 18 ). Kao što sam objasnio u točki 27. ovog mišljenja, sud koji je uputio zahtjev u tom pogledu smatra da je Komisija implicitno i neograničeno odobrila taj prethodni program potpora.

44. Ako će Sud odgovoriti potvrdno na prvo prethodno pitanje, na način da je program potpora koji je uveden BBG‑om iz 2011. izmjena koja u načelu podliježe obvezi prijave na temelju članka 108. stavka 3. UFEU‑a, tada se postavlja pitanje može li se izmjena ipak izuzeti od te obveze na temelju Uredbe br. 651/2014.

B. Primjenjivost Uredbe br. 651/2014 na predmetni program potpora (treće prethodno pitanje)

45. Svojim trećim prethodnim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti želi znati, s jedne strane, ispunjava li predmetni program potpora materijalne uvjete predviđene člankom 44. Uredbe br. 651/2014 (pitanje 3.a) i, s druge strane, je li predmetni program potpora obuhvaćen vremenskim područjem primjene te uredbe na temelju prijelazne odredbe članka 58. stavka 1. te uredbe (pitanje 3.b).

46. Budući da je prethodno pitanje 3.a relevantno samo ako je predmetni program potpora obuhvaćen vremenskim područjem primjene Uredbe br. 651/2014, najprije valja odgovoriti na pitanje 3.b.

1. Tumačenje članka 58. stavka 1. Uredbe br. 651/2014 (prethodno pitanje 3.b)

47. Pitanjem 3.b sud koji je uputio zahtjev pita može li se Uredba br. 651/2014 primijeniti retroaktivno. Pod pretpostavkom da se predmetnim programom potpora ispunjavaju svi materijalni uvjeti predviđeni Uredbom br. 651/2014, taj sud želi konkretnije saznati odobrava li se za predmetni program potpora člankom 58. stavkom 1. te uredbe izuzeće od obveze prijave za razdoblje od veljače 2011. do 30. lipnja 2014., iako je Uredba br. 651/2014 stupila na snagu tek 1. srpnja 2014. ( 19 )

48. Kao što tvrde austrijska vlada i Komisija, smatram da na to pitanje treba odgovoriti potvrdno.

49. Naime, članak 58. navedene uredbe odnosi se na prijelazne odredbe. U skladu s njezinim člankom 58. stavkom 1., Uredba br. 651/2014 primjenjuje se na pojedinačne potpore ( 20 ) dodijeljene prije njezina stupanja na snagu, odnosno prije 1. srpnja 2014., ako potpora ispunjava sve uvjete utvrđene ovom Uredbom, osim članka 9.

50. Potpore iz predmetnog programa jesu potpore u obliku smanjenja poreza za zaštitu okoliša u skladu s Direktivom 2003/96 ( 21 ). Za tu vrstu potpora, uvjeti koje treba ispuniti na temelju Uredbe br. 651/2014 kako bi te potpore bile izuzete od obveze prijave utvrđeni su člankom 44. te uredbe.

51. Pod pretpostavkom da se predmetnim programom potpora ispunjavaju svi uvjeti predviđeni člankom 44. Uredbe br. 651/2014, iz toga proizlazi da se potonja uredba primjenjuje na predmetni program potpora za razdoblje od veljače 2011. do 30. lipnja 2014. na temelju njezina članka 58. stavka 1.

52. Stoga valja odbiti argument koji je iznio Dilly’s Wellnesshotel prema kojem, s jedne strane, članak 58. stavak 1. navedene uredbe treba tumačiti zajedno sa stavcima 2. i 3. te odredbe te, s druge strane, iz članka 58. stavka 1. ne može proizlaziti to da se na program potpore koji nije izuzet na temelju članka 58. stavka 3. unatoč svemu primjenjuje izuzeće na temelju istog članka 58. stavka 1.

53. Naime, člankom 58. stavkom 1. Uredbe br. 651/2014 uopće se ne zahtijeva da uvjete utvrđene drugim stavcima tog članka treba ispuniti kako bi članak 58. stavak 1. bio primjenjiv. Suprotno tomu, stavci 1. do 4. istog članka 58. odnose se na prijelazne odredbe u različitim situacijama ( 22 ).

54. Prema tome, predlažem Sudu da na prethodno pitanje 3.b odgovori da članak 58. stavak 1. Uredbe br. 651/2014 treba tumačiti na način da navedena uredba odobrava izuzeće od obveze prijave pojedinačnih potpora u obliku smanjenja poreza za zaštitu okoliša u skladu s Direktivom 2003/96 dodijeljenih prije 1. srpnja 2014., kao što su one koje su dodijeljene na temelju programa potpora o kojem je riječ u glavnom postupku za razdoblje od veljače 2011. do 30. lipnja 2014., pod uvjetom da te potpore ispunjavaju sve uvjete predviđene člankom 44. Uredbe br. 651/2014.

2. Tumačenje članka 44. Uredbe br. 651/2014 (prethodno pitanje 3.a)

55. Člankom 44. stavkom 1. Uredbe br. 651/2014 programi potpora u obliku smanjenja poreza za zaštitu okoliša u skladu s Direktivom 2003/96 izuzimaju se od obveze prijave predviđene člankom 108. stavkom 3. UFEU‑a pod uvjetom da ispunjavaju sve uvjete predviđene, s jedne strane, stavcima 2. do 4. tog članka u poglavlju III. i poglavljem I. Uredbe te, s druge strane, Direktivom 2003/96.

56. Iako je pitanje 3.a sastavljeno na način da se ne odnosi ni na jedan konkretan članak Uredbe br. 651/2014, ipak iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da sud koji je uputio zahtjev ima dvojbe samo u pogledu tumačenja članka 44. stavka 3. Uredbe br. 651/2014 pri čemu smatra da su u glavnom postupku ispunjeni svi drugi uvjeti predviđeni člankom 44. stavkom 1.

57. Stoga pitanjem 3.a sud koji je uputio zahtjev u biti želi saznati ispunjava li predmetni program potpora uvjet predviđen člankom 44. stavkom 3. Uredbe br. 651/2014.

58. Međutim, Dilly’s Wellnesshotel odbacuje i tumačenje članka 44. stavaka 1. i 2. navedene uredbe koje je iznio sud koji je uputio zahtjev. Stoga, smatram da je korisno kratko obrazložiti i tumačenje članka 44. stavaka 1. i 2.

59. Prije analize članka 44. stavaka 1. do 3. Uredbe br. 651/2014 čini mi se potrebnim najprije objasniti kako se predmetnim programom potpora, osobito načinom izračuna potpore, ispunjavaju uvjeti predviđeni člankom 17. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2003/96.

60. Ta je prethodna točka relevantna jer uvjete predviđene člankom 44. Uredbe br. 651/2014 valja tumačiti u vezi s uvjetima koji proizlaze iz članka 17. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/96, koje također treba ispuniti kako bi predmetni program potpora bio izuzet od obveze prijave na temelju članka 44. stavka 1. Uredbe br. 651/2014.

61. U nastavku mog izlaganja bavit ću se stoga tim pitanjem koje se odnosi na Direktivu 2003/96 (odjeljak a) prije nego što odgovorim na pitanja koja se odnose na članak 44. stavke 1. do 3. (odjeljak b).

a) Članak 17. stavak 1. točka (a) Direktive 2003/96

62. Uvjeti navedeni u članku 44. stavku 1. Uredbe br. 651/2014 u pogledu Direktive 2003/96 odnose se konkretnije na članak 17. stavak 1. točku (a) Direktive 2003/96 kojim se pod određenim uvjetima predviđa da države članice mogu primjenjivati sniženje poreza na potrošnju energenata i električne energije za velike potrošače energije ( 23 ).

63. Članak 17. stavak 1. točka (a) u biti sadržava dva kriterija. S jedne strane, njime se utvrđuju poduzetnici koji se mogu koristiti smanjenjem poreza, odnosno „[p]oduzeća‑veliki potrošači energije”. Pojam „poduzeća‑veliki potrošači energije” konkretnije znači poslovnu jedinicu, kako je navedeno u članku 11. Direktive 2003/96, u kojoj nabava energenata i električne energije iznosi najmanje 3,0 % vrijednosti proizvodnje ili nacionalni energetski porez koji se naplaćuje iznosi najmanje 0,5 % dodane vrijednosti. Iz iste te odredbe proizlazi da u okviru te definicije države članice mogu primjenjivati i restriktivnija načela, uključujući definicije u vezi s granama.

64. S druge strane, navedenim se člankom 17. stavkom 1. točkom (a) predviđa da se najniže razine poreza predviđene direktivom, odnosno tablicom C. u njezinu Prilogu I., kojom se utvrđuju najniže razine oporezivanja koje se primjenjuju na goriva za ogrjev i električnu energiju, trebaju poštovati.

65. U ovom slučaju, austrijska vlada i Komisija smatraju da potpore predviđene predmetnim programom potpora jesu potpore u obliku smanjenja poreza za zaštitu okoliša u skladu s Direktivom 2003/96 te da se tim programom potpora ispunjavaju dva kriterija predviđena člankom 17. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2003/96. Dilly’s Wellnesshotel ne osporava taj element. Stoga ću se oslanjati na taj element koji mi se čini osnovan.

66. Konkretnije, kao što objašnjava austrijska vlada, najprije valja krenuti od načela prema kojem se predmetnim programom potpora predviđaju sniženja poreza na potrošnju energenata u smislu članka 17. stavka 1. te direktive, povratom dijela naplaćenih poreza. Taj je oblik smanjenja poreza predviđen člankom 6. točkom (c) navedene direktive ( 24 ).

67. Nadalje, što se tiče prvog kriterija predviđenog člankom 17. stavkom 1. točkom (a) iste direktive, u članku 1. stavku 1. EAVG‑a iz 2011. navodi se da poreze na energiju treba vratiti za kalendarsku godinu ako ukupno prelaze 0,5 % neto vrijednosti proizvodnje. Kao što ističe austrijska vlada, tim se uvjetom o neto vrijednosti proizvodnje osigurava da samo poduzetnici za koje se smatra da su „veliki potrošači energije” na temelju članka 17. stavka 1. točke (a), mogu biti korisnici predmetnog programa potpora ( 25 ).

68. K tomu, kao što ističe austrijska vlada, ograničavanje kruga korisnika predmetnog programa potpora koje se uvodi BBG‑om iz 2011. potpuno je u skladu s definicijom „poduzeća‑veliki potrošači energije” iz članka 17. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/96. Naime, austrijska je vlada, time što je ograničila krug korisnika na poduzetnike čija je glavna djelatnost proizvodnja materijalnih dobara, samo primijenila restriktivnije načelo koje se odnosi na granu industrije, u skladu s tekstom članka 17. stavka 1. točke (a), kojim se za države članice predviđa ta mogućnost. U istom smislu, ističem da je Sud presudio da se članku 17. stavku 1. Direktive 2003/96 ne protivi nacionalni propis koji određuje sniženja poreza na potrošnju električne energije za velike potrošače energije samo u proizvodnom sektoru ( 26 ).

69. Što se tiče drugog kriterija predviđenog člankom 17. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2003/96 koji se odnosi na najniže razine poreza, smatram da, kao što objašnjava austrijska vlada, predmetni program potpora ispunjava i taj kriterij.

70. Naime, iz članka 2. stavaka 1. i 2. EAVG‑a iz 2011. u biti proizlazi da se povrat poreza koji čini potporu izračunava kao razlika između ukupnog plaćenog iznosa poreza i najvećeg iznosa od sljedeća dva iznosa: iznosa koji odgovara 0,5 % neto vrijednosti proizvodnje ili iznosa koji je zbroj najniže razine poreza primjenjive na navedene izvore energije.

71. Tim se načinom izračuna potpore osigurava, s jedne strane, da su samo poduzetnici za koje se smatra da su „poduzeća‑veliki potrošači energije” u smislu članka 17. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/96 korisnici potpore i, s druge strane, da se potporom dodijeljenom korisnicima i dalje poštuje najniža razina poreza koja se zahtijeva u tablici C Priloga I. toj direktivi.

72. Zatim se postavlja pitanje je li u glavnom postupku također ispunjen uvjet predviđen člankom 44. stavkom 3. Uredbe br. 651/2014.

b) Članak 44. stavci 1. do 3. Uredbe br. 651/2014

73. U daljnjem ću tekstu najprije kratko obrazložiti članak 44. stavke 1. i 2. u pogledu čijeg tumačenja, prema mojem mišljenju, ne postoje ozbiljne dvojbe, a potom ću iznijeti tumačenje članka 44. stavka 3.

1) Tumačenje članka 44. stavka 1.Uredbe br. 651/2014

74. Na temelju članka 44. stavka 1. Uredbe br. 651/2014, uvjete predviđene u poglavlju 1. te uredbe treba ispuniti kako bi se program potpora izuzeo od obveze prijave. Članak 5. stavak 1., koji se nalazi u poglavlju I. Uredbe, određuje da se Uredba primjenjuje isključivo na transparentne potpore. Što se konkretnije tiče potpora u obliku poreznih pogodnosti, člankom 5. stavkom 2. točkom (d) navedene uredbe predviđa se da se te potpore smatraju transparentnima ako mjera predviđa gornju vrijednost koja osigurava da ne dođe do premašivanja primjenjivog praga.

75. Dilly’s Wellnesshotel tvrdi da se predmetnim programom potpora ne ispunjava taj uvjet predviđen člankom 5. stavkom 2. točkom (d) Uredbe br. 651/2014, pri čemu tvrdi da, ako program potpora ne sadržava gornju vrijednost, navedeni program potpora nije transparentan u smislu članka 5. stavka 2. točke (d) te uredbe.

76. Kao sud koji je uputio zahtjev i kao što tvrde austrijska vlada i Komisija, smatram da članak 5. stavak 2. točka (d) nije relevantan u ovom slučaju. Naime, u skladu s tekstom tog članka, navedena je gornja vrijednost relevantna samo ako je primjenjiv prag za prijavu. Međutim, što se tiče programa potpore u obliku smanjenja poreza za zaštitu okoliša u skladu s Direktivom 2003/96, ističem da nikakav prag za prijavu nije predviđen Uredbom br. 651/2014 ( 27 ).

2) Tumačenje članka 44. stavka 2. Uredbe br. 651/2014

77. U skladu s člankom 44. stavkom 2. Uredbe br. 651/2014, korisnike predmetnog programa potpora treba odabrati na temelju transparentnih i objektivnih kriterija.

78. U tom pogledu razumijem argument društva Dilly’s Wellnesshotel u smislu da se predmetnim programom potpora ne ispunjava taj uvjet jer se ničime ne može opravdati razlog iz kojeg se smanjenje poreza dodjeljuje samo poduzetnicima proizvođačima.

79. Najprije valja utvrditi da je pitanje odabira poduzetnika koji se mogu koristiti potporom prije svega uređeno člankom 17. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2003/96. Kao što je objašnjeno u točki 68. ovog mišljenja, ograničavanje kruga korisnika predmetnog programa potpora u potpunosti je u skladu s uvjetima predviđenim tim člankom.

80. Nadalje, prema mojem mišljenju, uvjete transparentnosti i objektivnosti predviđene člankom 44. stavkom 2. Uredbe br. 651/2014 valja shvatiti na način da se njima zahtijeva, s jedne strane, da krug korisnika kako ga utvrđuju države članice na temelju članka 17. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/96 bude jasno određen u nacionalnom zakonu te, s druge strane, da taj krug korisnika bude određen na način da se potpore dodjeljuju na isti način za sve sudionike u tržišnom natjecanju za koje se smatra da se nalaze u sličnom činjeničnom stanju, u skladu s uvodnom izjavom 64. Uredbe br. 651/2014.

81. U ovom slučaju, valja utvrditi da je predmetni program potpore u skladu s tim zahtjevima jer su, s jedne strane, korisnici predmetnog programa potpora njime jasno utvrđeni na temelju članka 2. stavka 1. EAVG‑a iz 2011. i, s druge strane, jer se potpore dodjeljuju na isti način za sve sudionike u tržišnom natjecanju za koje se smatra da se nalaze u sličnom činjeničnom stanju, odnosno za poduzetnike za koje je dokazano da im je glavna djelatnost proizvodnja materijalnih dobara.

3) Tumačenje članka 44. stavka 3.Uredbe br. 651/2014

82. U skladu s člankom 44. stavkom 3. Uredbe br. 651/2014 programi potpore u obliku smanjenja poreza trebaju se temeljiti na smanjenju primjenjive stope poreza za zaštitu okoliša ili plaćanju nepromjenjivog iznosa nadoknade ili na kombinaciji tih mehanizama.

83. Sud koji je uputio zahtjev u biti pita temelji li se predmetni program potpora na jednom od ta tri mehanizma, s obzirom na to da je smanjenje poreza predviđeno EAVG‑om iz 2011. utvrđeno konkretnom formulom za izračun.

84. U tom pogledu, najprije valja utvrditi kako konkretnije treba shvatiti uvjet predviđen člankom 44. stavkom 3. Uredbe br. 651/2014 te, potom, odgovara li program potpore tom uvjetu.

85. Što se tiče tog prvog pitanja, najprije ističem da taj uvjet, koji se uvodi Uredbom br. 651/2014 i koji se ne navodi u ranijoj Uredbi o skupnom izuzeću ( 28 ), prema mojem mišljenju još nije bio predmet ocjene Suda.

86. Nadalje, ističem da iz uvodne izjave 64. Uredbe br. 651/2014 proizlazi da, u pogledu programa potpore u obliku smanjenja poreza u skladu s Direktivom 2003/96, „[r]adi održavanja cjenovnih poticaja za poduzetnike, što je cilj poreza za zaštitu okoliša”, državama članicama trebalo bi osigurati mogućnost „izrade programa smanjenja poreza na temelju mehanizma isplate nepromjenjivog iznosa godišnje nadoknade (povrat poreza)”.

87. U posljednjem dijelu te uvodne izjave koji zapravo sadržava definiciju izraza „isplata nepromjenjivog iznosa godišnje nadoknade”, članak 44. stavak 3. shvaćam na način da se njime zahtijeva da se program potpora temelji na mehanizmu povrata poreza kojim se dodjeljuje nepromjenjiv godišnji iznos ili na mehanizmu smanjenja primjenjivih stopa oporezivanja, u slučaju kojeg potpora nema oblik povrata, nego se dodjeljuje na temelju primjene smanjenih stopa, ili na kombinaciji tih mehanizama. Kao što sam objasnio u točki 66. i bilješci 24. ovog mišljenja, te su dvije metode također predviđene člankom 6. točkama (b) i (c) Direktive 2003/96 za sniženje poreza.

88. Osim tih zahtjeva, člankom 44. stavkom 3. Uredbe br. 651/2014 prema mojem se mišljenju ne predviđaju pravila za provedbu tih mehanizama. Suprotno tomu, kao što sam objasnio u točkama 63. do 71. ovog mišljenja, člankom 17. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2003/96 predviđaju se takva pravila za sniženja poreza te su se ta pravila u ovom slučaju poštovala.

89. Takvo tumačenje članka 44. stavka 3. Uredbe br. 651/2014 čini mi se, uostalom, potpuno u skladu s općim ciljem Uredbe br. 651/2014. Naime, jedan od ciljeva te uredbe jest upravo dati veću važnost transparentnosti, praćenju i ispravnoj evaluaciji vrlo velikih programa s obzirom na njihov učinak na tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu ( 29 ).

90. U tom pogledu, članak 44. stavak 3. Uredbe br. 651/2014 shvaćam, kao i Komisija, na način da, ako se programi potpore temelje na jednom od tri mehanizma predviđena tim člankom, to znači da je iznos potpore dodijeljen transparentno.

91. U ovom slučaju, kao i Komisija te austrijska vlada, smatram da se predmetnim programom potpora ispunjava uvjet predviđen člankom 44. stavkom 3. Uredbe br. 651/2014.

92. Komisija smatra da se predmetni program potpora temelji na „smanjenju primjenjive stope poreza za zaštitu okoliša” u smislu članka 44. stavka 3. u skladu s osobito teleološkim tumačenjem tog članka.

93. Ja pak smatram da se predmetni program potpora temelji na „plaćanju nepromjenjivog iznosa nadoknade”, odnosno na mehanizmu povrata poreza kojim se dodjeljuje nepromjenjivi godišnji iznos. Konkretnije, predmetnim se programom potpora predviđa povrat plaćenog poreza na energiju, na zahtjev, za kalendarsku godinu. Na temelju tog plaćenog poreza, izračunom predmetnog programa potpora dodjeljuje se nepromjenjiva nadoknada na način da, kao što tvrdi austrijska vlada, taj izračun upravi za financije ne ostavlja nikakvu marginu prosudbe u pogledu iznosa koji treba vratiti.

94. Stoga valja odbiti argument koji je iznio Dilly’s Wellnesshotel, prema kojem pravila za predmetni program potpora ne odgovaraju uvjetu predviđenom u članku 44. stavku 3. Uredbe br. 651/2014 jer je povrat izračunan s pomoću konkretne formule za izračun na način da iznos koji treba vratiti ovisi o potrošnji energije predmetnog poduzetnika. Valja utvrditi da su svi programi potpora u obliku sniženja poreza dodijeljeni na temelju Direktive 2003/96 po svojoj prirodi izračunani na temelju konkretne potrošnje energije predmetnih poduzetnika ( 30 ).

95. Prema tome, predložit ću Sudu da na prethodno pitanje 3.a odgovori tako da članak 44. stavak 3. Uredbe br. 651/2014 treba tumačiti na način da se njime obuhvaća program potpora koji se temelji na mehanizmu povrata poreza za zaštitu okoliša i kojim se, s pomoću zakonite formule za izračun, izričito utvrđuje iznos povrata tog poreza, kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku.

V. Zaključak

96. Uzimajući u obzir prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na treće prethodno pitanje koje je postavio Verwaltungsgerichtshof (Visoki upravni sud, Austrija) odgovori na sljedeći način: a) Članak 44. stavak 3. Uredbe Komisije (EU) br. 651/2014 od 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora treba tumačiti na način da se njime obuhvaća program potpora koji se temelji na mehanizmu povrata poreza za zaštitu okoliša i kojim se, s pomoću zakonite formule za izračun, izričito utvrđuje iznos povrata tog poreza, kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku. b) Članak 58. stavak 1. Uredbe br. 651/2014 treba tumačiti na način da se navedenom uredbom odobrava izuzeće od obveze prijave pojedinačnih potpora u obliku smanjenja poreza za zaštitu okoliša u skladu s Direktivom Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije dodijeljenih prije 1. srpnja 2014., kao što su one koje su dodijeljene na temelju programa potpora o kojem je riječ u glavnom postupku za razdoblje od veljače 2011. do 30. lipnja 2014., pod uvjetom da te potpore ispunjavaju sve uvjete predviđene člankom 44. Uredbe br. 651/2014.

( 1 ) Izvorni jezik: francuski

( 2 ) Uredba Komisije od 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora (SL 2014., L 187, str. 1. i ispravci SL 2016., L 115., str. 50., SL 2016., L 292., str. 50.) Tom je uredbom stavljena izvan snage Uredba Komisije (EZ) br. 800/2008 od 6. kolovoza 2008. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka 87. i 88. Ugovora (SL 2008., L 214, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 159.).

( 3 ) Direktiva Vijeća od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (SL 2003., L 283, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.)

( 4 ) Sud koji je uputio zahtjev objašnjava da, iako je primjena BBG‑a iz 2011. prvotno bila predviđena za 1. siječnja 2011., naknadno je u presudi Verwaltungsgerichtshofa (Visoki upravni sud) i odlukom o izmjeni od 29. kolovoza 2013. bilo pojašnjeno da se BBG iz 2011. treba primjenjivati od 1. veljače 2011.

( 5 ) Dilly’s Wellnesshotel (C‑493/14, EU:C:2016:577)

( 6 ) Odluka Komisije o sustavu provedenom u Austriji kojim se predviđa povrat poreza na energiju za prirodni plin i električnu energiju za 2002. i 2003. (SL 2005., L 190, str. 13.).

( 7 ) Vidjeti presudu od 21. srpnja 2016., Dilly’s Wellnesshotel (C‑493/14, EU:C:2016:577, t. 39).

( 8 ) Vidjeti članak 4. stavak 7. EAVG‑a naveden u točki 14. ovog mišljenja.

( 9 ) Presuda od 8. studenoga 2001. (C‑143/99, EU:C:2001:598)

( 10 ) Presuda od 21. srpnja 2016. (C‑493/14, EU:C:2016:577)

( 11 ) Presuda od 8. studenoga 2001. (C‑143/99, EU:C:2001:598)

( 12 ) Vidjeti točku 27. ovog mišljenja.

( 13 ) Iako teoretski daje pravo svim poduzetnicima, Komisija je smatrala da povrat de facto ide u korist poduzetnicima čija je potrošnja energija veća u odnosu na neto vrijednost njihove proizvodnje (vidjeti točke 45. do 55. navedene odluke Komisije).

( 14 ) Vidjeti točku 28. ovog mišljenja.

( 15 ) Presuda od 21. srpnja 2016., (C‑493/14, EU:C:2016:577, t. 30. do 52.)

( 16 ) Vidjeti točku 29. ovog mišljenja.

( 17 ) Vidjeti točku 29. ovog mišljenja.

( 18 ) Ističem također da je Bundesfinanzgerichtom (Savezni financijski sud), u dvjema odlukama prethodno navedenim u točkama 21. i 25. ovog mišljenja, presudio da, s obzirom na to da je predmetni program potpora proveden protivno pravu Unije, valja smatrati da taj program potpora nikad nije stupio na snagu i odobriti društvu Dilly’s Wellnesshotel zatraženi povrat poreza na temelju prethodnog programa potpora.

( 19 ) Članak 59. Uredbe br. 651/2014

( 20 ) Članak 2. točka 14. definira „pojedinačnu potporu” u smislu Uredbe br. 651/2014 kao jednokratnu potporu i potporu dodijeljenu pojedinačnim korisnicima na temelju programa potpore.

( 21 ) Vidjeti točku 66. ovog mišljenja.

( 22 ) U pogledu članka 58. stavka 3. Uredbe br. 651/2014 na koji se poziva Dilly’s Wellnesshotel, ističem da se tom odredbom predviđa izuzeće od obveze prijave za sve pojedinačne potpore dodijeljene prije 1. siječnja 2015. na temelju Uredbe br. 800/2008, ranije Uredbe o općem skupnom izuzeću. Ta prijelazna odredba proizlazi iz članka 44. stavka 3. Uredbe br. 800/2008, prema kojem na kraju razdoblja važenja te uredbe svi programi potpora koji su izuzeti prema toj uredbi ostaju izuzeti tijekom prijelaznog razdoblja od šest mjeseci, odnosno do 31. prosinca 2014. Stoga, člankom 58. stavkom 3. Uredbe br. 651/2014 za razdoblje od 1. srpnja 2014. do 31. prosinca 2014. odobrava se izuzeće za potpore dodijeljene na temelju Uredbe br. 800/2008. Iako te potpore nisu izuzete na temelju Uredbe br. 651/2014, primjenjive od 1. srpnja 2014., njezinim se člankom 58. stavkom 3. ipak odobrava izuzeće sve do 31. prosinca 2014. U ovom slučaju, s obzirom na to da je Sud u presudi Dilly’s Wellnesshotel (C‑493/14, EU:C:2016:577) presudio da predmetni program potpora nije izuzet od obveze prijave na temelju Uredbe br. 800/2008, iz toga proizlazi da članak 58. stavak 3. Uredbe br. 651/2014 nije relevantan u ovom slučaju.

( 23 ) Ističem da se člankom 17. stavkom 1. točkom (b) i člankom 17. stavkom 3. Direktive 2003/96 također predviđa da države članice mogu primjenjivati sniženje poreza u drugim situacijama. One međutim nisu relevantne u ovom slučaju.

( 24 ) U tom se članku navodi da države članice mogu slobodno odobravati snižene razine oporezivanja propisane Direktivom povratom dijela naplaćenih poreza. K tomu, člankom 6. točkom (b) Direktive predviđa se da se oslobođenja mogu odobriti putem diferenciranih stopa.

( 25 ) Polazim od načela da pojam „neto vrijednosti proizvodnje”, predviđen člankom 1. stavkom 1. EAVG‑a iz 2011., treba shvaćati kao „dodanu vrijednost” u smislu članka 17. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/96.

( 26 ) Presuda od 18. siječnja 2017., IRCCS – Fondazione Santa Lucia (C‑189/15, EU:C:2017:17, t. 45. do 52.)

( 27 ) Suprotno tomu, člankom 4. te uredbe utvrđuju se pragovi za prijavu za nekoliko drugih oblika potpora, u slučajevima kojih je relevantan članak 5. stavak 2. točka (d), pod pretpostavkom da se te potpore dodjeljuju u obliku poreznih pogodnosti. Što se tiče predmetnog programa potpora, ističem da iznos potpore koji treba dodijeliti na temelju tog programa potpora ovisi o potrošnji energije predmetnog poduzetnika te da se Uredbom br. 651/2014 stoga ne ograničava taj iznos.

( 28 ) Potpore u obliku smanjenja poreza za zaštitu okoliša bile su uređene člankom 25. Uredbe br. 800/2008. Na temelju tog članka, programi potpora koji ispunjavaju uvjete iz Direktive 2003/96 izuzeti su od obveze prijave ako korisnici plaćaju najmanje minimalnu razinu poreza Zajednice određenu Direktivom 2003/96 i ako se smanjenja poreza dodjeljuju na najdulja razdoblja od deset godina.

( 29 ) Vidjeti osobito uvodne izjave 3. do 5. Uredbe br. 651/2014.

( 30 ) Vidjeti i bilješku 27. ovog mišljenja.