8

Okolnosti spora sažete su u točkama 1. do 37. pobijane presude kako slijedi: „1. [Tužitelj] trgovačko je društvo osnovano u skladu s norveškim pravom uvršteno na burzi u Oslu (Norveška) i New Yorku (Sjedinjene Američke Države), koje se bavi uzgojem i primarnom preradom lososa u Kanadi, Čileu, Škotskoj, na Farskim otocima, u Irskoj i Norveškoj, te uzgojem i primarnom preradom halibuta u Norveškoj. Tužitelj se također bavi djelatnošću sekundarne prerade u Belgiji, Čileu, Sjedinjenim Američkim Državama, Francuskoj, Irskoj, Japanu, Norveškoj, Nizozemskoj, Poljskoj i Češkoj Republici. A. Tužiteljevo stjecanje društva Morpol 2. Tužitelj je 14. prosinca 2012. sklopio ugovor o stjecanju dionica („Share Purchase Agreement”, u daljnjem tekstu: SPA) s društvima Friendmall Ltd. i Bazmonta Holding Ltd. koji se odnosio na prijenos dionica koje su ta društva imala u društvu Morpol ASA. 3. Društvo Morpol je norveški proizvođač i prerađivač lososa. [Ono] uzgaja losos i nudi široku lepezu proizvoda od lososa dodane vrijednosti. Bavi se uzgojem i primarnom preradom lososa u Škotskoj i Norveškoj. Također, bavi se djelatnošću sekundarne prerade u Poljskoj, Ujedinjenoj Kraljevini i Vijetnamu. Prije nego što ga je tužitelj stekao, društvo Morpol bilo je uvršteno na burzi u Oslu. 4. Friendmall i Bazmonta Holding bila su privatna društva s ograničenom odgovornošću osnovana i registrirana u Cipru. Oba društva kontrolirala je samo jedna osoba, odnosno osoba M., osnivač i bivši glavni izvršni direktor društva Morpol. 5. Zahvaljujući SPA‑u, tužitelj je stekao udio u društvu Morpol koji je dosezao oko 48,5 % Morpolova društvenog kapitala. To je stjecanje dovršeno (u daljnjem tekstu: stjecanje iz prosinca 2012.) 18. prosinca 2012. 6. Tužitelj je 17. prosinca 2012. putem burzovnog priopćenja najavio da će dati ponudu za preuzimanje preostalih dionica društva Morpol. Dana 15. siječnja 2013., u skladu s norveškim pravom vezanim uz trgovanje vrijednosnim papirima, tužitelj je podnio takvu obveznu ponudu za preuzimanje preostalih dionica društva Morpol, koje su predstavljale 51,5 % dionica tog društva. U skladu s odredbama norveškog zakona, stjecatelj koji stekne više od trećine dionica društva koje kotira na burzi dužan je podnijeti obveznu ponudu za preostale dionice tog društva. 7. Upravni odbor društva Morpol 23. siječnja 2013. imenovao je novog glavnog izvršnog direktora koji je zamijenio osobu M., s obzirom na to da je potonja u međuvremenu podnijela ostavku s učinkom od 1. ožujka 2013., zato što se na to obvezao, a što je bilo uneseno u SPA. 8. Nakon rješavanja i dovršetka ponude za preuzimanje dioničkog društva 12. ožujka 2013., tužitelj je bio vlasnik sveukupno 87,1 % dionica društva Morpol. Slijedom toga, zahvaljujući ponudi za preuzimanje, tužitelj je stekao dionice koje su predstavljale 38,6 % kapitala društva Morpol, uz dionice koje su predstavljale 48,5 % kapitala navedenog društva, koje je već stekao u prosincu 2012. 9. Stjecanje preostalih dionica društva Morpol bilo je dovršeno 12. studenoga 2013. Glavna skupština dioničara je 15. studenoga 2013. na izvanrednom zasjedanju odlučila zatražiti da dionice više ne kotiraju na burzi u Oslu, smanjiti broj članova upravnog odbora i ukinuti odbor za imenovanja. Društvo Morpol 28. studenoga 2013. više nije kotiralo na burzi u Oslu. B. Predprijavna faza 10. Tužitelj je 21. prosinca 2012. Europskoj komisiji poslao zahtjev za imenovanje tima zaduženog za postupanje s njegovim spisom u vezi sa stjecanjem isključive kontrole nad društvom Morpol. Tužitelj je u tom zahtjevu Komisiju obavijestio da je stjecanje iz prosinca 2012. dovršeno i da se on neće koristiti svojim glasačkim pravima do donošenja Komisijine odluke. 11. Komisija je zatražila održavanje telekonferencije s tužiteljem, te je ona održana 25. siječnja 2013. Tijekom telekonferencije Komisija je zatražila informacije o strukturi transakcije i pojašnjenja glede pitanja je li stjecanje iz prosinca 2012. već moglo tužitelju povjeriti kontrolu nad društvom Morpol. 12. Komisija je 12. veljače 2013. tužitelju poslala zahtjev za dostavljanje podataka u vezi s eventualnim stjecanjem de facto kontrole nad društvom Morpol kao posljedice stjecanja iz prosinca 2012. Također je zahtijevala da joj se dostavi dnevni red i zapisnik s glavnih skupština i sastanaka upravnog odbora društva Morpol za posljednje tri godine. Tužitelj je 19. veljače 2013. djelomično udovoljio tom zahtjevu, a u potpunosti mu udovoljio 25. veljače 2013. 13. Tužitelj je 5. ožujka 2013. podnio prvi nacrt obrasca za prijavu, kako je sadržan u Prilogu I. Uredbi Komisije (EZ) br. 802/2004 od 21. travnja 2004. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL 2004., L 133, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 95.) (u daljnjem tekstu: prvi nacrt obrasca CO). Prvi nacrt obrasca CO se u bitnome odnosio na globalno tržište koje obuhvaća uzgoj te primarnu i sekundarnu preradu lososa neovisno o njegovu podrijetlu. 14. Komisija je 14. ožujka 2013. tužitelju poslala zahtjev za dostavljanje dodatnih podataka o prvom nacrtu obrasca CO. Tužitelj je 16. travnja 2013. udovoljio tom zahtjevu. Komisija je smatrala da je taj odgovor nepotpun te je poslala druge zahtjeve za dostavljanje podataka 3. svibnja, 14. lipnja i 10. srpnja 2013. Tužitelj je tim zahtjevima udovoljio 6. lipnja, 3. srpnja i 26. srpnja 2013. C. Prijava i odluka o odobravanju koncentracije pod uvjetom poštovanja određenih obveza 15. Transakcija je službeno prijavljena Komisiji 9. kolovoza 2013. 16. Tijekom sastanka o dosadašnjem tijeku postupka koji se održao 3. rujna 2013. Komisija je tužitelja i društvo Morpol obavijestila da, kad je riječ o potencijalnom tržištu škotskog lososa, ozbiljno sumnja u spojivost transakcije s unutarnjim tržištem. 17. Kako bi otklonio ozbiljne sumnje koje je Komisija izrazila, tužitelj je 9. rujna 2013. predložio da će preuzeti obveze u skladu s člankom 6. stavkom 2. [Uredbe br. 139/2004]. Komisija je provela ispitivanje tržišta u pogledu preuzimanja tih početnih obveza. Nakon određenih izmjena, 25. rujna 2013. predstavljen je niz konačno preuzetih obveza. Tužitelj se obvezao prenijeti oko tri četvrtine uzgajivačkog kapaciteta škotskog lososa koji se među strankama koncentracije preklapao, otklanjajući tako ozbiljne sumnje koje je Komisija izrazila. 18. Komisija je 30. rujna 2013. donijela odluku C(2013) 6449 (predmet COMP/M.6850 – Marine Harvest/Morpol) (u daljnjem tekstu: odluka o odobravanju) u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (b) i stavkom 2. Uredbe br. 139/2004, kojom se koncentracija odobrava pod uvjetom da se u cijelosti poštuju predložene obveze. 19. U odluci o odobravanju Komisija je utvrdila da je stjecanje iz prosinca 2012. tužitelju već dodijelilo de facto isključivu kontrolu nad društvom Morpol. Navela je da se ne može isključiti da je došlo do povrede obveze [mirovanja] predviđene člankom 7. stavkom 1. Uredbe br. 139/2004 i obveze prijave, predviđene člankom 4. stavkom 1. navedene uredbe. Također je istaknula da u okviru odvojenog postupka može ispitati treba li izreći sankciju na temelju članka 14. stavka 2. Uredbe br. 139/2004. D. [Sporna odluka] i postupak koji je doveo do njezina donošenja 20. Dopisom od 30. siječnja 2014. Komisija je tužitelja obavijestila da je u tijeku istraga koja se odnosi na eventualne povrede članka 7. stavka 1. i članka 4. stavka 1. Uredbe br. 139/2004. 21. Komisija je 31. ožujka 2014. tužitelju uputila obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku u skladu s člankom 18. Uredbe br. 139/2004 (u daljnjem tekstu: obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku). U navedenoj obavijesti, Komisija je došla do preliminarnog zaključka u skladu s kojim je tužitelj namjerno ili barem nepažnjom povrijedio članak 4. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Uredbe br. 139/2004. 22. Tužitelj je 30. travnja 2014. podnio svoje očitovanje na obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku. On je 6. svibnja 2014. tijekom saslušanja iznio argumente iz svojeg očitovanja. Sastanak savjetodavnog odbora u području koncentracija između poduzetnika održao se 7. srpnja 2014. 23. Komisija je 23. srpnja 2014. donijela [spornu odluku]. 24. Prva tri članka izreke [sporne odluke] glase kako slijedi: „Članak 1. Time što je proveo koncentraciju od značaja za cijelu Zajednicu u razdoblju od 18. prosinca 2012. do 30. rujna 2013., prije nego što je ona prijavljena i proglašena spojivom s unutarnjim tržištem, [tužitelj] je povrijedio članak 4. stavak 1. i članak 7. stavak 1. [Uredbe br. 139/2004]. Članak 2. [Tužitelju] se izriče novčana kazna od 10000000 eura zbog povrede članka 4. stavka 1. [Uredbe br. 139/2004] navedene u članku 1. Članak 3. [Tužitelju] se izriče novčana kazna od 10000000 eura zbog povrede članka 7. stavka 1. [Uredbe br. 139/2004] navedene u članku 1.” 25. U [spornoj odluci] Komisija je najprije smatrala da je tužitelj stekao de facto isključivu kontrolu nad društvom Morpol nakon što je dovršeno stjecanje iz prosinca 2012. jer je tužitelj bio gotovo siguran da će imati većinu na glavnim skupštinama s obzirom na veličinu svojeg udjela u kapitalu društva (48,5 %) i na to koliki je bio postotak prisutnosti ostalih dioničara na glavnim skupštinama tijekom prethodnih godina. 26. Komisija je nadalje smatrala da se na stjecanje iz prosinca 2012. ne može primijeniti izuzeće predviđeno člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 139/2004. U tom pogledu ona je istaknula da se članak 7. stavak 2. Uredbe br. 139/2004 primjenjuje samo na ponude za preuzimanje dioničkog društva ili na niz transakcija vrijednosnim papirima kojima se „[od] više prodavatelja” stječe kontrola u smislu članka 3. Uredbe br. 139/2004. Komisija smatra da je u ovom slučaju kontrolni udio stečen od samo jednog prodavatelja, to jest osobe M., posredstvom Friendmalla i Bazmonta Holdinga, zahvaljujući stjecanju iz prosinca 2012. 27. Komisija smatra da svrha članka 7. stavka 2. Uredbe br. 139/2004 nije ta da se on primijeni na situacije u kojima se veliki blok dionica stječe od samo jednog prodavatelja i u kojima je jednostavno utvrditi, na temelju glasova danih na prijašnjim redovnim i izvanrednim glavnim skupštinama, da će taj blok dionica dodijeliti de facto isključivu kontrolu nad ciljnim društvom. 28. Usto, Komisija je istaknula da stjecanje iz prosinca 2012., koje je dovršeno 18. prosinca 2012., nije bilo dio provedbe ponude za preuzimanje dioničkog društva, koja je provedena između 15. siječnja i 26. veljače 2013. Ona je smatrala da činjenica da je stjecanje iz prosinca 2012. moglo dovesti do tužiteljeve obveze da podnese ponudu za preuzimanje preostalih dionica društva Morpol irelevantna s obzirom na to da je de facto kontrola već bila stečena posredstvom samo jednog prodavatelja. 29. Nadalje, Komisija je smatrala da se tužiteljeva upućivanja na pravne izvore u skladu s kojima bi se „nekoliko jedinstvenih faza” smatralo kao samo jedna koncentracija kada su oni de jure ili de facto uvjetno povezani čine neprimjerenima. Istaknula je da je tužitelj samo jednom kupnjom od 48,5 % Morpolovih dionica stekao kontrolu nad potonjim društvom, a ne posredstvom više djelomičnih transakcija koje su se odnosile na dijelove imovine koji su u konačnici predstavljali samo jedan gospodarski subjekt. 30. Komisija je istaknula da u skladu s člankom 14. stavkom 3. Uredbe br. 139/2004 pri određivanju iznosa novčane kazne u obzir treba uzeti vrstu, težinu i trajanje povrede. 31. Smatrala je da svaka povreda članka 4. stavka 1. i članka 7. stavka 1. Uredbe br. 139/2004 po svojoj naravi predstavlja ozbiljnu povredu. 32. Prilikom ocjenjivanja težine povrede Komisija je u obzir uzela činjenicu da je, kako to ona smatra, povreda koju je tužitelj počinio počinjena nepažnjom, da predmetna koncentracija potiče ozbiljne sumnje kad je riječ o njezinoj spojivosti s unutarnjim tržištem i činjenicu da su postojali prijašnji predmeti vezani uz postupovne povrede koji su se ticali tužitelja i drugih trgovačkih društava. 33. Kad je riječ o trajanju povrede, Komisija je istaknula da je povreda članka 4. stavka 1. Uredbe br. 139/2004 bila povreda stanja i da je ona u ovom slučaju počinjena 18. prosinca 2012., to jest na datum provedbe koncentracije. Usto, smatrala je da je povreda članka 7. stavka 1. Uredbe br. 139/2004 bila trajna povreda i da je ona u ovom slučaju trajala od 18. prosinca 2012. do 30. rujna 2013., to jest od datuma provedbe stjecanja iz prosinca 2012. do datuma njegova odobravanja. Komisija smatra da je trajanje od devet mjeseci i dvanaest dana bilo posebno dugo. 34. Komisija je činjenicu da se tužitelj nije koristio svim glasačkim pravima u društvu Morpol i da je tijekom postupka kontrole koncentracije s tim društvom nastavio postupati kao sa subjektom koji je odvojen od tužitelja smatrala olakotnom okolnošću. 35. Također, ona je činjenicu da je tužitelj podnio zahtjev za imenovanje tima nekoliko dana nakon dovršetka stjecanja iz prosinca 2012. smatrala olakotnom okolnošću. 36. S druge strane, Komisija nije našla da postoje otegotne okolnosti. 37. Komisija je smatrala da je u slučaju poduzetnika tužiteljeve veličine iznos sankcije trebao biti visok kako bi imao odvraćajući učinak. To je posebno bio slučaj jer je predmetna koncentracija potaknula ozbiljne sumnje kad je riječ o njezinoj spojivosti s unutarnjim tržištem.”