Predmet C‑668/15

Jyske Finans A/S

protiv

Ligebehandlingsnævnet

(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vestre Landsret)

„Zahtjev za prethodnu odluku – Jednako postupanje prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo – Direktiva 2000/43/EZ – Članak 2. stavak 2. točke (a) i (b) – Kreditna institucija koja zahtijeva dodatan dokaz o identitetu, u obliku preslike putovnice ili boravišne dozvole, od osoba koje traže zajam za kupnju automobila, a koje su se identificirale svojom vozačkom dozvolom u kojoj je navedena zemlja rođenja koja nije država članica Europske unije odnosno Europskog udruženja slobodne trgovine”

Sažetak – Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. travnja 2017.

Pravo Europske unije – Načela – Jednako postupanje – Jednako postupanje prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo – Direktiva 2000/43 – Praksa kreditne institucije koja stranci koja je podnijela vozačku dozvolu u kojoj je navedena zemlja rođenja koja nije država članica Europske unije odnosno Europskog udruženja slobodne trgovine nameće zahtjev dodatne identifikacije – Dopuštenost

(Direktiva Vijeća 2000/43, čl. 2. st. 2. t. (a) i (b))

Članak 2. stavak 2. točke (a) i (b) Direktive Vijeća 2000/43/EZ od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo treba tumačiti na način da mu se ne protivi praksa kreditne institucije kojom se stranci, u čijoj se vozačkoj dozvoli navodi zemlja rođenja koja nije država članica Europske unije ili država članica Europskog udruženja slobodne trgovine, nameće zahtjev dodatne identifikacije podnošenjem preslike njezine putovnice ili boravišne dozvole.

U tom pogledu valja navesti da pojam „etničkog podrijetla” proizlazi iz ideje da se društvene skupine identificiraju osobito zajednicom nacionalnosti, religije, jezika, kulturalnog i tradicijskog podrijetla i životne sredine (presuda od 16. srpnja 2015., ČEZ Razpredelenie Blgarija, C‑83/14, EU:C:2015:480, t. 46.). Iako se zemlja rođenja osobe ne nalazi na tom popisu kriterija, valja navesti da s obzirom na to da se uz taj popis navodi izraz „osobito”, elementi koji su navedeni nisu taksativni pa nije isključeno da se taj kriterij može nalaziti na tom popisu. Međutim, čak i da se nalazi, valja navesti da bi to bio samo jedan od specifičnih elemenata koji omogućuje donošenje zaključka o pripadnosti osobe određenoj etničkoj skupini, ali u tom pogledu on nipošto nije odlučujući. Naime, etničko podrijetlo ne može se utvrditi na osnovi samo jednog kriterija, nego, naprotiv, mora se temeljiti na skupu elemenata od kojih su neki objektivne, a drugi subjektivne naravi. Osim toga, nesporno je da zemlja rođenja ne može općenito i apsolutno zamijeniti skup kriterija na koje se podsjeća u točki 17. ove presude. Posljedično, zemlja rođenja ne može sama po sebi biti temelj za opću predmnjevu pripadnosti određenoj etničkoj skupini kojom se utvrđuje postojanje izravne i neraskidive veze između tih dvaju pojmova. Štoviše, ne može se predmnijevati da u svakoj suverenoj državi postoji samo jedno etničko podrijetlo. Dakle, pod pretpostavkom da se zahtjev dodatne identifikacije o kojem je riječ u glavnom postupku može kvalificirati kao „nepovoljno postupanje”, ne može se smatrati da se on izravno temelji na etničkom podrijetlu.

Kao drugo, kad je riječ o odgovoru na pitanje predstavlja li takva praksa neizravnu diskriminaciju na temelju etničkog podrijetla, valja s obzirom na članak 2. stavak 2. točku (b) Direktive 2000/43 ocijeniti dovodi li ta praksa osobe određenog rasnog ili etničkog podrijetla u posebno nepovoljan položaj u usporedbi s drugim osobama. Kao što je to naveo nezavisni odvjetnik u točki 64. svojeg mišljenja, postojanje nepovoljnog postupanja ne može se utvrditi na opći i apstraktan način, već na određen i konkretan način u odnosu na povoljnije postupanje o kojem je riječ. Iz toga slijedi da se ne može prihvatiti argument prema kojem bi uporaba neutralnog kriterija o kojem je riječ u glavnom postupku, koji se odnosi na zemlju rođenja, vjerojatnije utjecala, općenito govoreći, na osobe „određenog etničkog podrijetla” u usporedbi „s drugim osobama”. Isto vrijedi što se tiče argumenta prema kojem uporaba tog kriterija stavlja u nepovoljniji položaj osobe čije je etničko podrijetlo iz zemlje koja nije država članica Unije ili država članica EFTA‑e. Usto, valja uputiti na točke 18. do 21. ove presude iz kojih proizlazi da se etničko podrijetlo ne može općenito predmnijevati isključivo na temelju utvrđenja zemlje rođenja.

(t. 17.‑21., 23., 26., 32.‑34., 37. i izreka)