10

Članak 43. TUSMAR‑a, naslovljen „Vladajući položaji u [IKS‑u]”, predviđa: „1. Subjekti aktivni u [IKS‑u] dužni su obavijestiti [AGCOM] o sporazumima i koncentracijama kako bi on mogao provjeriti poštuju li se načela utvrđena u stavcima 7., 8., 9., 10., 11. i […], u skladu s postupcima predviđenima u ad hoc propisima koje je on sam donio. […] 5. Prilagođavajući se razvoju tržišnih značajki, [AGCOM] poduzima potrebne mjere kako bi uklonio položaje iz stavaka 7., 8., 9., 10., 11. […] ili bilo koje druge položaje koji su štetni za pluralizam ili sprečavaju njegovo stvaranje. […] 7. Prilikom cjelovite provedbe nacionalnog plana dodjele radijskih i televizijskih frekvencija u digitalnom formatu, isti pružatelj sadržaja ne može, čak ni preko društava za koja se može smatrati da ih kontrolira ili koja su s njim povezana, u smislu stavaka 13., 14. i 15., biti nositelj odobrenja na temelju kojih može emitirati više od 20 % svih televizijskih programa ili više od 20 % radijskih programa koji se putem zemaljske frekvencije mogu emitirati na nacionalnoj razini na mrežama predviđenima tom razinom. 8. Do potpune provedbe nacionalnog plana dodjele televizijskih frekvencija u digitalnom načinu, ograničenje za ukupan broj programa po subjektu iznosi 20 % i izračunava se u odnosu na ukupan broj televizijskih programa koji, uključujući u smislu članka 23. stavka 1. Leggea n. 112 – Norme di principio in materia di assetto del sistema radiotelevisivo e della RAI‑Radiotelevisione italiana SpA, nonché delega al Governo per l’emanazione del testo unico della radiotelevisione (Zakon br. 112 o načelima koja se odnose na strukturu radijskog i televizijskog sustava i RAI‑Radiotelevisione italiana SpA, kojim se ovlašćuje vladu da objavi pročišćeni tekst o radijskom i televizijskom sustavu) od 3. svibnja 2004. (Redovni dodatak GURI‑ju br. 104 od 5. svibnja 2004.), imaju licencu ili se emitiraju na nacionalnoj razini putem zemaljske mreže, u analognom ili digitalnom formatu. Televizijski programi koji se emitiraju u digitalnom formatu mogu poslužiti kao osnova za izračun ako pokrivaju 50 % stanovništva. Kako bi se izračunalo poštuje li se ograničenje od 20 %, ne uzimaju se u obzir programi koji predstavljaju ponovno emitiranje uz simultani prijevod programa emitiranih u analognom formatu. Ovaj kriterij za izračun primjenjuje se samo na subjekte koji u digitalnom formatu emitiraju programe koji pokrivaju 50 % nacionalnog stanovništva. 9. Iako se zabrana uspostavljanja vladajućeg položaja na pojedinačnim tržištima od kojih se sastoji [IKS] i dalje primjenjuje, subjekti koji su dužni upisati se u registar telekomunikacijskih operatora koji je uveden u skladu s člankom 1. stavkom 6. [točkom] (a) [podtočkom] 5. leggea n. 249 – Istituzione dell’Autorità per le garanzie nelle comunicazioni e norme sui sistemi delle telecomunicazioni e radiotelevisivo (Zakon br. 249 o uspostavi Regulatornog tijela za komunikacije i pravilima koja se odnose na sustave telekomunikacija i radiotelevizije) od 31. srpnja 1997. (Redovni dodatak GURI‑ju br. 177 od 31. srpnja 1997.) ne smiju ni izravno ni neizravno posredovanjem drugih subjekata koje kontroliraju ili su s njima povezani, u smislu stavaka 14. i 15., ostvarivati prihode koji premašuju 20 % ukupnih prihoda [u IKS‑u]. 10. Prihodi iz stavka 9. su prihodi od financiranja javne radijske i televizijske usluge, nakon odbitka pristojbi koje se uplaćuju u proračun, od nacionalnog i lokalnog oglašavanja, uključujući izravno, od televizijske prodaje, pokroviteljstva, djelatnosti distribucije proizvoda na prodajnim mjestima, uz iznimku popusta na cijene, od trajnih ugovora sklopljenih s javnim subjektima i javnih natječaja izravno dodijeljenih tijelima koja obavljaju djelatnosti navedene u članku 2. stavku 1. [točki] (s), od naplatnih televizijskih ponuda, od prodaje dnevnih i periodičnih tiskovina, uključujući tiskane i fonografske proizvode koji se prodaju u prilogu, kao i od nacionalnih novinskih agencija, elektroničkih publikacija i imenika, uključujući one internetske, od reklama na internetu i drugim platformama, uključujući izravne oblike kao i podatke prikupljene putem pretraživača, društvenih platformi i platformi za dijeljenje, te od korištenja kinematografskih djela u različitim oblicima kojima javnost ima pristup. 11. Društva čiji su prihodi u sektoru elektroničkih komunikacija, definiranom člankom 18. Decreta legislativo n. 259 – Codice delle comunicazioni elettroniche (Zakonodavna uredba br. 259 – Zakonik o elektroničkim komunikacijama) od 1. kolovoza 2003. (Redovni dodatak GURI‑ju br. 214 od 15. rujna 2003.), uključujući one ostvarene posredovanjem kontroliranih ili povezanih društava, veći od 40 % ukupnih prihoda u tom sektoru ne smiju u [IKS‑u] ostvariti više od 10 % prihoda ostvarenih u tom sustavu. […] 13. Kako bi se utvrdili vladajući položaji koji su ovim pročišćenim tekstom zabranjeni u [IKS‑u], uzimaju se u obzir i udjeli u kapitalu koji su stečeni ili ih se, u svakom slučaju, drži posredstvom kontroliranih društava, čak i neizravno, te fiducijarnih društava ili putem posrednika. Stečenima se smatraju udjeli čije vlasništvo prelazi s jednog subjekta na drugi subjekt, osobito nakon postupaka spajanja, podjele, ustupanja, prijenosa trgovačkih društava ili drugih transakcija koje ih zanimaju ili pak u vezi s tim transakcijama. Ako između različitih dioničara, bez obzira na oblik u kojem su sklopljeni, postoje sporazumi koji se tiču zajedničkog ostvarivanja glasačkih prava ili, u svakom slučaju, upravljanja predmetnim društvom i koji se razlikuju od njihova jednostavnog uzajamnog savjetovanja, smatra se da svaki od njih ima sve dionice ili udjele koje drže ili nadziru dionici. 14. Za potrebe ovog pročišćenog teksta, postoji kontrola, osobito u pogledu subjekata koji nisu društva, u slučajevima predviđenima člankom 2359. prvim i drugim stavkom Codicea civile (Građanski zakonik). 15. Smatra se da kontrola postoji u obliku izvršavanja prevladavajućeg utjecaja, osim ako se ne dokaže suprotno, u jednoj od sljedećih situacija: (a) ako postoji subjekt koji, sam ili u dogovoru s drugim dioničarima, ima mogućnost ostvariti većinu glasačkih prava na glavnoj skupštini ili imenovati ili opozvati većinu članova uprave; (b) ako među članovima postoji veza financijske, organizacijske ili gospodarske prirode koja može imati jedan od sljedećih učinaka: 1. prijenos dobiti i gubitaka; 2. usklađivanje upravljanja društvom s upravljanjem drugim društvima, kako bi se ostvario zajednički cilj; 3. dodjelu ovlasti koje premašuju one svojstvene dionicama ili udjelima; 4. dodjelu ovlasti, kad je riječ o izboru članova uprave i rukovoditelja društva, subjektima koji nisu oni koji su zakonito utemeljeni na vlasničkoj strukturi; (c) ako u odnosu na zajedničku upravu postoji odnos podređenosti, koji, među ostalim, može proizlaziti iz značajki sastava upravnih tijela ili drugih značajnih i kvalitativnih elemenata. […]”