Usto, eventualni poremećaji koje takva mjera izaziva u skladu su s ocjenom sporne mjere kao državne potpore, koja je po definiciji mjera koja narušava ili prijeti narušavanjem tržišnog natjecanja pogodovanjem određenih poduzetnika ili određenih proizvoda, a posebno su u skladu s primjenom članka 11. stavka 4. Direktive 2003/54 koji državama članicama omogućuje pogodovanje postrojenja za proizvodnju električne energije iz domaćih izvora na štetu postrojenja koja koriste druge izvore energije. Stoga se takvu mjeru može smatrati pretjeranom samo ako bi promjena tržišnog natjecanja bila znatno i očito neproporcionalna u usporedbi s postavljenim ciljem. Kako bi se moglo utvrditi da postoji takva promjena, treba utvrditi da mjera prijeti održivosti drugih sektora proizvodnje električne energije i to toliko da ugrožava sigurnost opskrbe strujom u dotičnoj državi članici.

Kada Komisija vodi postupak u području državnih potpora, ona je u skladu s općom strukturom Ugovora dužna poštovati povezanost između odredaba koje uređuju državne potpore i posebnih odredaba koje se ne odnose na državne potpore i tako ocijeniti spojivost konkretne potpore s tim posebnim odredbama.

Međutim, Komisija je dužna ispuniti takvu obvezu isključivo u pogledu uvjeta potpore koji su u tolikoj mjeri neodvojivo povezani s predmetom potpore da bi ih bilo nemoguće odvojeno ocijeniti.

Stoga će, ako su uvjeti konkretne potpore neodvojivo povezani s predmetom potpore, Komisija ocijeniti usklađenost potpore s drugim odredbama pored odredaba o državnim potporama u postupku koji je propisan člankom 108. UFEU‑a i ta ocjena može dovesti do toga da se konkretna potpora utvrdi nespojivom s unutarnjim tržištem.

Nasuprot tomu, prilikom ocjenjivanja mjere potpore kojoj postavljeni cilj nema veze s okolišem Komisija pri ispitivanju potpore i uvjeta koji su s njom neodvojivo povezani nije dužna uzeti u obzir propise o okolišu. Naime, premda se za potporu u korist zaštite okoliša u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) ili (c) UFEU‑a može utvrditi da je spojiva s unutarnjim tržištem, potpora koja ima pogubne učinke na okoliš nije već samo na temelju te činjenice štetna za uspostavu unutarnjeg tržišta. Zaštita okoliša u pravom smislu riječi, iako se mora uključiti u definiciju i provedbu politika Unije, a posebno onih kojima je svrha uspostaviti unutarnje tržište, nije jedna od sastavnica tog unutarnjeg tržišta koje se definira kao prostor bez unutarnjih granica u kojemu se jamči slobodno kretanje robe, osoba, usluga i kapitala (članak 26. stavak 2. UFEU‑a). Druga pravila koja se ne odnose na državne potpore, a poštovanje kojih treba provjeriti ograničena su na ona pravila koja mogu imati negativan utjecaj na unutarnje tržište.

U tom smislu, ako se za potporu kojoj je svrha jamčiti sigurnost opskrbe strujom utvrdi da je nespojiva s unutarnjim tržištem, zbog povrede odredbi prava Unije iz područja okoliša, čak i u slučaju da je u skladu s pretpostavkama za primjenu članka 106. stavka 2. UFEU‑a, to bi dovelo do ograničenja diskrecijskog prostora koji nacionalna tijela vlasti imaju na raspolaganju u pogledu uspostave usluga od općeg gospodarskog interesa, a isto tako i do odgovarajućeg proširenja ovlasti Komisije u obavljanju nadležnosti koje su joj povjerene člancima 106., 107. i 108. UFEU‑a. Međutim, nadležnosti koje Komisija s tim u svezi obavlja kao i posebni postupak ispitivanja spojivosti potpora ne mogu stupiti na mjesto povredbenog postupka pomoću kojeg Komisija provjerava poštuju li države članice sve odredbe prava Unije.

(t. 181., 182., 184., 189., 190.)