ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
9

U skladu s člankom 2. stavkom 7. točkama (a) do (c) Osnovne uredbe, koji u biti odgovara članku 2. stavku 7. točkama (a) do (c) Uredbe 2016/1036: „a) U slučaju uvoza iz zemalja bez tržišnoga gospodarstva […] uobičajena vrijednost određuje se na temelju cijene ili izračunane vrijednosti u nekoj trećoj zemlji tržišnoga gospodarstva, odnosno cijene iz takve treće zemlje u druge zemlje, uključujući Zajednicu, odnosno ako to nije moguće, na nekoj drugoj razumnoj osnovi, uključujući stvarno plaćenu ili naplativu cijenu u Zajednici za istovjetan proizvod, odgovarajuće prilagođenu, ako je potrebno, kako bi uključivala razumnu profitnu maržu. Odgovarajuća treća zemlja tržišnoga gospodarstva odabire se na razuman način, pri čemu se u obzir uzimaju svi pouzdani podaci dostupni u trenutku odabira. Vodi se računa i o rokovima; ako je moguće, koristi se treća zemlja tržišnoga gospodarstva nad kojom se provodi isti ispitni postupak. […] (b) U antidampinškim ispitnim postupcima uvoza iz Narodne Republike Kine, Vijetnama i Kazahstana i neke druge zemlje bez tržišnoga gospodarstva, a koja je članica WTO‑a na dan pokretanja ispitnog postupka, uobičajena vrijednost određuje se u skladu sa stavcima 1. do 6., ako se utvrdi, na temelju valjano potkrijepljenih zahtjeva jednog ili više proizvođača nad kojim se provodi ispitni postupak i u skladu s kriterijima i postupcima utvrđenim u podstavku (c), da za tog proizvođača, odnosno za te proizvođače, u odnosu na proizvodnju i prodaju dotičnog istovjetnog proizvoda prevladavaju uvjeti tržišnoga gospodarstva. Ako to nije slučaj, primjenjuju se pravila utvrđena u podstavku (a). (c) Zahtjev iz podstavka (b) mora […] sadržavati dostatne dokaze da proizvođač posluje u uvjetima tržišnoga gospodarstva, to jest ako: […] – poduzeća imaju jedinstven i transparentan sustav osnovnih računovodstvenih podataka koje revidiraju nezavisni revizori u skladu s međunarodnim računovodstvenim standardima, a koji se koristi za sve potrebe, – troškovi proizvodnje i financijska situacija poduzeća nisu pod utjecajem značajnih poremećaja iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva, posebno u odnosu na amortizaciju imovine, ostale otpise, trgovinu razmjene i plaćanja kompenzacijom dugovanja, […]”
27

Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, možda ne bi bilo moguće poštovati te obveze ako bi zakoniti boravak maloljetnog djeteta bračnog druga španjolskog državljanina, kada su državljani trećih zemalja, ovisio o gospodarskim kriterijima. Odbijanje dodjele prava boravka osobi XU prisililo bi njezina očuha na to da zajedno sa svojom suprugom napusti područje Unije jer bi to bio jedini način poštovanja obveze zajedničkog života bračnih drugova, predviđene nacionalnim pravom. Kako bi se došlo do tog zaključka, nije nužno postojanje mogućnosti da se sudskim putem prisili bračne drugove na zajednički život.
18

U tim je okolnostima Tribunal Supremo (Vrhovni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje: „Protivi li se članku 6. stavku 1. Direktive 93/13/EEZ primjena postupovnih načela dispozitivnosti, ,podudarnosti' i zabrane reformatio in peius koja onemogućuju da sud - koji odlučuje o žalbi bankovne institucije protiv presude kojom je vremenski ograničen povrat iznosa što ih je potrošač neosnovano platio na temelju ,ugovorne odredbe o najnižoj kamatnoj stopi’ koja je proglašena ništavom - naloži povrat svih navedenih iznosa i time pogorša položaj žalitelja, i to zato što se potrošač nije žalio na to ograničenje?”
32

Osim toga, sud koji je uputio zahtjev pita se od kojeg trenutka postupka hipotekarne ovrhe treba smatrati da se više ne može ispitivati nepoštenost ugovornih odredbi, bilo po službenoj dužnosti bilo na zahtjev ovršenika. Konkretnije, postavlja se pitanje je li taj postupak okončan kada je hipotekarno jamstvo ostvareno, založena nekretnina prodana i vlasnička su prava na toj nekretnini prenesena ili, naprotiv, navedeni postupak nije okončan nakon prijenosa vlasništva i ispitivanje nepoštenosti ugovornih odredbi ostaje moguće sve do trenutka dok se ovršenika ne deložira, što bi moglo dovesti do poništenja postupka hipotekarne ovrhe ili utjecati na uvjete u kojima je došlo do dosude nekretnine.
59

Međutim, vjerojatno je da dužnik koji nije izvršio plaćanje ne raspolaže financijskim sredstvima potrebnima za osiguranje potrebnog jamstva (presuda od 26. lipnja 2019., Addiko Bank, C‑407/18, EU:C:2019:537, t. 60.). To je tim više slučaj kada, kao što je to nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 58. svojeg mišljenja, vrijednost predmeta podnesenih tužbi znatno prelazi ukupnu vrijednost ugovora, kao što se to čini da je slučaj u ovom predmetu.
8

Od 2. travnja 2007. Sony NEC Optiarc pregovarao je sa društvom kćeri čiji je stopostotni vlasnik, Sonyjem Optiarc America (bivši Sony NEC Optiarc America Inc.), drugim tužiteljem, i dobio ugovore po provođenju nadmetanja te je preuzeo narudžbe za pogone, barem one društva Dell Inc. Sony NEC Optiarc i Sony NEC Optiarc America u spornoj se odluci zajedno navode pod nazivom „Sony Optiarc”. S druge strane, „Sony/Optiarc” u spornoj odluci označava dvojac koji čine Sony Corporation i Sony Optiarc, društva koja su zajedno davala usmene izjave i odgovarala na zahtjeve Komisije za dostavu informacija. Nakon 1. rujna 2007., Sony NEC Optiarc nastavio je sudjelovati u postupcima nadmetanja koje je organiziralo društvo Dell. Njega je angažirao zaposlenik društva Sony Electronics (Singapore) Pte. Ltd, djelujući u ime i po napucima društva Sony Optiarc.
U ovom slučaju Sud je prihvatio obrazloženje Općeg suda izneseno u točkama 128. do 147., 150. do 162., 166. do 174., 177. do 187., 190. do 199., 202. do 207. i 210. do 222. pobijane presude. Stoga, zbog razloga izloženih u tim točkama, taj treći tužbeni razlog treba odbiti.
14

Komisija je 14. siječnja 2009. zaprimila zahtjev za oslobađanje od kazne na temelju Obavijesti Komisije o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela (SL 2006., C 298, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 62.), koji je uputilo društvo Koninklijke Philips NV. Taj je zahtjev upotpunjen 29. siječnja i 2. ožujka 2009. da bi se njime uz to društvo obuhvatilo i društvo Lite‑On IT Corporation i njihovo zajedničko poduzeće Philips & Lite‑On Digital Solutions Corporation.
297

Naposljetku, s obzirom na to da je sud koji je uputio zahtjev postavio pitanje o utjecaju utvrđenja moguće neusklađenosti Zakona od 25. prosinca 2016. s odredbama Direktive o PNR‑u, u vezi s Poveljom, na dopuštenost i korištenje dokaza i informacija dobivenih iz podataka koje su prenijeli dotični prijevoznici i turoperatori u okviru kaznenih postupaka, dovoljno je uputiti na sudsku praksu Suda koja se na to odnosi, konkretno na načela navedena u točkama 41. do 44. presude od 2. ožujka 2021., Prokuratuur (Uvjeti pristupa podacima o elektroničkim komunikacijama) (C‑746/18, EU:C:2021:152), iz kojih proizlazi da ta dopuštenost, u skladu s načelom postupovne autonomije država članica, proizlazi iz nacionalnog prava, pod uvjetom poštovanja osobito načela ekvivalentnosti i djelotvornosti (vidjeti po analogiji presudu od 5. travnja 2022., Commissioner of An Garda Síochána i dr., C‑140/20, EU:C:2022:258, t. 127.).
29

U tom pogledu, Parlament podsjeća na to da prema sudskoj praksi nije dovoljno da se akt kvalificira kao odluka država članica kako bi se izbjegao nadzor zakonitosti od strane Suda. Također je potrebno provjeriti nije li akt o kojem je riječ, uzimajući u obzir sadržaj i sve okolnosti u kojima je donesen, u stvarnosti odluka Vijeća (presuda od 30. lipnja 1993., Parlament/Vijeće i Komisija, C‑181/91 i C‑248/91, EU:C:1993:271, t. 14.). Međutim, to se utvrđenje ne može provesti bez razmatranja sadržaja akta i njegovih pravnih učinaka. To vrijedi tim više u ovom slučaju s obzirom na to da pobijana odluka zadire u ovlast koja je zakonodavcu Unije dodijeljena člancima 46. i 48. UFEU‑a.
116

Budući da svrha takvog hitnog zadržavanja ne odgovara više svrsi u koju su podaci prvotno prikupljeni i zadržani te da se na temelju članka 8. stavka 2. Povelje svaka obrada podataka mora izvršiti u utvrđene svrhe, države članice u svojem zakonodavstvu moraju pojasniti u koju se svrhu podaci mogu hitno zadržavati. S obzirom na težinu zadiranja u temeljna prava utvrđena u člancima 7. i 8. Povelje do koje može dovesti takvo zadržavanje, samo borba protiv teških kaznenih djela i, a fortiori, zaštita nacionalne sigurnosti mogu opravdati to zadiranje, pod uvjetom da ta mjera i pristup tako zadržanim podacima poštuju granice onoga što je strogo nužno, kao što je to navedeno u točkama 164. do 167. presude od 6. listopada 2020., La Quadrature du Net i dr. (C‑511/18, C‑512/18 i C‑520/18, EU:C:2020:791) (presuda od 5. travnja 2022., Commissioner of An Garda Síochána i dr., C‑140/20, EU:C:2022:258, t. 87.).
17

Kada je riječ o drugoj fazi, Komisija je navela da je utvrđivanje toga odstupa li se poreznom mjerom od referentnog sustava općenito popraćeno utvrđenjem da je tom mjerom korisniku dodijeljena prednost. Prema njezinu mišljenju, ako neka porezna mjera dovodi do neopravdanog smanjenja poreza koji duguje korisnik koji bi, da navedena mjera ne postoji, trebao platiti veći porez na temelju referentnog sustava, to smanjenje predstavlja prednost dodijeljenu poreznom mjerom i odstupanje od referentnog sustava. Komisija je usto podsjetila na to da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, u slučaju pojedinačne mjere, utvrđivanje ekonomske prednosti omogućuje, načelno, pretpostavku da je ona selektivna (uvodne izjave 216. do 218. sporne odluke).
40

Sud koji je uputio zahtjev pojašnjava da se njegove dvojbe odnose na tumačenje pojma „mjerila utvrđena domaćim zakonodavstvom” u smislu članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije. Naime, s jedne strane, taj pojam mogao bi se tumačiti na način da obuhvaća samo mjerila koja služe ograničavanju kruga ovlaštenika prava na pravna sredstva i da je slijedom toga manevarski prostor država članica ograničen samo na to kojim udrugama za zaštitu okoliša žele dodijeliti pravo na obranu općeg interesa u području okoliša. Ako bi se trebalo slijediti to tumačenje, udruga Deutsche Umwelthilfe imala bi u okviru spora u glavnom postupku aktivnu procesnu legitimaciju, s obzirom na to da je njemački zakonodavac utvrdio ta mjerila u članku 3. UmwRG‑a i da je udruga Deutsche Umwelthilfe priznata u skladu s tom odredbom.
7

Dana 5. ožujka i 29. listopada 2013. Komisija je primjenom članka 11. stavka 6. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. [UEZ‑a] (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.) pokrenula postupak radi utvrđivanja povrede obveze protiv društava HSBC, Barclays, Crédit agricole SA i Crédit agricole Corporate and Investment Bank (u daljnjem tekstu zajedno nazvani: Crédit agricole), Deutsche Bank AG, Deutsche Bank Services (Jersey) Ltd i DB Group Services (UK) Ltd (u daljnjem tekstu zajedno nazvani: Deutsche Bank), JP Morgan Chase & Co., JP Morgan Chase Bank, National Association i JP Morgan Services LLP (u daljnjem tekstu zajedno nazvani: JP Morgan Chase), Royal Bank of Scotland plc i the Royal Bank of Scotland Group plc (u daljnjem tekstu zajedno nazvani: RBS) te protiv Société générale.
91

Slično tomu, kao što je to u biti istaknuo nezavisni odvjetnik u točki 68. svojeg mišljenja, kriterij u vezi s postojanjem značajnog poremećaja financijske situacije dotičnog proizvođača, s obzirom na njegov općeniti iskaz i na opću strukturu članka 2. stavka 7. točke (c) Osnovne uredbe, treba razumjeti na način da se on, u širem smislu, odnosi na sve mjere, čak i ako su opće prirode, kao što su povlašteni porezni režimi, koje dovode do značajnog poremećaja financijske situacije tog proizvođača. To više što je, u slučaju postojanja takvih mjera, dopušteno pretpostaviti da one mogu poremetiti troškove i cijene navedenog proizvođača, pri čemu se ne dovodi u pitanje mogućnost dotičnog proizvođača da podnese dokaz o suprotnom.
9

Članak 35. naslovljen „Mjere borbe protiv utaje i izbjegavanja plaćanja poreza” decreto‑leggea n. 223 – Disposizioni urgenti per il rilancio economico e sociale, per il contenimento e la razionalizzazione della spesa pubblica, nonché interventi in materia di entrate e di contrasto all’evasione fiscale (Uredba sa zakonskom snagom br. 223 o hitnim odredbama za gospodarski i socijalni oporavak, ograničavanje i racionalizaciju javnih troškova te o izmjenama poreznih prihoda i suzbijanju utaje poreza) od 4. srpnja 2006. (GURI br. 153 od 4. srpnja 2006.), u verziji koja se primjenjuje na glavne postupke (u daljnjem tekstu: Uredba sa zakonskom snagom br. 223/2006), pretvorena u zakon nakon izmjena uvedenih leggeom n. 248 – Conversione in legge, con modificazioni, del decreto‑legge 4 luglio 2006, n. 223, recante disposizioni urgenti per il rilancio economico e sociale, per il contenimento e la razionalizzazione della spesa pubblica, nonché interventi in materia di entrate e di contrasto all’evasione fiscale (Zakon br. 248 o pretvorbi u zakon, s izmjenama, Uredbe sa zakonskom snagom br. 223 o hitnim odredbama za gospodarski i socijalni oporavak, ograničavanje i racionalizaciju javnih troškova te o izmjenama poreznih prihoda i suzbijanju utaje poreza) od 4. kolovoza 2006. (Redovni dodatak GURI‑ju br. 186 od 11. kolovoza 2006.), u stavku 10. ter predviđa: „U pogledu izmjena i upisa u vezi s prijenosom nekretnina koje se koriste u poslovne svrhe iz članka 10. prvog stavka točke 8. ter decreta del presidente della Repubblica n. 633, [istituzione e disciplina dell’imposta sul valore aggiunto (Uredba br. 633 predsjednika Republike o uspostavi i uređenju poreza na dodanu vrijednost)] od 26. listopada 1972. [(Redovni dodatak GURI‑ju br. 292 od 11. studenoga 1972.)], čak i ako podliježu porezu na dodanu vrijednost, uključujući zatvorene nekretninske fondove uređene člankom 37. pročišćenog teksta odredbi u području financijskog posredovanja koje proizlaze iz [Zakonodavne uredbe br. 58/1998] i njezinih naknadnih izmjena, kao i člankom 14. bis leggea n. 86 – [Istituzione e disciplina dei fondi comuni di investimento immobiliare chiusi (Zakon br. 86 o uspostavi i uređenju zatvorenih nekretninskih investicijskih fondova)] od 25. siječnja 1994. [(Redovni dodatak GURI‑ju br. 29 od 5. veljače 1994.)], ili leasing društva ili banke i financijske posrednike […] kad je riječ o kupnji i otkupu imovine koja se daje u najam ili koja se daje u leasing, stope poreza na upis u zemljišne knjige i poreza na prijenos stvarnih prava na nekretninama, kako su izmijenjene člankom 10. bis, smanjit će se za pola. Odredba navedena u prethodnoj rečenici stupa na snagu 1. listopada 2006.”
38

Stoga analiza članka 2. točke (c) podtočke i. Direktive 2014/41, u vezi s uvodnim izjavama 5. do 8. i 10. te direktive, također dovodi do utvrđivanja tijela izdavatelja kao onoga koje je zaduženo za istragu u okviru predmetnog kaznenog postupka i koje je stoga nadležno za prikupljanje dokaza u skladu s nacionalnim pravom. Naime, u okviru kaznene istrage eventualno razlikovanje tijela izdavatelja europskog istražnog naloga i tijela koje je nadležno za određivanje istražnih mjera u okviru tog kaznenog postupka moglo bi učiniti sustav suradnje složenim i time ugroziti uvođenje pojednostavnjenog i učinkovitog sustava.
33

Kao što to proizlazi iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, to se pitanje postavlja u okviru spora koji je nastao kada je društvo Tesco stavljalo na tržište određene prehrambene proizvode u Češkoj Republici, s obzirom na to da čokoladni prah, koji ulazi u proizvodnju tih prehrambenih proizvoda, nije bio naveden na popisu sastojaka tih proizvoda koristeći naziv pod kojim je takav složeni sastojak naveden u češkoj verziji Priloga I. Direktivi 2000/36, odnosno „čokoláda v prášku”. Društvo Tesco taj je naziv zamijenilo vlastitim češkim prijevodom drugih jezičnih verzija tog priloga, poput njemačke verzije „Schokoladenpulver” i poljske verzije (koja sadržava pojmove „proszek czekoladowy”, kao i „czekolada w proszku”). Ti prijevodi doveli su do uporabe izraza „čokoládový prášek” („prah od čokolade”) za označivanje tog složenog sastojka.
2

Zahtjev je podnesen u okviru spora između osoba YT, ZU, AW, BY, CX, DZ, EA, FB, GC, IE, JF, KG, LH, MI, NY, PL, HD i OK (u daljnjem tekstu: tužitelji u glavnom postupku), koje predaju katolički vjeronauk u javnim obrazovnim ustanovama, s jedne strane, i Ministero dell’Istruzione dell’Università e della Ricerca – MIUR (Ministarstvo obrazovanja, visokog obrazovanja i istraživanja – MIUR, Italija) i Ufficio Scolastico Regionale per la Campania (Regionalni ured za obrazovanje regije Kampanije, Italija), s druge strane, u vezi sa zahtjevom tih osoba da se njihovi ugovori o radu na određeno vrijeme pretvore u ugovore o radu na neodređeno vrijeme.
2

Zahtjev je upućen u okviru spora između, s jedne strane, Benedetti Pietro e Angelo Ss, Capparotto Giampaolo i Lorenzino Ss, Gonzo Dino Ss, Mantovani Giuseppe e Giorgio Ss, Azienda Agricola Padovani Luigi, Azienda agricola La Pila di Mastrotto Piergiorgio e C. Ss, Azienda agricola Mastrotto Giuseppe i Soc. agr. semplice F.lli Isolan, koji su talijanski proizvođači mlijeka, i, s druge strane, Agenzije per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) (Agencija za dodjelu potpora u poljoprivrednom sektoru, Italija) u vezi s izračunom dodatne pristojbe na teret tih proizvođača za razdoblje stavljanja na tržište mlijeka i mliječnih proizvoda od 1. travnja 2005. do 31. ožujka 2006. (u daljnjem tekstu: relevantno razdoblje).
53

Grad Bruxelles tvrdi da je Opći sud pravilno presudio da se sporna uredba na njega izravno odnosi. Kao što to osobito proizlazi iz točaka 52., 54. i 76. pobijane presude, ta ga uredba stvarno sprječava u izvršavanju vlastitih ovlasti kako bi on to htio, s obzirom na to da ima pravnu obvezu tolerirati prisutnost vozila koja su, iako nisu sukladna prvotno utvrđenoj normi Euro 6, u skladu s normom Euro 6 kako je izmijenjena navedenom uredbom, pri čemu su vrijednosti NTE emisija dušikovih oksida utvrđene spornom uredbom više od onih koje su prvotno utvrđene u Uredbi br. 715/2007. Naime, kao što je to istaknuo Opći sud, sporna uredba utječe na prometne propise koje su donijela javna tijela država članica, a kojima se vozilima čija je kategorija obuhvaćena tom uredbom i koja ispunjavaju standard Euro 6 ili – tijekom ispitivanja stvarnih emisija tijekom vožnje – vrijednosti NTE, nameću prometna ograničenja koja se temelje na razini emisija onečišćujućih tvari.
7

Bürgerausschuss für die Bürgerinitiative Minority SafePack – One million signatures for diversity in Europe (Građanski odbor za građansku inicijativu „Minority SafePack – One million signatures for diversity in Europe”) podnio je 15. srpnja 2013. Komisiji prijedlog europske građanske inicijative (u daljnjem tekstu: EGI) pod nazivom „Minority SafePack – One million signatures for diversity in Europe” (u daljnjem tekstu: predmetni prijedlog EGI‑ja).
171

Naposljetku, što se tiče šestog žalbenog razloga, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u mjeri u kojoj je Opći sud proveo preintenzivan sudski nadzor prilikom svojeg ispitivanja analize sniženja cijena koju je provela Komisija, njegov je treći dio osnovan u mjeri navedenoj u točkama 167. do 169. ove presude. U preostalom dijelu nije potrebno ispitati taj žalbeni razlog s obzirom na to da se on odnosi na točke 167. do 169. pobijane presude u pogledu kojih je u okviru ispitivanja četvrtog žalbenog razloga već utvrđena pogreška koja se tiče prava.
73

U predmetnom slučaju valja utvrditi da se u okviru prvog dijela prvog i drugog žalbenog razloga postavlja pitanje je li, u situaciji poput one u ovom predmetu, u kojoj je arbitražnom odlukom dosuđena naknada štete koja je navodno pretrpljena zbog ukidanja sustava poreznih poticaja protivno BIT‑u, državna potpora „dodijeljena”, u smislu članka 107. stavka 1. UFEU‑a, na datum stvarne isplate te naknade štete u okviru izvršenja navedene odluke, kao što to ističe Komisija, s obzirom na to da se pravo na naknadu štete konačno oblikovalo na datum kad je ta odluka postala izvršiva u nacionalnom pravu, ili na datum spomenutog ukidanja, kao što to ističu European Food i dr. te Viorel Micula i dr., s obzirom na to da je, kako je to ocijenio Opći sud u pobijanoj presudi, tog datuma nastalo pravo na naknadu štete.
11

Valja podsjetiti na to da, kada se nacionalna mjera odnosi na više sloboda kretanja zajamčenih Ugovorima, Sud ispituje predmetnu mjeru načelno samo s obzirom na jednu od tih sloboda, ako se s obzirom na predmet te mjere pokaže da su ostale posve sporedne u odnosu na tu slobodu te da joj mogu biti pridružene (vidjeti u tom smislu, kad je riječ o mjeri koja se istodobno odnosi na kretanje kapitala i slobodu poslovnog nastana, presude od 13. studenoga 2012., Test Claimants in the FII Group Litigation, C‑35/11, EU:C:2012:707, t. 89. do 93., i od 28. veljače 2013., Beker i Beker, C‑168/11, EU:C:2013:117, t. 25. do 31. i, kad je riječ o mjeri koja se istodobno odnosi na slobodno kretanje kapitala i slobodno pružanje usluga, presudu od 26. svibnja 2016., NN (L) International, C‑48/15, EU:C:2015:356, t. 39.).
526

S obzirom na to, valja pojasniti da će u okviru novog izračuna iznosa tradicionalnih vlastitih sredstava koje Ujedinjena Kraljevina duguje, a koji će Komisija morati izvršiti poštujući ovu presudu, ta institucija, kao što to proizlazi iz točke 505. ove presude, moći, za cijelo razdoblje povrede ili njegov dio, primijeniti metodu OLAF‑JRC‑a radi procjene tog iznosa. Na njoj će biti, međutim, kao što je to izloženo u točkama 475. do 478. ove presude, da kao osnovicu za izračun uzme „opću količinu” uvoza za koji se smatra da mu je vrijednost umanjena neovisno o primjeni metode OLAF‑JRC‑a ili metode HMRC‑a. Usto, s obzirom na ono što je izloženo u točkama 517. do 519. ove presude, Komisija će ponajprije morati uzeti u obzir dugove koje je Ujedinjena Kraljevina potraživala u nalozima C 18 Breach, koji su bili poznati Komisiji prije isteka roka određenog u obrazloženom mišljenju, to jest 24. studenoga 2018., i nisu se još mogli smatrati gubicima vlastitih sredstava Unije na taj datum. Potom će morati uzeti u obzir i moguće druge dugove koje je ta država potraživala u nalozima za naknadu naplatu u vezi s predmetnim uvozom izvršenim tijekom razdoblja povrede i koji se također ne mogu smatrati gubicima vlastitih sredstava Unije u trenutku njihova novog izračuna koji će Komisija morati izvršiti poštujući ovu presudu. Naposljetku, u obzir će se prilikom tog novog izračuna morati uzeti dugovi koji se odnose na predmetni uvoz izvršen tijekom razdoblja povrede u vezi s kojim je Ujedinjena Kraljevina donijela odluku kojom je utvrđena nemogućnost njihove naplate i za koje se ta država oslobodila obveze stavljanja Komisiji na raspolaganje odgovarajućih iznosa na temelju članka 13. stavka 2. Uredbe br. 609/2014.
34

Štoviše, Opći je sud u točkama 72. do 75. prve pobijane presude i u točkama 69. do 72. druge pobijane presude utvrdio da se ne može isključiti da je, da nije bilo utvrđene nepravilnosti, postupak mogao imati drukčiji ishod. Istaknuo je da sporna odluka ne nudi posebnu analizu s obzirom na svaki od dvaju načina financiranja potpore o kojoj je riječ, tako da se ne može isključiti to da su argumenti koji se odnose na financiranje dodatnim sredstvima iz općeg proračuna savezne zemlje Bavarske, da su ih tužitelji tijekom službenog istražnog postupka bili u mogućnosti iznijeti, mogli dovesti do drukčijeg ishoda.