18.

Obrazloženjem nacrta navedenog zakona pojašnjava se sljedeće u pogledu članka 1. točke 22. ( 9 ): „Zbog izmjene članka 62.a stavka 1., na temelju članka 18. stavka 1. Direktive 2008/115 više se ne zahtjeva da su zadržane osobe koje čekaju udaljavanje smještene u posebnim ustanovama za zadržavanje. Zadržavanje s ciljem udaljavanja privremeno se može provesti u svim ustanovama za zadržavanje i, uz ograničenje od 500 mjesta, u zatvorskim ustanovama. Još uvijek se nalaže da se zadržane osobe koje čekaju udaljavanje i redovni zatvorenici odvajaju. Trenutačno pravilo koje se odnosi na smještaj nekoliko članova iste obitelji navedeno u članku 62.a stavku 1. trećoj i četvrtoj rečenici, kao i, osim toga, zahtjevi iz članaka 16. i 17. Direktive 2008/115 i dalje se primjenjuju. Usto, uvijek je nužno ocijeniti i riješiti pitanje je li smještaj u zatvorskoj ustanovi prihvatljiv i zakonit u konkretnom slučaju, primjerice kad je riječ o osobama koje pripadaju ranjivoj skupini. Predviđa se da će pravosudna tijela [saveznih država] staviti na raspolaganje do 500 mjesta za zadržane osobe koje čekaju udaljavanje kako bi, s obzirom na predviđeno povećanje broja mjesta za zadržavanje s ciljem udaljavanja u ustanovama za zadržavanje [saveznih država], ukupno oko 1000 mjesta bilo na raspolaganju za zadržavanje s ciljem udaljavanja […]. Člankom 18. stavkom 1. Direktive 2008/115 za hitne se slučajeve uvodi mogućnost odstupanja od obveze odvajanja na temelju članka 16. stavka 1., kao i zahtjeva da se obiteljima osigura odvojeni smještaj iz članka 17. stavka 2. Obveza odvajanja trenutačno je prenesena u njemačko pravo člankom 62.a stavkom 1. prvom i drugom rečenicom. Zahtjev koji se odnosi na smještaj obitelji navodi se članku 62.a stavku 1. trećoj i četvrtoj rečenici. Uvjet za korištenje mogućnosti odstupanja predviđene člankom 18. stavkom 1. jest da iznimno veliki broj državljana trećih zemalja koji se mora vratiti predstavlja teret koji nadilazi mogućnosti institucija za zadržavanje ili njezina upravnog i pravosudnog osoblja. Taj je uvjet ispunjen u pogledu Savezne Republike Njemačke. Postojeće mogućnosti u Njemačkoj (od 27. ožujka 2019.) iznose oko 487 mjesta za zadržavanje s ciljem udaljavanja na cijelom saveznom području. Zbog neravnoteže između broja osoba koje podliježu izvršivoj obvezi napuštanja državnog područja i broja mjesta za zadržavanje s ciljem udaljavanja jasno je da su postojeći kapaciteti preopterećeni. Ta preopterećenost kapaciteta zapravo predstavlja znatnu poteškoću koja onemogućuje ispunjenje izvršive obveze napuštanja državnog područja. Postojeća mjesta za zadržavanje s ciljem udaljavanja na saveznoj se razini već upotrebljavaju na najbolji mogući način koordinacijom između [saveznih država]. Gemeinsame Zentrum zur Unterstützung der Rückkehr (Zajednički centar za pružanje potpore pri povratku, Njemačka (ZUR)), uspostavljen tijekom 2017., nastoji poboljšati upravljanje mjestima za zadržavanje s ciljem udaljavanja. Stopa popunjenosti mjesta za zadržavanje na cjelokupnom saveznom području posredstvom ZUR‑a iznosi desetak posto. To u praksi znači da se velik broj zahtjeva za zadržavanje ne može podnijeti, iako su uvjeti za to ispunjeni. Osim toga, nije bilo moguće predvidjeti takvu preopterećenost kapaciteta. Budući da je broj tek pristiglih podnositelja zahtjeva za [međunarodnu] zaštitu godinama bio u stalnom padu do 2015., [savezne su države] tijekom godina prilagodile mogućnosti mjesta za zadržavanje s ciljem udaljavanja potrebama, koje su tad bile manje, time što su smanjile njihov broj. Zbog promjene situacije tijekom 2015. i naglog porasta broja podnositelja zahtjeva za [međunarodnu] zaštitu, prva obveza savezne države i [saveznih država] bilo je povećanje mogućnosti kako bi se zadovoljile potrebe osoba. Ta obveza proizlazi, među ostalim, iz prava [Unije], osobito Direktive 2013/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu (SL 2013., L 180, str. 96.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 137.) i Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL 2011., L 337, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 248. i ispravak SL 2020., L 76, str. 37.), kao i, osim toga, iz Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda [ ( 10 )]. U toj situaciji briga za tek pristigle osobe imala je prednost pred povećanjem mogućnosti za zadržavanje, s ciljem naknadnog ispunjavanja zahtjeva iz Direktive 2008/115 (nakon završetka postupka traženja azila i žalbenog postupka). Naime, pravilo o odstupanju predviđeno člankom 18. [te direktive] ima za cilj i svrhu upravo omogućiti vlastima da se u takvoj situaciji prije svega pobrinu o tek pristiglim osobama a da na predvidiv način ne povrijede obveze u budućnosti. U Direktivi 2008/115 ne navode se samo zahtjevi u pogledu uvjeta zadržavanja, nego se njome u njezinu članku 8. stavku 1. državama članicama nalaže i da poduzmu sve potrebne mjere za izvršenje odluke o vraćanju. Cilj članka 18. Direktive 2008/115 upravo je rješavanje mogućeg sukoba ciljeva u izvanrednom i nepredvidivom stanju kakvo je bilo 2015. i tijekom godina koje su uslijedile; stoga ga sada valja primijeniti. Nakon što je izvanredno stanje završilo, [savezne države] odmah su počele razvijati mogućnosti za zadržavanje i već su uspjele povećati broj mjesta za zadržavanje na 487 za cjelokupno savezno područje (na dan 27. ožujka 2019.). S obzirom na vrijeme koje je inače potrebno za provedbu projekata izgradnje i uspostave ustanova za zadržavanje s ciljem udaljavanja, još se nije postigla potpuna usklađenost broja mjesta za zadržavanje s ciljem udaljavanja i trenutačnih potreba. S obzirom na poduzete mjere, valja očekivati da će broj mjesta za zadržavanje s ciljem udaljavanja zadovoljiti potrebe 30. lipnja 2022. Izvanredno stanje trajat će do tog datuma i stoga dotad valja staviti izvan snage članak 62.a stavak 1. u njegovoj trenutačnoj verziji. Nakon toga zakonodavstvo koje se trenutačno primjenjuje ponovno će stupiti na snagu.”