ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
HR Službeni list Europske unije C 26/6

Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev: ClientEarth protiv The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

(Predmet C-404/13) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Kvaliteta zraka - Direktiva 2008/50/EZ - Granične vrijednosti za dušikov dioksid - Obveza da se uz zahtjev za odgodu krajnjeg roka dostavi plan za kvalitetu zraka - Sankcije))

(2015/C 026/07)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: The Queen, na zahtjev: ClientEarth

Tuženik: The Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs

Izreka

1. Članak 22. stavak 1. Direktive 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu treba tumačiti na način da se, kako bi se do najviše pet godina mogao odgoditi rok određen tom direktivom za postizanje sukladnosti s graničnim vrijednostima za dušikov dioksid navedenima u njezinom Prilogu XI., državi članici nalaže podnošenje zahtjeva za odgodu i donošenje plana za kvalitetu zraka kada se objektivno čini, uzimajući u obzir postojeće informacije i bez obzira na provedbu odgovarajućih mjera za smanjenje onečišćenja, da se u navedenom roku neće moći postići sukladnost s tim vrijednostima u specifičnoj zoni ili aglomeraciji. Direktiva 2008/50 ne predviđa nikakvu iznimku od obveze koja proizlazi iz njezinog članka 22. stavka 1.

2. U slučaju kada se čini da se do dana 1. siječnja 2010. navedenog u Prilogu XI. u specifičnoj zoni ili aglomeraciji države članice ne može postići sukladnost s graničnim vrijednostima za dušikov dioksid utvrđenima u Prilogu XI. Direktivi 2008/50, a da ona nije zatražila odgodu toga krajnjeg roka u skladu s člankom 22. stavkom 1. Direktive 2008/50, izrada plana za kvalitetu zraka u skladu s člankom 23. stavkom 1. podstavkom 2. te direktive sama za sebe ne omogućuje zaključak da je ta država ipak ispunila obveze koje su joj nametnute na temelju članka 13. navedene direktive.

3. Kada država članica nije poštovala zahtjeve iz članka 13. stavka 1. podstavka 2. Direktive 2008/50, bez obzira na to što nije zatražila odgodu roka pod uvjetima predviđenima člankom 22. te direktive, na nadležnom je nacionalnom sudu pred kojim je eventualno pokrenut postupak da prema nacionalnom tijelu poduzme sve potrebne mjere, poput naloga, kako bi to tijelo donijelo plan koji zahtijeva navedena direktiva pod uvjetima koje ona predviđa.

(1) SL C 274, 21.9.2013.
2.

Nalaže se Helenskoj Republici da isplati Europskoj komisiji na račun „Vlastita sredstva Europske unije”, počevši od dana objave ove presude pa do izvršenja presude Komisija/Grčka (C-502/03, EU:C:2005:592) u slučaju da će na taj dan povreda utvrđena u točki 1. izreke ove presude i dalje postojati, polugodišnju novčanu kaznu izračunatu, kad je riječ o prvom polugodištu nakon objave, na kraju tog polugodišta, i to od prvotnog određenog iznosa od 1 4 5 20 000 eura, od kojeg će se potom oduzeti iznos od 40 000 eura za svako mjesto nenadziranog zbrinjavanja otpada obuhvaćeno utvrđenom povredom koje je nakon 13. svibnja 2014. stavljeno izvan upotrebe ili sanirano, a iznos od 80 000 eura za ona mjesta obuhvaćena povredom koja su nakon tog datuma bila i stavljena izvan upotrebe i sanirana. Za sva sljedeća polugodišta novčana kazna koja se duguje za svako polugodište izračunat će se na kraju polugodišta, i to od iznosa novčane kazne određene za prethodno polugodište, pri čemu će se ista smanjenja izvršiti ovisno o stavljanju izvan upotrebe i sanacijama mjesta obuhvaćenih utvrđenom povredom, učinjenim tijekom polugodišta o kojem je riječ.
1.

Članak 18. stavak 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 795/2004 od 21. travnja 2004. o detaljnim pravilima za provedbu programa jedinstvenih plaćanja kako je predviđeno u Uredbi Vijeća (EZ) br. 1782/2003 o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1974/2004 od 29. listopada 2004., treba tumačiti na način da se primjenjuje kada, s jedne strane, poljoprivrednik ispunjava uvjete za primjenu dvaju ili više od članaka 19. do 23.a navedene uredbe, kako je izmijenjena Uredbom br. 1974/2004, i kada, s druge strane, poljoprivrednik koji ispunjava uvjete za primjenu najmanje jednog od članaka 19. do 23.a navedene uredbe, kako je izmijenjena Uredbom br. 1974/2004, uz to ispunjava i uvjete za primjenu najmanje jednog od članaka 37. stavka 2., 40., 42. stavka 3. i 42. stavka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima te o izmjeni uredaba (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001.
HR Službeni list Europske unije C 421/8

Presuda Suda (drugo vijeće) od 2. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht, Njemačka) – Martin Grund protiv Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes

(Predmet C-47/13) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička poljoprivredna politika - Zajednička pravila za programe izravne potpore - Program jedinstvenih plaćanja - Pojam, trajnog pašnjaka’ - Zemljište koje se koristi za uzgoj trave ili drugoga zeljastoga krmnog bilja koje nije uključeno u plodored usjeva na poljoprivrednom gospodarstvu pet ili više godina - Zemljište koje je u tom razdoblju obrađivano i na kojem je zasijano zeljasto krmno bilje različito od onoga koje se na tom zemljištu prije proizvodilo))

2014/C 421/10

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Bundesverwaltungsgericht

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Martin Grund

Tuženik: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

Izreka

Definiciju „trajnog pašnjaka” određenu u članku 2. točki (c) Uredbe Komisije (EZ) br. 1120/2009 od 29. listopada 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu programa jedinstvenih plaćanja predviđenog u glavi III. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike treba tumačiti u smislu da ona obuhvaća poljoprivredno zemljište koje se trenutačno i posljednjih pet ili više godina koristi za proizvodnju trave i drugoga zeljastoga krmnog bilja, no koje je u tom razdoblju obrađivano i zasijano vrstom zeljastoga krmnog bilja različitom od one koja se ondje prethodno proizvodila.

(1) SL C 108, 13.4.2013.
HR Službeni list Europske unije C 409/17

Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – Ronny Verest, Gaby Gerards protiv Belgische Staat

(Predmet C-489/13) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dohodak - Zakonodavstvo kojim se želi izbjeći dvostruko oporezivanje - Oporezivanje prihoda od nekretnina primljenih u državi članici koja nije država članica boravišta - Metoda izuzimanja uz pridržaj progresije u državi članici boravišta - Razlika u tretmanu nekretnina koje se nalaze u državi članici boravišta i onih u drugoj državi članici))

2014/C 409/24

Jezik postupka: nizozemski

Sud koji je uputio zahtjev

Hof van beroep te Antwerpen

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Ronny Verest, Gaby Gerards

Tuženik: Belgische Staat

Izreka

Članak 63 UFEU-a treba tumačiti na način da mu je protivan propis države članice kao što je onaj o kojemu je riječ u glavnom postupku, s obzirom na to da primjenom klauzule o progresiji sadržane u konvenciji o sprečavanju dvostrukog oporezivanja može imati za posljedicu višu stopu poreza na prihod zbog same činjenice da metoda utvrđivanja prihoda od nekretnina dovodi do toga da se prihodi od nekretnina koje nisu izdane u najam, a nalaze se u drugoj državi članici, procjenjuju na viši iznos od onih koji dolaze od takve imovine koja se nalazi u prvoj državi članici. Na sudu koji je uputio zahtjev jest da provjeri je li to doista učinak propisa o kojemu je riječ u glavnom postupku.

(1) SL C 352, 30.11.2013.
3.

Ograničenja građanske odgovornosti navedena u člancima 12. do 14. Direktive 2000/31 ne odnose se na slučaj novinskog izdavačkog društva koje ima interentsku stranicu na kojoj objavljuje elektroničku verziju novina, a to se društvo pored toga naplaćuje iz prihoda od komercijalnog oglašavanja na toj stranici, jer ono poznaje objavljene informacije i ima nadzor nad njima, bez obzira na to je li pristup navedenoj stranici naplatan ili besplatan.
HR Službeni list Europske unije C 292/10

Presuda Suda (drugo vijeće) od 3. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Karlsruhe – Njemačka) – Eycke Braun protiv Land Baden-Württemberg

(Predmet C-524/13) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Direktiva 69/335/EEZ - Neizravni porezi na prikupljanje kapitala - Članak 10. točka c) - Preoblikovanje društva kapitala u drugačiju vrstu društva kapitala koje ne dovodi do povećanja kapitala - Pristojbe za izradu javnobilježničkog akta kojim se utvrđuje to preoblikovanje))

2014/C 292/12

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Amtsgericht Karlsruhe

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Eycke Braun

Tuženik: savezna zemlja Baden-Württemberg

Izreka

Članak 10. točku c) Direktive 69/335/EEZ Vijeća od 17. srpnja 1969. o neizravnim porezima na prikupljanje kapitala treba tumačiti na način da se protivi nacionalnom propisu, poput onoga u glavnom postupku, koji predviđa da se državnoj riznici plaća udio pristojbi koje naplati javni bilježnik koji ima status državnog službenika za ovjeru pravnog akta čiji je predmet preoblikovanje društva kapitala u drugačiju vrstu društva kapitala koje ne dovodi do povećanja kapitala društva preuzimatelja ili preoblikovanog društva.

(1) SL C 367, 14.12.2013.
HR Službeni list Europske unije C 315/15

Presuda Suda (drugo vijeće) od 10. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Ireland – Irska) – Ewaen Fred Ogieriakhi protiv Minister for Justice and Equality, Irska, Attorney General, An Post

(Predmet C-244/13) (1)

((Prethodni postupak - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 16. stavak 2. - Pravo stalnog boravišta članova obitelji građanina Unije koji su državljani trećih država - Okončanje zajedničkog života bračnih drugova - Useljavanje s drugim partnerima neposredno nakon okončanja zajedničkog života, a tijekom razdoblja neprekinutog petogodišnjeg boravka - Uredba (EEZ) br. 1612/68 - Članak 10. stavak 3. - Pretpostavke - Povreda prava Unije države članice - Ispitivanje naravi predmetne povrede - Nužnost upućivanja prethodnog pitanja))

2014/C 315/22

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Ireland

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Ewaen Fred Ogieriakhi

Tuženici: Minister for Justice and Equality, Irska, Attorney General, An Post

Izreka

1. Članak 16. stavak 2. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, treba tumačiti na način da državljanin treće države – koji je tijekom neprekinutog razdoblja od pet godina koje prethodi datumu prijenosa Direktive boravio u državi članici kao bračni drug građanina Unije koji je bio zaposlen u istoj državi članici – jest stekao pravo stalnog boravišta iz navedene odredbe, iako su se tijekom tog razdoblja bračni drugovi odlučili razdvojiti te su započeli živjeti s drugim partnerima, pri čemu nekretninu za stanovanje u kojoj je spomenuti državljanin treće države živio od tog trenutka više nije ni pribavljao niti mu stavljao na raspolaganje bračni drug koji je građanin Unije.

2. Činjenicu da je – u okviru tužbe za naknadu štete zbog povrede prava Unije – nacionalni sud smatrao nužnim uputiti zahtjev za prethodnu odluku o pravu Unije o kojem je riječ u glavnom postupku ne treba smatrati odlučujućim čimbenikom pri utvrđivanju postojanja očite povrede prava Unije države članice.

(1) SL C 189, 29.6.2013.
HR Službeni list Europske unije C 253/13

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – Public Relations Consultants Association Ltd protiv The Newspaper Licensing Agency Ltd i drugi

(Predmet C-360/13) (1)

((Autorsko pravo - Informacijsko društvo - Direktiva 2001/29/EZ - Članak 5. stavci 1. i 5. - Reproduciranje - Iznimke i ograničenja - Stvaranje kopija internetske stranice na zaslonu i u predmemoriji na tvrdom disku prilikom pretraživanja interneta - Privremena radnja reproduciranja - Prolazna ili popratna radnja - Sastavni i bitan dio tehnološkog postupka - Ovlašteno korištenje - Neovisan gospodarski značaj))

2014/C 253/16

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Public Relations Consultants Association Ltd

Tuženik: The Newspaper Licensing Agency Ltd i drugi

Predmet

Zahtjev za prethodnu odluku – Supreme Court of the United Kingdom – Tumačenje članka 5. stavka 1. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.) – Pravo reproduciranja – Iznimke i ograničenja – Pojam privremene radnje reproduciranja, koja je prolazna ili popratna i čini sastavni i bitan dio tehnološkog postupka – Reproduciranje internetske stranice koja se automatski stvara u predmemoriji i na zaslonu računala

Izreka

Članak 5. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća 2001/29/EZ od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu treba tumačiti u smislu da kopije na zaslonu računala korisnika i kopije u predmemoriji tvrdog diska tog računala koje stvori krajnji korisnik tijekom pregledavanja internetske stranice ispunjavaju uvjete prema kojima te kopije moraju biti privremene, imati prolazni ili popratni karakter i činiti sastavni i bitan dio tehnološkog postupka kao i uvjete određene u članku 5. stavku 5. te direktive i stoga se mogu stvarati bez ovlaštenja nositelja autorskog prava.

(1) SL C 260, 7.9.2013.
HR Službeni list Europske unije C 175/13

Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État -Belgija) – Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix protiv Région wallonne

(Predmet C-225/13) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Otpad - Direktiva 75/442/EEZ - Članak 7. stavak 1. - Plan gospodarenja - Lokacije i postrojenja prikladni za zbrinjavanje otpada - Pojam plana gospodarenja otpadom - Direktiva 1999/31/EZ - Članci 8. i 14. - Odlagališta kojima je već izdana dozvola ili koja već obavljaju djelatnost na dan prenošenja ove Direktive))

2014/C 175/15

Jezik postupka: francuski

Sud koji je uputio zahtjev

Conseil d'État

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix

Tuženik: Région wallonne

uz sudjelovanje: Shanks SA

Predmet

Zahtjev za prethodnu odluku – Conseil d'État – Tumačenje članka 7. Direktive Vijeća 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu (SL L 194, str. 39.), kao i članka 2. točke (a), Direktive 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001 o procjeni utjecaja određenih planova i programa na okoliš (SL L 197, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 17.) – Zbrinjavanje otpada – Pojam plana gospodarenja otpadom – Nacionalni propis koji ne dopušta centre za gospodarenje otpadom osim na lokacijama predviđenim navedenim planom gospodarenja – Odstupajuća norma koja dopušta obnavljanje, nakon stupanja na snagu plana gospodarenja otpadom, odobrenja izdanih centrima za gospodarenje otpadom prije stupanja na snagu navedenog plana – Pojam plana i programa

Izreka

Članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu, izmijenjene Odlukom Komisije 96/350/EZ od 24. svibnja 1996., treba tumačiti u smislu da nacionalna pravna norma, poput one u glavnom postupku, koja propisuje da centri za gospodarenje otpadom koji su dobili odobrenje prije stupanja na snagu plana gospodarenja otpadom mogu, nakon toga datuma, biti predmet novih odobrenja na istim zemljišnim česticama, odstupajući od pravila prema kojem nijedan centar za gospodarenje otpadom ne može dobiti odobrenje osim na lokacijama koje su za to predviđene planom gospodarenja otpadom sukladno tome kako to zahtijeva taj članak, ne predstavlja „plan gospodarenja otpadom” u smislu te odredbe Direktive 75/442, izmijenjene Odlukom 96/350.

Članak 8. Direktive Vijeća 1999/31/EZ od 26. travnja 1999. o odlagalištima otpada, izmijenjene Direktivom Vijeća 2011/97/EU od 5. prosinca 2011., ne protivi se takvoj nacionalnoj pravnoj normi koja može pravni temelj naći u članku 14. te direktive i primjenjivati se na odlagališta koja imaju odobrenja ili se već koriste na dan prenošenja te direktive, pod uvjetom poštovanja ostalih uvjeta navedenih u članku 14., što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

(1) SL C 207, 20.7.2013.
HR Službeni list Europske unije C 175/14

Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. travnja 2014. – Acino AG protiv Europske komisije

(Predmet C-269/13 P) (1)

((Žalba - Lijekovi za humanu primjenu - Obustava stavljanja u promet i povlačenje određenih serija lijekova koji sadrže djelatnu tvar klopidogrel - Izmjena odobrenja za stavljanje u promet - Zabrana stavljanja u promet - Uredba (EZ) br. 726/2004 i Direktiva 2001/83/EZ - Načelo opreznosti - Proporcionalnost - Obveza obrazlaganja))

2014/C 175/16

Jezik postupka: njemački

Stranke

Žalitelj: Acino AG (zastupnici: R. Buchner i E. Burk, Rechtsanwälte)

Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: M. Šimerdová i B.-R. Killmann, agenti)

Predmet

Žalba protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 7. ožujka 2013. Acino/Komisija (T-539/10), u mjeri u kojoj Opći sud odbija zahtjev za ukidanje odluka Komisije C (2010) 2203, C (2010) 2205, C (2010) 2210 i C (2010) 2218, od 29. ožujka 2010., kao i odluka Komisije C (2010) 6430, C (2010) 6432, C (2010) 6434 i C (2010) 6435, od 16. rujna 2010., u vezi obustave stavljanja u promet lijekova za humanu primjenu koji sadrže djelatnu tvar klopidrogel, proizveden na jednom lokalitetu, povlačenju serija tih lijekova s tržišta, izmjeni odobrenja za stavljanje u promet te zabrani stavljanja u promet navedenih lijekova – Načelo opreznosti – Proporcionalnost – Obveza obrazlaganja

Izreka

1. Žalba se odbija.

2. Acinu AG nalaže se snošenje troškova.

(1) SL C 215, 27.7.2013.
HR Službeni list Europske unije C 202/8

Presuda Suda (deveto vijeće) od 8. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Assica – Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi, Kraft Foods Italia SpA protiv Associazioni fra produttori per la tutela del „Salame Felino” i dr.

(Predmet C-35/13) (1)

((Poljoprivreda - Poljoprivredni i prehrambeni proizvodi - Uredba (EEZ) br. 2081/92 - Članak 2. - Zaštita oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti - Materijalno područje primjene - Zaštita na državnom području - Nepostojanje registracije na razini Zajednice - Posljedice - Zaštita naziva koji se odnose na proizvode kod kojih ne postoji posebna veza između njihovih obilježja i zemljopisnog podrijetla - Uvjeti))

2014/C 202/09

Jezik postupka: talijanski

Sud koji je uputio zahtjev

Corte suprema di cassazione

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Assica – Associazione Industriali delle Carni e dei Salumi, Kraft Foods Italia SpA

Tuženik: Associazioni fra produttori per la tutela del „Salame Felino”, La Felinese Salumi SpA, Salumificio Monpiù Srl, Salumi Boschi F.lli SpA, Gualerzi SpA, Alinovi Tullio di Alinovi Giorgio & C. Snc, Salumificio Gastaldi di Gastaldi Franco e C. Snc, Boschi Cav. Umberto SpA, Fereoli Mario & Figlio Snc, Salumificio Ducale Snc di Morini & Tortini, Fereoli Gino & Figlio Snc, Ronchei Srl, Salumificio B.R.B. Snc

Predmet

Zahtjev za prethodnu odluku – Corte suprema di cassazione – Tumačenje članka 2. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2081/92 od 14. srpnja 1992. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti za poljoprivredne i prehrambene proizvode (SL L 208, str. 1.) – Zaštićena oznaka izvornosti koja nije registrirana i za koju ne postoji pravno obvezujući akt u kojem su definirane granice zemljopisnog područja proizvodnje, specifikacije o proizvodnji i eventualni uvjeti koje proizvođači moraju ispuniti kako bi se mogli koristiti pravom na upotrebu predmetne oznake – Mogućnost da se na državnom području zabrani upotreba te oznake za domaće proizvode koji ne potječu iz mjesta koja su navedena u oznaci zbog toga što je riječ o radnji nepoštenog tržišnog natjecanja

Izreka

Uredbu Vijeća (EEZ) br. 2081/92 od 14. srpnja 1992. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti za poljoprivredne i prehrambene proizvode (SL L 208, str. 1.), kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 535/97 od 17. ožujka 1997. treba tumačiti u smislu da ona ne pruža zaštitu zemljopisnom nazivu koji nije registriran na razini Zajednice, ali da taj naziv može, u slučaju potrebe, biti zaštićen na temelju nacionalnog propisa o zemljopisnim nazivima koji se odnose na proizvode za koje ne postoji posebna veza između njihovih obilježja i njihovog zemljopisnog podrijetla pod uvjetom da, ipak, s jedne strane, implementacija tog propisa ne ugrožava ciljeve postavljene Uredbom br. 2081/92 i da, s druge strane, ne ugrožava slobodno kretanje robe predviđeno člankom 28. UEZ-a, provjera čega je na nacionalnom sudu.

(1) SL C 86, 23.3.2013.
C 395/9

Presuda Suda (drugo vijeće) od 3. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs protiv GMAC UK PLC

(Predmet C-589/12) (1)

((„Zahtjev za prethodnu odluku - PDV - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Članak 11.C stavak 1. prvi podstavak - Izravan učinak - Smanjenje porezne osnovice - Obavljanje dviju transakcija u odnosu na istu robu - Isporuka robe - Automobili prodani putem leasinga, zaplijenjeni i ponovno prodani na dražbi - Zloupotreba prava”))

(2014/C 395/10)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Tuženik: GMAC UK PLC

Izreka

Članak 11.C stavak 1. prvi podstavak Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena porezna osnovica, treba tumačiti na način da, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, država članica ne smije zabraniti poreznom obvezniku da se poziva na izravni učinak te odredbe u odnosu na jednu transakciju, zbog toga što se taj porezni obveznik može pozvati na odredbe nacionalnog prava u odnosu na drugu transakciju koja se odnosi na istu robu i što bi zajednička primjena tih odredbi dovela do opće porezne posljedice koju ni nacionalno pravo ni Šesta direktiva 77/388, ako se odvojeno primijene na te transakcije, ne bi proizveli niti bi im to bio cilj.

(1) SL C 71, 9.3.2013.