ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
33

No, taj se argument ne može prihvatiti. Naime, kao što to Komisija pravilno navodi a da joj tužitelj ne proturječi, iz tumačenja presude coura d’appel de Bruxelles (Žalbeni sud u Bruxellesu) od 29. travnja 2016. proizlazi da je Grad Bruxelles bio pozvan sudjelovati u postupku i da je imao mogućnost podnijeti očitovanja. Usto, kao što to proizlazi iz pobijane odluke, u okviru predsudskog postupka Grad Bruxelles nije osporavao učinke te presude.
77

U tom pogledu valja podsjetiti na to da je Sud u toj presudi zaključio da, kada se osoba protiv koje je izdan europski uhidbeni nalog poziva na postojanje sustavnih ili barem općih nedostataka koji prema njezinu mišljenju mogu utjecati na neovisnost pravosuđa u državi članici izdavateljici i na taj način povrijediti bitan sadržaj njezina temeljnog prava na pošteno suđenje kako bi se usprotivila svojoj predaji pravosudnom tijelu izdavanja, pravosudno tijelo izvršenja dužno je, kada mora odlučivati o predaji dotične osobe tijelima navedene države, ocijeniti postojanje stvarne opasnosti od toga da se toj osobi povrijedi to temeljno pravo (vidjeti presudu od 25. srpnja 2018., Minister for Justice and Equality (Nedostaci u pravosudnom sustavu), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, t. 60. i navedenu sudsku praksu).
1.

Poništava se raskid Izvršne agencije za mala i srednja poduzeća sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava u pogledu projekta „Personalizirane vene iz inženjeringa ljudskih tkiva kao prvi izbor za liječenje pacijenata oboljelih od kronične venske insuficijencije – P‑TEV” (Personalized Tissue‑Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency‑P-TEV), pod referentnim brojem 778620.
95

Kao prvo, Opći sud podsjeća na to da su pravne osnove Uredbe 2017/459 članak 6. stavak 11. i članak 7. stavak 3. Uredbe br. 715/2009 te se njome uspostavljaju „mrežna pravila za mehanizme raspodjele kapaciteta u transportnim sustavima za plin” i stavlja izvan snage Uredba (EU) Komisije br. 984/2013 od 14. listopada 2013. o uspostavi [mrežnih pravila] za mehanizme raspodjele kapaciteta u transportnim sustavima za plin i dopuni Uredbe (EZ) br. 715/2009 (SL 2013., L 273, str. 5.), na kojoj su se temeljila ranija mrežna pravila. Poglavlje V. Uredbe 2017/459 odnosi se na „postupak za prošireni kapacitet”. Kao što je to objašnjeno u točkama 67. do 74. ove presude, navedeni postupak može dovesti do obveze operatora transportnog sustava za plin da proširi kapacitet navedene mreže ako su ispunjeni određeni uvjeti.
293

Ta ocjena nije dovedena u pitanje presudom od 11. ožujka 2020., Komisija/Gmina Miasto Gdynia i Port Lotniczy Gdynia Kosakowo (C‑56/18 P, EU:C:2020:192, t. 76. do 82.) u kojoj je Sud predbacio Općem sudu da je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je ustanovio da je pravo zainteresiranih stranaka na podnošenje očitovanja bitan postupovni zahtjev, a da nije utvrdio da je upravni postupak mogao imati drukčiji ishod. Naime, iz točaka 78. do 82. navedene presude proizlazi da je utvrđenje te pogreške bilo opravdano okolnostima svojstvenim konkretnom slučaju, to jest da, iako zainteresirane stranke nisu bile pozvane podnijeti svoja očitovanja o utjecaju promjene pravnog sustava do koje je došlo nakon donošenja odluke u pokretanju postupka, takva okolnost nije bila bitan postupovni zahtjev s obzirom na to da navedena promjena nije mogla promijeniti smisao te odluke.
2. Provedbena uredba Komisije (EU) 2018/1579 оd 18. listopada 2018. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određenih pneumatskih guma, novih ili protektiranih, od kaučuka, vrste koja se rabi za autobuse ili kamione, s indeksom opterećenja većim od 121, podrijetlom iz Narodne Republike Kine i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe (EU) 2018/163 poništava se u dijelu u kojem uvodi konačne antidampinške pristojbe na uvoz proizvoda koje proizvode sljedeći proizvođači izvoznici: – Chaoyang Long March Tyre Co. Ltd; – Triangle Tyre Co. Ltd; – Shandong Wanda Boto Tyre Co. Ltd; – Qingdao Doublestar Tire Industrial Co. Ltd; – Ningxia Shenzhou Tire Co. Ltd; – Guizhou Tyre Co. Ltd; – Aeolus Tyre Co. Ltd; – Shandong Huasheng Rubber Co. Ltd; – Chongqing Hankook Tire Co. Ltd; – Prinx Chengshan (Shandong) Tire Co. Ltd; – Jiangsu Hankook Tire Co. Ltd; – Shandong Linglong Tire Co. Ltd; – Shandong Jinyu Tire Co., Ltd; – Sailun Jinyu Group Co. Ltd; – Shandong Kaixuan Rubber Co. Ltd; – Weifang Yuelong Rubber Co. Ltd; – Weifang Shunfuchang Rubber And Plastic Products Co. Ltd; – Shandong Hengyu Science & Technology Co. Ltd; – Jiangsu General Science Technology Co. Ltd; – Double Coin Group (Jiang Su) Tyre Co. Ltd; – Hefei Wanli Tire Co. Ltd; – Giti Tire (Anhui) Company Ltd; – Giti Tire (Fujian) Company Ltd; – Giti Tire (Hualin) Company Ltd; – Giti Tire (Yinchuan) Company Ltd; – Qingdao GRT Rubber Co. Ltd.
57

Tužitelj ističe da iz teksta članka 4. stavka 1. i članka 7. stavka 1. Uredbe br. 139/2004 proizlazi da preuranjena koncentracija postoji samo kada postoji stjecanje kontrole. Nije sporno da pojam „koncentracija” koji se upotrebljava u tim odredbama treba definirati s obzirom na članak 3. navedene uredbe, u skladu s kojim koncentracije predstavljaju stjecanja koja dovode do trajne promjene izravne ili neizravne kontrole. Osim toga, tužitelj upućuje na točku 44. i sljedeće točke presude od 31. svibnja 2018., Ernst & Young (C‑633/16, EU:C:2018:371), u skladu s kojima je preuranjena provedba koncentracije usko povezana s pojmom koncentracije u smislu članka 3. Uredbe br. 139/2004, kojim se zahtijeva stjecanje kontrole, na točku 46. navedene presude, u skladu s kojom su samo „operacije koje doprinose trajnoj promjeni kontrole nad ciljnim poduzetnikom” obuhvaćene člankom 7. stavkom 1. navedene uredbe, te na točke 49. i 60. navedene presude, u skladu s kojima transakcije ne „doprinose trajnoj promjeni kontrole” ako ne pokazuju „izravnu funkcionalnu povezanost s […] provedbom” koncentracije, odnosno ako „sam[e] po sebi” ne pokazuju povezanost s promjenom kontrole, pri čemu taj kriterij isključuje sve operacije koje su „povezan[e] s […] koncentracijom” u smislu da su „akcesorn[e] ili [mogu] služiti za […] pripremu” njezine provedbe. Međutim, u uvodnoj izjavi 134. pobijane odluke Komisija izričito priznaje da tužitelj nije stekao kontrolu nad TMSC‑om prije Komisijina odobrenja od 19. rujna 2016. Usto, tužitelj upućuje na presudu od 6. srpnja 2010., Aer Lingus Group/Komisija (T‑411/07, EU:T:2010:281), u skladu s kojom se obvezom odgode nastoji izbjeći to da se Komisija nađe u situaciji u kojoj odluka o nespojivosti treba biti dopunjena odlukom o poništenju koja je namijenjena prekidanju stjecanja kontrole do kojeg je došlo čak i prije nego što je Komisija odlučila o njegovim učincima na tržišno natjecanje te iz toga zaključuje da njezino područje primjene ne smije prekoračiti ono što je potrebno kako bi se osiguralo da restrukturiranja poduzeća ne dovedu do trajne štete za tržišno natjecanje. Naposljetku, Komisijina kontrola koncentracije ni u kojem trenutku i ni na koji način nije bila otežana, s obzirom na to da je tužitelj stekao kontrolu nad TMSC‑om tek nakon što je dobio sva odobrenja od predmetnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje, među kojima je Komisija.
87

Međutim, usporedbom koja je ograničena na te kriterije, tužitelj nije uzeo u obzir to da se Komisijin pristup u Privremenoj uredbi prije svega temelji na pretpostavci prema kojoj je to pitanje dotičnih država članica EGP‑a. Naime, u uvodnoj izjavi 80. prijelazne uredbe izričito se navodi da „[i]z Sporazuma o EGP‑u […] proizlazi da je Unija gospodarski tijesno povezana s tržištima zemalja EGP‑a”. To su svakako „tržišta” o kojima je riječ, a to pritom nije ograničeno isključivo na tržište čelika. Stoga je pogrešno tumačiti Komisijino rasuđivanje na kojem se temelji izuzimanje dotičnih država članica EGP‑a a da se pritom ne uzme u obzir kontekst koji proizlazi iz sporazuma o kojem je riječ. Upućivanjem na uvodnu izjavu 80. Privremene uredbe, pobijana uredba potvrđuje to tumačenje podsjećanjem, u svojoj uvodnoj izjavi 193., na to da, osobito, bliska integracija tržištâ s državama članicama EGP‑a opravdava to izuzimanje.
8

U tablici u nastavku sažeto je REA‑ino stajalište u pogledu različitih zatraženih dokumenata koji su izrađeni tijekom projekta iBorderCtrl (u daljnjem tekstu: zatraženi dokumenti): Dokumenti/rezultati REA‑ino stajalište Povjerljive informacije D 1.1 Prvo izvješće savjetnika za etiku (Ethics advisor’s first report) Uskraćivanje pristupa Etička i pravna ocjena alata, tehnoloških sastavnih dijelova i metoda razvijenih u projektu D 1.2 Etika profiliranja, rizik od stigmatizacije pojedinaca i plan ublažavanja posljedica (Ethics of profiling, the risk of stigmatization of individuals and mitigation plan) Uskraćivanje pristupa Etička i pravna ocjena alata, tehnoloških sastavnih dijelova i metoda razvijenih u projektu D 1.3 Savjetnik za etička pitanja (Ethics Advisor) Uskraćivanje pristupa Podaci o savjetniku za etička pitanja D 2.1 Izvješće o analizi zahtjevâ (Requirement Analysis Report) Uskraćivanje pristupa Tehnološka rješenja i opis cjelokupne arhitekture sustava D 2.2 Referentna arhitektura i specifikacija sastavnih dijelova (Reference Architecture and components specification) Uskraćivanje pristupa Tehnološka rješenja i opis cjelokupne arhitekture sustava D 2.3 Izvješće o pravnom i etičkom ispitivanju na razini Unije (EU wide legal and ethical review report) Uskraćivanje pristupa Etička i pravna ocjena alata, tehnoloških sastavnih dijelova i metoda razvijenih u projektu D 3.1 Uređaji za prikupljanje podataka – specifikacije) (Data Collection Devices – specifications) Djelomični pristup Zatamnjeni dijelovi dokumenta sadržavaju informacije koje utječu na komercijalne interese D 7.3 Plan širenja informacija i komunikacijski plan (Dissemination and communication plan) Djelomični pristup Zatamnjeni dijelovi dokumenta sadržavaju informacije koje utječu na komercijalne interese D 7.6 Godišnje izvješće o komunikaciji, uključujući komunikacijski materijal (Yearly communication report including communication material) Napomena: javno dostupan dokument Ne postoji D 7.8 Plan širenja informacija i komunikacijski plan 2 (Dissemination and communication plan 2) Djelomični pristup Zatamnjeni dijelovi dokumenta sadržavaju informacije koje utječu na komercijalne interese D 8.1 Plan upravljanja kvalitetom (Quality Management Plan) Uskraćivanje pristupa Povjerljive informacije konzorcija koje se odnose na upravljanje projektom, od planiranja tehničkih mjera do isporuke rezultata D 8.3 Periodično izvješće o napretku (Periodic Progress Report) Uskraćivanje pristupa Opis tehničkog napretka u vezi s različitim radnim paketima D 8.4 Godišnje izvješće (Annual Report) Uskraćivanje pristupa Opis tehničkog napretka u vezi s različitim radnim paketima D 8.5 Periodično izvješće o napretku 2 (Periodic Progress Report 2) Uskraćivanje pristupa Opis tehničkog napretka u vezi s različitim radnim paketima D 8.7 Godišnje izvješće 2 (Annual Report 2) Uskraćivanje pristupa Opis tehničkog napretka u vezi s različitim radnim paketima
127

Kao peto, iz Komisijinih utvrđenja u pobijanoj odluci proizlazi da je navodni utjecaj Memoranduma zapravo bio različit u odnosu na svaku od triju predmetnih mjera i svakog davatelja navodne potpore. O tome svjedoče sljedeći primjeri. Kad je riječ o mjeri br. 1, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 231. pobijane odluke, činjenica da je društvo Electrica potpisalo Memorandum ipak ga nije sprečavala da donese mjere za naplatu svojih potraživanja od studenoga 2012., za razliku od AAAS‑a, koji je također potpisao Memorandum. Kad je riječ o mjeri br. 2, kao što to ističe tužitelj i kao što to proizlazi iz uvodnih izjava 255. do 257. i 263. pobijane odluke, činjenica da je društvo Salrom potpisalo Memorandum nije ga sprečavala da postupa kao privatni vjerovnik, na temelju čega je Komisija zaključila da društvo Salrom tužitelju nije dodijelilo državnu potporu u okviru mjere br. 2. Kad je riječ o mjeri br. 3, dovoljno je istaknuti da je, kao što to proizlazi iz bilješke 84. pobijane odluke, CFR Marfă, javni poduzetnik koji je bio stranka Memoranduma, glasovao protiv odobrenja plana reorganizacije.
1

Dana 15. listopada 2014. Europska komisija donijela je Odluku C(2014) 7465 final u vezi s postupkom na temelju članka 102. UFEU‑a i članka 54. Sporazuma o EGP‑u (predmet AT.39523 – Slovak Telekom), ispravljenu njezinom Odlukom C(2014) 10119 final od 16. prosinca 2014. i njezinom Odlukom C(2015) 2484 final od 17. travnja 2015. (u daljnjem tekstu: Odluka iz 2014.). Članci 1. i 2. Odluke iz 2014. glase kako slijedi: „Članak 1. 1. Poduzetnik koji čine društvo Deutsche Telekom AG i društvo Slovak Telekom a.s. počinio je jedinstvenu i trajnu povredu članka 102. Ugovora i članka 54. Sporazuma o EGP‑u. 2. Povreda je trajala od 12. kolovoza 2005. do 31. prosinca 2010. i uključivala je sljedeće prakse: (a) skrivanje informacija o mreži od alternativnih operatera potrebnih za izdvajanje lokalnih petlji; (b) smanjenje područja primjene vlastitih obveza u pogledu izdvajanja lokalnih petlji; (c) utvrđivanje nepoštenih pravila i uvjeta u njegovoj referentnoj ponudi za izdvajanje u pogledu kolokacije, kvalifikacije, predviđanja, popravaka i bankovnih jamstava; (d) primjenu nepoštenih cijena kojima se jednako učinkovitom operateru, koji se oslanja na veleprodajni pristup izdvojenim lokalnim petljama društva Slovak Telekom a.s., ne omogućuje da bez gubitaka ponudi maloprodajne usluge koje nudi Slovak Telekom a.s. Članak 2. Za povredu iz članka 1. izriču se sljedeće novčane kazne: (a) solidarna novčana kazna od 38838000 eura društvima Deutsche Telekom AG i Slovak Telekom a.s.; (b) novčana kazna od 31070000 eura društvu Deutsche Telekom AG. Novčane kazne plaćaju se u eurima u roku od tri mjeseca od datuma dostave ove odluke na sljedeći bankovni račun u ime Europske komisije: […] Po isteku prethodno navedenog roka, na novčane kazne kamate se automatski obračunavaju po stopi koju Europska središnja banka primjenjuje za svoje glavne operacije refinanciranja na prvi dan mjeseca tijekom kojeg je ova odluka donesena, uvećanoj za tri i pol postotna boda. Ako poduzetnik iz članka 1. podnese tužbu, on pokriva novčanu kaznu u za to određenom roku tako da pruži prihvatljivo bankovno jamstvo ili izvrši privremeno plaćanje novčane kazne, u skladu s člankom 90. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 [od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL 2012., L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.)].”
37

Kao četvrto, tužitelj tvrdi da je njegovo sudjelovanje bilo „onemogućeno” ili da je bilo podređeno „prekomjernim gospodarskim troškovima do te mjere da je bilo dovedeno u pitanje podnošenje konkurentne ponude”. Međutim, ta tvrdnja ne može dokazati nikakvu diskriminaciju prema njemu. Suprotno tomu, kao što to pravilno ističe Frontex, takva tvrdnja upućuje na to da je uzrok tužiteljeve nemogućnosti da podnese ponudu više bio u njemu svojstvenom razlogu nego u diskriminatornim tehničkim zahtjevima. Podredno, valja istaknuti da tužitelj, kao što je to, uostalom, i javno objavio, trenutačno radi na modelu RPAS‑a koji zadovoljava većinu zahtjeva koje je Frontex naveo u predmetnom pozivu na nadmetanje.
3

U skladu s optužnicom koju je podigao United States Attorney for the Southern District of New York (državni odvjetnik Sjedinjenih Američkih Država za južni okrug New Yorka), određena sredstva koja su upotrijebljena za osnivanje i financiranje prvog tužitelja 2013. bila su nezakonitog podrijetla koje je povezano s projektom u Venezueli.
21

Komisija je u okviru ispitivanja tog drugog pitanja, pod naznakom „Državna prisila nije se mogla isključiti” (State compulsion defence could not be excluded), smatrala da nije isključeno da se iznimka državnog djelovanja može primijeniti na prakse na koje se odnose navodi o kojima je riječ, s obzirom na to da se u biti ne može isključiti da je postupanje društva Gazprom njemu bilo nametnuto ruskim pravom ili pritiscima ruskih tijela kojima se nemoguće oduprijeti, tako da to postupanje možda nije bilo autonomno u smislu članka 102. UFEU‑a i da se moguće ograničenje tržišnog natjecanja o kojem je riječ možda nije moglo pripisati tom poduzeću. Komisija je u tom pogledu osobito istaknula da su izgradnja i funkcioniranje poljske dionice plinovoda Yamal bili uređeni međudržavnim sporazumom sklopljenim 1993. između Republike Poljske i Ruske Federacije te naknadnim dodatnim protokolima (u daljnjem tekstu pod zajedničkim nazivom: sporazumi Poljska‑Rusija).
143

Usto, s obzirom na to da tužitelj tvrdi da je Komisija trebala odobriti njegov zahtjev za pristup zatraženim dokumentima u verziji koja nije povjerljiva ili u svojim prostorijama – jer je odbila sve razloge koji bi mogli opravdati odbijanje njihova otkrivanja – valja utvrditi da on ne navodi nepostojanje ili nedostatnost obrazloženja pobijane odluke, nego da osporava njezinu osnovanost. U svakom slučaju taj se argument ne može prihvatiti. Naime, s obzirom na to da je Komisija mogla odbiti tužiteljev zahtjev za pristup zatraženim dokumentima pozivajući se na opću pretpostavku povjerljivosti a da pritom ne počini pogrešku koja se tiče prava kao ni pogrešku u ocjeni, tužiteljev se argument temelji na pogrešnoj pretpostavci.
92

Ta diskrecijska ovlast država članica pri utvrđivanju tih podciljeva i odvagivanju među njima potvrđuje se u točki 220. Smjernica u kojoj se priznaje da potpore u korist adekvatnosti proizvodnje „mogu biti proturječne cilju ukidanja subvencija štetnih za okoliš uključujući za fosilna goriva” (Aid for generation adequacy may contradict the objective of phasing out environmentally harmful subsidies including for fossil fuels) i stoga mogu odstupiti od cilja od općeg interesa iz točke 30. Smjernica o „povećanju razine zaštite okoliša”. Međutim, ta je provedba ograničena preporukom, također navedenom u točki 220. Smjernica, prema kojoj bi „[d]ržave članice trebale razmotriti alternativne načine ostvarenja adekvatnosti proizvodnje koji nemaju negativni utjecaj na cilj postupnog ukidanja ekološki ili gospodarski štetnih subvencija, poput olakšavanja upravljanja potražnjom i povećanja interkonekcijskih kapaciteta”. (Member States should therefore primarily consider alternative ways of achieving generation adequacy which do not have a negative impact on the objective of phasing out environmentally or economically harmful subsidies, such as facilitating demand side management and increasing interconnection capacity)
52

Što se tiče tužiteljeva argumenta koji se temelji na sudskoj praksi suda Unije koja se odnosi na internetsku stranicu Wikipediju (vidjeti točku 46. ove presude), valja navesti da iz te sudske prakse proizlazi da je izvadak sa stranice Wikipedije nesigurna informacija jer proizlazi iz kolektivne enciklopedije koja je osnovana na internetu i čiji je sadržaj u svakom trenutku moguće mijenjati, a u određenim slučajevima to može činiti svaki posjetitelj, čak i anoniman (presuda od 16. lipnja 2016., Fútbol Club Barcelona/EUIPO – Kule (KULE), T‑614/14, neobjavljena, EU:T:2016:357, t. 47.). EUIPO i intervenijent tvrdili su, a da to tužitelj nije osporio, da, suprotno sadržaju internetske stranice Wikipedije, koju njezini korisnici mogu u svakom trenutku uređivati, sadržaj blogova mogu uređivati samo njihovi autori, a ne treće osobe. S obzirom na znatno ograničenije mogućnosti izmjene sadržaja blogova u odnosu na one koje se odnose na sadržaj internetske stranice Wikipedije, tužiteljev argument koji se temelji na sudskoj praksi koja se odnosi na tu internetsku stranicu ne potkrepljuje njegovu tezu koja se odnosi na ograničenu dokaznu snagu snimki zaslona bloga. U svakom slučaju, ostaje činjenica da se tužitelj nije pozvao ni na jedan ozbiljan i konkretan element koji bi mogao izazvati sumnje u vjerodostojnost snimki zaslona blogova „faneaccessories.blogspot” i „nouveaucheap.blogspot”.
50

Naime, kao što je to sud Unije već utvrdio, s jedne strane, cilj je postupka registracije izbjeći da organizatori poduzimaju nepotrebne napore za EGI koji na prvi pogled ne može dovesti do željenog rezultata i, s druge strane, odluka o registraciji predloženog EGI‑ja podrazumijeva njegovu prvu pravnu ocjenu i ne prejudicira Komisijinu ocjenu koju ona donosi u okviru priopćenja na osnovi članka 10. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 211/2011 koje sadržava njezine „pravne i političke zaključke” o EGI‑ju, eventualnim djelovanjima koje namjerava poduzeti i razloge poduzimanja ili nepoduzimanja djelovanja (vidjeti u tom smislu presudu od 23. travnja 2018., One of Us i dr./Komisija, T‑561/14, EU:T:2018:210, t. 117. i navedenu sudsku praksu).
82

Kao prvo, tužitelj osporava da je vodeća poslovna osoba koja djeluje u Siriji. U tom pogledu on osporava dokaze koje je Vijeće iznijelo radi uvrštenja njegova imena na predmetne popise. Konkretno, tužitelj ističe da je on samo zaposlenik kojeg zapošljava društvo Aman Holding JSC. Priznaje da je u okviru svojih dužnosti bio zadužen predstavljati društvo Aman Holding u upravi društva Aman Damascus JSC (u daljnjem tekstu: Aman Dimashq) te je obavljao funkciju predsjednika uprave potonjeg društva. Međutim, tvrdi da je podnio ostavku na svoje radno mjesto u društvu Aman Holding i da stoga u okviru svojih dužnosti člana uprave društva Aman Dimashq on više ne predstavlja prvonavedeno društvo. U tom pogledu ističe da društvo Aman Dimashq nije zajednički pothvat koji koristi potporu režima i da u okviru projekta Marota City nije iskorištavao izvlaštena zemljišta koja pripadaju osobama koje su zbog sukoba u Siriji raseljene te im je onemogućen povratak u njihove domove. Tužitelj u replici ističe da zemljišta na kojima će se razvijati projekt Marota City nisu bila poprište sukoba između oporbenih i režimskih snaga te da četvrti Damaska (Sirija) koje se nalaze u tom području nikad nisu bile uništene tijekom oružanog sukoba koji je u tijeku u Siriji. Naposljetku, on poriče vlasništvo ikakvog udjela u zajedničkom pothvatu Aman Dimashq. Usto, tužitelj osporava, s jedne strane, da je vlasnik udjela u društvu Fly Aman i, s druge strane, da je osnivački partner tog društva s obzirom na to da je bio zamijenjen kao osnivač i dioničar prije nego što je osnivanje navedenog društva proizvelo svoje učinke.
53

Drugo, tužitelj u biti tvrdi da je na temelju svojeg prava na djelotvornu sudsku zaštitu zatražio od Vijeća da mu čim prije odobri pristup svim informacijama i dokumentima na kojima se temelji donošenje prvotnih akata u odnosu na njega. Tužitelj prije podnošenja ove tužbe nije zaprimio spis s dokazima koji se na njega odnose, iako je to zatražio od Vijeća 26. ožujka 2019., uz ponovljene zahtjeve 2. i 12. travnja 2019. U tom pogledu on tvrdi da izostanak dostave spisa s dokazima koji se na njega odnosi dokazuje da prije donošenja prvotnih akata Vijeće nije raspolagalo nikakvim dokumentom ili drugim materijalnim dokazom kojim bi se potkrijepilo obrazloženje sadržano u tim aktima iako je ono dužno sastaviti spis prije nego što odluči odrediti mjere ograničavanja. Tužitelj dodaje da činjenica da mu je dokument WK 54/2019 INIT dostavljen nakon podnošenja ove tužbe svjedoči o tome da je on umjetno sastavljen za potrebe navedenog spora. Slijedom navedenog, razlozi za uvrštenje njegova naziva na predmetne popise nisu utemeljeni i stoga su nezakoniti. Tužitelj je na raspravi ustvrdio da je Vijeće nepravodobno dostavilo dokument WK 54/2019 INIT, i to čak i nakon što je tužba u ovom slučaju već bila podnesena.