4

Činjenična osnova spora iznesena je kako slijedi u točkama 5. do 15. pobijane presude: „5 [UEFA] je upravno tijelo europskog nogometa. Njezin glavni cilj je promicanje razvoja europskog nogometa i organiziranje određenog broja međunarodnih nogometnih natjecanja, uključujući i završnicu Europskog nogometnog prvenstva (u daljnjem tekstu: završnica EURA), na kojemu se svake četiri godine natječe 16 nacionalnih reprezentacija na ukupno 31 utakmici. Promicanje razvoja europskog nogometa UEFA‑i omogućuju prihodi od prodaje komercijalnih prava vezanih za ta natjecanja. U svezi s tim, UEFA tvrdi da 64 % prihoda od prodaje komercijalnih prava za [završnicu] EURA potječe od prodaje televizijskih prava za utakmice. 6. Odlukom od 25. lipnja 1998. ministar kulture, medija i sporta Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (u daljnjem tekstu: ministar) sastavio je na temelju IV. dijela Broadcasting Act 1996 (Zakon o radiodifuziji iz 1996.) popis događaja od velike važnosti za društvo u Ujedinjenoj Kraljevini, koji uključuje i završnicu EURA. 7 Usvajanju ovog popisa prethodilo je savjetovanje 42-aju različitih tijela, održano 1997. na ministrovu inicijativu, vezano za utvrđivanje kriterija prema kojima bi se procijenila važnost različitih događaja za društvo u Ujedinjenoj Kraljevini. Ovaj postupak doveo je do usvajanja popisa kriterija sadržanih u dokumentu ministarstva kulture, medija i sporta iz studenog 1997. koja ministar primjenjuje za sastavljanje popisa događaja od velikog značaja za društvo u Ujedinjenoj Kraljevini. U skladu s tim dokumentom, vjerojatnost uvrštavanja događaja na popis postojat će osobito onda kada isti naiđe na poseban odjek na nacionalnoj razini a ne samo među onima koji redovito prate sport o kojem je riječ. U skladu s istim dokumentom, kao takav događaj može se odrediti nacionalni ili međunarodni sportski događaj na najvišoj razini ili događaj u kojemu sudjeluje državna reprezentacija ili sportaši iz Ujedinjene Kraljevine. Među događajima koji zadovoljavaju ove kriterije veću mogućnost uvrštavanja na popis imat će oni koje privlače brojne gledatelje ili koji se tradicionalno prenose uživo na besplatnim televizijskim kanalima. Osim toga, ministar za potrebe procjene također uzima u obzir i druge čimbenike koji se odnose na posljedice za sport o kojemu je riječ, kao što su mogućnost prijenosa događaja uživo u cijelosti, utjecaj na prihod u sportskom području o kojemu je riječ, posljedice za tržište radiodifuzije i postojanje okolnosti koje osiguravaju pristup događaju putem radijskog ili televizijskog prijenosa u naknadnoj snimci. 8 Ministar je potom, u skladu s člankom 97. Broadcasting Act 1996, započeo savjetovanje glede uvrštavanja pojedinih događaja na popis. U okviru toga savjetovanja zatražio je mišljenje od nekoliko tijela, zainteresiranih osoba i nositelja televizijskih prava, kao što je UEFA. Osim toga, savjetodavni odbor osnovan od strane ministra pod nazivom ‚Advisory Group on listed events’ (Savjetodavna skupina za događaje uvrštene na popis) objavio je svoje mišljenje o događajima koje bi trebalo uvrstiti na popis predloživši, s obzirom na završnicu EURA, uvrštavanje finala, polufinala i utakmica u kojima sudjeluju reprezentacije Ujedinjene Kraljevine. 9 Na temelju članka 98. Broadcasting Act 1996, kako je izmijenjen s Television Broadcasting Regulations 2000 (Pravilnik o televizijskom emitiranju iz 2000.), organizacije za televizijsko emitiranje podijeljene su u dvije kategorije. Prva kategorija uključuje organizacije koje pružaju besplatnu uslugu koju, pored toga, može primati najmanje 95 % stanovništva Ujedinjene Kraljevine [u daljnjem tekstu: televizijski nakladnici koji koriste besplatne kanale]. Druga kategorija uključuje organizacije koje ne ispunjavaju navedene uvjete [uključujući i televizijske nakladnike koji koriste naplatne kanale]. 10 Osim toga, na temelju članka 101. Broadcasting Act 1996, kako je izmijenjen s Television Broadcasting Regulations 2000, pružatelj usluga televizijskog emitiranja iz jedne od ovih dviju kategorija može prenositi uživo, u cijelosti ili djelomično, događaj uvršten na popis samo ako je pružatelj usluga iz druge od ovih dviju kategorija stekao pravo na prijenos uživo, u cijelosti ili djelomično, istog događaja u istoj ili u pretežno istoj regiji. Ako ovaj uvjet nije ispunjen, organizacija koja želi prenositi uživo, u cijelosti ili djelomično događaj o kojemu je riječ, mora ishoditi prethodno odobrenje od Office of Communications (Ured za komunikacije). 11 U skladu s člankom 3. Code on Sports and Other Listed and Designated Events (Pravilnik o sportskim i drugim događajima uvrštenima na popis), koji je bio na snazi 2000., događaji uvršteni na popis događaja od velikog značaja za društvo podijeljeni su u dvije grupe. ‚Grupa A’ uključuje događaje koji se ne mogu prenositi uživo na ekskluzivnoj osnovi ukoliko određeni uvjeti nisu ispunjeni. ‚Grupa B’ uključuje događaje koji se mogu prenositi uživo na ekskluzivnoj osnovi samo ako su poduzete odgovarajuće mjere kojima se osigurava prijenos u naknadnoj snimci. 12 U skladu s člankom 13. Code on Sports and Other Listed and Designated Events, odobrenje nadležnog Office of Communications može se ishoditi za događanja iz ‚Grupe A’ s popisa, u koju spada završnica EURA, ako su prava prijenosa bila otvoreno ponuđena svim organizacijama za televizijsko emitiranje pod pravednim i razumnim uvjetima, a nijedna organizacija iz druge kategorije nije izrazila interes za stjecanje istih prava. 13 Dopisom od 25. rujna 1998. Ujedinjena Kraljevina dostavila je, na temelju odredaba članka 3.a stavka 2. Direktive 89/552, Komisiji Europskih zajednica popis događaja koje utvrđuje ministar. Nakon razmjene dopisa između Ujedinjene Kraljevine i Komisije te nove obavijesti o mjerama od 5. svibnja 2000., glavni direktor Opće uprave (OU) za obrazovanje i kulturu Komisije obavijestio je Ujedinjenu Kraljevinu, dopisom od 28. srpnja 2000., da Komisija nema primjedaba na mjere te države članice, koje će stoga uskoro biti objavljene u Službenom listu Europskih zajednica. 14 Presudom od 15. prosinca 2005., Infront WM protiv Komisije (T- 33/01, Zb., str. II‑5897.), Opći sud poništio je odluku sadržanu u dopisu od 28. srpnja 2000., uz obrazloženje da ista predstavlja odluku u smislu članka 249. UEZ, koju bi i sam kolegij članova Komisije trebao usvojiti [...]. 15 Slijedom [navedene presude], Komisija je usvojila [spornu odluku].” Sporna odluka