ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
20

Iz odluke o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da PGE, koji je u vrijeme odvijanja činjenica koje su dovele do spora u glavnom postupku obavljao svoje djelatnosti pod tvrtkom Zespół Elektrowni Dolna Odra S. A., i Elektrownia Bełchatów S. A. (u daljnjem tekstu: ELB) nisu bili dio istog koncerna tijekom razdoblja tijekom kojeg je PGE preuzeo obveze čiji je povrat doveo do izgubljenih investicija u pitanju u glavnom postupku. Zespół Elektrowni Dolna Odra S. A. bio je naveden u Prilogu 1. KDT‑u kao proizvođač i stranka UKEE‑a s PSE‑om. Što se tiče ELB‑a, njegove proizvodne jedinice bile su nabrojene u Prilogu 7. tom zakonu i to je poduzeće ondje predstavljeno kao dio holdinga BOT, odnosno koncerna koji se razlikuje od onoga kojem je PGE pripadao. Neovisno o tome, na dan donošenja KDT‑a kao i na dan donošenja Odluke 2009/287 PGE i ELB bili su dio istog koncerna.
19

Dana 2. svibnja 2013., dok je još bio u tijeku nadzor na licu mjesta, društvo Senatex izmijenilo je obračune provizija svojim trgovinskim zastupnicima za razdoblje od 2009. do 2011., tako da je tim dokumentima dodan porezni broj ili identifikacijski broj za PDV svakog trgovinskog zastupnika. Računi dizajnera za oglašavanje za razdoblje od 2009. do 2011. također su istog dana na sličan način ispravljeni, to jest tijekom nadzora na licu mjesta.
16

Kao drugo, navedeni se sud pita je li način naplate okolišnog biljega sukladan članku 110. UFEU‑a. Naime, vlasnici vozila koje se nalazi na nacionalnom tržištu i za koje nije plaćen nikakav porez bilo zato što je to vozilo registrirano prije 1. siječnja 2007. bilo zato što je njegovu vlasniku vraćen prethodno plaćeni porez, na temelju OUG‑a br. 9/2003 bi mogli koristiti to vozilo bez plaćanja okolišnog biljega do prodaje navedenog vozila, odnosno do budućeg neizvjesnog događaja dok bi vlasnik sličnog vozila, koje potječe iz druge države članice mogao koristiti to vozilo samo tijekom 90 dana prije nego što bi ga morao registrirati i platiti navedeni okolišni biljeg.
27

Najprije, što se tiče prve faze, odnosno one u kojoj se roba ili usluge pripisuju transakcijama za koje se one upotrebljavaju, ne dovodeći u pitanje primjenu određenih posebnih odredbi iz članka 17. stavka 5. podstavka 3. Šeste direktive, na sudu koji je uputio zahtjev jest da utvrdi je li, u slučaju da su one korištene za izgradnju zgrade mješovite namjene, takvo pripisivanje u praksi presloženo i, slijedom toga, teško provedivo.
29

Doista, iz jasnog teksta članka 5. stavka 2. točke (b) Direktive 2001/29 proizlazi da je iznimka privatnog reproduciranja zamišljena isključivo u korist fizičkih osoba koje ostvaruju ili koje imaju sposobnost ostvarivati reproduciranja zaštićenih djela ili drugih predmeta zaštite za privatnu uporabu u svrhe koje nisu ni izravno ni neizravno komercijalne (vidjeti u tom smislu presude od 21. listopada 2010., Padawan, C‑467/08, EU:C:2010:620, t. 43. do 45. i 54. do 56. kao i od 5. ožujka 2015., Copydan Båndkopi, C‑463/12, EU:C:2015:144, t. 22. do 25. i 64.).
35

Kao drugo, Vijeće smatra da tužbeni razlog koji se temelji na pogrešci prilikom izbora materijalne pravne osnove pobijane odluke treba odbiti kao neosnovan. Naime, iako Parlament ističe da se Sporazumom EU‑Tanzanija nastoji postići dvostruki cilj – od kojih se prvi odnosi na ZVSP, a drugi na područja pravosudne suradnje u kaznenim stvarima i policijske suradnje – i da su stoga članci 82. i 87. UFEU‑a trebali, uz članak 37. UEU‑a, činiti pravne osnove pobijane odluke, on ipak ne precizira je li taj drugi cilj akcesoran ili ne. Vijeće smatra da su, u mjeri u kojoj je to Parlament priznao u okviru postupka koji je doveo do presude od 24. lipnja 2014., Parlament/Vijeće (C‑658/11, EU:C:2014:2025), što se tiče Sporazuma od 14. srpnja 2011. između Europske unije i Republike Mauricijusa, ciljevi koji ne ulaze u ZVSP, a nastoje se postići tim sporazumom, samo akcesorni i da su istovjetni ciljevi koji se nastoje postići Sporazumom EU‑Tanzanija iste naravi. Stoga bi pravna osnova pobijane odluke bio članak 37. UEU‑a.
15

J.-C. Marchiani bio je zastupnik u Parlamentu u razdoblju od 20. srpnja 1999. do 19. lipnja 2004. Od 2001. do 2004. koristio se uslugama parlamentarnih asistenata gđe T. i g. T.-a, a od 2002. do 2004. i uslugama gđe B. Sudac istrage tribunala de grande instance de Paris (Regionalni sud u Parizu, Francuska) obavijestio je 30. rujna 2004. predsjednika Parlamenta da bi dužnosti koje su od 2001. do 2004. obavljali gđa T. i g. T. mogle biti bez stvarne veze s dužnostima parlamentarnog asistenta.
1

Europska komisija je žalbom zatražila ukidanje presude Općeg suda od 13. svibnja 2014., McBride i dr./Komisija (T‑458/10 do T‑467/10 i T‑471/10, neobjavljena; u daljnjem tekstu: pobijana presuda, EU:T:2014:249), kojom je Opći sud poništio odluke Komisije C (2010) 4758, C (2010) 4748, C (2010) 4757, C (2010) 4751, C (2010) 4764, C (2010) 4750, C (2010) 4761, C (2010) 4767, C (2010) 4754, C (2010) 4753 i C (2010) 4752 od 13. srpnja 2010. (u daljnjem tekstu: sporne odluke) o odbijanju zahtjeva koji je Irska ponijela radi proširenja ciljeva višegodišnjeg programa usmjeravanja IV (u daljnjem tekstu: MAGP IV) kako bi se uzela u obzir sigurnosna poboljšanja na plovilima žalitelja Petera McBridea i Hugha McBridea, Mullglen Ltd‑a, Cathala Boylea i Thomasa Flahertyja, Ocean Trawlers Ltd‑a, Patricka Fitzpatricka, Eamona McHugha, Eugenea Hannigana, Larryja Murphyja i Brendana Gilla (u daljnjem tekstu: McBride i dr.).
36

Osim toga, čak ako bi i trebalo prihvatiti da kriterij prava boravka dovodi samo do neizravne diskriminacije, kako to tvrdi Ujedinjena Kraljevina, ta država prema mišljenju Komisije nije pružila nikakav argument iz kojeg bi se dalo zaključiti da je dotično nezakonito postupanje primjereno i proporcionalno u odnosu na cilj koji se želi postići tim nacionalnim zakonodavstvom, a to je osigurati postojanje istinske veze između osobe koja traži davanje i države članice domaćina.
16

Člankom 1. točkom (f) sporne odluke, Komisija je utvrdila da je SKW Holding sudjelovao u povredi od 30. kolovoza 2004. do 16. siječnja 2007. te da je SKW sudjelovao u povredi od 22. travnja 2004. do 16. siječnja 2007. Kad je riječ o SKW‑u, iz uvodne izjave 226. te odluke proizlazi da je Komisija smatrala da su, tijekom tog posljednjeg razdoblja, zaposlenici tog društva bili izravno uključeni u sporazume i/ili usklađeno djelovanje spornog zabranjenog sporazuma. Kad je riječ o SKW Holdingu, iz uvodne izjave 245. navedene odluke proizlazi da je on od 30. kolovoza 2004. do 16. siječnja 2007., držao 100 % kapitala SKW‑a i da je zbog razloga navedenih u uvodnim izjavama 245. do 250. iste odluke, Komisija ocijenila da je činio dio iste gospodarske jedinice kao SKW i stoga ga se može smatrati odgovornim za povrede pravila tržišnog natjecanja koje je počinio potonji.
31

Talijanska vlada ističe nedopuštenost postavljenog prethodnog pitanja navodeći da, u slučaju nepostojanja obvezne primjene Uredbe br. 805/2004 u glavnom postupku, to je pitanje bespredmetno. Naime, ta vlada smatra da primjena Uredbe br. (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2012., L 351, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.) u tom sporu omogućuje izbjegavanje problema koji je stvoren definicijom neosporene tražbine, poput one koja se pojavljuje u navedenom sporu, s obzirom na to da potonja uredba ne sadrži upućivanje na nacionalna postupovna pravila.
25

E. Rodríguez Sánchez jest radnica članica Consuma SCV, raspoređena u odjel „blagajna/punjenje” u jednom trgovačkom centru. Ona je s Consumom SCV 25. lipnja 2012. potpisala zadružni ugovor, na koji se primjenjuju statuti društva i osobito Unutarnji pravilnik. Njezin raspored i radno vrijeme bili su, u tjednim smjenama, prijepodne od ponedjeljka do subote (od 8.00 do 15.00) i poslijepodne od ponedjeljka do subote (od 15.00 do 22.00) te dvije nedjelje mjesečno (od 8.30 do 15.00).
38

S obzirom na to da žalitelji Općem sudu prigovaraju da je pogrešno odbio, među ostalim, u točkama 84. do 87., 88. i 89., 93. do 98. kao i 108. do 113., opovrgavanje pretpostavke njihova stvarnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja na SKW i što se oslanjao na postojanje potencijalnog ili teoretskog utjecaja, valja utvrditi da taj prigovor proizlazi iz pogrešnog čitanja presude i stoga ga treba odbiti. Naime, suprotno onomu što tvrde žalitelji, iz te presude proizlazi da se Opći sud nije oslanjao na postojanje njihova potencijalnog ili teoretskog utjecaja na SKW, nego je samo utvrdio da njihovi argumenti ne pokazuju nepostojanje njihova stvarnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja na SKW i prema tome, nisu dovoljni za opovrgavanje pretpostavke većinskog udjela u kapitalu.
15

U presudi od 7. svibnja 2009., Komisija/Portugal (EU:C:2009:292), Sud je utvrdio da je Portugalska Republika povrijedila svoje obveze iz članaka 3. i 4. Direktive 91/271 time što je propustila da u skladu s člankom 3. navedene direktive sabirnim sustavima komunalnih otpadnih voda opremi aglomeracije Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Costa de Aveiro, Covilhã, Espinho/Feira, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde i Santa Cita, kao i time što je propustila da u skladu s člankom 4. te direktive podvrgne komunalne otpadne vode iz aglomeracija Alverca, Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Carvoeiro, Costa de Aveiro, Costa Oeste, Covilhã, Lisabon, Matosinhos, Milfontes, Nazaré/Famalicão, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Franca de Xira i Vila Real de Santo António sekundarnom pročišćavanju ili ekvivalentnom pročišćavanju.
4

Uvodne izjave 8., 15., 23., 44. i 45. Direktive 2009/29 glase: „(8) Dok iskustva prikupljena tijekom prvog razdoblja trgovanja upućuju na mogućnost da će sustav Zajednice i konačno utvrđivanje nacionalnih planova dodjele emisijskih jedinica za drugo razdoblje trgovanja donijeti znatna smanjenja emisija do 2012. godine, preispitivanje provedeno 2007. godine potvrdilo je da je nužan usklađeniji sustav trgovanja emisijama radi boljeg iskorištavanja prednosti trgovanja emisijama, izbjegavanja narušavanja međunarodnog tržišta i lakšeg međusobnog povezivanja sustava trgovanja emisijama. [...] [...] (15) Gospodarstvo Zajednice morat će, između ostalog, osigurati da revidirani sustav Zajednice djeluje na najvišoj mogućoj razini gospodarske učinkovisti i na temelju potpuno usklađenih uvjeta za dodjelu emisijskih jedinica u okviru Zajednice. Prema tome, dodjela se treba temeljiti na dražbovnoj prodaji jer je taj sustav najjednostavniji i općenito se smatra najučinkovitijim. Time bi se isto tako eliminirala slučajna dobit, a novi sudionici i gospodarstva s natprosječno brzim rastom bili bi stavljeni u isti položaj s postojećim postrojenjima. [...] (23) Dodjeljivanje besplatnih emisijskih jedinica postrojenjima u prijelaznom razdoblju treba osigurati kroz primjenu pravila usklađenih na razini Zajednice (referentne vrijednosti ex‑ante) kako bi se narušavanje tržišnog natjecanja u Zajednici svelo na minimum. Kod tih pravila treba uzeti u obzir tehnike koje su najučinkovitije s obzirom na emisije stakleničkih plinova i potrošnju energije, zamjenske proizvode, alternativne proizvodne procese, korištenje biomase, obnovljive izvore energije te hvatanje i skladištenje CO2. Nijedno od tih pravila ne smije poticati povećavanje emisija te treba osigurati povećavanje udjela emisijskih jedinica prodanih putem dražbe. Dodjele emisijskih jedinica moraju biti utvrđene prije početka razdoblja trgovine kako bi tržište moglo pravilno funkcionirati. [...] [...] (44) Mjere potrebne za provedbu ove direktive treba donositi u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji [(SL 1999., L 184, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 17., str. 36.)]. (45) Komisija bi trebala imati ovlasti za donošenje mjera za usklađivanje pravila o [...] prijelaznoj dodjeli emisijskih jedinica na razini Zajednice [...]. Budući da su to mjere općenitog karaktera, namijenjene za izmjenu elemenata Direktive 2003/87/EZ koji nisu od presudnog značenja, između ostalog, dopunjavajući ju novim nebitnim elementima, one moraju biti donesene u skladu s regulatornim postupkom s kontrolom, predviđenim u članku 5.a Odluke [1999/468]. “
22

U slučaju da navedena rezerva nije valjana, sud koji je uputio zahtjev pita, s obzirom na to da su inkriminirajuće činjenice u Njemačkoj i Poljskoj iste, može li se smatrati da je zbog odluke regionalnog tužiteljstva u Kołobrzegu protiv okrivljenika „sudski postupak pravomoćno okončan” u smislu članka 54. CISA‑e ili da je „u kaznenom postupku [...] pravomoćno oslobođen” u smislu članka 50. Povelje. On smatra da se predmet u glavnom postupku razlikuje od predmeta koji je doveo do presude od 5. lipnja 2014., M (C‑398/12, EU:C:2014:1057), jer odluci od 22. prosinca 2006. o obustavi kaznenog progona nije prethodila temeljita istraga. Usto, sud koji je uputio zahtjev izražava dvojbe u vezi s pitanjem je li pravomoćnost takve odluke uvjetovana izvršenjem određenih obveza kojima se sankcionira nedopušteno ponašanje.
4

Članak XV. Ordonanţa de urgenţă a Guvernului nr. 8 pentru modificarea și completarea unor acte normative și alte măsuri fiscal‑bugetare (Hitna uredba vlade br. 8 o izmjenama i dopunama određenih normativnih akata i drugim fiskalnim i proračunskim mjerama) od 26. veljače 2014. (Monitorul Oficial al României, dio I., br.151 od 28. veljače 2014., u daljnjem tekstu: OUG br. 8/2014), propisuje: „1. Plaćanje iznosa predviđenih sudskom odlukom čiji je predmet povrat poreza na onečišćenje motornim vozilima i poreza na emisije onečišćujućih tvari motornih vozila, kamata obračunatih do datuma cjelovite isplate i troškova postupka, te svakog drugog iznosa koje odrede sudska tijela, koje postane izvršno do 31. prosinca 2015., obavlja se u roku od 5 kalendarskih godina plaćanjem svake godine 20 % tog iznosa. 2. Po zahtjevima za povrat poreznih obveznika predviđenih u stavku 1. postupa se, sukladno odredbama [Ordonanţa Guvernului nr. 92 privind Codul de procedură fiscală (Vladina uredba br. 92 koja sadržava Zakon o poreznom postupku) od 24. prosinca 2003. (Monitorul Oficial al României, dio I., br. 941 od 29. prosinca 2003., u daljnjem tekstu: OG br. 92/2003)], kako je kasnije izmijenjena i dopunjena, u roku od 45 dana od njihova podnošenja, a plaćanje godišnjih obroka obavlja se sukladno rasporedu koji utvrdi upravno tijelo fonda za okoliš. 3. Rok predviđen u stavku 1. počinje teći od dana isteka roka iz stavka 2. 4. Tijekom roka predviđenog u stavku 1., prekidaju se svi postupci prisilnog izvršenja. 5. Iznosi propisani stavkom 1. plaćeni na temelju ove hitne uredbe, ažuriraju se sukladno indeksu potrošačkih cijena koje objavi Nacionalni institut za statistiku. 6. Postupak plaćanja na temelju izvršnih isprava uređen je zajedničkom odlukom ministra za okoliš i klimatske promjene te ministra za javne financije, u rokovima propisanim stavkom 1. 7. Preostali dijelovi iznosa na temelju izvršnih isprava izdanih do dana stupanja na snagu ove hitne uredbe i u odnosu na koje nije pokrenut postupak prisilnog izvršenja plaćaju se sukladno odredbama stavaka 1. do 6.”
32

U tom pogledu valja odmah istaknuti da se ne može prihvatiti pretpostavka na kojoj se temelji to pitanje i prema kojoj dotično nacionalno pravilo stranci jamči povećanu zaštitu njezina prava pristupa nepristranom sudu u smislu članka 47. stavka 2. Povelje. Naime, kako se ističe u točki 23. ove presude, činjenica da nacionalni sud u zahtjevu za prethodnu odluku u skladu sa zahtjevima koji proizlaze iz članka 267. UFEU‑a i članka 94. Poslovnika iznosi činjenični i pravni okvir predmeta u glavnom postupku samo po sebi ne krši to temeljno pravo. Slijedom toga, ne može se smatrati da obveza izuzeća koju to pravilo nameće sudu koji je uputio zahtjev i koji je iznio te činjenice u okviru zahtjeva za prethodnu odluku doprinosi osiguranju zaštite navedenog prava.
23

Sud koji je uputio zahtjev navodi da javnost troškove prijevoza vozila od proizvođača do prodavatelja ne doživljava kao dodatni trošak prijevoza, već kao sastavni dio konačne cijene vozila. Odvojeno upućivanje na te troškove bilo bi opravdano samo kad klijent može odabrati između osobnog preuzimanja vozila kod proizvođača i prijevoza tog vozila do prodavatelja ili kad utvrđenje visine tih troškova ne bi bilo moguće te kad bi bili različiti od slučaja do slučaja. Međutim, u glavnom postupku ti uvjeti nisu ispunjeni.
12

Sanofi‑Aventis Deutschland 27. listopada 2008. podnio je United States District Court for the Eastern District of Texas (Savezni sud za istočni okrug Teksasa, Sjedinjene Države) tužbu protiv društava Genentech i Biogen Idec Inc. zbog krivotvorenja licenciranih patenata. Potonji su istog dana podnijeli tužbu za proglašenje navedenih patenata ništavima pred United States District Court for the Northern District of California (Savezni sud za sjeverni okrug Kalifornije, Sjedinjene Države). Te su dvije tužbe spojene pred potonjim sudom, koji ih je odbio presudom od 11. ožujka 2011.
31

Međutim, Komisija smatra da sporni projekt može dovesti do pogoršanja stanja tijela površinske vode Schwarze Sulma, povredom zabrane pogoršanja propisane u članku 4. stavku 1. Direktive 2000/60. Naime, iako je u Odluci iz 2007. to stanje ocijenjeno kao „vrlo dobro”, taj će projekt stanje pretvoriti u „dobro” i stoga dovesti do njegova pogoršanja. U tom smislu, Komisija smatra da se u svrhe utvrđivanja postojanja takvog pogoršanja ne može uzimati u obzir činjenica da je guverner Stirije Odlukom iz 2013. to isto stanje konačno ocijenio kao „dobro” s obzirom na to da se pri donošenju potonje odluke nisu poštovali postupovni zahtjevi propisani u člancima 13. i 14. te direktive. Stoga se ne može smatrati, bez obzira na nižu klasifikaciju razine stanja voda koja je učinjena potonjom odlukom, da taj projekt neće dovesti do pogoršanja tog stanja.
1

Republika Poljska svojom tužbom zahtijeva poništenje članka 2. točke 25., članka 6. stavka 2. točke (b), članka 7. stavaka 1. do 5., prve rečenice članka 7., članaka 12. do 14. i članka 13. stavka 1. točke (c) Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ (SL L 127, str. 1.).
44

Posljedično, s obzirom na to da je Ferm Fruit nakon različitih postupaka pročišćavanja stekao objektivna svojstva etilnog alkohola, koji potpada pod tarifni broj 2208 KN‑a, to jest neutralnu boju, miris i okus, on potpada pod tarifni broj 2208 KN‑a.
Klagenævnet for Udbud (Žalbena komisija za javnu nabavu) također primjećuje da Banedanmark u pozivu na nadmetanje nije postavio minimalne zahtjeve glede tehničkih kapaciteta ponuditelja kao i to da je trebao provesti kvalitativnu ocjenu zahtjeva za sudjelovanje samo ako ih je bilo više od šest. Društvo Per Aarsleff moglo je, dakle, biti prethodno odabrano u svoje ime a da nije bilo dio zajednice Aarsleff i Pihl. Činjenica da je društvo Per Aarsleff zamijenilo tu zajednicu, osim toga, nema nikakav utjecaj na položaj ponuditelja jer nijedan natjecatelj nije bio isključen tijekom prethodnog odabira i nijedan ne bi bio odbijen da je društvo Per Aarsleff podnijelo zahtjev za sudjelovanje u vlastito ime. Nadalje, treba razlikovati situaciju u kojoj je do izmjene zajednice došlo prije dodjele ugovora od one u kojoj je do te izmjene došlo nakon te dodjele.
32

Augstākās tiesas, Civillietu departaments (Vrhovni sud, odjel za građanske predmete) ističe da se to rješenje ne odnosi samo na A. Lembergsa nego i na treće osobe poput Yelvertona te na druge osobe koje nisu bile stranke u postupku pred High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Commercial Court) [Visoki sud (Engleska i Wales), odjel Queen’s Bench (trgovačko vijeće)]. Međutim, bilo bi teško razjasniti činjenice u pogledu obavijesti osobama koje nisu uključene u predmet o spornom rješenju i dokumentima vezanima uz žalbu ako im te dokumente nisu dostavili ni tužitelj ni tuženik. Stoga treba ispitati dopušta li pravo Unije da se prilikom određivanja zaštitnih mjera u sporu ograniče prava vlasništva osobe koja u navedenom sporu nije uključena kao stranka iako je propisano da svaka osoba na koju se neka odluka o zaštitnim mjerama odnosi ima pravo u svakom trenutku obratiti se predmetnom sudu kako bi zatražila izmjenu ili ukidanje te odluke i povjeriti dostavu odluke zainteresiranim osobama s obzirom na to da nacionalni sud države [članice] kojem je zahtjev podnesen ne može ispitati činjenice koje se odnose na tu dostavu.
2

Zahtjev je upućen u okviru spora između Bookit Ltd i Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (porezna i carinska uprava Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, u daljnjem tekstu: porezna uprava) povodom odbijanja izuzimanja isporuke određenih usluga koje Bookit pruža od poreza na dodanu vrijednost (dalje: PDV).
55

Nadalje treba podsjetiti da, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, iako se načelo pravne sigurnosti protivi retroaktivnoj primjeni uredbe, odnosno primjeni na situaciju nastalu prije njezina stupanja na snagu, neovisno o pozitivnim ili negativnim učincima koje bi takva primjena mogla imati za zainteresiranu osobu, to isto načelo zahtijeva da se svaka činjenična situacija, osim ako nije izričito protivno određeno, u pravilu ocjenjuje s obzirom na pravna pravila koja su u to vrijeme bila na snazi. Međutim, iako novi propis vrijedi samo za buduće vrijeme, on se, osim u slučaju odstupanja, također primjenjuje na buduće učinke situacija koje su nastale tijekom razdoblja važenja prijašnjeg propisa (vidjeti osobito presudu od 3. rujna 2015., A2A, C‑89/14, EU:C:2015:537, t. 37. i navedenu sudsku praksu).
29

Kada je, na prvome mjestu, riječ o tekstu pojma „zlatni materijal ili poluproizvod čistoće 325 tisućinki ili više”, najprije valja utvrditi, kao što je to u bitnome istaknula nezavisna odvjetnica u točkama 20. do 23. kao i u 26. do 30., 57. i 63. svojeg mišljenja, da prema jezičnim verzijama članka 198. stavka 2. Direktive o PDV‑u pojam „zlatni materijal” može obuhvatiti neobrađeno zlato, zlato kao čisti metal ili bilo koji materijal koji se djelomično sastoji od zlata.