ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
HR Službeni list Europske unije C 112/9

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv British Film Institute

(Predmet C-592/15) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Članak 13. dio A stavak 1. točka (n) - Izuzeće isporuka određenih kulturnih usluga - Nepostojanje izravnog učinka - Određivanje izuzetih isporuka kulturnih usluga - Margina prosudbe država članica))

(2017/C 112/13)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tuženik: British Film Institute

Izreka

Odredbu članka 13. dijela A stavka 1. točke (n) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, koja predviđa izuzeće za „isporuke određenih kulturnih usluga”, treba tumačiti na način da nema izravan učinak pa se na nju u slučaju njezina neprenošenja ne mogu izravno pozivati javnopravna tijela ili ostala kulturna tijela koja dotična država članica priznaje, a koja obavljaju isporuke kulturnih usluga.

(1) SL C 27, 25. 1. 2016.
HR Službeni list Europske unije C 121/3

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 1. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited protiv TVCatchup Limited, TVCatchup (UK) Limited, Media Resources Limited

(Predmet C-275/15) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2001/29/EZ - Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu - Članak 9. - Pristup kablu za usluge emitiranja - Pojam „kabel” - Reemitiranje emisija komercijalnih televizijskih kuća koje provodi treća osoba putem interneta - „Live streaming”))

(2017/C 121/03)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited

Tuženici: TVCatchup Limited, TVCatchup (UK) Limited, Media Resources Limited

uz sudjelovanje: The Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Virgin Media Limited

Izreka

Članak 9. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu i konkretno pojam „pristup kablu za usluge emitiranja” treba tumačiti na način da tom odredbom nije obuhvaćen i nije dopušten nacionalni propis koji predviđa nepostojanje povrede autorskog prava u slučaju neposrednog kabelskog emitiranja, uključujući, prema potrebi, putem interneta, na području prvotnog emitiranja, djela koja se emitiraju na televizijskim kanalima podvrgnutima obvezama javne usluge.

(1) SL C 279, 24. 8. 2015.
HR Službeni list Europske unije C 53/5

Presuda Suda (treće vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Celle – Njemačka) – Remondis GmbH & Co. KG Region Nord protiv Region Hannover

(Predmet C-51/15) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 4., stavak 2. UEU a - Poštovanje nacionalnog identiteta država članica, kako se očituje u temeljnim političkim i ustavnim strukturama, uključujući regionalnoj i lokalnoj samoupravi - Interna organizacija država članica - Teritorijalne jedinice - Pravno sredstvo kojim se stvara novo javnopravno tijelo i organizira prijenos ovlasti i odgovornosti za izvršavanje javnih zadaća - Ugovori o javnoj nabavi - Direktiva 2004/18/EZ - Članak 1. stavak 2. točka (a) - Pojam „ugovor o javnoj nabavi”))

(2017/C 053/06)

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Oberlandesgericht Celle

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Remondis GmbH & Co. KG Region Nord

Tuženik: Region Hannover

uz sudjelovanje: Zweckverband Abfallwirtschaft Region Hannover

Izreka

Članak 1. stavak 2. točka (a) Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o [javnoj nabavi radova, robe i usluga] treba tumačiti na način da se ugovorom o javnoj nabavi ne smatra sporazum između dviju teritorijalnih jedinica poput ovog o kojem je riječ u glavnom postupku, na temelju kojeg one statutima osnivaju udruženje posebne namjene, pravnu osobu javnog prava i tom novom subjektu dodjeljuju određene nadležnosti koje su do tada one izvršavale i koje od tada ima to udruženje posebne namjene.

Međutim, takav prijenos nadležnosti koji se odnosi na izvršavanje javnih zadaća postoji samo ako se istodobno odnosi na odgovornosti povezane s prenesenom nadležnosti i odgovarajuće ovlasti i ako je tijelo kojem se prenosi nadležnost neovisno financijski i u donošenju odluka, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

(1) SL C 155, 11. 5. 2015.
HR Službeni list Europske unije C 53/12

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – Swiss International Air Lines AG protiv The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

(Predmet C-272/15) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Obveza predaje emisijskih jedinica za letove između država članica Unije i većine trećih zemalja - Odluka br. 377/2013/EU - Članak 1. - Privremeno odstupanje - Isključenje letova prema zračnim lukama u Švicarskoj i iz njih - Razlika u postupanju s trećim zemljama - Opće načelo jednakog postupanja - Neprimjenjivost))

(2017/C 053/14)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Swiss International Air Lines AG

Tuženici: The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

Izreka

Ispitivanjem, u odnosu na načelo jednakog postupanja, Odluke br. 377/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 24. travnja 2013. o privremenom odstupanju od Direktive 2003/87/EZ o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice nije utvrđen nijedan element koji bi utjecao na valjanost te odluke s obzirom na to da se privremeno odstupanje, koje njezin članak 1. predviđa, od zahtjeva koji proizlaze iz članka 12. stavka 2.a i članka 16. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2008/101/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008., što se tiče predaje emisijskih jedinica stakleničkih plinova za letove obavljene tijekom 2012. između država članica Unije i većine trećih zemalja, ne primjenjuje osobito na letove prema zračnim lukama u Švicarskoj i iz njih.

(1) SL C 279, 24. 8. 2015.
HR Službeni list Europske unije C 53/11

Presuda Suda (veliko vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina, Švedska) – Tele2 Sverige AB protiv Post- och telestyrelsen (C-203/15), Secretary of State for the Home Department protiv Toma Watsona, Petera Brica, Geoffreyja Lewisa (C-698/15)

(Spojeni predmeti C-203/15 i C-698/15) (1)

(„Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacije - Obrada osobnih podataka - Povjerljivost elektroničkih komunikacija - Zaštita - Direktiva 2002/58/EZ - Članci 5., 6. i 9. i članak 15. stavak 1. - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 7., 8. i 11. i članak 52. stavak 1. - Nacionalno zakonodavstvo - Pružatelji elektroničkih komunikacijskih usluga - Obveza koja se odnosi na opće i neselektivno zadržavanje podataka o prometu i podataka o lokaciji - Nacionalna tijela - Pristup podacima - Nepostojanje prethodnog nadzora suda ili nadzora neovisnog upravnog tijela - Usklađenost s pravom Unije”)

(2017/C 053/13)

Jezici postupka: švedski i engleski

Sudovi koji su uputili zahtjeve

Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Tele2 Sverige AB (C-203/15), Secretary of State for the Home Department (C-698/15)

Tuženici: Post- och telestyrelsen (C-203/15), Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)

uz sudjelovanje: Open Rights Group, Privacy International, The Law Society of England and Wales

Izreka

1. Članak 15. stavak 1. Direktive 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (Direktiva o privatnosti i elektroničkim komunikacijama), kako je izmijenjena Direktivom 2009/136/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., u vezi s člancima 7., 8. i 11., i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput onog u glavnom postupku, koji u cilju borbe protiv kriminaliteta, određuje opće i neselektivno zadržavanje svih podataka o prometu i lokaciji svih pretplatnika i registriranih korisnika u pogledu svih sredstava elektroničke komunikacije.

2. Članak 15. stavak 1. Direktive 2002/58, kako je izmijenjena Direktivom 2009/136, u vezi s člancima 7., 8. i 11., i člankom 52. stavkom 1. Povelje o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se uređuje zaštita i sigurnost podataka o prometu i lokaciji i osobito pristup nadležnih nacionalnih tijela zadržanim podacima kad svrha tog pristupa u okviru borbe protiv kriminaliteta nije ograničena na borbu protiv teških kaznenih djela, kad se navedeni pristup ne podvrgava prethodnom nadzoru suda ili neovisnog upravnog tijela i kad nije propisano da se predmetni podaci zadržavaju na području Unije.

3. Drugo pitanje koje je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Žalbeni sud (Engleska i Wales) (Građanski odjel), Ujedinjena Kraljevina) je nedopušteno.

(1) SL C 221, 6. 7. 2015.

SL C 98, 14. 3. 2016.
HR Službeni list Europske unije C 30/11

Presuda Suda (prvo vijeće) od 24. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio The Labour Court, Irska – Irska) – David L. Parris protiv Trinity College Dublin i dr.

(Predmet C-443/15) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Direktiva 2000/78/EZ - Članak 2. - Zabrana diskriminacije na temelju spolnog opredjeljenja i dobi - Nacionalni mirovinski sustav - Isplata davanja za nadživjele članove obitelji civilnom partneru - Uvjet - Sklapanje partnerstva prije navršene šezdesete godine osiguranika navedenog sustava - Civilno partnerstvo - Nemogućnost u predmetnoj državi članici prije 2010. - Utvrđena trajna veza - Članak 6. stavak 2. - Opravdano različito postupanje na temelju dobi))

(2017/C 030/10)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

The Labour Court, Ireland

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Dr. David L. Parris

Tuženici: Trinity College Dublin, Higher Education Authority, Department of Public Expenditure and Reform and Department of Education and Skills

Izreka

1. Članak 2. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da nacionalni propis koji, u okviru sustava naknada za zaposlenike, podvrgava pravo nadživjelih registriranih partnera osiguranika na davanje za nadživjele članove obitelji uvjetu da je registrirano partnerstvo sklopljeno prije nego što je osiguranik navršio šezdeset godina, iako nacionalno pravo ne omogućuje predmetnom osiguraniku da sklopi registrirano partnerstvo prije navršavanja te dobi, ne predstavlja diskriminaciju na temelju spolnog opredjeljenja.

2. Članak 2. i članak 6. stavak 2. Direktive 2000/78 treba tumačiti na način da nacionalni propis poput onog u glavnom postupku koji, u okviru sustava naknada za zaposlenike, podvrgava pravo nadživjelih registriranih partnera osiguranika na davanje za nadživjele članove obitelji uvjetu da je registrirano partnerstvo sklopljeno prije nego što je osiguranik navršio šezdeset godina, iako nacionalno pravo ne omogućuje predmetnom osiguraniku da sklopi registrirano partnerstvo prije nego je navršio tu dob, ne predstavlja diskriminaciju na temelju dobi.

3. Članak 2. i članak 6. stavak 2. Direktive 2000/78 treba tumačiti na način da se nacionalnim propisom poput onoga u glavnom postupku ne može uspostaviti diskriminacija na temelju zajedničkog učinka spolnog opredjeljenja i dobi kada navedenim propisom nije uspostavljena diskriminacija ni na temelju spolnog opredjeljenja ni na temelju dobi.

(1) SL C 354, 26. 10. 2015.
HR Službeni list Europske unije C 14/12

Presuda Suda (treće vijeće) od 16. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev: Timothy Martin Hemming, koji posluje pod tvrtkom „Simply Pleasure Ltd.” i dr. protiv Westminster City Council

(Predmet C-316/15) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda pružanja usluga - Direktiva 2006/123/EZ - Članak 13. stavak 2. - Postupci ovlašćivanja - Pojam troškova koji mogu nastati tijekom postupka))

(2017/C 014/15)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: The queen, na zahtjev: Timothy Martin Hemming, koji posluje pod tvrtkom „Simply Pleasure Ltd.”, James Alan Poulton, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, koji posluje pod tvrtkom „Janus”, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd

Tuženik: Westminster City Council

uz sudjelovanje: The Architects’ Registration Board, The Solicitors’ Regulation Authority, The Bar Standards Board, The Care Quality Commission, The Farriers’ Registration Council, The Law Society, The Bar Council, The Local Government Association, Her Majesty’s Treasury

Izreka

Članak 13. stavak 2. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu treba tumačiti na način da mu se u okolnostima poput onih u glavnom postupku protivi zahtjev da se pri podnošenju zahtjeva za dodjelu ili obnovu ovlaštenja plati pristojba čiji dio odgovara troškovima povezanima s upravljanjem i nadzorom predmetnog sustava ovlaštenja, čak i ako je taj dio naknadiv u slučaju odbijanja tog zahtjeva.

(1) SL C 311, 21. 9. 2015.
2.

Članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 treba tumačiti na način da mu se ne protivi porezni režim, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji osobama koje nisu navršile 30 godina omogućuje da pod određenim uvjetima od svojeg oporezivog dohotka u potpunosti odbiju troškove strukovnog osposobljavanja, dok je za osobe koje su navršile tu dob to pravo na odbitak ograničeno s obzirom na to da je, s jedne strane, taj režim objektivno i razumno opravdan legitimnim ciljem politike zapošljavanja i tržišta rada i da su, s druge strane, sredstva upotrijebljena za ostvarenje tog cilja prikladna i nužna. Zadaća suda koji je uputio zahtjev jest da provjeri je li to doista tako u glavnom predmetu.
1.

Članak 2. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da ne predstavlja isporuku usluge uz naknadu u smislu te odredbe to što je vlasnik konja, obveznik PDV-a, stavio na raspolaganje konja organizatoru utrke kako bi navedeni konj sudjelovao u toj utrci, u slučaju kada ta okolnost ne dovodi do plaćanja nagrade za sudjelovanje ili druge izravne isplate te kada samo vlasnici konja koji su postigli određeni rezultat u utrci primaju novčanu nagradu, koja je unaprijed određena. S druge strane, takvo stavljanje na raspolaganje predstavlja isporuku usluga uz naknadu u slučaju kada ta okolnost dovodi do organizatorova plaćanja naknade neovisno o postignutom rezultatu predmetnog konja u utrci.
2.

Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 1. rujna 2009. (predmet R 1526/2008-2), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Simba Toys GmbH & Co. KG i Seven Towns Ltd.
HR Službeni list Europske unije C 30/14

Presuda Suda (šesto vijeće) od 24. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG protiv BIOS Medical Services GmbH, ranije BIOS Naturprodukte GmbH

(Predmet C-662/15) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Direktiva 93/42/EEZ - Medicinski proizvodi - Proizvod klase rizika I. (kirurški zavoji) koji je proizvođač podvrgnuo postupku ocjene sukladnosti - Paralelni uvoz - Dodavanje podataka o uvozniku na označivanje - Dodatni postupak ocjene sukladnosti))

(2017/C 030/15)

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Oberlandesgericht Düsseldorf

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG

Tuženik: BIOS Medical Services GmbH, ranije BIOS Naturprodukte GmbH

Izreka

Članak 1. stavak 2. točku (f) i članak 11. Direktive Vijeća 93/42/EEZ od 14. lipnja 1993. o medicinskim proizvodima, kako je izmijenjena Direktivom 2007/47/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007., treba tumačiti na način da ne nalažu paralelnom uvozniku medicinskog proizvoda, kao što je to onaj u glavnom postupku koji nosi oznaku CE i bio je podvrgnut postupku ocjene sukladnosti u smislu navedenog članka 11., da provede novi postupak ocjene sukladnosti namijenjen potvrđivanju usklađenosti informacija pomoću kojih se on može identificirati i koje on dodaje na naljepnicu tog proizvoda s ciljem njegova stavljanja na tržište u državi članici uvoza.

(1) SL C 118, 4. 4. 2016.
2.

Društvima Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, M. Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV i Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV nalaže se snošenje troškova.
HR Službeni list Europske unije C 475/7

Presuda Suda (treće vijeće) od 20. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal – Irska) – Evelyn Danqua protiv Minister for Justice and Equality, Irska, Attorney General

(Predmet C-429/15) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2004/83/EZ - Minimalni standardi uvjeta za dobivanje statusa izbjeglice ili statusa osobe kojoj je odobrena supsidijarna zaštita - Nacionalno procesno pravilo koje za podnošenje zahtjeva za supsidijarnu zaštitu predviđa rok od petnaest radnih dana od obavijesti o odbijanju zahtjeva za azil - Procesna autonomija država članica - Načelo ekvivalentnosti - Načelo djelotvornosti - Dobro odvijanje postupka ispitivanja zahtjeva za supsidijarnu zaštitu - Dobro odvijanje postupka vraćanja - Neusklađenost))

(2016/C 475/09)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Evelyn Danqua

Tuženici: Minister for Justice and Equality, Irska, Attorney General

Izreka

Načelo djelotvornosti treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalno procesno pravilo, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se za podnošenje zahtjeva za dobivanje statusa osobe kojoj je odobrena supsidijarna zaštita propisuje prekluzivni rok od petnaest radnih dana od obavijesti nadležnog tijela o mogućnosti odbijenog tražitelja zahtjeva za azil da podnese takav zahtjev.

(1) SL C 320, 28. 9. 2015.
1.

Članak 5. stavak 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, koji je zaključen 18. ožujka 1999., priloženog Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP treba tumačiti na način da mu se protivi to da nacionalni sudovi države članice na koju se to odnosi primjenjuju nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, tako da se, u slučaju zlouporabe uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme, pravo zadržavanja radnog odnosa priznaje osobama koje je zaposlilo upravno tijelo na temelju ugovora o radu na koje se primjenjuju pravila radnog prava, dok se to pravo općenito ne priznaje osoblju koje je to upravno tijelo zaposlilo na temelju upravnog prava, osim ako u nacionalnom pravnom poretku ne postoji druga učinkovita mjera za kažnjavanje takvih zlouporaba u odnosu na iste, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
HR Službeni list Europske unije C 419/19

Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – combit Software GmbH protiv Commit Business Solutions Ltd

(Predmet C-223/15) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Žig Europske unije - Jedinstveni karakter - Utvrđenje vjerojatnosti dovođenja u zabludu samo u jednom dijelu Unije - Prostorni doseg zabrane iz članka 102. navedene uredbe))

(2016/C 419/24)

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Oberlandesgericht Düsseldorf

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: combit Software GmbH

Tuženik: Commit Business Solutions Ltd

Izreka

Članak 1. stavak 2., članak 9. stavak 1. točku (b) i članak 102. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije treba tumačiti na način da, kada sud za žig Europske unije utvrdi da uporaba znaka dovodi do postojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu sa žigom Europske unije na jednom dijelu područja Unije a da pritom ne dovodi do postojanja takve vjerojatnosti na drugom dijelu tog područja, taj sud mora zaključiti da je došlo do povrede isključivog prava koje proizlazi iz tog žiga te izdati nalog o zabrani navedene uporabe na cijelom području Europske unije, uz iznimku dijela tog područja u odnosu na koji je utvrđeno da ne postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu.

(1) SL C 294, 7. 9. 2015.
2.

National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO), Karoon Oil & Gas Production Co., Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO), National Iranian Drilling Co. (NIDC), South Zagros Oil & Gas Production Co., Maroun Oil & Gas Co., Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC), Gachsaran Oil & Gas Co., Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC), West Oil & Gas Production Co., East Oil & Gas Production Co. (EOGPC), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) i Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) će, osim vlastitih, snositi i troškove Vijeća Europske unije.