U tom pogledu, pojašnjenje u drugoj rečenici navedene odredbe odnosi se primjerice na prijenos imovine prethodno postojeće pravne osobe na drugu, novoosnovanu ili već postojeću pravnu osobu. Stoga se gospodarski subjekt u koji je sada ugrađena prenesena imovina može eventualno smatrati novim poduzetnikom. Što se tiče pravne osobe koja prenosi imovinu, cilj tog pravnog posla može biti upravo njezina sanacija. Naime, u slučaju prijenosa imovine, za kvalifikaciju novoosnovanog poduzetnika nije relevantan subjekt koji se sastoji od preostalih gospodarskih djelatnosti društva prenositelja, nego subjekt koji se sastoji od gospodarskih djelatnosti društva preuzimatelja u koje je uključena prenesena imovina. Uostalom, to što poduzetnik u teškoćama prenosi određene dijelove imovine i svoje poslovanje geografski ili sektorski koncentrira na osnovnu djelatnost radi poboljšanja izgleda za ekonomski oporavak, uobičajeno je i razumno.

U skladu s točkom 12. Smjernica Zajednice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama, novoosnovano poduzeće ne može dobiti potporu za sanaciju ili restrukturiranje čak i ako je njegova početna financijska pozicija nesigurna. To je, primjerice, slučaj ako je novi poduzetnik nastao likvidacijom prethodnog poduzetnika ili je samo preuzeo imovinu tog poduzetnika. Cilj te točke je izbjeći osnivanje neodrživih poduzetnika ili gubitaških djelatnosti koji bi od svojeg osnivanja bili ovisni o javnim potporama.

Potpore za sanaciju poduzeća u poteškoćama imaju vrlo ograničene učinke na unutarnje tržište, s obzirom na ograničen odabir prihvatljivih mjera, odnosno jamstava za zajam ili zajmova, kao i vremensku ograničenost i dužnost povrata, odnosno kraj jamstva i dužnost povrata zajma nakon najviše šest mjeseci, uz obvezu podnošenja plana restrukturiranja ili likvidacije po isteku tog roka te ograničenost isključivo na nužne mjere za privremeni nastavak poslovanja predmetnog poduzetnika. Činjenica da je riječ o ograničenim učincima i hitnosti potpora za sanaciju opravdava to da ih Komisija uobičajeno ispituje u pojednostavljenom postupku, u skladu s točkom 30. Smjernica Zajednice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama, u kojem je dužna uložiti napor da donese odluku u roku od mjesec dana ako potpore ispunjavaju određene kriterije. Međutim, uzimanje u obzir kumulativnog učinka prethodnog primanja bilo koje navodno nezakonite potpore onemogućilo bi poštovanje tog roka i, prema tome, ne bi bilo u skladu s hitnošću tog ispitivanja i činjenicom da su učinci tih potpora na tržišno natjecanje ograničeni.

Štoviše, kada bi se uzimale u obzir prethodne potpore, a ne one koje su pokrivene definicijom iz točke 23. spomenutih smjernica i koje su već obuhvaćene Komisijinom konačnom odlukom kojom se nalaže povrat, Komisija bi morala u tom predmetu provesti ispitivanje navedenih prethodnih potpora, pri čemu je moguće da se ona i dotična država članica ne bi slagale u pogledu pitanja je li riječ o potporama i nezakonitim potporama i u odnosu na njih bi morala provesti poseban postupak i donijeti posebnu odluku. To bi u konačnici moglo dovesti do odbijanja dodjele potpore za sanaciju na temelju površnog ispitivanja prethodnih potpora za koje bi se kasnije moglo pokazati da su bile zakonite ili da nisu potpore ili bi pak neopravdano produljilo vrijeme potrebno za donošenje odluke o potpori za sanaciju. Stoga je takav način postupanja također očito nespojiv sa zahtjevima koji proizlaze iz načela pravne sigurnosti.

(t. 52. i 53.)