ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
124

Nasuprot onomu što je Vijeće iznijelo oslonivši se na presudu Europskog suda za ljudska prava (u daljnjem tekstu: ESLJP), to jest presudu ESLJP‑a od 19. srpnja 2011., Uj protiv Mađarske (CE:ECHR:2011:0719JUD 002395410), tužitelj smatra da društva imaju nematerijalnu dimenziju i mogu pretrpjeti neimovinsku štetu, primjerice uslijed povrede njihova ugleda i ugrožavanja njihove sposobnosti da obavljaju svoje poslovne djelatnosti. Upućivanje Vijeća na tu presudu ESLJP‑a jest neprikladno jer je njome zaštita ugleda ispitana samo u odnosu na ograničenja koja se mogu odrediti slobodi izražavanja. Očuvanje dobrog ugleda jest osobito važan element na tržištu osiguranja na kojem on posluje jer se to tržište zasniva na odnosima povjerenja među subjektima. Tužitelj ističe da je prije donošenja spornih akata imao dobar ugled na međunarodnoj razini, kao što to pokazuje činjenica da je djelatnosti osiguranja obavljao na toj razini, da je sklopio ugovore s uglednim međunarodnim društvima za osiguranje ili reosiguranje, da je dobio međunarodno poznate potvrde kvalitete, da je stručnost njegovih članova priznata na toj istoj razini, kao što to potvrđuje činjenica da su sudjelovali na međunarodnim stručnim konferencijama i znanstvenim sastancima. Sporni akti, koji su njegovo ime povezali s ozbiljnom prijetnjom međunarodnom miru i sigurnosti i doveli do nedobrovoljnog prestanka obavljanja njegovih djelatnosti u Uniji, okaljali su njegov ugled. Tužitelj smatra da nakon njihova donošenja on više nije mogao niti sklopiti ugovore s međunarodnim društvima niti sudjelovati na znanstvenim i savjetodavnim sastancima, u aktivnostima stručnog udruženja ili na sastancima organiziranima na međunarodnoj razini, niti dobiti kreditni rejting od strane međunarodnih tijela za kreditni rejting. U svakom slučaju, kada u poslovnom sektoru subjekt nedobrovoljno prestane obavljati svoje djelatnosti, povreda njegova ugleda i vjerodostojnosti je očita i neizbježna. Nakon što su mjere ograničavanja donesene protiv njega ukinute 2016., i dalje mu je teško, pa čak i nemoguće, registrirati se za stručne seminare. Radi povrata svojeg ugleda, on mora provesti globalnu oglašivačku kampanju čiji je trošak procijenjen na 45 milijuna USD (oko 38,7 milijuna eura). Budući da nije još konkretno procijenio troškove povezane s povratom svojeg ugleda, Opći sud može u okviru mjere izvođenja dokaza imenovati neovisnog stručnjaka da izvrši tu procjenu. Konačno, tužitelj smatra da nije nužno dokazati da su mu radi povrata njegova ugleda nastali troškovi, osobito troškovi oglašavanja. Dovoljno mu je pozvati se na postojanje povrede svojeg ugleda čiji povrat zahtijeva znatne troškove.
99

Komisija smatra da je pobijana odluka dovoljno obrazložena. Smatra da je jasno i nedvosmisleno iznijela svoj tijek rasuđivanja, čime je tužitelju omogućila da ga razumije, a Općem sudu da izvrši svoj sudski nadzor. Ona tvrdi da je već pojasnila da, u situaciji u kojoj svi vjerovnici, od kojih većinu čine privatni vjerovnici, izričito odluče da je u njihovu gospodarskom interesu dopustiti održavanje poslovanja poduzetnika u stečaju, njihova odluka nije pripisiva državi zbog jednostavnog razloga što je sud potom potvrđuje i čini obvezujućom. Prema Komisijinu mišljenju, premda se tužitelj može ne slagati s osnovanosti tog pristupa, on ne može tvrditi da nije razumio logiku na kojoj se temelji Komisijin zaključak jer, unatoč kratkoći pobijane odluke u pogledu tog pitanja, to rasuđivanje jasno proizlazi iz navedene odluke, osobito iz njezinih uvodnih izjava 102. do 104.
109

Nasuprot onomu što je Vijeće iznijelo oslonivši se na presudu Europskog suda za ljudska prava (u daljnjem tekstu: ESLJP), to jest presudu ESLJP‑a od 19. srpnja 2011., Uj protiv Mađarske (CE:ECHR:2011:0719JUD 002395410), tužitelj smatra da društva imaju nematerijalnu dimenziju i mogu pretrpjeti neimovinsku štetu, primjerice uslijed povrede njihova ugleda i ugrožavanja njihove sposobnosti da obavljaju svoje poslovne djelatnosti. Upućivanje Vijeća na tu presudu ESLJP‑a jest neprikladno jer je njome zaštita ugleda ispitana samo u odnosu na ograničenja koja se mogu odrediti slobodi izražavanja. Očuvanje dobrog ugleda jest osobito važan element na bankarskom tržištu na kojem on posluje jer se to tržište zasniva na odnosima povjerenja među subjektima. Tužitelj ističe da je prije donošenja spornih akata imao dobar ugled na međunarodnoj razini, kao što to pokazuje činjenica da je na toj razini obavljao bankarske djelatnosti. Osim toga, on je u Iranu izvršio znatna ulaganja u oglašavanje svojih međunarodnih usluga, kako bi se prikazao međunarodnim financijskim subjektom. Sporni akti, koji su njegovo ime povezali s ozbiljnom prijetnjom međunarodnom miru i sigurnosti i doveli do nedobrovoljnog prestanka obavljanja njegovih djelatnosti u Uniji, negativno su utjecali na njegov ugled. Ponovna uspostava odnosa s poslovnim partnerima u sektoru, kao što je Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication (SWIFT), i s prijašnjim strankama na financijskom tržištu jest skupa. U svakom slučaju, kada u poslovnom sektoru subjekt nedobrovoljno prestane obavljati svoje djelatnosti, povreda njegova ugleda i vjerodostojnosti je očita i neizbježna. Radi povrata svojeg ugleda, nužno je provesti globalnu oglašivačku kampanju čiji je trošak procijenjen na 45 milijuna američkih dolara (USD) (oko 38,7 milijuna eura). Budući da nije još konkretno procijenio troškove povezane s povratom svojeg ugleda, Opći sud može u okviru mjere izvođenja dokaza imenovati neovisnog stručnjaka da izvrši tu procjenu. Konačno, tužitelj smatra da nije nužno dokazati da su mu radi povrata njegova ugleda nastali troškovi, osobito troškovi oglašavanja. Dovoljno mu je pozvati se na postojanje povrede svojeg ugleda čiji povrat nužno zahtijeva znatne troškove.
30

Komisija je najprije ocijenila da treba, kao prvo, zajedno analizirati ugovore o marketinškim uslugama i ugovore o uslugama zračne luke kao jednu i jedinstvenu mjeru (uvodne izjave 286. do 313. pobijane odluke), kao drugo, smatrati da je CCIPB djelovao kao upravitelj zračne luke Pau, a ne kao javni subjekt kojem je povjeren zadatak od općeg interesa (uvodne izjave 314. do 331. pobijane odluke), kao treće, uzeti u obzir samo mogući pozitivan učinak marketinških usluga na broj putnika koji putuju na linijama koje su predmet dotičnih ugovora za vrijeme upravljanja tim linijama, uz isključenje drugih koristi koje su ocijenjene suviše neizvjesnima (uvodne izjave 332. do 358. pobijane odluke), kao četvrto, odstupiti od primjene, za potrebe primjene kriterija subjekta u tržišnom gospodarstvu, metode koja se sastoji u usporedbi s „tržišnom cijenom” (u daljnjem tekstu: usporedna analiza) i ograničiti se na ex ante analizu inkrementalne profitabilnosti (u daljnjem tekstu: analiza inkrementalne profitabilnosti) (uvodne izjave 359. do 372. pobijane odluke), i, kao peto, zajedno ocijeniti CCIPB‑ovo ponašanje kao cjeline i ponašanje upravitelja zračne luke Pau (uvodne izjave 373. do 376. pobijane odluke).
94

Tužitelj osporava tumačenje članka 63. Uredbe br. 1107/2009 koje zastupaju EFSA i intervenijent. Prema njegovu mišljenju, pravilno doslovno tumačenje upućuje na to da ta odredba obuhvaća sve informacije, bez obzira na to je li ih podnio tužitelj ili ne. Dodaje da su informacije povjerljivost kojih je u ovom slučaju zatražio i koje su u dokumentu podnesenom EFSA‑i 4. rujna 2015. označene žutom bojom one koje je on podnio i na koje se poziva.
327

Međutim, kao što je prethodno navedeno, za djelovanje Suda i Općeg suda vrijedi načelo slobodne ocjene dokaza i to da je jedini kriterij za ocjenu vrijednosti podnesenih dokaza njihova vjerodostojnost. Osim toga, kako bi se procijenila dokazna vrijednost dokumenta, treba provjeriti vjerodostojnost informacija koje su u njemu sadržane, osobito uzeti u obzir podrijetlo dokumenta, okolnosti u kojima je on izrađen i njegova adresata te, na temelju njegova sadržaja, utvrditi je li on razuman i pouzdan (vidjeti u tom smislu presudu od 27. rujna 2012., Shell Petroleum i dr./Komisija, T‑343/06, EU:T:2012:478, t. 161. i navedenu sudsku praksu).
32

U tom pogledu iz sudske prakse proizlazi da tužitelj zadržava pravni interes za zahtijevanje poništenja akta institucije Unije kako bi izbjegao da se njegova navodna nezakonitost ponovno pojavi u budućnosti. Takav pravni interes proizlazi iz članka 266. prvog stavka UFEU‑a na temelju kojeg je institucija čiji je akt proglašen ništavim dužna poduzeti potrebne mjere kako bi postupila sukladno presudi Suda. Taj pravni interes međutim postoji samo ako se navodna nezakonitost može ponovno pojaviti u budućnosti neovisno o okolnostima predmeta koji je dao povoda tužbi koju je tužitelj podnio (vidjeti presudu od 7. lipnja 2007., Wunenburger/Komisija, C‑362/05 P, EU:C:2007:322, t. 50. do 52. i navedena sudska praksa). To je slučaj u ovom predmetu s obzirom na to da se nezakonitost koju navodi tužitelj temelji na tumačenju jednog od izuzeća predviđenih u Uredbi br. 1049/2001 koje bi Parlament vrlo vjerojatno mogao ponoviti prilikom novog zahtjeva, tim više što se dio razloga za odbijanje pristupa navedenih u pobijanoj odluci horizontalno primjenjuje na sve zahtjeve za pristup aktivnostima u okviru trijaloga u tijeku (vidjeti u tom smislu presudu od 22. ožujka 2011., Access Info Europe/Vijeće, T‑233/09, EU:T:2011:105, t. 35.).
8

Iz spisa proizlazi da je tužitelj društvo s ograničenom odgovornošću s jednim članom, osnovano po kambodžanskom pravu u svibnju 2013. i u cijelosti u vlasništvu društva Cronus International Co. Ltd koje ima sjedište u Hong Kongu, koje je samo u stopostotnom vlasništvu kineskog proizvođača bicikala Guangzhou Cronus Bicycle Fashion Sports Co. Ltd. Potonje društvo također ima stopostotno vlasništvo nad kineskim društvom Guangzhou Cronus Bicycles Co. Ltd, proizvođačem bicikala, okvira i obojenih okvira i povezano je s drugim kineskim proizvođačem bicikala, Shine Wheel Bicycle Co. Ltd, koji je prekinuo proizvodnju 1. lipnja 2014. Budući da tužitelj u tablicama D 5 i D 6 priloženima obrascu nije naveo da je također povezan i sa Shine Wheel Bicycleom, on je dostavio podatke o tom dobavljaču tek 27. listopada 2014., odnosno u odgovoru na Komisijin zahtjev za dopunu podataka od 16. listopada 2014.
7

Komisija je 15. srpnja 2015. donijela, s jedne strane, Odluku C (2015) 4805 final o državnoj potpori SA.41187 (2015/NN) – Mađarska – Zdravstveni doprinos poduzeća u sektoru duhanske industrije (SL 2015., C 277, str. 24., u daljnjem tekstu: Odluka o zdravstvenom doprinosu) i, s druge strane, Odluku C(2015) 4808 final o državnoj potpori SA.40018 (2015/C) (ex 2014/NN) – Izmjena pristojbe za nadzor prehrambenog lanca u Mađarskoj iz 2014. (SL 2015., C 277, str. 12.), u daljnjem tekstu: Odluka o izmjeni pristojbe za nadzor prehrambenog lanca) (u daljnjem tekstu, zajedno: sporne odluke).
105

Kao prvo, ECHA je mišljenja da je ne bi trebalo obvezati da ponovno pokrene isti postupak donošenja odluke predviđen člancima 41. i 51. Uredbe br. 1907/2006 za odstupanja koja su ne samo nevaljana, nego i utemeljena na informacijama koje su već bile dostupne prije postupka početne provjere usklađenosti. U suprotnom, to bi značilo da podnositelji registracije mogu trajno podnositi dokaze s ciljem prilagodbe informacija koje se zahtijevaju u odluci o provjeri usklađenosti. Podnositelj registracije bi mogao neopravdano odgoditi dostavu informacija koje su obično već morale biti dostavljene prilikom početne registracije jer se, s obzirom na to da je podnositelj registracije dostavio prilagodbu, ne bi mogla izvršiti provedba. U tim okolnostima, ECHA bi bila obvezna odustati od toga da od država članica zatraži da izvrše odluku o ocjeni usklađenosti i svaki put ponovno pokrenu postupak predviđen u člancima 41., 50. i 51. Uredbe br. 1907/2006. Dakle, to bi „otvorilo vrata” podnositeljima registracije da se koriste odgodama do stvaranja, kako se pribojava ECHA, „beskonačnog kruga novih odluka” odnosno „beskonačne spirale ocjena odstupanja” u fazi praćenja predviđenoj u članku 42. Uredbe br. 1907/2006. Sa svoje strane, nacionalno nadzorno tijelo nije u mogućnosti provesti odluku o provjeri usklađenosti jer se svaki postupak pokrenut u tom pogledu može suspendirati dok ECHA ne donese odluku o novim informacijama ili prilagodbama koje je podnio podnositelj registracije. Tako bi postupak ocjene bio stalno suspendiran pa se do stadija zaključenja postupka ocjene iz članka 42. stavka 2. Uredbe br. 1907/2006 ne bi moglo nikada doći.
18

S obzirom na prethodno navedeno, žalbeno je vijeće utvrdilo da je došlo do dvostruke istovjetnosti, i to istovjetnosti znakova i istovjetnosti jednog dijela suprotstavljenih proizvoda. To je vijeće također smatralo da postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu između suprotstavljenih žigova za dio proizvoda i za usluge obuhvaćene osporavanim žigom, a za koje se smatra da su slični (točke 40. do 47. pobijane odluke).
150

U ovom slučaju tužitelj ipak nije mogao temeljiti svoje stajalište isključivo na opsegu Komisijina odgovora na njegov dopis od 6. svibnja 2015., s obzirom na to da on ne može sam po sebi biti relevantan element za utvrđivanje povrede obveze obrazlaganja u smislu članka 296. drugog stavka UFEU‑a. Osim toga, tužitelj ne može zanemariti okolnost da se, kao što to jasno proizlazi iz pobijanih odluka, Komisijino rasuđivanje temeljilo na revizijskom izvješću o procjeni programa, koje je dostavljeno tužitelju, kao i da je ono sadržavalo pojašnjenja financijskog revizora.
64

U svakom slučaju, moguće inicijative Upravnog odbora nisu mogle dovesti u pitanje činjenicu da su samo tri najbolje ocijenjena prijedloga od strane stručnjaka mogla biti imenovana kao ZZI „Inovacije za zdrav život i aktivno starenje”. Naime, postupak utvrđen u pozivu na podnošenje prijedloga onemogućavao je svaku mogućnost da Upravni odbor odabere prijedlog konzorcija Kenup i da pozove njegove predstavnike da sudjeluju u saslušanjima s obzirom na to da su neovisni stručnjaci rasporedili taj prijedlog na četvrto mjesto. Taj zaključak potvrđuje i tekst dopisa od 10. prosinca 2014. kojim je koordinator konzorcija Kenup izviješten o odbijanju njegova prijedloga, a u kojem se jasno povezuje to isključivanje s raspoređivanjem prijedloga konzorcija ispod trećeg mjesta. U tom smislu može se istaknuti, kao što su to učinili tužitelji, da je EIT u svojem odgovoru na njihov zahtjev za dodatne informacije naveo da je pozivom na podnošenje prijedloga stručnjacima delegirana nadležnost za predodabir prijedloga.
11

Dopisom od 27. svibnja 2014. (u daljnjem tekstu: službena obavijest) Komisija je francuska tijela službeno obavijestila da ostaje pri svojem stajalištu. Smatrala je da je utvrđena nepravilnost bila slabost ključne kontrole kojom se stvara rizik „za Fond” koji obično dovodi do financijskog ispravka od 5 %. Međutim, pojasnila je da se za tu nepravilnost smatra da se ponavlja, s obzirom na to da je ista već bila istaknuta tijekom dviju prethodnih istraga, tako da zbog te činjenice treba predložiti primjenu paušalnog ispravka od 10 % za neto iznos koji se mora isključiti iz financiranja izdataka prijavljenih Europskom fondu za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj (EPFRR) u visini od 115971211,03 eura. Komisija je također pojasnila da se paušalni ispravak odnosi na izdatke u vezi s godinama podnošenja zahtjeva od 2011. do 2013. nastale tijekom poslovnih godina 2011. do 2013. jer nijedna korektivna mjera nije bila uvedena za te godine.
76

Točno je da je sadržaj dokument s posebnim karakteristikama u smislu da ne sadržava vlastite informacije jer predstavlja samo sažetak informacija iz spisa. Međutim, kao prvo, on je organizacijski dokument spisa koji se odnosi na predmetni postupak i koji je stoga dio niza dokumenata koji se na njega odnose. Kao drugo, to je dokument koji sadržava popis svih dokumenata koji se nalaze u spisu, naslovljava ih i identificira. Kao treće, u mjeri u kojoj sadržaj upućuje na svaki dokument u spisu, on predstavlja dokument koji odražava sve dokumente spisa i određene informacije koje se odnose na ono što je sadržano u tim dokumentima. Kao četvrto, kako to ističe Komisija, sadržaj omogućuje uvid u sve korake koje je Komisija poduzela u postupku u području zabranjenih sporazuma. Tako sadržaj spisa u području zabranjenih sporazuma može sadržavati relevantne i precizne informacije o onome što spis sadržava.
59

Kao prvo, tužitelj neuspješno tvrdi da je u srži sustava pravila o OSP‑u, kao i svih dokumenata podnesenih kao dio spisa u vezi sa zahtjevom za izdavanje OSP‑a, a osobito kliničkih i nekliničkih ispitivanja, to da su zaštićeni općom pretpostavkom povjerljivosti iz članka 4. stavka 2. ili 3. Uredbe br. 1049/2001 i da sudska praksa suda postupka privremene pravne zaštite i ona koja proizlazi iz presude od 23. siječnja 1997., Biogen (C‑181/95, EU:C:1997:32), slijedi taj pristup. Kao prvo, ta tvrdnja nije ni na koji način potkrijepljena. Nadalje, ne proizlazi da su klinička i neklinička ispitivanja sama po sebi povjerljiva (vidjeti točku 53. ove presude). Ona naime mogu biti ograničena na to da odgovaraju općem sustavu pravila koji je propisala EMA i da ne sadržavaju nikakve nove elemente. Usto, treba naglasiti da transparentnost EMA‑inog postupka i mogućnost dobivanja pristupa dokumentima koje koriste stručnjaci te agencije za obrazlaganje svoje znanstvene procjene doprinose većem legitimitetu tog tijela u očima adresatâ njegovih akata i povećanju njihova povjerenja u pogledu navedenog tijela, kao i povećanju odgovornosti tog tijela prema građanima u demokratskom sustavu (vidjeti, u tom smislu i analogijom, presudu od 16. srpnja 2015., ClientEarth i PAN Europe/EFSA, C‑615/13 P, EU:C:2015:489, t. 56.). Naposljetku, na temelju presude od 23. siječnja 1997., Biogen (C‑181/95, EU:C:1997:32), kao i rješenjâ od 25. travnja 2013., AbbVie/EMA (T‑44/13 R, neobjavljeno, EU:T:2013:221), i od 1. rujna 2015., Pari Pharma/EMA (T‑235/15 R, EU:T:2015:587), na koje se poziva tužitelj, ne može se izvesti nikakvo priznanje postojanja opće pretpostavke povjerljivosti izvješća o kliničkim ispitivanjima. Kao što to pravilno napominje i EMA, takav zaključak ne može se izvesti iz rješenjâ suda postupka privremene pravne zaštite. U vezi s presudom od 23. siječnja 1997., Biogen (C‑181/95, EU:C:1997:32), osim činjenice da je donesena prije donošenja Uredbe br. 1049/2001, iz nje ne proizlazi to da je Sud potvrdio povjerljivost svih podataka iz zahtjeva za izdavanje OSP‑a.
73

Da bi dokazao da je njegov lijek sigurniji za primjenu, on se osobito pozvao na komparativno kliničko ispitivanje lijeka TOBI i lijeka TOBI Podhaler, pod nazivom „Establish a new Gold standard efficacy and safety with tobramycin in cystic fibrosis 2006‑2009” (Uvođenje novog zlatnog standarda učinkovitosti i sigurnosti pri korištenju tobramicina u liječenju cistične fibroze 2006. – 2009.) (u daljnjem tekstu: ispitivanje EAGER), koje se nalazi u spisu u vezi s OSP‑om za lijek TOBI Podhaler i u njegovom EPAR‑u. To ispitivanje je pokazalo da su određeni neželjeni učinci, poput kašlja, puno češći u grupi pacijenata liječenih lijekom TOBI Podhaler nego u grupi pacijenata liječenih lijekom TOBI. Međutim, EMA je zaključila da, iako postoje naznake da lijek Vantobra može, u smislu sigurnosti donijeti prednost pacijentima koji ne mogu udisati suhi prašak, dostupni podaci su bili ograničeni i teški za tumačenje i stoga nisu bili dovoljno uvjerljivi da bi se opravdalo odstupanje na temelju članka 8. stavka 3. Uredbe br. 141/2000. Zato je postavila dva pitanja tužitelju. Cilj prvog pitanja je bio da tužitelj EMA‑i dostavi dodatne podatke o kliničkoj relevantnosti nuspojava zabilježenih u kliničkom ispitivanju i da dodatno obrazloži razlike u dijelu koji se odnosi na ispitivanje EAGER u vezi s utjecajem kašlja i prekidanjem ispitivanja zbog neželjenih pojava, s obzirom na raspoložive podatke iz ispitivanja koji se odnose na težinu neželjenih posljedica, kvalitetu života pacijenata itd. Drugim pitanjem se tražilo da tužitelj EMA‑i dostavi dodatne podatke s ciljem potkrjepljivanja tvrdnje da se dio ciljne populacije koja bi mogla imati koristi od veće sigurnosti lijeka Vantobra može smatrati znatnim. Tužitelj je, da bi dao odgovore na ta pitanja i da bi dokazao da lijek Vantobra udovoljava zahtjevu iz članka 3. stavka 3. točke (d) podtočke 2. Uredbe br. 847/2000 pretražio podatke iz svih objavljenih ispitivanja i proveo ispitivanje tržišta u dvjema državama kod [povjerljivo] o korištenju suhog praška i korištenju raspršivača.
73

U ovom predmetu u pobijanoj odluci EMA podsjeća na to da su ispitivanja provedena uz poštovanje međunarodno prihvaćenih smjernica i preporuka. Ona osobito upućuje na „Smjernice OECD‑a za ispitivanje kemijskih proizvoda, glava 4., učinci na zdravlje, br. 410, dermalna toksičnost u ponovljenim dozama: 21/28 dana, donesene 12. svibnja 1981.”, na „International Council for Harmonisation, Topic S 3A Toxicokinetics: A Guidance for Assessing Systemic Exposure in Toxicology Studies (CPMP/ICH/384/95)” (Međunarodna konferencija o usklađivanju tehničkih zahtjeva za registraciju lijekova za humanu uporabu (CIH), tema S 3A, toksikokinetika: smjernice za evaluaciju sustavne izloženosti u toksikološkim ispitivanjima), na „VICH, Guideline 31, Studies to evaluate the Safety of Residues of Veterinary Drugs in Human Food: Repeat‑Dose (90 Days) Toxicity Testing, octobre 2002” (Međunarodna konferencija o usklađivanju tehničkih zahtjeva za registraciju veterinarsko‑medicinskih proizvoda (CIHV), Vodič 31, ispitivanja u vezi s evaluacijom sigurnosti rezidua u veterinarsko‑medicinskim proizvodima u hrani za ljude: procjena toksičnosti ponavljanom primjenom (90 dana), listopad 2002.) i na „Guidance for Industry. Bioanalytical Method Validation, U. S. Department of Health and Human Services, Food and Drug Administration, Center for Drug Evaluation and Research (CDER), Center for Veterinary Medicine (CVM), svibanj 2001.” (Smjernice za industriju. Potvrda bioanalitičke metode, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi Sjedinjenih Američkih Država, Uprava za hranu i lijekove, centar za evaluaciju i istraživanje lijekova (CERM), centar za veterinu (CVM), svibanj 2001.).
142

U vezi s izvješćima visokog povjerenika za ljudska prava u Ukrajini, iako se u izvješću za razdoblje od 16. veljače do 15. svibnja 2015., u odlomku na koji se tužitelj poziva, upućuje na zabrinutost u pogledu prijetnji kojima su određeni ukrajinski suci izloženi, valja pojasniti, kao i Vijeće, da se taj odlomak tiče samo područja istočne Ukrajine u vrtlogu sukoba za neovisnost u kojem prijetnje potječu od političkih aktivista koji podržavaju jedinstvo Ukrajine. U navedenom se izvješću također spominje reforma pravosudnog sustava koja je, iako nesavršena, „dovela do pozitivnih pomaka”. Osim toga, naknadna izvješća koja se odnose na godinu 2015. i početak 2016. upućuju na stalna poboljšanja na području ljudskih prava, a osobito uslijed toga što je 23. studenoga 2015. izrađena i donesena prva nacionalna strategija na tom području nakon preporuka koje je dao visoki povjerenik kao i onih koje potječu od Venecijanske komisije na raznim područjima. Osim toga, kao što je to istaknuto u izvješću visokog povjerenika koje obuhvaća razdoblje od 16. veljače do 16. svibnja 2016., ukrajinska je vlada službeno osnovala nacionalni istražni ured koji je zadužen za istraživanje kažnjivih djela koje su počinili visoki dužnosnici, članovi tijela kaznenog progona, suci i članovi nacionalnog ureda za suzbijanje korupcije i posebnog ureda za suzbijanje korupcije unutar BPG‑a.
5

Tužitelj C. Gramberg podnio je 4. svibnja 2012. na temelju članka 52. Uredbe br. 6/2002 EUIPO‑u zahtjev za proglašavanje ništavosti osporavanog dizajna zbog nepostojanja novosti. Prema tužitelju, on pod žigom mumbi na tržište stavlja dodatnu opremu za mobilne telefone, osobito navlake za te uređaje, i to uglavnom na internetskom prodajnom portalu „amazon.de” pod prodavateljevom tvrtkom HandyNow.