Predmet C-466/17

Chiara Motter

protiv

Provincia autonoma di Trento

(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Trento)

„Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Direktiva 1999/70/EZ – Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP – Članak 4. – Javni sektor – Nastavnici srednjih škola – Prijam u javnu službu radnika zaposlenih na određeno vrijeme putem postupka zapošljavanja na temelju kvalifikacija – Utvrđivanje radnog staža – Djelomično uzimanje u obzir razdoblja službe ostvarenih na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme”

Sažetak – Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. rujna 2018.

Socijalna politika – Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP – Direktiva 1999/70 – Zabrana diskriminacije radnika zaposlenih na određeno vrijeme – Radnik zaposlen na određeno vrijeme kao službenik bez javnog natječaja – Djelomično uzimanje u obzir u svrhu razvrstavanja radnika u kategoriju plaće prilikom njegova zapošljavanja na temelju kvalifikacija kao službenika, razdoblja službe ostvarenih na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme – Dopuštenost

(Direktiva Vijeća br. 1999/70, Prilog, čl. 4.)

Članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., sadržanog u Prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da mu se načelno ne protivi nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku, koji u svrhu razvrstavanja radnika u platni razred prilikom zapošljavanja na temelju kvalifikacija kao službenika uzima u obzir razdoblja službe izvršena na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme u cijelosti do četvrte godine, a nakon toga djelomično, do dvije trećine.

Ciljevi koje je navela talijanska vlada – koji se sastoje, s jedne strane, od odražavanja razlika stručne prakse između dviju kategorija dotičnih radnika i, s druge strane, izbjegavanja obratne diskriminacije u odnosu na službenike zaposlene nakon uspjeha na otvorenom natječaju – stoga se mogu smatrati „objektivnim razlogom” u smislu članka 4. točke 1. i/ili 4. Okvirnog sporazuma, ako odgovaraju stvarnoj potrebi, mogu postići željeni cilj i potrebni su u tu svrhu (vidjeti u tom smislu presudu od 18. listopada 2012., Valenza i dr., C 302/11 do C 305/11, EU:C:2012:646, t. 62.).

Pod uvjetom provjera koje su u nadležnosti isključivo suda koji je uputio zahtjev, treba priznati da se može legitimno smatrati da ciljevi koje navodi talijanska vlada u ovom slučaju odgovaraju stvarnoj potrebi.

Ne može se smatrati da nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku, koji ograničava na dvije trećine uzimanje u obzir radnog staža duljeg od četiri godine stečenog na temelju ugovora na određeno vrijeme, prekoračuje ono što je nužno kako bi odgovorio na prethodno ispitane ciljeve i postigao ravnotežu između legitimnih interesa radnika zaposlenih na određeno vrijeme i onih zaposlenih na neodređeno vrijeme, uz poštovanje meritokratskih vrijednosti i zahtjeva nepristranosti i učinkovitosti uprave, na kojima se temelji zapošljavanje putem javnog natječaja.

(t. 47., 48., 51., 54. i izreka)