2

Okolnosti spora u točkama 1. do 19. pobijane presude iznesene su kako slijedi: „1 U skladu s Uredbom (EZ) br. 2321/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2002. o pravilima za sudjelovanje poduzetnika, istraživačkih centara i sveučilišta te o pravilima za širenje rezultata istraživanja radi provedbe Šestog okvirnog programa Europske zajednice (2002. – 2006.) (SL [2002.,] L 355, str. 23.) i u okviru određenom Odlukom br. 1513/2002/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2002. o Šestom okvirnom programu Europske zajednice za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti koji pridonosi stvaranju europskog istraživačkog prostora i inovacijama (od 2002. do 2006.) (SL [2002.,] L 232, str. 1.), Komisija Europskih zajednica sklopila je tri ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava, među ostalim strankama, sa žaliteljem, [društvom Ludwig‑Bölkow‑Systemtechnik], poduzetnikom konzultantom za tehnološka i strateška pitanja koji svoju djelatnost obavlja uglavnom u području energije, mobilnosti i održivosti. 2 U okviru prvog ugovora, koji se odnosi na projekt pod naslovom ‚Development of a harmonised ‚European Hydrogen Energy RoAdmap’ by a balanced group of partners from industry, European regions and technical and socio‑economic scenario and modelling experts’ (Razvoj usklađenog ‚Plana Europske unije za vodikovu energiju’ skupine koja se ravnomjerno sastoji od partnera iz industrije, europskih regija i stručnjaka u području tehnološkog i društveno‑ekonomskog razvoja te modeliranja) (u daljnjem tekstu: projekt HyWays), i u okviru drugog ugovora, koji se odnosi na projekt pod naslovom ‚Handbook for Approval of Hydrogen Refuelling Stations’ (Priručnik za olakšavanje prihvaćanja stanica za opskrbu vodikom) (u daljnjem tekstu: projekt HyApproval), žalitelj je djelovao kao koordinator. U odnosu na treći ugovor, koji se odnosi na projekt ‚Harmonisation of Standards and Regulations for a sustainable Hydrogen and Fuel Cell Technology’ (Usklađenje normi i propisa za održivu tehnologiju vodika i gorivih članaka) (u daljnjem tekstu: projekt HarmonHy), žalitelj je bio tek jedan od ugovaratelja konzorcija. 3 U skladu s člankom 12. svakog od ugovora, na njih se primjenjuje belgijsko pravo. 4 Člankom 13. navedenih ugovora predviđena je arbitražna klauzula na temelju koje je Opći sud isključivo nadležan odlučivati u sporovima između Komisije i ugovaratelja o njihovoj valjanosti, primjeni ili tumačenju. 5 Opći uvjeti, koji su u skladu s člankom 14. svakog ugovora njegov sastavni dio, uključuju prvi dio, koji se osobito odnosi na provedbu projekata o kojima je riječ, prestanak ugovora i odgovornost (članci II.2 do II.18), drugi dio, koji se odnosi na financijske odredbe i kontrole, revizije, povrate i sankcije (članci II.19 do II.31), i treći dio, koji se odnosi na prava intelektualnog vlasništva (članci II.32 do II.36). 6 U članku II.19 stavku 1. općih uvjeta definirani su troškovi koji su prihvatljivi za financiranje iz sredstava Europske unije i određuje se sljedeće: ‚Prihvatljivi troškovi nastali u svrhu provedbe projekta trebaju udovoljavati sljedećim uvjetima: a) moraju biti stvarni, ekonomični i potrebni za provedbu projekta; b) moraju biti utvrđeni sukladno ugovarateljevim uobičajenim računovodstvenim načelima; c) moraju nastati tijekom trajanja projekta kako je definirano u članku 4. stavku 2. […]; d) moraju biti evidentirani u poslovnim knjigama ugovaratelja koji ih je snosio najkasnije do dana sastavljanja revizijskog uvjerenja predviđenog člankom II.26. Računovodstveni postupci koji se koriste za evidenciju izdataka i primitaka moraju poštovati računovodstvena pravila države poslovnog nastana ugovaratelja kao i omogućiti izravnu usporedbu između izdataka i primitaka nastalih zbog provedbe projekta s cjelovitim završnim računom za ukupnu ugovarateljevu poslovnu aktivnost […]’ 7 U članku II.19 stavku 2. točkama (a) do (h) općih uvjeta spominje se osam kategorija neprihvatljivih troškova. U članku II.19 stavku 2. točki (i) dodaje se da su neprihvatljivi svi troškovi koji ne ispunjavaju uvjete utvrđene u stavku 1. 8 Člancima II.20 i II.21 općih uvjeta definiraju se dvije vrste troškova prihvatljivih na temelju članka II.19, to jest, kao prvo, izravni troškovi, koji se mogu izravno pripisati projektima, i, kao drugo, neizravni troškovi, koji se ne mogu izravno pripisati projektima, ali ih se može utvrditi i opravdati ugovarateljevim računovodstvenim sustavom kao da su nastali u vezi s izravnim troškovima. 9 Člankom II.22 stavkom 1. općih uvjeta predviđena su tri modela prijave troškova, među kojima je model ukupnog troška, koji ugovaratelji primjenjuju kako bi pripisali izravne i neizravne prihvatljive troškove, te model ukupnog troška‑paušalne stope, koji ugovaratelji primjenjuju kako bi pripisali izravne prihvatljive troškove i paušalnu stopu za neizravne troškove. Ta paušalna stopa iznosi 20 % svih izravnih troškova, od čega se odbijaju troškovi ugovora o podizvođenju, što bi trebalo pokriti sve neizravne troškove koje je ugovaratelj snosio u okviru projekta. 10 U članku II.24 stavku 2. drugom podstavku općih uvjeta određeno je da financijski doprinos Unije ne može za ugovaratelje biti izvor profita. 11 U skladu s člankom II.29 stavkom 1. općih uvjeta, Komisija u svakom trenutku za vrijeme trajanja ugovora i do pet godina od završetka projekta može provesti revizije. Te se revizije mogu odnositi na znanstvena, financijska, tehnološka i druga područja, kao što su računovodstvena načela i načela upravljanja, koja se odnose na pravilnu provedbu projekta i ugovora. 12 Članak II.30. općih uvjeta glasi: ‚Ne dovodeći u pitanje druge mjere predviđene ovim ugovorom, ugovaratelji utvrđuju da [Unija], u cilju zaštite svojih financijskih interesa, ima pravo od ugovaratelja za čije je troškove utvrđeno da su prekomjerni i koji je, slijedom toga, primio neopravdan financijski doprinos [Unije] tražiti paušalnu naknadu štete. Paušalnu naknadu treba platiti zajedno s povratom neopravdanog financijskog doprinosa koji ugovaratelj treba izvršiti. 1. Iznos paušalne naknade mora biti proporcionalan prekomjernom trošku i neopravdanom dijelu doprinosa [Unije]. Iznos paušalne naknade obračunava se prema sljedećoj formuli: Paušalna naknada = neopravdani financijski doprinos × (prekomjerni trošak/ukupno zatraženi trošak) Obračun ukupne paušalne naknade provodi se uzimajući u obzir isključivo razdoblje koje se odnosi na doprinos [Unije] koji je ugovaratelj zatražio za to razdoblje. Ona se ne obračunava s obzirom na ukupan doprinos [Unije]. 2. Komisija svoj zahtjev za isplatu dostavlja ugovaratelju za kojeg smatra da je dužan platiti paušalnu naknadu preporučenom pošiljkom uz povratnicu. Ugovaratelj može u roku od 30 dana odgovoriti na zahtjev [Unije] za naknadu štete. 3. Postupak koji treba provesti za povrat neopravdanog financijskog doprinosa i za plaćanje paušalne naknade utvrdit će se sukladno odredbama članka II.31. 4. Komisija ima pravo tražiti naknadu štete za sve prekomjerne troškove koji su utvrđeni nakon prestanka važenja ugovora, u skladu s odredbama stavaka 1. do 6. 5. Odredbe ovog članka ne dovode u pitanje administrativne i financijske sankcije koje Komisija može izreći svakom ugovaratelju koji ne ispunjava ugovor, na temelju Financijske uredbe ili druge građanskopravne prisilne mjere kojom se [Unija] ili drugi ugovaratelj može koristiti. Također, navedene odredbe ne isključuju mogućnost da tijela države članice poduzmu kazneni progon. 6. S druge strane, kako je to predviđeno u Financijskoj uredbi, svakom ugovaratelju za kojeg je utvrđeno da je ozbiljno prekršio svoje ugovorne obveze može se izreći financijska sankcija u visini između 2 % i 10 % iznosa financijskog doprinosa koji je primio od [Unije]. Stopa može dosegnuti 4 do 20 % u slučaju da se povreda ponovi u razdoblju od pet godina od prve prekršene obveze.’ 13 Komisija je u veljači 2008. primjenom članka II.29 općih uvjeta provela reviziju koja se odnosila na pravilno izvršenje spornih ugovora. 14 Komisija je 17. ožujka 2011. dostavila žalitelju prijedlog izvješća o reviziji. Dopisima od 21. i 22. travnja 2011. žalitelj se očitovao na navedeni prijedlog. 15 Komisija je 25. srpnja 2011. dostavila žalitelju konačnu verziju izvješća o reviziji. U izvješću je zaključeno da je žalitelj utvrdio svoje prihvatljive troškove osoblja na previsokoj razini. Osim toga, prema tom izvješću, troškovi istraživanja pogrešno su okvalificirani kao troškovi upravljanja. Konačno, kamate na predujmove u ukupnom iznosu od 1707,40 eura nisu bile prijavljene. 16 U odnosu na tri ugovora koji su na taj datum bili provedeni i za koje je bio isplaćen ukupan iznos financijskog doprinosa Unije Komisija je izvijestila žalitelja da će mu dostaviti obavijesti o terećenju. 17 U razdoblju od 10. kolovoza 2011. do 11. studenoga 2013. nastavila se prepiska između žalitelja i Komisije tijekom koje su se stranke sporile o zaključcima konačnog izvješća o reviziji. 18 Komisija je 9. prosinca 2013. dostavila žalitelju više obavijesti o terećenju. Iz tih obavijesti proizlazi da Komisija treba osigurati povrat iznosa od 218539,62 eura po osnovi projekta HyWays, 75407,06 eura po osnovi projekta HyApproval i 47128,39 eura po osnovi projekta HarmonHy. Također, Komisija je zatražila od žalitelja plaćanje paušalnih naknada sukladno članku II.30 općih uvjeta, i to 60402,30 eura po osnovi projekta HyWays, 11019,61 euro po osnovi projekta HyApproval i 10002,17 eura po osnovi projekta HarmonHy. 19 Nakon podnošenja tužbe, Komisija je u žaliteljevu korist izdala obavijesti o knjiženju br. 3233150004, 3233150005 i 3233150006, za iznose od 108753,52 eura, 10875,35 eura i 23404,88 eura.”