6

Opći sud sažeo je okolnosti spora u sljedećim točkama pobijanog rješenja: „1. Tužitelj, Claudio Necci, obnašao je svoje dužnosti u Europskoj komisiji […] u svojstvu člana ugovornog osoblja u razdoblju od 1. srpnja 2009. do 30. lipnja 2011. 2. Tužitelj je 27. listopada 2010. zatražio prijenos mirovinskih prava […] koja je stekao tijekom trajanja svojih službi u talijanskoj upravi u mirovinski sustav institucija Europske unije (u daljnjem tekstu: MSEU) na temelju članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku[, kako je izmijenjen Uredbom br. 723/2004]. 3. Tužitelj je 1. srpnja 2011. napustio Komisiju i umirovio se u dobi od 64 godine. 4. Odlukom od 18. srpnja 2011. Komisija je utvrdila tužiteljeva mirovinska prava. Također je okončala njegovu prijavu u [JSIS] na temelju članka 95. [Uvjeta zaposlenja], koji člana ugovornog osoblja koji je ostao u službi Unije do dobi za umirovljenje podvrgava uvjetu trajanja zaposlenja koje je za člana ugovornog osoblja dulje od tri godine. Ta odluka od 18. srpnja 2011. nije osporena. 5. Talijanski mirovinski fond obavijestio je 12. veljače 2014. Komisiju da je iznos kapitalizirane vrijednosti tužiteljevih mirovinskih prava na dan podnošenja zahtjeva [za prijenos mirovinskih prava] 383570,92 eura. 6. U poruci elektroničke pošte od 18. ožujka 2014. Komisijine službe uputile su tužitelju obavijest o privremenom izračunu njegovih godina mirovinskog staža tražeći od njega da donese odluku o prijenosu svojih mirovinskih prava. U tom dokumentu, u kojem se upućuje na članak 95. Uvjeta zaposlenja, podsjeća se na uvjet prema kojem su tri godine stvarne službe u institucijama Unije bile potrebne za osiguranje od rizika bolesti u tim institucijama i tužitelju se skreće pozornost na posljedice koje je [prijenos njegovih mirovinskih prava] mogao imati. 7. Tužitelj je 11. travnja 2014. Uredu za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) uputio poruku elektroničke pošte kojom je zatražio produljenje roka za donošenje odluke o [prijenosu svojih mirovinskih prava]. Dodao je: ‚Znam da ću izgubiti talijansko zdravstveno osiguranje i da neću biti pokriven Komisijinim JSIS‑om. Želio bih zatražiti više informacija o privatnom osiguranju’. Tužitelju je odobreno produljenje roka do 5. svibnja 2014. 8. Tužitelj je 6. svibnja 2014. prihvatio privremenu ponudu [prijenosa svojih mirovinskih prava] koja je dovela do priznavanja dodatnih godina mirovinskog staža koje treba uzeti u obzir u MSEU‑u od 16 godina, 9 mjeseci i 17 dana. […] 11. Talijanski mirovinski fond isplatio je 14. kolovoza 2017. MSEU‑u iznos od 387768,73 eura na temelju tužiteljevih nacionalnih mirovinskih prava. 12. Komisija je 19. rujna 2017. donijela prvu odluku o priznavanju godina mirovinskog staža na temelju koje je tužitelju priznato dodatno razdoblje uplata doprinosa u MSEU od 14 godina i 9 dana. Nakon žalbe koju je tužitelj podnio 18. prosinca 2017., a koja je prihvaćena 14. ožujka 2018., to je priznanje povećano na 16 godina, 9 mjeseci i 17 dana. 13. Tužitelj je 18. prosinca 2017., nakon prijenosa svojih mirovinskih prava, PMO‑u podnio zahtjev za osiguranje u JSIS‑u. 14. Taj je zahtjev implicitno odbijen 18. travnja 2018., [pri čemu to implicitno odbijanje predstavlja spornu odluku], u skladu s člankom 90. stavkom 1. Pravilnika[, kako je izmijenjen Uredbom br. 1080/2010]. 15. Tužitelj je 18. srpnja 2018. podnio žalbu protiv [sporne odluke] na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika[, kako je izmijenjen Uredbom br. 1080/2010]. 16. Njegova žalba odbačena je odlukom od 19. studenoga 2018. Ta odluka temeljila se na činjenici da je žalba bila nedopuštena jer je trebala biti podnesena protiv odluke od 18. srpnja 2011., kojom su utvrđena tužiteljeva mirovinska prava, a u kojoj je navedeno da nije prijavljen u JSIS.”