ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Presuda Suda (prvo vijeće) od 8. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal – Ujedinjena Kraljevina) – United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-235/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 135. stavak 1. točka (a) - Izuzeća transakcija osiguranja - Pružanje usluga upravljanja mirovinskim fondovima koje upravitelji ulaganja pružaju fiducijaru - Isključenje svakog preuzimanja rizika - Strukovni mirovinski sustav - Nacionalna porezna praksa - Obavljanje djelatnosti osiguranja - Subjekti koji imaju odobrenje - Subjekti koji nemaju odobrenje - Pojam, transakcije osiguranja’)

(2020/C 414/05)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Izreka

Članak 135. stavak 1. točku (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se usluge upravljanja ulaganjima koje se pružaju u okviru strukovnog mirovinskog sustava, uz isključenje svakog preuzimanja rizika, ne mogu kvalificirati kao „transakcije osiguranja” u smislu te odredbe i stoga ne mogu biti obuhvaćene izuzećem od PDV-a predviđenim navedenom odredbom u korist tih transakcija.

(1) SL C 172, 20. 5. 2019.
C 423/6

Presuda Suda (deveto vijeće) od 15 listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės – Litva) – „Linas Agro” AB/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Predmet C-117/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Provedbena uredba (EU) br. 999/2014 - Konačna antidampinška pristojba na uvoz krutih gnojiva s masenim udjelom amonijeva nitrata koji premašuje 80 % - Definicija - Uredba (EZ) br. 945/2005 - Određivanje udjela amonijeva nitrata - Pretpostavka u skladu s kojom proizvod s masenim udjelom dušika većim od 28 % sadržava maseni udio amonijeva nitrata veći od 80 %)

(2020/C 423/08)

Jezik postupka: litavski

Sud koji je uputio zahtjev

Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

Stranke glavnog postupka

Tužitelj:„Linas Agro” AB

Tuženik: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Izreka

Članak 1. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 999/2014 оd 23. rujna 2014. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz amonijeva nitrata podrijetlom iz Rusije nakon revizije zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009, s obzirom na uvodne izjave 20. do 23. Uredbe Vijeća (EZ) br. 945/2005 od 21. lipnja 2005. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 658/2002 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz amonijevog nitrata podrijetlom iz Rusije i Uredbe (EZ) br. 132/2001 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz amonijevog nitrata podrijetlom, među ostalim, iz Ukrajine nakon parcijalne privremene revizije u skladu s člankom 11. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 384/96, treba tumačiti na način da se za gnojivo na bazi amonijeva nitrata (AN) s masenim udjelom dušika (N) većim od 28 %, omjerom između nitratnog i amonijskog dušika oko 1:1 i ukupnim masenim udjelom fosfora i kalija koji ne premašuje 12 %, dok se ne dokaže suprotno, može pretpostaviti da sadržava maseni udio amonijeva nitrata (AN) veći od 80 % u svrhu uvođenja konačne antidampinške pristojbe koju taj članak propisuje a da pritom nije nužno provesti laboratorijsku analizu u svrhu utvrđivanja točnog udjela amonijeva nitrata.

(1) SL C 148, 29. 4. 2019.
—

to pravo ne predviđa drugi pravni lijek koji je uređen preciznim, jasnim i predvidljivim propisima koji dovode do ex lege suspenzije takve odluke.
Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska) – Friends of the Irish Environment Ltd protiv An Bord Pleanála

(Predmet C-254/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 92/43/EEZ - Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore - Članak 6. stavak 3. - Područje primjene - Pojmovi „projekt” i „odobrenje za provedbu projekta” - Ocjena prihvatljivosti utjecaja plana ili projekta na zaštićeno područje - Odluka kojom se produljuje trajanje odobrenja za izgradnju terminala za uplinjavanje ukapljenog prirodnog plina - Prvotna odluka koja se temelji na nacionalnom propisu kojim nije pravilno prenesena Direktiva 92/43)

(2020/C 378/12)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court (Irska)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Friends of the Irish Environment Ltd

Tuženik: An Bord Pleanála

uz sudjelovanje: Shannon Lng Ltd,

Izreka

1. Odluku kojom se produljuje rok od deset godina koji je prvotno određen za provedbu projekta izgradnje terminala za uplinjavanje ukapljenog prirodnog plina treba smatrati odobrenjem projekta u smislu članka 6. stavka 3. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore ako je prvotno odobrenje za provedbu projekta, koje je isteklo, prestalo proizvoditi svoje pravne učinke po isteku roka koji je njime bio određen za te radove, a oni nisu izvršeni.

2. Na nadležnom tijelu je da ocijeni treba li za odluku o produljenju roka koji je prvotno određen za provedbu projekta izgradnje terminala za uplinjavanje ukapljenog prirodnog plina, za koji je prvotno odobrenje za provedbu projekta isteklo, provesti ocjenu prihvatljivosti utjecaja predviđenu u članku 6. stavku 3. prvoj rečenici Direktive o staništima i, po potrebi, mora li se ono odnositi na cijeli projekt ili samo na njegov dio, vodeći računa o, osobito, kako promjeni relevantnih okolišnih i znanstvenih podataka tako i o eventualnoj izmjeni projekta ili postojanju drugih planova i projekata.

Ta ocjena utjecaja mora biti izvršena kada se na temelju najboljih znanstvenih spoznaja u području ne može isključiti da taj projekt negativno utječe na ciljeve očuvanja dotičnog područja. Ranijom ocjenom navedenog projekta, izvršenom prije donošenja njegova prvotnog odobrenja, taj rizik može se isključiti samo ako ona sadržava potpuna, precizna i konačna utvrđenja i zaključke koji mogu otkloniti svaku razumnu znanstvenu sumnju o učincima radova i pod uvjetom nepostojanja promjene relevantnih okolišnih i znanstvenih podataka, eventualne izmjene projekta ili postojanja drugih planova i projekata.

(1) SL C 206, 17. 6. 2019.
3.

Ako je prije donošenja dekreta ili okružnice na kojima se temelji dozvola za izgradnju i korištenje vjetroelektrana koja se pobija pred nacionalnim sudom trebalo provesti procjenu učinaka na okoliš u smislu Direktive 2001/42 – što dovodi do toga da ti akti i ta dozvola ne bi bili u skladu s pravom Unije – taj sud može održati učinke navedenih akata i dozvole samo ako mu to dopušta nacionalno pravo u okviru spora koji je pred njim pokrenut i pod pretpostavkom da bi poništenje navedene dozvole moglo imati značajne posljedice za opskrbu električnom energijom na području cijele predmetne države članice, i to samo u vremenu koje je nužno potrebno za ispravljanje te nezakonitosti. Na sudu koji je uputio zahtjev je da, prema potrebi, provede tu ocjenu u glavnom postupku.
1.

Pojam „uobičajen[o] gospodarenj[e] tim područjem, kako je utvrđeno u evidenciji o staništu ili dokumentima o ciljevima ili u skladu s načinom kako su to ranije obavljali vlasnici ili operateri” iz trećeg stavka druge alineje Priloga I. Direktivi 2004/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o odgovornosti za okoliš u pogledu sprečavanja i otklanjanja štete u okolišu treba shvatiti na način da obuhvaća, s jedne strane, sve upravne odnosno organizacijske mjere koje mogu utjecati na zaštićene vrste i prirodna staništa koji se nalaze na nekom području, kako proizlaze iz dokumenata o gospodarenju koje su države članice donijele na temelju Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore i Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica, i koji se po potrebi tumače s obzirom na sve odredbe nacionalnog prava kojima su potonje direktive prenesene odnosno, u nedostatku tih odredbi, one koje su u skladu s duhom i ciljem tih direktiva te, s druge strane, sve upravne odnosno organizacijske mjere koje se smatraju uobičajenima, općenito priznatima, utvrđenima i koje su vlasnici ili operateri provodili tijekom dovoljno dugog razdoblja do nastanka štete koja je tom mjerom nanesena zaštićenim vrstama i prirodnim staništima, pri čemu sve te mjere, osim toga, moraju biti u skladu s ciljevima Direktive 92/43 i Direktive 2009/147 te, osobito, s opće prihvaćenom poljoprivrednom praksom.
2.

Članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 14., treba tumačiti na način da se stvarni zračni prijevoznik, kako bi se oslobodio svoje obveze isplate odštete putnicima u slučaju dužeg kašnjenja ili otkazivanja leta, može pozvati na „izvanrednu okolnost” koja nije utjecala na navedeni otkazani ili zakašnjeli let, nego na prethodni let koji je on izveo istim zrakoplovom, pod uvjetom da postoji izravna uzročna veza između nastanka te okolnosti i kašnjenja ili otkazivanja kasnijeg leta, ocjena čega je na sudu koji je uputio zahtjev, uzimajući osobito u obzir način na koji predmetni stvarni zračni prijevoznik izvodi let zrakoplovom.
Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Blackrock Investment Management (UK) Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-231/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Izuzeća - Članak 135. stavak 1. točka (g) - Izuzeća za transakcije upravljanja posebnim investicijskim fondovima - Jedinstvena isporuka koja se koristi za upravljanje posebnim investicijskim fondovima i drugim fondovima)

(2020/C 279/15)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Blackrock Investment Management (UK) Limited

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Izreka

Članak 135. stavak 1. točku (g) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da jedinstvena isporuka usluga upravljanja koju pruža informatička platforma, koja pripada trećem pružatelju usluga, u korist društva za upravljanje fondovima koje istodobno uključuje posebne investicijske fondove i druge fondove ne potpada pod izuzeće predviđeno tom odredbom.

(1) SL C 172, 20. 5. 2019.
Presuda Suda (osmo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – OI protiv Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

(Predmet C-191/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Odšteta putnika u zračnom prometu u slučaju uskraćenog ukrcaja - Uskraćivanje ukrcaja - Otkazivanje - Povezani let - Izmjena rezervacije za let koji je dio zračnog prijevoza protiv putnikove volje - Dolazak putnika u njegovo konačno odredište bez kašnjenja)

(2020/C 240/27)

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Landgericht Frankfurt am Main

Stranke glavnog postupka

Žalitelj: OI

Druga stranka u žalbenom postupku: Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

Izreka

Uredbu (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 i osobito njezin članak 7. treba tumačiti na način da putnik koji ima jedinstvenu rezervaciju za povezani let nema pravo na odštetu ako je njegova rezervacija izmijenjena protiv njegove volje, zbog čega se, s jedne strane, nije ukrcao na prvi let koji je dio njegova rezerviranog putovanja, iako je taj let izveden, i zbog čega mu je, s druge strane, dano mjesto na kasnijem letu, što mu je omogućilo da se ukrca na drugi let koji je dio njegova rezerviranog prijevoza i da stoga stigne u svoje konačno odredište u izvorno planirano vrijeme dolaska.

(1) SL C 206, 17. 6. 2019.
7.

Članak 15. Direktive 2008/115 treba tumačiti na način da mu se protivi, kao prvo, to da se državljanin treće zemlje zadržava samo iz razloga što je predmet odluke o vraćanju i što ne može podmirivati svoje potrebe, kao drugo, da je do tog zadržavanja došlo bez prethodnog donošenja obrazložene odluke kojom se nalaže zadržavanje i bez ispitivanja nužnosti i proporcionalnosti takve mjere, kao treće, da ne postoji nikakav sudski nadzor nad zakonitošću upravne odluke kojom se nalaže zadržavanje, te, kao četvrto, da to isto zadržavanje može premašiti osamnaest mjeseci i nastaviti se iako postupak udaljavanja više nije u tijeku ili se ne provodi više uz dužnu pažnju.
2.

Članak 1. stavak 2. točku (a) Direktive 2004/18 treba tumačiti na način da sporazum o suradnji u skladu s kojim općine stranke tog sporazuma prenose jednoj od njih odgovornost za organizaciju usluga u svoju korist omogućava da se ta općina prilikom dodjela nakon navedenog prijenosa smatra javnim naručiteljem i da je ovlašćuje da bez prethodnog postupka nadmetanja povjeri subjektu in house usluge koje pokrivaju ne samo njezine vlastite potrebe nego i one drugih općina stranaka tog sporazuma, iako bi se bez tog prijenosa nadležnosti te općine morale same pobrinuti za vlastite potrebe.
C 230/10

Presuda Suda (sedmo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

(Predmet C-28/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Promet - Usluge zračnog prijevoza - Uredba (EZ) br. 1008/2008 - Članak 23. stavak 1. - Navođenje konačne cijene koja se plaća - Troškovi internetske prijave putnika za let - PDV - Administrativne naknade za plaćanje kreditnom karticom različitom od one koju prihvaća zračni prijevoznik - Neizbježne i predvidive stavke konačne cijene koja se plaća - Opcijske doplate na cijenu - Pojam)

(2020/C 230/12)

Jezik postupka: talijanski

Sud koji je uputio zahtjev

Consiglio di Stato

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust

Tuženici: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

Izreka

Članak 23. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici treba tumačiti na način da troškovi internetske prijave putnika za let plaćanje kojih se ne može izbjeći jer ne postaji alternativni besplatni način prijave, porez na dodanu vrijednost (PDV) obračunan na tarife nacionalnih letova kao i administrativne naknade za plaćanje kreditnom karticom različitom od one koju prihvaća zračni prijevoznik čine neizbježne i predvidive cjenovne stavke, u smislu druge rečenice u toj odredbi. S druge strane, navedenu odredbu treba tumačiti na način da troškovi internetske prijave putnika za let plaćanje kojih se može izbjeći korištenjem besplatnog načina prijave kao i PDV obračunan na opcijske doplate za nacionalne letove čine opcijsku doplatu na cijenu, u smislu četvrte rečenice u toj odredbi.

(1) SL C 164, 13. 5. 2019.
C 137/24

Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. ožujka 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Bruxelles – Belgija) – Viasat UK Ltd, Viasat Inc. protiv Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

(Predmet C-100/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Sektor telekomunikacija - Usklađena uporaba radiofrekvencijskog spektra u pojasevima 2 GHz za uvođenje sustava za pružanje pokretnih satelitskih usluga - Odluka br. 626/2008/EZ - Članak 4. stavak 1. točka (c), članak 7. stavak 1. i članak 8. stavak 1. - Dodatne komponente na tlu - Odobrenja koja izdaju države članice - Obveza operatora da pruži usluge određenom postotku stanovništva i područja - Nepoštovanje - Utjecaj)

(2020/C 137/31)

Jezik postupka: francuski

Sud koji je uputio zahtjev

Cour d'appel de Bruxelles

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Viasat UK Ltd, Viasat Inc.

Tuženik: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

uz sudjelovanje: Inmarsat Ventures Ltd c.o., Eutelsat SA

Izreka

Članak 8. stavak 1. Odluke br. 626/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. lipnja 2008. o odabiru i odobrenju sustava za pružanje pokretnih satelitskih usluga (MSS), u vezi s člankom 7. stavkom 1. te odluke, treba tumačiti na način da, u slučaju da se utvrdi da operator – koji je odabran u skladu s glavom II. navedene odluke i ovlašten upotrebljavati radiofrekvencijski spektar u skladu s člankom 7. te iste odluke – nije pružao pokretne satelitske usluge putem pokretnog satelitskog sustava do krajnjeg datuma predviđenog u članku 4. stavku 1. točki (c) podtočki ii. Odluke br. 626/2008, nadležna tijela država članica tom operatoru ne mogu odbiti dodijeliti odobrenjâ potrebna za pribavljanje dodatnih komponenata na tlu za pokretne satelitske sustave jer nije ispunio obvezu koju je preuzeo tijekom svoje prijave.

(1) SL C 131, 8. 4. 2019.
2.

Članak 132. stavak 1. točku (c) Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da se njime ne nalaže to da medicinski tehničari i medicinske sestre te medicinski asistenti koji pružaju usluge medicinske skrbi, a s obzirom na to da se te usluge pružaju telefonom, podliježu dodatnim zahtjevima u pogledu stručnih kvalifikacija kako bi se na navedene usluge moglo primijeniti izuzeće predviđeno tom odredbom, pod uvjetom da se može smatrati da su one jednako kvalitetne kao i usluge koje, istim sredstvom komunikacije, pružaju drugi pružatelji, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. ožujka 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Pfizer Consumer Healthcare Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-182/19) (1)

(Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifno razvrstavanje - Tarifni brojevi 3005 i 3824 - Samozagrijavajući naljepak i pojas namijenjeni ublažavanju boli - Provedbena uredba (EU) 2016/1140 - Nevaljanost)

(2020/C 215/22)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Pfizer Consumer Healthcare Ltd

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Izreka

Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1140 оd 8. srpnja 2016. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu je nevaljana.

(1) SL C 172, 20. 5. 2019.
—

s jedne strane, bez obzira na to što kandidat za radno mjesto suca suda poput Sąda Najwyższeg (Vrhovni sud, Poljska) podnese pravno sredstvo protiv odluke tijela kao što je Krajowa Rada Sądownictwa (Državno sudbeno vijeće, Poljska) o odbijanju svoje prijave i predlaganju predsjedniku Republike Poljske one drugih kandidata, ta je odluka pravomoćna u dijelu u kojem se predlažu ti drugi kandidati, tako da to pravno sredstvo ne sprečava predsjednika Republike Poljske da imenuje potonje, a eventualno poništenje navedene odluke u dijelu u kojem njome podnositelj pravnog sredstva nije predložen za imenovanje ne može dovesti do nove ocjene njegove situacije u svrhu eventualne dodjele predmetnog radnog mjesta, i
1.

Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, povrijedila je obveze koje ima na temelju zajedničke primjene odredbi članka 13. stavka 1. i Priloga XI. Direktivi 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu jer je sustavno i ustrajno u šesnaest zona Ujedinjene Kraljevine prekoračivala godišnje granične vrijednosti utvrđene za dušikov dioksid (NO2), i to u zonama UK0001 (gradsko područje Greater London); UK0002 (gradsko područje West Midlands); UK0003 gradsko područje Greater Manchester); UK0004 (gradsko područje West Yorkshire); UK0013 (gradsko područje Teesside); UK0014 (The Potteries); UK0018 (Kingston upon Hull); UK0019 (gradsko područje Southampton); UK0024 (gradsko područje Glasgow); UK0029 (Eastern); UK0031 (South East); UK0032 (East Midlands); UK0033 (North West & Merseyside); UK0034 (Yorkshire & Humberside); UK0035 (West Midlands) i UK0036 (North East), kao i satnu graničnu vrijednost utvrđenu za NO2 u zoni UK0001 (gradsko područje Greater London) od 1. siječnja 2010. do 2017., uključujući i tu godinu, i obveze koje ima na temelju zajedničke primjene odredbi članka 23. stavka 1. samog za sebe i u vezi s Prilogom XV. Direktivi 2008/50, a posebno obvezu predviđenu u članku 23. stavku 1. drugom podstavku te direktive, da osigura da razdoblje prekoračenja bude što je moguće kraće, time što od 11. lipnja 2010. nije donijela odgovarajuće mjere kako bi osigurala usklađenost graničnih vrijednosti utvrđenih za NO2 u svim tim zonama.
C 289/3

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. lipnja 2021. – The Yokohama Rubber Co. Ltd/Pirelli Tyre SpA (C-818/18 P), Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)/Pirelli Tyre SpA (C-6/19 P)

(Spojeni predmeti C-818/18 P i C-6/19 P) (1)

(„Žalba - Žig Europske unije - Apsolutni razlozi za odbijanje ili apsolutni razlozi za ništavost registracije - Znak koji se sastoji isključivo od oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata - Uredba (EZ) br. 40/94 - Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii) - Znak koji se sastoji od oblika koji ne predstavlja znatan dio proizvoda”)

(2021/C 289/04)

Jezik postupka: engleski

Stranke

(Predmet C-818/18 P)

Žalitelj: The Yokohama Rubber Co. Ltd (zastupnici: D. Martucci i F. Boscariol de Roberto, odvjetnici)

Druge stranke u postupku: Pirelli Tyre SpA (zastupnici: T. M. Müller i F. Togo, odvjetnici), Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

Intervenijent u potporu tuženiku: Europsko udruženje nositelja žigova (Marques) (zastupnik: M. Viefhues, odvjetnik)

(Predmet C-6/19 P)

Žalitelj: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

Druge stranke u postupku: Pirelli Tyre SpA (zastupnici: T. M. Müller i F. Togo, odvjetnici), The Yokohama Rubber Co. Ltd (zastupnici D. Martucci i F. Boscariol de Roberto, odvjetnici)

Intervenijent u potporu tuženiku: Europsko udruženje nositelja žigova (Marques) (zastupnik: M. Viefhues, odvjetnik)

Izreka

1. Odbijaju se žalbe u predmetima C-818/18 P i C-6/19 P.

2. Društvu The Yokohama Rubber Co. Ltd i Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje vlastitih troškova u vezi s žalbenim postupcima u predmetima C-818/18 P i C-6/19 P, i snosit će, na jednake dijelove, troškove društva Pirelli Tyre SpA u vezi s tim postupcima.

3. Europskom udruženju nositelja žigova (Marques) nalaže se snošenje vlastitih troškova.

(1) SL C 148, 29. 4. 2019.
3.

Članak 8. stavak 3. Direktive 2001/29 treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da na temelju nacionalnog prava nositelj autorskog ili srodnog prava može ishoditi sudski nalog protiv posrednika čijim se uslugama koristila treća osoba za nanošenje povrede njegovu pravu – a da pritom taj posrednik o tome nije imao saznanja u smislu članka 14. stavka 1. točke (a) Direktive 2000/31 – samo ako je prije pokretanja sudskog postupka ta povreda prethodno prijavljena navedenom posredniku i on nije žurno djelovao kako bi uklonio predmetni sadržaj ili mu onemogućio pristup i kako bi vodio računa o tome da se takve povrede ne ponove. Međutim, na nacionalnim je sudovima da osiguraju da prilikom primjene takvog uvjeta ne dođe do kašnjenja stvarnog prestanka povrede na način da se uzrokuje neproporcionalna šteta tom nositelju.