ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
HR Službeni list Europske unije C 419/3

Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Ujedinjena Kraljevina) – Secretary of State for the Home Department protiv C.S.

(Predmet C-304/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Članak 20. UFEU-a - Državljanin treće zemlje koji ima pravo na čuvanje i odgoj maloljetnog djeteta, građanina Unije - Pravo boravka u državi članici čije je dijete državljanin - Kaznene osude roditelja djeteta - Odluka o udaljavanju roditelja koje kao posljedicu ima neizravno udaljavanje dotičnog djeteta))

(2016/C 419/03)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Secretary of State for the Home Department

Tuženik: C.S.

Izreka

Članak 20. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice koji određuje protjerivanje s državnog područja te države članice u treću državu građanina te države koji je kazneno osuđivan za kazneno djelo određene težine, iako se on stvarno skrbi o maloljetnom djetetu, državljaninu te države članice u kojoj ono boravi od rođenja bez izvršavanja svojeg prava na slobodno kretanje, ako predviđeno protjerivanje tom djetetu nameće obvezu napuštanja područja Unije, uskraćujući mu stvarno izvršavanje biti njegovih prava koja ima kao građanin Unije. Međutim, država članica u iznimnim okolnostima može donijeti mjeru protjerivanja, pod uvjetom da se ona temelji na osobnom ponašanju tog državljanina treće države koje mora predstavljati stvarnu, trenutačnu i dovoljno ozbiljnu prijetnju temeljnom interesu društva te države članice te da se ona temelji na uzimanju u obzir različitih uključenih interesa, a što treba provjeriti nacionalni sud.

(1) SL C 315, 15. 9. 2014.
HR Službeni list Europske unije C 243/9

Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – Pillbox 38 (UK) Ltd protiv Secretary of State for Health

(Predmet C-477/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Direktiva 2014/40/EU - Članak 20. - Elektroničke cigarete i spremnici za ponovno punjenje - Valjanost - Načelo jednakog postupanja - Načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti - Načelo supsidijarnosti - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 16. i 17.))

(2016/C 243/07)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Pillbox 38 (UK) Ltd

Tuženik: Secretary of State for Health

Izreka

Ispitivanje postavljenog pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi utjecao na valjanost članka 20. Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ.

(1) SL C 7, 12. 1. 2015.
HR Službeni list Europske unije C 243/12

Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Limited protiv Secretary of State for Health

(Predmet C-547/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Direktiva 2014/40/EU - Članak 7., članak 18. i članak 24. stavci 2. i 3. - Članak 8. stavak 3., članak 9. stavak 3., članak 10. stavak 1. točke (a), (c) i (g), članak 13. i članak 14. - Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda - Valjanost - Pravna osnova - Članak 114. UFEU-a - Načelo proporcionalnosti - Načelo supsidijarnosti - Temeljna prava Unije - Sloboda izražavanja - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 11.))

(2016/C 243/11)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: The Queen, na zahtjev Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Limited

Tuženik: Secretary of State for Health

uz sudjelovanje: Imperial Tobacco Ltd, JT International SA, Gallaher Ltd, Tann UK Ltd, Tannpapier GmbH, V. Mane Fils, Deutsche Benkert GmbH & Co. KG, Benkert UK Ltd, Joh. Wilh. von Eicken GmbH

Izreka

1. Članak 24. stavak 2. Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ treba tumačiti na način da države članice mogu zadržati ili uvesti daljnje zahtjeve u odnosu na aspekte pakiranja duhanskih proizvoda koji nisu usklađeni tom direktivom.

2. Članak 13. stavak 1. Direktive 2014/40 treba tumačiti na način da zabranjuje stavljanje na oznake jediničnih pakiranja, na vanjsko pakiranje kao i na sâm duhanski proizvod podataka koji su predmet te odredbe, čak i ako su materijalno točni.

3. Ispitivanje prethodnih pitanja koje je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Visoki sud (Engleska i Wales), odjel Queen’s Bench (upravno vijeće)) nije otkrilo elemente koji bi utjecali na valjanost članka 7., članka 18. i članka 24. stavaka 2. i 3. Direktive 2014/40 kao ni na valjanost odredaba koje se nalaze u glavi II. poglavlju II. te direktive.

(1) SL C 56, 16. 2. 2015.
HR Službeni list Europske unije C 243/8

Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. svibnja 2016. – Republika Poljska protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije

(Predmet C-358/14) (1)

((Tužba za poništenje - Usklađivanje zakonodavstava - Direktiva 2014/40/EU - Članak 2. točka 25., članak 6. stavak 2. točka (b), članak 7. stavci 1. do 5., prva rečenica članka 7., članci 12. do 14. i članak 13. stavak 1. točka (c) - Valjanost - Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda - Zabrana stavljanja na tržište duhanskih proizvoda sa svojstvenom aromom - Duhanski proizvodi s mentolom - Pravna osnova - Članak 114. UFEU-a - Načelo proporcionalnosti - Načelo supsidijarnosti))

(2016/C 243/06)

Jezik postupka: poljski

Stranke

Tužitelj: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna i M. Szwarc, agenti)

Intervenijent u potporu tužitelju: Rumunjska (zastupnici: R.-H. Radu, D. M. Bulancea i A. Vacaru, agenti)

Tuženici: Europski parlament (zastupnici: L. Visaggio, J. Rodrigues i A. Pospíšilová Padowska, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: O. Segnana, J. Herrmann, K. Pleśniak i M. Simm, agenti)

Intervenijenti u potporu tuženiku: Irska (zastupnici: J. Quaney, M. A. Joyce, agenti, uz asistenciju E. Barrington i M. J. Cooke, SC, i E. Carolan, BL), Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i S. Ghiandoni, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: V. Kaye, C. Brodie i M. Holt, agenti, uz asistenciju I. Rogers, QC, S. Abram i M. E. Metcalfe, barristers), Europska komisija (zastupnici: M. Van Hoof, C. Cattabriga i M. Owsiany-Hornung, agenti)

Izreka

1. Tužba se odbija.

2. Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

3. Irska, Francuska Republika, Rumunjska, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske kao i Europska komisija snose vlastite troškove.

(1) SL C 315, 15. 9. 2014.
HR Službeni list Europske unije C 260/5

Presuda Suda (drugo vijeće) od 26. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Bookit, Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-607/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Izuzeće - Članak 135. stavak 1. točka (d) - Transakcije koje se tiču plaćanja i transfera - Pojam - Kupovina kinoulaznica putem telefona ili interneta - Plaćanje debitnom ili kreditnom karticom - Usluge „obrade plaćanja karticom”))

(2016/C 260/06)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Bookit, Ltd

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Izreka

Članak 135. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se izuzeće od poreza na dodanu vrijednost koje je u njemu predviđeno za transakcije koje se odnose na plaćanja i transfere ne primjenjuje na uslugu „obrade plaćanja debitnom ili kreditnom karticom”, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koju provodi porezni obveznik koji je pružatelj te usluge u slučaju kada određena osoba kupuje, putem toga pružatelja, kinoulaznicu koju potonji prodaje u ime i za račun drugog subjekta i koju ta osoba plaća debitnom ili kreditnom karticom.

(1) SL C 81, 9. 3. 2015.
HR Službeni list Europske unije C 260/3

Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio du Klagenævnet for Udbud - Danska) – MT Højgaard A/S, Züblin A/S protiv Banedanmark

(Predmet C-396/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 267. UFEU-a - Nadležnost Suda - Kvalifikacija tijela koje je uputilo zahtjev kao suda - Javna nabava u sektoru željezničkih infrastruktura - Pregovarački postupak - Direktiva 2004/17/EZ - Članak 10. - Članak 51. stavak 3. - Načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima - Zajednica sastavljena od dvaju društava koja je prihvaćena kao ponuditelj - Ponuda koju je podnijelo jedno od dvaju društava u svoje ime, s obzirom na to da je drugo društvo proglasilo stečaj - Društvo koje se smatra sposobnim da ga se samog prihvati kao ponuditelja - Dodjela ugovora tom društvu))

(2016/C 260/03)

Jezik postupka: danski

Sud koji je uputio zahtjev

Klagenævnet for Udbud

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: MT Højgaard A/S, Züblin A/S

Tuženik: Banedanmark

Izreka

Načelo jednakog tretmana gospodarskih subjekata iz članka 10. u vezi s člankom 51. Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga treba tumačiti na način da naručitelj ne krši to načelo kada jednom od dvaju gospodarskih subjekata koji su bili dio zajednice poduzetnika koju je, kao takvu, taj naručitelj pozvao na dostavu ponuda odobri da zamijeni tu zajednicu nakon prestanka njezina postojanja i da u vlastito ime sudjeluje u pregovaračkom postupku za dodjelu ugovora o javnoj nabavi, pod uvjetom da se utvrdi, s jedne strane, da taj gospodarski subjekt sâm ispunjava uvjete koje je utvrdio navedeni naručitelj i, s druge strane, da nastavak njegova sudjelovanja u navedenom postupku ne dovodi do pogoršanja konkurentskog položaja drugih ponuditelja.

(1) SL C 388, 3. 11. 2014.
2.

Članak 236. stavak 1. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 648/2005, u vezi s odredbama Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, treba tumačiti na način da u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku ne postoji osoba odgovorna za plaćanje poreza na dodanu vrijednost, s obzirom na to da se na robu koja je ponovno izvezena kao roba koja nije roba Zajednice porez na dodanu vrijednost ne mora platiti ako je ona bila obuhvaćena carinskim postupcima predviđenima člankom 61. te direktive, i to čak i ako je carinski dug nastao isključivo na temelju članka 204. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 648/2005. Članak 236. te uredbe treba tumačiti na način da se on ne može primijeniti u situacijama koje se odnose na vraćanje poreza na dodanu vrijednost.
1.

Uvođenjem i zadržavanjem na snazi sustava kartica za slobodno vrijeme Széchenyi, predviđenog Vladinom uredbom br. 55/2011 od 12. travnja 2011. o uređenju izdavanja i upotrebe kartice za slobodno vrijeme Széchenyi, koja je izmijenjena Zakonom br. CLVI od 21. studenoga 2011. o izmjenama određenih poreznih zakona i drugih sličnih akata, Mađarska je povrijedila Direktivu 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu, u dijelu u kojem: — članak 13. navedene vladine uredbe – u vezi s člankom 2. stavkom 2. točkom (d) Zakona br. XCVI iz 1993. o dobrovoljnim uzajamnim osiguravajućim fondovima, s člankom 2. točkom (b) Zakona br. CXXXII iz 1997. o podružnicama i poslovnim jedinicama poduzeća koja imaju sjedište u inozemstvu kao i s člankom 1., člankom 2. stavcima 1. i 2., člankom 55. stavcima 1. i 3. i člankom 64. stavkom 1. Zakona br. IV iz 2006. o trgovačkim društvima – isključuje mogućnost da podružnice mogu izdavati karticu za slobodno vrijeme Széchenyi i zbog toga povređuje članak 14. točku 3. te direktive; — navedeni članak 13., u vezi s tim istim nacionalnim odredbama – koji ne priznaje, s obzirom na pretpostavke predviđene u tom članku 13. točkama (a) do (c), aktivnost grupa kojih društvo majka nije društvo osnovano prema mađarskom pravu i kojih članovi ne djeluju u oblicima društva predviđenima mađarskim pravom – povređuje članak 15. stavke 1., 2. točku (b) i 3. te direktive; — članak 13. Vladine uredbe br. 55/2011, u vezi s tim istim nacionalnim odredbama – koji mogućnost izdavanja kartice za slobodno vrijeme Széchenyi pridržava bankama i financijskim institucijama, s obzirom na to da jedino ti subjekti mogu ispuniti pretpostavke u tom članku 13. – povređuje članak 15. stavke 1., 2. točku (d) i 3. te direktive; — je navedeni članak 13. u suprotnosti s člankom 16. Direktive 2006/123 jer za izdavanje kartice za slobodno vrijeme Széchenyi propisuje postojanje poslovnog nastana u Mađarskoj;
HR Službeni list Europske unije C 156/4

Presuda Suda (deveto vijeće) od 17. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Portmeirion Group UK Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Predmet C-232/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Damping - Provedbena uredba (EU) br. 412/2013 - Valjanost - Uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine - Predmetni proizvod - Proizvod koji se razmatra - Obveza obrazlaganja))

(2016/C 156/04)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Portmeirion Group UK Ltd

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Izreka

Ispitivanjem prethodnog pitanja nije otkriven nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 412/2013 od 13. svibnja 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine.

(1) SL C 235, 21. 7. 2014.
3.

Članak 33. Direktive 2011/95 treba tumačiti na način da se ne protivi nametanju obveze boravišta, kao što su to one o kojima je riječ u glavnim postupcima, korisniku statusa supsidijarne zaštite koji prima određene posebne socijalne povlastice, u cilju olakšanja integracije državljana treće zemlje u državi članici koja je odobrila tu zaštitu, u slučaju kada primjenjivi nacionalni propis ne predviđa nametanje takve mjere državljanima treće zemlje koji zakonito borave u toj državi članici zbog drugih razloga nego što su to humanitarni ili politički razlozi odnosno razlozi koji se odnose na međunarodno pravo i koji primaju navedene povlastice ako korisnici statusa supsidijarne zaštite nisu stavljeni u situaciju koja je s obzirom na taj cilj objektivno usporediva sa situacijom u kojoj se nalaze državljani treće zemlje koji zakonito borave na državnom području dotične države članice zbog drugih razloga nego što su to humanitarni ili politički razlozi odnosno razlozi koji se odnose na međunarodno pravo, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
1.

Portugalska Republika povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 4. Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1137/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008., time što nije osigurala odgovarajuću razinu pročišćavanja komunalnih otpadnih voda sukladno relevantnim odredbama Priloga I. dijela B spomenute direktive u aglomeracijama Alvalade, Odemira, Pereira do Campo, Vila Verde (PTAGL 420), Mação, Pontével, Castro Daire, Arraiolos, Ferreira do Alentejo, Vidigueira, Alcácer do Sal, Amareleja, Monchique, Montemor-o-Novo, Grândola, Estremoz, Maceira, Portel, Viana do Alentejo, Cinfães, Ponte de Reguengo, Canas de Senhorim, Repeses, Vila Viçosa, Santa Comba Dão, Tolosa, Loriga, Cercal, Vale de Santarém, Castro Verde, Almodôvar, Amares/Ferreiras, Mogadouro, Melides, Vila Verde (PTAGL 421), Serpa, Vendas Novas, Vila de Prado, Nelas, Vila Nova de São Bento, Santiago do Cacém, Alter do Chão, Tábua i Mangualde.
HR Službeni list Europske unije C 68/3

Presuda Suda (peto vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) protiv Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) i dr. (C-25/14), Beaudout Père et Fils SARL protiv Ministre du Travail, de l’Emploi et de la Formation professionnelle et du Dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération générale agro-alimentaire – CFDT i dr. (C-26/14)

(Spojeni predmeti C-25/14 i C-26/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 56. UFEU-a - Sloboda pružanja usluga - Načela jednakog postupanja i nediskriminacije - Obveza transparentnosti - Područje primjene te obveze - Nacionalni kolektivni ugovori - Sustav dopunske socijalne zaštite - Određivanje socijalnih partnera osiguravatelja koji upravlja tim sustavom - Proširenje tog sustava uredbom ministra na sve radnike i poslodavce iz predmetne grane djelatnosti - Ograničavanje vremenskih učinaka prethodne odluke Suda))

(2016/C 068/04)

Jezik postupka: francuski

Sud koji je uputio zahtjev

Conseil d'État

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) (C-25/14), Beaudout Père et Fils SARL (C-26/14)

Tuženik: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) i dr. (C-25/14), Ministre du Travail, de l’Emploi et de la Formation professionnelle et du Dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération générale agro-alimentaire – CFDT i dr. (C-26/14)

Izreka

Obveza transparentnosti, koja proizlazi iz članka 56. UFEU-a, protivi se proširenju koje provodi država članica na sve poslodavce i radnike u određenom sektoru djelatnosti kolektivnog ugovora koji su sklopile organizacije koje predstavljaju poslodavce i radnike u određenom sektoru djelatnosti, a kojim se jednom gospodarskom subjektu kojeg su izabrali socijalni partneri povjerava upravljanje sustavom obveznog dopunskog socijalnog osiguranja za radnike a da nacionalni propis ne predviđa primjereno oglašavanje koje nadležnom javnom tijelu omogućuje da u cijelosti uzme u obzir dostavljene podatke koji se odnose na postojanje povoljnije ponude.

Učinci ove presude ne tiču se kolektivnih ugovora koji se odnose na određivanje jednog subjekta za upravljanje sustavom dopunskog socijalnog osiguranja koje je javno tijelo odredilo obveznim za sve poslodavce i radnike određenog sektora djelatnosti prije datuma objave ove presude, ne dovodeći u pitanje pravna sredstva podnesena prije toga datuma.

(1) SL C 85, 22. 3. 2014.
1.

Pravo Unije treba tumačiti na način da – kako bi se ocijenilo predstavlja li, u okolnostima poput onih iz glavnog postupka, ugovor o licenciji, čiji je predmet najam znanja i iskustva koje je omogućavalo korištenje internetske stranice preko koje su se pružale interaktivne audiovizualne usluge i koji je sklopljen s društvom koje je imalo poslovni nastan u državi članici različitoj od one na čijem području imalo poslovni nastan društvo davatelj te licencije, zlouporabu prava čiji je cilj okoristiti se time da je stopa PDV-a koja se primjenjivala na te usluge bila niža u toj drugoj državi članici – činjenica da je direktor i jedini vlasnik društva davatelja licencije bio autor tog znanja i iskustva, da je ista osoba izvršavala utjecaj ili nadzor nad razvijanjem i iskorištavanjem navedenog znanja i iskustva i nad pružanjem usluga koje su se na njima temeljile, da je upravljanje financijskim operacijama, osobljem i tehničkim sredstvima potrebnima za pružanje navedenih usluga bilo osigurano preko podugovaratelja kao i razlozi koji su mogli dovesti do toga da društvo WML daje u najam predmetno znanje i iskustvo društvu Lalib umjesto da ga samo iskorištava nisu sami po sebi odlučujući. Na sudu koji je uputio zahtjev jest da analizira sve okolnosti iz glavnog postupka kako bi utvrdio je li taj ugovor predstavljalo potpuno umjetnu konstrukciju kojom se prikrivala činjenica da predmetne usluge nije u stvarnosti pružilo društvo stjecatelj licencije, nego društvo davatelj licencije, i to tako da osobito ispita je li osnivanje sjedišta poslovne aktivnosti društva ili stalne poslovne jedinice društva Lalib u Maderi bilo stvarno, je li to društvo, kako bi obavljalo predmetnu gospodarsku aktivnost, imalo prikladnu strukturu u smislu poslovnog prostora, ljudskih resursa i tehničkih sredstava kao i je li to društvo obavljalo tu gospodarsku aktivnost u svoje ime i za svoj račun, na vlastitu odgovornost i na vlastiti rizik.
2.

Članak 6. stavak 2. Direktive 92/43 treba tumačiti na način da ako se, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, a posteriori ispitivanje utjecaja plana ili projekta na područje čije izvršenje je započelo nakon uvrštavanja tog područja na popis područja od važnosti za Zajednicu pokaže potrebnim, to se ispitivanje mora se provesti sukladno zahtjevima članka 6. stavka 3. te direktive. Takvo ispitivanje mora uzimati u obzir sve čimbenike koji postoje u trenutku tog uvrštavanja kao i sve posljedice do kojih je došlo ili do kojih može doći uslijed djelomičnog ili potpunog izvršenja tog plana ili projekta na navedenom području nakon tog trenutka.
HR Službeni list Europske unije C 48/3

Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koju je podnio Augstākā tiesa, Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv „Veloserviss” SIA

(Predmet C-427/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinski zakonik Zajednice - Naknadna provjera deklaracija - Načelo zaštite legitimnih očekivanja - Ograničavanje u nacionalnom pravu preispitivanja rezultata naknadne provjere - Mogućnost - Odluka o prvoj naknadnoj provjeri - Netočni ili nepotpuni podaci nepoznati u trenutku donošenja odluke))

(2016/C 048/04)

Jezik postupka: latvijski

Sud koji je uputio zahtjev

Augstākā tiesa

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Valsts ieņēmumu dienests

Tuženik:„Veloserviss” SIA

Izreka

Članak 78. stavak 3. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000., treba tumačiti na način da se on protivi nacionalnom propisu poput onoga iz glavnog postupka, koji ograničava mogućnost da carinska tijela ponovno provedu reviziju ili naknadnu provjeru i da iz nje izvode posljedice utvrđujući novi carinski dug, ako se to ograničenje odnosi na razdoblje od tri godine od trenutka nastanka prvog carinskog duga, a na sudu koji je uputio zahtjev jest da to provjeri.

(1) SL C 421, 24. 11. 2014.