MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA

YVESA BOTA

izneseno 10. travnja 2014. ( 1 )

Predmet C‑21/13

Simon, Evers & Co. GmbH

protiv

Hauptzollamta Hamburg‑Hafen

(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka))

„Trgovinska politika — Uredba (EZ) br. 384/96 — Antidampinške pristojbe — Izbjegavanje mjera — Uredba (EZ) br. 499/2009 — Proširenje konačne antidampinške pristojbe na uvoz ručnih paletnih viličara podrijetlom iz Kine na uvoz istog proizvoda otpremljenoga iz Tajlanda — Valjanost“

1. Finanzgericht Hamburg (Njemačka) ovim zahtjevom za prethodnu odluku pita Sud je li valjana Uredba Vijeća (EZ) br. 499/2009 od 11. lipnja 2009. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Uredbom (EZ) br. 1174/2005 o uvozu ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz istog proizvoda otpremljenoga iz Tajlanda, bez obzira na to je li prijavljen kao proizvod podrijetlom iz Tajlanda ili ne ( 2 ), nakon postupka ispitivanja izbjegavanja mjera u smislu članka 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice ( 3 ), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 461/2004 od 8. ožujka 2004. ( 4 ).

2. Zahtjev je podnesen u okviru spora između Simon, Evers & Co. GmbH ( 5 ) i Hauptzollamta Hamburg‑Hafen (glavni carinski ured luke Hamburg) ( 6 ) u vezi s odlukom Hauptzollamta Hamburg‑Hafen kojom se SECO‑u nalaže plaćanje antidampinških pristojbi.

3. Ovaj predmet Sudu nudi priliku precizirati zahtjeve koji se odnose na definiranje i dokazivanje konstitutivnih elemenata za izbjegavanje antidampinških pristojbi, osobito u slučaju kada se institucije Unije suočavaju s nesuradnjom dotičnih stranaka.

4. U ovom mišljenju navest ćemo da, ako institucije Unije ustanove da su ispunjeni svi konstitutivni elementi izbjegavanja tih pristojbi kada odluče proširiti antidampinške pristojbe, nesuradnja dotičnih stranaka dopušta institucijama da se oslone samo na dostupne podatke i da iz njih izvedu pretpostavke koje se temelje na razumnoj vjerojatnosti.

5. Osim toga, mišljenja smo da se, u slučaju kada dotične stranke ne surađuju, nadzor suca Unije nad odlukom koju donese Vijeće Europske unije treba ograničiti na provjeru toga postoji li očita pogreška u ocjeni odabira i korištenja dostupnih podataka te utvrđivanja postojanja logične i vjerojatne veze između činjenica utvrđenih na temelju tih dokumenata i pretpostavljenih činjenica.

6. U ovom slučaju utvrdit ćemo da Vijeće nije očito pogriješilo u ocjeni kada je s utvrđenim eksponencijalnim porastom uvoza ručnih paletnih viličara podrijetlom iz Tajlanda, nakon što su za iste proizvode podrijetlom iz Kine uvedene antidampinške pristojbe, povezao promjenu strukture trgovinske razmjene između dotičnih trećih zemalja i Europske unije, u smislu članka 13. stavka 1. osnovne uredbe, s obzirom na to da zaključak da je istodobno došlo do povećanja uvoza iz Kine nije takve naravi da dovodi u pitanje tu ocjenu, osobito zato što to povećanje nije proporcionalno porastu uvoza iz Tajlanda.

7. Također ćemo istaknuti da su utvrđeno vremensko podudaranje promjene strukture trgovinske razmjene i uvođenja antidampinških pristojbi kao i nedostatak bilo kakvih dokaza o obavljanju djelatnosti proizvodnje proizvoda koji je predmet ispitnog postupka u dotičnim trećim zemljama razumno doveli do zaključka o vjerojatnosti postojanja prakse, obrade ili rada za koji ne postoji dostatno valjan uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja antidampinške pristojbe.

8. Zaključit ćemo da analizom sporne uredbe, s obzirom na razloge navedene u odluci kojom je upućeno prethodno pitanje, nije utvrđeno postojanje elemenata koji bi bili takve naravi da bi utjecali na njezinu valjanost.

I – Pravni okvir

A – Osnovni propisi protiv izbjegavanja mjera

9. Prva mjera Zajednice u području propisa protiv izbjegavanja mjera bila je Uredba (EEZ) br. 1761/87 ( 7 ). Radi suzbijanja prakse koja se sastoji u tome da se izvoz gotovih proizvoda zamijeni izvozom rastavljenih dijelova koji se zatim sklapaju na području države članice u „tvornicama za sklapanje“, članak 1. Uredbe br. 1761/87 je u članak 13. Uredbe (EEZ) br. 2176/84 ( 8 ) unio stavak 10., u kojem se pod određenim uvjetima za proizvode koji su ušli na tržište Europske zajednice nakon što su sastavljeni ili proizvedeni u Zajednici predviđa uvođenje konačne antidampinške pristojbe. Ta ista odredba unesena je i u Uredbu (EEZ) br. 2423/88 ( 9 ), koja je zamijenila Uredbu br. 2176/84.

10. Zatim se o pitanju izbjegavanja mjera raspravljalo u okviru pregovora koji su prethodili Sporazumu o provedbi članka VI. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. (WTO‑GATT 1994) ( 10 ), ali s obzirom na to da nije bilo moguće postići nikakav dogovor ( 11 ), Antidampinški zakonik iz 1994. naposljetku ne sadrži nijednu odredbu s tim u vezi ( 12 ).

11. U tim je okolnostima Zajednica odlučila jednostrano usvojiti nove mjere koje se razlikuju od prethodnih po tome što se s jedne strane proširuju i na druge oblike izbjegavanja, različite od „klasičnog“ izbjegavanja, a koje čine postupci sklapanja, i po tome što s druge strane, kada se radi o postupcima sklapanja, obuhvaćaju kako one koje su izvršene u trećim zemljama tako i one koje su izvršene u državi članici.

12. Odredbe protiv izbjegavanja mjera bile su navedene u članku 13. osnovne uredbe, u kojem je predviđeno: „1. Antidampinške pristojbe ustanovljene na temelju ove uredbe mogu se proširiti i na uvoze istovjetnih proizvoda iz trećih zemalja [...] iz zemlje na koju se mjere primjenjuju ili na njihove dijelove, ako se mjere koje su na snazi izbjegavaju. [...] Izbjegavanje mjera definira se kao promjena strukture trgovinske razmjene između trećih zemalja i Zajednice ili između pojedinačnih društava u zemlji na koju se mjere primjenjuju i Zajednice, a koja proizlazi iz praksi, obradi ili rada za koje ne postoji valjan uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja antidampinške pristojbe, uz pretpostavku da postoje dokazi o šteti ili o tome da su popravni učinci pristojbe ugroženi u pogledu cijena i/ili količina istovjetnog proizvoda te ako postoje dokazi o dampingu u odnosu na uobičajene vrijednosti koje su prije uspostavljene za istovjetni proizvod, a koji se, ako je potrebno, temelje na odredbama članka 2. [...] 2. Smatra se da se postupkom sklapanja u Zajednici ili u trećoj zemlji izbjegavaju mjere koje su na snazi ako: a) je postupak započeo ili je bitno intenzivniji od trenutka ili neposredno prije pokretanja antidampinškog ispitnog postupka, a dijelovi za sklapanje su iz zemlje na koju se primjenjuju mjere; [...] i c) popravni učinci pristojbe su ugroženi u smislu cijena i/ili količina sastavljenih istovjetnih proizvoda te postoji dokaz o dampingu u odnosu na uobičajene vrijednosti koje su prije utvrđene za istovjetne ili slične proizvode. 3. Ispitni postupak pokreće se na temelju ovog članka na inicijativu Komisije, na zahtjev države članice ili dotične stranke na temelju dostatnih dokaza o čimbenicima navedenima u stavku 1. Postupci se pokreću nakon savjetovanja sa savjetodavnim odborom, na temelju uredbe Komisije koja također može sadržavati uputu carinskim tijelima da uvoz uvjetuju evidentiranjem sukladno članku 14. stavku 5. ili traženjem jamstava. Komisija provodi ispitni postupak, u kojem joj mogu pomagati carinska tijela te koji završava u roku od devet mjeseci. Ako konačno utvrđene činjenice opravdavaju produljenje mjera, o tome odlučuje Vijeće na temelju prijedloga Komisije nakon savjetovanja sa savjetodavnim odborom. [...] [...]“ [neslužbeni prijevod]

13. Osim toga, članak 14. osnovne uredbe, naslovljen „Opće odredbe“, određivao je u svom stavku 6.: „Države članice svaki mjesec izvješćuju Komisiju o uvozu proizvoda na koje se primjenjuju ispitni postupci i mjere, kao i o iznosu pristojba naplaćenih primjenom ove uredbe.“ [neslužbeni prijevod]

14. Naposljetku, članak 18. osnovne uredbe, naslovljen „Nesuradnja“, navodio je: „1. U slučajevima u kojima dotična stranka odbija omogućiti pristup podacima ili ih ne dostavlja u rokovima iz ove uredbe ili ako znatno ometa ispitni postupak, privremeni ili konačni zaključci, pozitivni ili negativni, mogu se donijeti na temelju dostupnih podataka. Ako se utvrdi da je dotična stranka dostavila lažne ili obmanjujuće podatke, oni se zanemaruju, a mogu se koristiti dostupni podaci. Zainteresirane stranke treba obavijestiti o posljedicama nesuradnje. [...] 5. Ako se zaključci, uključujući i one o uobičajenoj vrijednosti, temelje na odredbama stavka 1., a osobito na podacima dostavljenima u zahtjevu, oni se, kada je moguće i vodeći računa o rokovima ispitnog postupka, provjeravaju na način da ih se uspoređuje s dostupnim podacima iz drugih neovisnih izvora [...] 6. Ako dotična stranka ne surađuje ili surađuje samo djelomično tako da se time uskraćuju relevantni podaci, rezultati mogu biti manje povoljni za stranku nego da je surađivala.“ [neslužbeni prijevod]

B – Antidampinški propisi koji se odnose na uvoz ručnih paletnih viličara podrijetlom iz Kine

15. Nastavno na zahtjev koji su podnijeli određeni proizvođači Zajednice i na prethodni ispitni postupak kojim je obuhvaćeno razdoblje između 1. travnja 2003. i 31. ožujka 2004., Komisija je 29. travnja 2004. izdala obavijest o pokretanju ispitnog postupka za utvrđivanje antidampinške pristojbe na uvoz ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova podrijetlom iz Narodne Republike Kine ( 13 ).

16. Nakon tog postupka Komisija je usvojila Uredbu (EZ) br. 128/2005 od 27. siječnja 2005. o uvođenju privremene antidampinške pristojbe na uvoz ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova podrijetlom iz Narodne Republike Kine ( 14 ).

17. Vijeće je zatim usvojilo Uredbu (EZ) br. 1174/2005 ( 15 ), koja je odredila konačnu antidampinšku pristojbu na uvoz ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova, odnosno šasije i hidraulike, koja potpada pod oznake KN ex 8427 90 00 i ex 8431 20 00 (oznake TARIC 8427 90 00 10 i 8431 20 00 10) podrijetlom iz Kine ( 16 ).

18. Nakon toga Vijeće je usvojilo Uredbu (EZ) br. 684/2008 od 17. srpnja 2008. o razjašnjavanju opsega antidampinških mjera uvedenih Uredbom br. 1174/2005 ( 17 ).

C – Proširivanje primjene uredbe na uvoz ručnih paletnih viličara otpremljenih iz Tajlanda

19. Komisija je na temelju dokaza koji su, prema njezinom mišljenju, na prvi pogled upućivali na to da se antidampinške mjere primijenjene na uvoz ručnih paletnih viličara podrijetlom iz Kine izbjegavaju na način da se predmetni proizvod sklapa u Tajlandu usvojila Uredbu (EZ) br. 923/2008 ( 18 ).

20. Nakon ispitnog postupka koji se vodio zbog mogućeg izbjegavanja koje obuhvaća razdoblje između 1. rujna 2007. i 31. kolovoza 2008., Komisija je Vijeću predložila usvajanje sporne uredbe koja je konačnu antidampinšku pristojbu uvedenu Uredbom br. 1174/2005 proširila na uvoz ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova otpremljenih iz Tajlanda, bez obzira na to jesu li prijavljeni kao proizvod podrijetlom iz Tajlanda ili ne.

21. U vezi s vođenjem ispitnog postupka, uvodne izjave 6. do 9. sporne uredbe navode: „(6) Komisija je o pokretanju ispitnog postupka službeno obavijestila tijela NRK‑a i Tajlanda, proizvođače izvoznike u NRK‑u i Tajlandu, uvoznike u Zajednici za koje se zna da se to na njih odnosi te industriju Zajednice. Upitnici su poslani poznatim proizvođačima izvoznicima iz NRK‑a i Tajlanda te uvoznicima u Zajednici koji su Komisiji poznati iz početnog ispitnog postupka kao i strankama koje su se javile u rokovima određenima u članku 3. Uredbe o pokretanju postupka [br. 923/2008]. Zainteresirane stranke dobile su priliku iznijeti svoje stavove u pisanom obliku i zatražiti raspravu u roku određenome u Uredbi o pokretanju postupka. Sve stranke obaviještene su da bi nesuradnja mogla dovesti do primjene članka 18. osnovne uredbe te do zaključka koji će se donositi na temelju dostupnih činjenica. (7) Nikakvi odgovori na upitnike nisu primljeni od proizvođačâ izvoznikâ na Tajlandu niti je Komisija primila bilo kakve komentare tajlandskih tijela. Samo je jedan tajlandski proizvođač izvoznik ručnih paletnih viličara, koji je, prema podacima kojima je Komisija raspolagala u vrijeme pokretanja postupka, izvozio ručne paletne viličare u Zajednicu tijekom razdoblja od 2005. do razdoblja ispitnog postupka (kako je definiran u uvodnoj izjavi 10.) i sklapao ručne paletne viličare na Tajlandu, javio da je prekinuo poslovanje u travnju 2008. (8) Jedan kineski proizvođač izvoznik odgovorio je na upitnik prijavivši svoju izvoznu prodaju u EZ kao i vrlo malen izvoz dotičnog proizvoda na Tajland. Kineska tijela nisu dala nikakav komentar. (9) Konačno, devet uvoznika u Zajednicu dostavilo je odgovore na upitnik prijavivši svoj uvoz iz Kine i Tajlanda. Iz njihovih se odgovora općenito može zaključiti da se uvoz iz Tajlanda povećao, a uvoz iz NRK‑a naglo smanjio u 2006., godini nakon stupanja na snagu konačnih antidampinških pristojbi. Sljedećih godina uvoz iz NRK‑a se ponovno povećao, dok je uvoz iz Tajlanda istodobno zabilježio blag pad, no još uvijek je bio mnogo veći od razina iz 2005.“

22. Što se tiče promjene strukture trgovinske razmjene između trećih zemalja i Zajednice, uvodne izjave 16. do 20. sporne uredbe glase kako slijedi: „(16) Zbog nesuradnje tajlandskih trgovačkih društava obujam i vrijednost tajlandskog izvoza dotičnog proizvoda u Zajednicu utvrđen je na temelju dostupnih podataka, što su u ovom slučaju bili statistički podaci koje su prikupile države članice i koje je sastavila Komisija prema članku 14. stavku 6. osnovne uredbe te podaci Eurostata. U pogledu podataka koje su uvoznici u Zajednici dostavili u svojim odgovorima ispitnim je postupkom utvrđeno da je količina tajlandskog izvoza koju su naveli uvoznici u Zajednici bila samo vrlo malen dio ukupnog tajlandskog izvoza ručnih paletnih viličara tijekom RIP‑a, odnosno manje od 5%. U tim se okolnostima smatralo da su statistički podaci koji su Komisiji bili na raspolaganju točnije prikazivali stanje u pogledu obujma i vrijednosti tajlandskog izvoza od ograničenih podataka koje su dostavili uvoznici u Zajednici. (17) Nakon uvođenja antidampinških mjera uvoz ručnih paletnih viličara podrijetlom iz Tajlanda povećao se s 7458 kamiona 2005. na 64.706 kamiona 2007., a tijekom razdoblja ispitnog postupka spao je na 42.056 kamiona. (18) U pogledu Kine uvoz ručnih paletnih viličara u EZ povećao se s 240.639 kamiona 2005. na 538.271 kamion 2007. i 584.786 kamiona tijekom razdoblja ispitnog postupka. Prema dostupnim podacima to povećanje uglavnom se pripisuje povećanom izvozu jedinoga kineskog proizvođača izvoznika na koji se primjenjuje najniža stopa antidampinške pristojbe. U biti, udjel tog kineskog izvoznika u izvozu čini daleko najveći udjel u povećanju uvoza ručnih paletnih viličara u EZ između 2005. i kraja razdoblja ispitnog postupka. (19) Uzimajući u obzir navedeno stanje smatra se da je došlo do promjene strukture trgovinske razmjene između EZ‑a, NRK‑a i Tajlanda. Uvoz iz NRK‑a nastavio se povećavati, no to se izravno pripisuje realizaciji izvoza jednog od kineskih proizvođača izvoznika koji su surađivali u početnom ispitnom postupku te na koji se primjenjivala najniža antidampinška pristojba. S druge strane, uvoz iz Tajlanda povećao se za 868% u razdoblju od 2005. do 2007. te se stabilizirao tijekom razdoblja ispitnog postupka, a u odnosu na 2005. porastao je za 564%. (20) Ukupno gledano, utvrđena struktura trgovinske razmjene ne pokazuje samo stalnost izvoza iz NRK‑a, nego i značajno povećanje izvoza iz Tajlanda. Stalnost ili stalni porast izvoza iz NRK‑a, iako je između 2007. i razdoblja ispitnog postupka bio znatno manji od onog utvrđenoga u početnom ispitnom postupku, može se objasniti činjenicom da najveći dio izvoza dolazi od kineskog trgovačkog društva s najnižom stopom antidampinške pristojbe. S druge strane, struktura koja se odnosi na Tajland mogla se objasniti samo kao rezultat postupanja kojemu je cilj izbjegavanje mjera.“

II – Činjenice u glavnom postupku i prethodno pitanje

23. Dana 6. listopada 2008. SECO je iz Tajlanda uvezao ručne paletne viličare.

24. S obzirom na to da uvoz tih proizvoda podliježe antidampinškoj pristojbi predviđenoj spornom uredbom, Hauptzollamt je poreznim rješenjem od 12. kolovoza 2009. SECO‑u nametnuo antidampinšku pristojbu od 9666,90 eura.

25. Budući da je Hauptzollamt odlukom od 21. veljače 2011. žalbu protiv tog rješenja odbio kao neosnovanu, SECO se obratio sudu koji je uputio zahtjev.

26. Sud koji je uputio zahtjev sumnja u to da su u predmetnom slučaju ispunjeni uvjeti predviđeni u članku 13. stavku 1. osnovne uredbe koji se odnose na definiciju izbjegavanja antidampinških pristojbi.

27. Točnije, Finanzgericht Hamburg smatra da je vezano za razvoj uvoza iz Tajlanda trebalo dati objašnjenja s obzirom na to da se uvoz, nakon što se znatno povećao u 2007., primjetno smanjio tijekom razdoblja ispitnog postupka. Prema Finanzgerichtu Hamburg, kada je uzrok promjene strukture trgovinske razmjene između trećih zemalja i Unije izbjegavanje antidampinških mjera, izvoz iz treće zemlje koju se koristi kako bi se izbjeglo mjere općenito ujednačeno raste ili se ustali nakon osjetnog porasta.

28. Sud koji je uputio zahtjev također sumnja može li se promjena strukture trgovinske razmjene između trećih zemalja i Unije pripisati uvođenju antidampinških pristojbi na paletne viličare podrijetlom iz Kine s obzirom na to da je tijekom referentnog razdoblja znatno porastao i sam uvoz iz Kine. U biti, tijekom razdoblja između 2005. i 2007. godine snažan porast također je doživio kineski izvoz, dok se izvoz iz Tajlanda, koji je činio samo 7,19% broja paletnih viličara proizvedenih u Kini radi izvoza, u razdoblju nakon ispitnog postupka smanjio za otprilike 35%, suprotno izvozu iz Kine, koji nije prestao rasti.

29. Naposljetku, Finanzgericht Hamburg se pita koja je praksa, obrada ili rad mogla uzrokovati promjenu u trgovinskoj razmjeni između trećih zemalja i Unije te zaključuje da uvodne izjave sporne uredbe o tome ne nude nikakve pojedinosti.

30. U tim je okolnostima Finanzgericht Hamburg odlučio prekinuti postupak i Sudu postaviti sljedeće prethodno pitanje: „Je li [sporna] uredba nevaljana zato što je Komisija, pogrešno shvaćajući uvjete za određivanje izbjegavanja antidampinških mjera koji proizlaze iz članka 13. [osnovne] uredbe, zaključila da postoji izbjegavanje jednostavno zbog toga što je nakon uvođenja mjera došlo do znatnog povećanja količine odgovarajućeg izvoza iz Tajlanda, te pritom nije donijela nikakav drugi konkretan zaključak s obzirom na to da tajlandski izvoznici nisu surađivali?“

III – Naša analiza

31. Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li sporna uredba nevaljana zato što nije dovoljno definirala postojanje izbjegavanja u smislu članka 13. stavka 1. osnovne uredbe, zbog nedostatnog opisa, s jedne strane, promjene strukture trgovinske razmjene između dotičnih trećih zemalja i Unije i, s druge strane, postojanja prakse, obrade ili rada za koji ne postoji valjan uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja antidampinških pristojbi na ručne paletne viličare podrijetlom iz Kine.

A – Dopuštenost prigovora nezakonitosti sporne uredbe

32. Prije ocjenjivanja valjanosti sporne uredbe, čini nam se nužnim ispitati je li SECO pravovaljano od nacionalnog suca zatražio da, iznimno, odluči o njezinoj nezakonitosti.

33. Iz sudske prakse koja je započela presudom TWD Textilwerke Deggendorf ( 19 ) u biti proizlazi da fizička ili pravna osoba ne može iznimno pred nacionalnim sudom na koristan način dovesti u pitanje zakonitost nekog akta Unije kada je taj akt mogla osporavati putem izravne tužbe za poništenje i kada je propustila za to predviđen prekluzivni rok ( 20 ). Međutim, nepostojanje tog prava ovisi o tome je li dopuštenost tužbe za poništenje utvrđena sa sigurnošću, ne ostavljajući mjesta sumnji ( 21 ).

34. Iz učestale sudske prakse također proizlazi da, iako su uredbe kojima se uvode antidampinške pristojbe prema svojoj naravi i dosegu normativne, s obzirom na to da se primjenjuju na širok krug dotičnih gospodarskih subjekata, one se mogu izravno i pojedinačno ticati određenih gospodarskih subjekata i, među ostalim, poduzetnika uvoznika koji su povezani s poduzetnicima izvoznicima iz trećih zemalja čije su preprodajne cijene predmetnih proizvoda uzete u obzir prilikom određivanja cijene za izvoz ( 22 ).

35. Međutim, iz spisa ne proizlazi da treba smatrati da se sporna uredba izravno i pojedinačno tiče SECO‑a, koji djeluje u svojstvu uvoznika utemeljenog u Uniji, i da bi stoga bez sumnje imao pravo podnijeti tužbu za poništenje spomenutog akta.

36. Posljedično SECO, kojeg se sporna uredba tiče samo utoliko što „je objektivno obuhvaćen područjem primjene“ ( 23 ) pravnih pravila koje određuje u svojstvu gospodarskog subjekta u predmetnom sektoru, iznimno ima pravo pozvati se na nezakonitost akta pred nacionalnim sudom, koji stoga Sudu može uputiti ovo pitanje u okviru prethodnog postupka.

B – Meritum

1. Očitovanja stranaka

37. SECO smatra da Sud na postavljeno pitanje treba odgovoriti pozitivno, ističući nekoliko razloga koji se ukratko mogu sažeti kako slijedi.

38. Promjena strukture trgovinske razmjene u smislu članka 13. stavka 1. osnovne uredbe podrazumijevala bi smanjenje uvoza iz trećih zemalja na koji se primjenjuje antidampinška pristojba i povezano povećanje uvoza iz zemlje preko koje se izbjegava pristojba, pri čemu bi prvospomenuti uvoz bio zamijenjen drugospomenutim ( 24 ). No u predmetnom slučaju očito je da uvoz ručnih paletnih viličara podrijetlom iz Kine nije zamijenjen odgovarajućim uvozom iz Tajlanda, s obzirom na to da se prvospomenuti uvoz udvostručio u razdoblju između početnog ispitnog postupka i ispitnog postupka vezanog za izbjegavanja mjera.

39. Isto tako, proširenje antidampinške pristojbe pretpostavlja da postoji čin izbjegavanja u smislu članka 13. stavka 1. osnovne uredbe i da su, u slučaju da se utvrde postupci sklapanja, ispunjeni uvjeti navedeni u članku 13. stavku 2. te uredbe. Međutim, sporna uredba ne sadrži nikakvo detaljno objašnjenje o nekom takvom činu izbjegavanja kao ni o ispunjavanju uvjeta predviđenih u članku 13. stavku 2. osnovne uredbe, u slučaju da se čin izbjegavanja sastoji od postupaka sklapanja utvrđenih u trenutku pokretanja ispitnog postupka.

40. Osim toga, institucije Unije nisu dokazale da je sama činjenica uvođenja antidampinške pristojbe dostatno valjan uzrok ili da ekonomski opravdava promjenu strukture trgovinske razmjene.

41. Naposljetku, te institucije nisu utvrdile da su popravni učinci pristojbe ugroženi u pogledu cijene i/ili količine sličnih proizvoda.

42. Vlade koje su intervenirale kao i Vijeće i Komisija protive se tome da je sporna uredba nevaljana i svoj stav temelje na sljedećim argumentima.

43. Grčka vlada ističe da članak 18. osnovne uredbe uvodi pretpostavku s ciljem da se pomogne institucijama Unije u vođenju ispitnog postupka zbog izbjegavanja mjera, kako bi institucije Unije, u slučaju da dotične stranke ne surađuju, promjenu strukture trgovinske razmjene do koje je došlo odmah nakon uvođenja antidampinške pristojbe mogle okvalificirati kao izbjegavanje, osim ako dotične stranke ne dokažu suprotno.

44. Portugalska vlada u istom smislu smatra da se, kada dotične stranke ne surađuju, članak 13. osnovne uredbe treba tumačiti na dovoljno fleksibilan način kako nesuradnja ne bi mogla sama po sebi spriječiti usvajanje mjera trgovinske zaštite. Prema portugalskoj vladi i vodeći računa o pretpostavki utemeljenoj na nesuradnji dotičnih stranaka koja je utvrđena u članku 18. osnovne uredbe i članku VI. te Prilogu II. Antidampinškom zakoniku iz 1994., izbjegavanje mjera može proizlaziti iz značajnog povećanja izvoza vezano za izvoz ručnih paletnih viličara iz Tajlanda u Uniju i iz vremenskog podudaranja tog povećanja i stupanja na snagu antidampinških mjera primjenjivih na izvoz istih proizvoda podrijetlom iz Kine. Usto, praksa Komisije u vezi s primjenom osnovne uredbe pokazuje da su glavni indiciji izbjegavanja uvijek rezultat naglih i značajnih povećanja uvoza određenog proizvoda iz jedne ili više neuobičajenih zemalja i vremenskog podudaranja tog povećanja i primjene antidampinških mjera ( 25 ).

45. Vijeće i Komisija ističu da su, zbog nesuradnje tajlandskih proizvođača izvoznika, količina i vrijednost izvoza tajlandskih ručnih paletnih viličara utvrđeni na osnovi jedinih dostupnih podataka, to jest na osnovi statističkih podataka koje su sukladno članku 14. stavku 6. osnovne uredbe prikupile države članice i koje je sastavila Komisija, kao i na osnovi podataka Eurostata.

46. Te institucije također smatraju da su, nakon što je na temelju dostupnih podataka utvrđena promjena strukture trgovinske razmjene, utvrdile da je izvoz iz Tajlanda počeo rasti ubrzo nakon uvođenja antidampinških pristojbi na uvoz iz Kine te navode da nisu primile nikakav dokaz koji bi mogao objasniti taj značajni porast, a pogotovo nisu primile nikakav dokaz koji bi dao naslutiti da se u Tajlandu uistinu proizvode ručni paletni viličari.

47. Teret dokazivanja da postoji dostatno valjan uzrok ili ekonomska opravdanost za promjenu strukture trgovinske razmjene je prema mišljenju institucija, sukladno članku 13. stavku 1. osnovne uredbe, na strankama o kojima je riječ. Sud je taj stav također potvrdio u svojoj presudi Brother International ( 26 ).

48. Vijeće i Komisija usto ističu da im osnovna uredba ne dodjeljuje nikakvu ovlast koja bi im omogućila prisiliti poduzetnike obuhvaćene ispitnim postupkom da sudjeluju u ispitnom postupku ili da dostave podatke.

49. Iako priznaju da je u klasičnom primjeru izbjegavanje mjera obilježeno smanjenjem izvoza iz zemlje na koju se primjenjuju antidampinške mjere i odgovarajućim porastom izvoza iz zemlje na koju se odnosi postupak izbjegavanja mjera, te institucije ističu da takav slučaj nije nužna pretpostavka za uvođenje mjera namijenjenih suzbijanju izbjegavanja, s obzirom na to da ni članak 13. stavak 1. osnovne uredbe ni sudska praksa ne zahtijevaju dokaz o zamjeni izvoza.

50. Komisija precizira da je raspolagala službenim trgovinskim statistikama koje je izradila tajlandska vlada, a iz kojih je proizlazilo da se uvoz osnovnih dijelova ručnih paletnih viličara iz Kine u Tajland naglo povećao tijekom razdoblja između 2005. i 2007. godine, odnosno da se povećao sa 77 tona tijekom razdoblja između kolovoza i prosinca 2004. na 1271 tonu tijekom razdoblja između kolovoza i prosinca 2007.

51. Dodaje da joj je, uzimajući u obzir nesuradnju dotičnih poduzetnika, bilo nemoguće pribaviti detaljnije podatke o načinu na koji su osnovni dijelovi ručnih paletnih viličara prevezeni i obrađivani u Tajlandu.

52. Komisija također ističe da pojmovi „praksa“, „obrada“ ili „rad“ iz članka 13. stavka 1. osnovne uredbe nisu samostalni kriterij izbjegavanja, još manje u slučaju nesuradnje kada je na tajlandskim izvoznicima bilo da dokažu da se iznenadno povećanje uvoza osnovnih dijelova iz Kine i istodobno naglo povećanje izvoza paletnih viličara u Uniju mogu objasniti dostatno valjanim uzrokom ili ekonomskom opravdanošću, a da uzrok tomu nije uvođenje antidampinške pristojbe. To pravilo o teretu dokazivanja također je potkrijepljeno presudom Brother International ( 27 ), iako Komisija ističe da se u toj presudi ne radi o zakonitosti uredbe o proširenju antidampinških pristojbi.

2. Naša ocjena

a) O dosegu ocjene valjanosti

53. Valja istaknuti da je Finanzgericht Hamburg, kao što proizlazi iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, svojim pitanjem smatrao potrebnim od Suda zatražiti samo nadzor valjanosti sporne uredbe u pogledu dvaju od četiriju konstitutivnih elemenata izbjegavanja u smislu članka 13. stavka 1. osnovne uredbe, odnosno s jedne strane promjene strukture trgovinske razmjene između trećih zemalja i Unije i, s druge strane, postojanja prakse, obrade ili rada za koji ne postoji dostatno valjan uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja antidampinške pristojbe. Međutim, SECO poziva Sud na to da proširi svoj nadzor na ispitivanje toga jesu li institucije Unije utvrdile da su popravni učinci pristojbe bili ugroženi u pogledu cijene i/ili količine sličnih proizvoda.

54. Prema učestaloj sudskoj praksi utemeljenoj na načelu da je isključivo na nacionalnom sucu pred kojim se vodi spor i koji mora preuzeti odgovornost za sudsku odluku koju donese to da uzimajući u obzir posebnosti slučaja ocijeni je li prethodna odluka nužna za njegovo donošenje presude i jesu li pitanja koja postavlja Sudu relevantna, pri čemu se ispitivanje valjanosti nekog akta Unije ne smije proširiti u pogledu razloga koje sud koji je uputio zahtjev nije naveo, a koje su istaknule stranke u glavnom postupku ( 28 ).

55. U tim okolnostima, kada nacionalni sudac ograniči razloge u pogledu kojih neku odredbu prava Unije podvrgava nadzoru valjanosti, nadzor koji u okviru prethodnog pitanja vezanog za ocjenu valjanosti izvršava Sud mora se ograničiti na ispitivanje tih razloga, osim eventualno razloga javnog poretka koji se ispituje po službenoj dužnosti.

56. Stoga Sud ne bi trebao ocjenjivati razloge za nevaljanost sporne uredbe na koje se u svojim očitovanjima poziva SECO, a koji se temelje na povredi članka 13. stavka 1. osnovne uredbe i obveze obrazlaganja, da institucije Unije nisu uspjele dokazati da su popravni učinci antidampinške pristojbe koja je uvedena na uvoz iz Kine ugroženi u pogledu cijene i/ili količine uvoza iz Tajlanda.

b) O valjanosti sporne uredbe

i) Općenita razmatranja o posljedicama nesuradnje dotičnih strana

57. Prije detaljne obrade razloga zbog kojih sud koji je uputio zahtjev sumnja u valjanost sporne uredbe, valja preispitati posljedice koje mogu nastati zbog nesuradnje dotičnih strana, koje grčka i portugalska vlada kao i Vijeće i Komisija koriste kao argument, osobito za tvrdnju da je moguće koristiti jedine dostupne podatke i da se konstitutivne elemente izbjegavanja propisane u članku 13. stavku 1. osnovne uredbe treba u tom slučaju fleksibilnije tumačiti.

58. U osnovnoj uredbi nesuradnji je posvećen poseban članak, točnije članak 18., koji predstavlja prijenos sadržaja točke 6.8. kao i Priloga II. Antidampinškom zakoniku iz 1994. u pravo Unije, a koji se u najvećoj mogućoj mjeri treba tumačiti u svjetlu spomenutog zakonika ( 29 ).

59. Članak 18. osnovne uredbe sastoji se od šest stavaka koji se bave: slučajevima u kojima se mogu koristiti dostupni podaci umjesto podataka kojima raspolaže jedna ili više dotičnih strana, nepodnošenjem odgovora elektroničkim putem, slučajevima u kojima doduše jesu dostavljene informacije, ali ni u kojem pogledu nisu optimalne, slučajevima u kojima nisu prihvaćeni podaci koje je neka strana dostavila, provjerama koje su potrebne kada su zaključci utemeljeni na dostupnim podacima i naposljetku slučajem kada dotična strana ne surađuje.

60. Dva stavka zaslužuju osobitu pažnju.

61. Na prvom mjestu, članak 18. stavak 1. osnovne uredbe izričito predviđa da u slučajevima u kojima dotična stranka odbija pristup ili na neki drugi način ne pruža potrebne podatke u predviđenim rokovima ili ako znatno ometa ispitni postupak, privremeni ili konačni zaključci, pozitivni ili negativni, mogu se donijeti na temelju dostupnih podataka.

62. Na drugom mjestu, članak 18. stavak 6. osnovne uredbe propisuje da ako dotična stranka ne surađuje ili surađuje samo djelomično tako da se time relevantni podaci uskraćuju, rezultati mogu biti manje povoljni za stranku nego da je surađivala.

63. Iako prva odredba daje jasno rješenje, drugu odredbu teže je jednoznačno tumačiti. Prema našem mišljenju zajedničkom primjenom tih odredbi zbog nesuradnje dotičnih stranaka mogu se javiti tri posljedice. Prva je izvučena iz mogućnosti da se institucije oslone samo na dostupne podatke, dok se druga odnosi na mogućnost institucija da iz tih podataka izvedu pretpostavke koje se temelje na razumnoj vjerojatnosti. Naposljetku, treća posljedica koja može proizići iz nesuradnje tiče se ograničenja širine sudskog nadzora.

– Mogućnost institucija Unije da se oslone samo na dostupne podatke

64. Valja zaključiti da iako je na temelju postupka vezanog za izbjegavanje mjera koji je predviđen u članku 13. stavku 3. osnovne uredbe na Komisiji da pokrene i zatim u roku od devet mjeseci provede ispitni postupak radi određivanja jesu li činjenice navedene u zahtjevu konačno utvrđene, osnovna uredba Komisiji ne dodjeljuje nikakvu istražnu ovlast koja bi joj omogućila da proizvođače ili izvoznike iz zahtjeva prisili na sudjelovanje u postupku ili na dostavljanje podataka, zbog čega Vijeće i Komisija ovise o dobroj volji dotičnih poduzetnika da s njima surađuju pružajući im potrebne informacije u propisanim rokovima ( 30 ).

65. U tom kontekstu, time što dopušta donošenje zaključaka na temelju dostupnih podataka, članak 18. stavak 1. osnovne uredbe nesumnjivo izražava namjeru zakonodavca Unije da pojednostavni zadaću dokazivanja koju imaju Vijeće i Komisija kada se suočavaju s materijalnim preprekama uzrokovanima izostankom volje dotičnih poduzetnika.

66. Međutim, valja istaknuti da je mogućnost institucija Unije da uzmu u obzir dostupne podatke kada neki poduzetnik odbije surađivati ili kada pruži lažne ili obmanjujuće podatke ograničena obvezom predviđenom u članku 18. stavku 5. osnovne uredbe da provjere podatke uspoređujući ih s drugim dostupnim izvorima informacija.

67. Zahtjev za opreznošću prilikom korištenja tih podataka, za koji bi se moglo smatrati da proizlazi iz načela dobre uprave ( 31 ), tim je važniji jer nam se čini da nesuradnja dotičnih stranaka ovlašćuje institucije Unije ne samo da na osnovi nepotpunih podataka donose činjenične zaključke već i da iz tih zaključaka izvode činjenične pretpostavke koje omogućuju da se utvrde materijalne činjenice konstitutivne za izbjegavanje mjera u smislu članka 13. stavka 1. osnovne uredbe.

– Mogućnost institucija Unije da iz dostupnih podataka izvedu pretpostavke koje se temelje na razumnoj vjerojatnosti

68. Iz samog teksta članka 18. osnovne uredbe neosporno proizlazi da zakonodavac Unije nije imao namjeru uspostaviti zakonsku pretpostavku koja bi omogućila da se iz nesuradnje dotičnih stranaka izravno izvede zaključak o postojanju izbjegavanja mjera i time institucije Unije oslobodi od bilo kakve obveze dokazivanja.

69. Međutim, imajući u vidu mogućnost da se čak i do konačnih zaključaka dođe na osnovi dostupnih podataka i da se prema stranki koja nije surađivala ili je surađivala samo djelomično odnosi nepovoljnije nego da je surađivala, prema našem mišljenju isto je tako očito da su institucije Unije ovlaštene iz izravnih dokaza o činjenicama koje su mogle utvrditi, na temelju podataka koje su posjedovale, izvoditi zaključak o neizravnom dokazu u vezi s činjenicama koje su nakon nesuradnje stranaka ostale nepoznate. Drugim riječima, članak 18. osnovne uredbe institucijama Unije dopušta da se oslone na pretpostavke kada između utvrđenih činjenica i činjenica koje su ostale nepoznate postoji logična i razumna veza. Zabraniti tim institucijama da se pozivaju na takve pretpostavke u slučajevima kada dotične stranke odbijaju surađivati dovelo bi do stvaranja nepremostive prepreke usvajanju mjera protiv izbjegavanja.

70. Stoga nam se praksa institucija koja se sastoji u tome da se u slučaju nesuradnje dotičnih stranaka institucije oslanjaju na pretpostavke čini u potpunosti u skladu s propisima.

71. Ta praksa se, dakako, odvija uz nadzor suca Unije, premda taj nadzor ima određena ograničenja.

– Ograničenje širine sudskog nadzora akata institucija Unije

72. Ovaj zahtjev za ocjenu valjanosti stavlja Sud u položaj u kojem mora nadzirati zakonitost sporne uredbe u pogledu razloga koje navodi sud koji je uputio zahtjev, pri čemu se postavlja pitanje dosega sudskog nadzora antidampinških mjera koje usvoji Vijeće i, osobito, uredbi o proširenju.

73. U slučaju kao što je onaj u glavnom postupku ograničavanje sudskog nadzora može se opravdati iz dva razloga.

74. Prvo ograničenje proizlazi iz materije o kojoj je riječ.

75. S tim u svezi, iz učestale sudske prakse proizlazi da u području zajedničke trgovinske politike, a osobito u području mjera trgovinske zaštite, institucije Unije zbog kompleksnosti ekonomskih, političkih i pravnih situacija koje moraju ispitivati raspolažu širokom ovlašću ocjene. Dakle, sudski nadzor ocjena koje donose institucije ograničen je na provjeru toga jesu li poštovana postupovna pravila, koliko su činjenice koje se koriste za donošenje sporne odluke materijalno točne, postoji li očita pogreška u ocjeni tih činjenica ili postoji li zlouporaba ovlasti ( 32 ).

76. Sud je također presudio da odabir između različitih metoda izračuna dampinške marže ili dampinške pristojbe ( 33 ), ocjena normalne vrijednosti proizvoda ili odabir referentne zemlje koja treba služiti za određivanje te vrijednosti u slučaju kada proizvodi potječu iz zemlje koja nema tržišnu ekonomiju ( 34 ), procjena utjecaja uvoza koji je predmet dampinga na industriju Zajednice ( 35 ), određivanje razdoblja koje se uzima u obzir radi donošenja zaključka o postojanju štete ( 36 ) ili još k tome pitanje zahtijevaju li interesi Unije neko djelovanje Unije ( 37 ) pretpostavljaju ocjenu kompleksnih ekonomskih situacija.

77. Drugo ograničenje posljedica je ponašanja dotičnih stranaka.

78. Prema našem mišljenju, kada postoji nesuradnja dotičnih stranaka, nadzor suca Unije nad odlukom koju je donijelo Vijeće mora se ograničiti na provjeru toga postoji li u odabiru i korištenju dostupnih podataka te u oslanjanju na pretpostavke koje se temelje na razumnoj vjerojatnosti očita pogreška u ocjeni.

79. Drugim riječima, nesuradnja koja institucije Unije ovlašćuje da se u nedostatku stvarne izvjesnosti, koju je nemoguće dostići, oslone na veliku vjerojatnost ima za posljedicu pomicanje predmeta sudskog nadzora koji treba provjeriti koliko su vjerojatne pretpostavke koje su institucije Unije donijele na temelju podataka kojima raspolažu.

80. Sukladno klasičnoj sudskoj praksi prema kojoj pretpostavka, iako teško oboriva, ostaje u granicama prihvatljivog ako je proporcionalna legitimnom cilju koji se želi postići, ako postoji mogućnost dokazivanja suprotnoga i ako je omogućeno korištenje prava na obranu ( 38 ), sudac Unije je naposljetku pozvan provesti nadzor nad proporcionalnošću koji se odnosi na to je li razumno oslanjati se na pretpostavke.

81. To je nadzor kakav predlažemo da se izvrši nad spornom uredbom u pogledu razloga nevaljanosti koje je naveo sud koji je uputio zahtjev.

ii) Ispitivanje razloga nevaljanosti

82. Valja provjeriti je li Vijeće očito pogriješilo u ocjeni kada je utvrdilo postojanje promjene strukture trgovinske razmjene između trećih zemalja i Unije koje proizlazi iz prakse, obrade ili rada za koji nije postojao dostatno valjan uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja antidampinške pristojbe.

83. Na prvom mjestu, smatramo da Vijeće nije povrijedilo članak 13. stavak 1. osnovne uredbe niti je očito pogriješilo u ocjeni utvrdivši postojanje promjene strukture trgovinske razmjene između trećih zemalja i Unije.

84. Iz dostupnih podataka proizlazilo je da je uvoz ručnih paletnih viličara podrijetlom iz Tajlanda porastao sa 7458 u 2005. na 64.706 u 2007., što je predstavljalo povećanje od 868%, a tijekom ispitnog postupka ponovno je pao na 42.056, što je unatoč tomu bio porast od 564% u odnosu na 2005.

85. Stoga smatramo da je Vijeće uzrok promjene strukture trgovinske razmjene pripisalo samoj činjenici da je istodobno nakon uvođenja antidampinških pristojbi postojalo eksponencijalno povećanje uvoza iz Tajlanda koje se održalo tijekom razdoblja ispitnog postupka, premda u manjoj mjeri, s obzirom na to da broj ručnih paletnih viličara uvezenih iz Tajlanda tijekom tog razdoblja nije bio proporcionalan broju ručnih paletnih viličara uvezenih prije uvođenja pristojbi.

86. Ne mislimo da je činjenica da je istodobno porastao uvoz paletnih viličara podrijetlom iz Kine takve naravi da dovodi u pitanje tu ocjenu., Kao što je s pravom ustvrdio sud koji je uputio zahtjev, unatoč tomu što se zaključak iz uvodne izjave 20. sporne uredbe o „stabilnosti“ izvoza iz Kine čini netočnim, s obzirom na to da se naprotiv taj izvoz povećao između 2005. godine i razdoblja ispitnog postupka, ne preostaje ništa drugo nego zaključiti da taj doduše značajan porast nema veze s eksponencijalnim porastom uvoza ručnih paletnih viličara podrijetlom iz Tajlanda do kojeg je došlo odmah nakon uvođenja antidampinških pristojbi.

87. Vezano za to valja istaknuti da su za definiciju izbjegavanja u članku 13. stavku 1. osnovne uredbe korišteni vrlo općeniti pojmovi koji institucijama Unije ostavljaju širok manevarski prostor i da osobito ništa nije precizirano u vezi s prirodom i načinima „promjene strukture trgovinske razmjene između trećih zemalja i [Unije]“ ( 39 ). Kao što s pravom tvrde Vijeće i Komisija, ta široka definicija ne podrazumijeva to da je uvoz iz zemlje na koju se primjenjuje antidampinška pristojba zamijenjen uvozom iz zemlje na koju se odnosi postupak vezano za izbjegavanje mjera.

88. Na drugom mjestu smatramo da su, s obzirom na to da dotične stranke nisu surađivale, vremensko podudaranje promjene strukture trgovinske razmjene i uvođenja antidampinških pristojbi kao i nedostatak bilo kakvih dokaza da se u dotičnoj trećoj zemlji obavljaju djelatnosti proizvodnje proizvoda koji su predmet ispitnog postupka razumno doveli do zaključka o vjerojatnosti postojanja prakse, obrade ili rada za koji ne postoji valjan uzrok ili ekonomska opravdanost osim uvođenja antidampinške pristojbe.

89. To vremensko podudaranje samo po sebi stvara pretpostavku, tako da se ne može zamjeriti Vijeću što nije preciznije definiralo praksu, obradu ili rad koja je dovela do promjene strukture trgovinske razmjene, iako se ipak može prigovoriti što nije uzelo u obzir, u okviru sporne uredbe, određene dostupne podatke koji se osobito odnose na uvoz osnovnih dijelova ručnih paletnih viličara iz Narodne Republike Kine u Tajland ( 40 ).

90. Premda se presuda Brother International ( 41 ) ne tiče područja mjera protiv izbjegavanja antidampinških pristojbi, čini nam se da je obrazloženje koje predlažemo Sudu potvrđeno pristupom koji je zauzet u toj presudi, a iz kojeg se a contrario može zaključiti da je prebacivanje sklapanja iz zemlje proizvodnje dijelova u drugu zemlju samo po sebi dovoljno da opravda pretpostavku prema kojoj je jedina svrha tog prijenosa bila izbjegavanje primjenjivih odredbi, s obzirom na to da postoji vremensko podudaranje između stupanja na snagu relevantne uredbe i prijenosa sklapanja ( 42 ).

91. Štoviše, suprotno onomu što ističe SECO, ne mislimo da se Vijeću može prigovoriti što je utvrdilo postojanje postupaka sklapanja, a da nije zaključilo ispunjavaju li oni zahtjeve iz članka 13. stavka 2. osnovne uredbe. Iako se u uvodnim izjavama 4. i 21. sporne uredbe navodi da se u trenutku pokretanja ispitnog postupka činilo da su informacije kojima je raspolagala Komisija upućivale na to da su se važni postupci sklapanja odvijali u Tajlandu, u uvodnoj izjavi 11. sporne uredbe detaljno se navodi da, zbog toga što su tajlandski proizvođači izvoznici ručnih paletnih viličara odbijali surađivati, Komisija nije bila u stanju odrediti narav uvoza otpremljenog iz Tajlanda. Stoga se nije mogla provjeriti početna hipoteza o postupcima sklapanja. Da se ona provjerila, ne bi preostalo ništa drugo nego zaključiti da nemogućnost utvrđivanja činjenica zbog toga što su dotične stranke odbile surađivati u svakom slučaju opravdava primjenu pretpostavke koja se odnosi na to da su ispunjeni uvjeti predviđeni u članku 13. stavku 2. osnovne uredbe ( 43 ).

92. U tim okolnostima, ne čini se da je Vijeće očito pogriješilo u ocjeni činjenica usvojivši spornu uredbu.

93. Valja dodati da ništa ne upućuje na to da su institucije Unije povrijedile postupovne obveze koje su im nametnute u okviru ispitivanja postoji li izbjegavanje antidampinških pristojbi.

94. Osobito, valja reći da je Komisija dotičnim strankama ostavila mogućnost da pisanim putem iznesu svoje stajalište i da zatraže da ih se sasluša te da su sve stranke bile obaviještene o činjenici da bi nesuradnja mogla dovesti do primjene članka 18. osnovne uredbe i donošenja zaključaka na osnovi dostupnih podataka.

95. Usto, Komisija se nije ograničila na dokaze na prvi pogled kojima je raspolagala u trenutku otvaranja početnog ispitnog postupka. Također vodila je računa o statističkim podacima koje su prikupile države članice, a koje je ona sastavila sukladno članku 14. stavku 6. osnovne uredbe kao i o statističkim podacima Eurostata.

96. Prema tome, smatramo da analizom sporne uredbe u svjetlu razloga navedenih u odluci kojom se upućuje prethodno pitanje nije utvrđeno postojanje elemenata koji bi bili takve naravi da bi mogli utjecati na njezinu valjanost.

IV – Zaključak

97. Na temelju prethodno navedenih razloga Sudu predlažemo da na pitanje koje mu je postavio Finanzgericht Hamburg odgovori kako slijedi: Ispitivanjem Uredbe Vijeća (EZ) br. 499/2009 od 11. lipnja 2009. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Uredbom (EZ) br. 1174/2005 o uvozu ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz istog proizvoda otpremljenog iz Tajlanda, bez obzira na to je li prijavljen kao proizvod podrijetlom iz Tajlanda ili ne, u svjetlu razloga navedenih u odluci kojom se upućuje prethodno pitanje nije utvrđeno postojanje elemenata koji bi bili takve naravi da bi mogli utjecati na njezinu valjanost.

( 1 ) Izvorni jezik: francuski

( 2 ) SL L 151, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 82., str. 129., u daljnjem tekstu: sporna uredba

( 3 ) SL 1996, L 56, str. 1. [neslužbeni prijevod]

( 4 ) SL L 77, str. 12., u daljnjem tekstu: osnovna uredba; Ta uredba zamijenjena je i kodificirana Uredbom Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.). Međutim, imajući u vidu datum usvajanja sporne uredbe, spor se mora analizirati na temelju osnovne uredbe. Važno je istaknuti da čak i ako sud koji je uputio zahtjev u svojoj odluci kojom upućuje prethodno pitanje nije uzeo u obzir izmjene definicije izbjegavanja mjera koje je unijela Uredba br. 461/2004, te izmjene ne utječu na odgovor na postavljeno pitanje.

( 5 ) U daljnjem tekstu: SECO

( 6 ) U daljnjem tekstu: Hauptzollamt

( 7 ) Uredba Vijeća od 22. lipnja 1987., kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 2176/84 o zaštiti od dampinškog ili subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske ekonomske zajednice (SL L 167, str. 9.) [neslužbeni prijevod]

( 8 ) Uredba Vijeća od 23. srpnja 1984. o zaštiti od dampinškog ili subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske ekonomske zajednice (SL L 201, str. 1.) [neslužbeni prijevod]

( 9 ) Uredba Vijeća od 11. srpnja 1988. o zaštiti od dampinškog ili subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske ekonomske zajednice (SL L 209, str. 1.) [neslužbeni prijevod]

( 10 ) SL 1994, L 336, str. 103., u daljnjem tekstu: Antidampinški zakonik iz 1994.

( 11 ) To je pitanje čak bilo glavni cilj rasprava u okviru višestranih pregovora Urugvajskoga kruga. U tom smislu vidjeti Holmes, S., „Anti‑circumvention under the European Union’s new anti‑dumping rules“, Journal of World Trade, 1995., str. 161.

( 12 ) Pregovori su doveli samo do usvajanja ministarske deklaracije naslovljene „Odluka o izbjegavanju mjera“, kojom ministri „svjesni činjenice da je poželjno da se u području [izbjegavanja antidampinških mjera] što prije primjenjuju ujednačena pravila, [o]dlučuju to pitanje uputiti Odboru za antidampinšku praksu“.

( 13 ) SL 2004, C 103, str. 85.

( 14 ) SL L 25, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 70., str. 3.)

( 15 ) Uredba od 18. srpnja 2005. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL L 189, str. 1.) [neslužbeni prijevod]

( 16 ) Vidjeti članak 1. Uredbe br. 1174/2005

( 17 ) SL L 192, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 81., str. 218.); Dok su u početnom ispitnom postupku dotični proizvodi bili, bez drugih objašnjenja, „ručni paletni viličari, bez vlastitog pogona, koji se koriste za rukovanje materijalima koji se obično stavljaju na palete, i njihovi osnovni dijelovi, tj. šasija i hidraulika“(uvodna izjava 9. Uredbe br. 684/2008), ta uredba je detaljno određivala što se treba smatrati „ručnim paletnim viličarima“. To su „kola na kotačima koja imaju pomične vilične ručke namijenjene upravljanju paletama, predviđena da ih pješak pomoću zglobnoga kormila gura, vuče ili njima ručno upravlja po uobičajenim, ravnim i tvrdim površinama“(članak 1. spomenute uredbe). Dodaje se da su ti paletni viličari „predviđeni samo za dizanje tereta, pokretanjem kormila kao pumpe, do dostatne visine koja omogućava prijevoz tereta te ni za kakvu drugu namjenu ili dodatnu upotrebu“. (idem)

( 18 ) Uredba od 12. rujna 2008. o pokretanju ispitnog postupka koji se odnosi na moguće izbjegavanje antidampinških mjera uvedenih Uredbom Vijeća (EZ) br. 1174/2005, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 684/2008, o uvozu ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova podrijetlom iz Narodne Republike Kine uvozom ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova otpremljenih iz Tajlanda, bez obzira na to jesu li prijavljeni kao proizvod podrijetlom iz Tajlanda ili ne, i uvjetovanju takvog uvoza evidentiranjem (SL L 252, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 81., str. 296.)

( 19 ) C‑188/92, EU:C:1994:90

( 20 ) Točke 17. i 18.

( 21 ) Osobito vidjeti presudu Pringle (C‑370/12, EU:C:2012:756, t. 41. i 42.)

( 22 ) Osobito vidjeti presudu Nachi Europe (C‑239/99, EU:C:2001:101, t. 21.)

( 23 ) Izraz je preuzet iz presude Allied Corporation i dr./Komisija (239/82 i 275/82, EU:C:1984:68, t. 15.).

( 24 ) SECO u prilog svojoj argumentaciji navodi nekoliko uredaba o proširenju antidampinških pristojbi, u kojima se utvrdilo postojanje zamjene.

( 25 ) Portugalska vlada se primjera radi poziva na Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 14/2012 od 9. siječnja 2012. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EZ) br. 511/2010 o uvozu određenih žica od molibdena podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz određenih žica od molibdena poslanih iz Malezije, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Malezije ili nemaju, i o prekidu ispitnog postupka u vezi s uvozom otpremljenim iz Švicarske (SL L 8, str. 22.). [neslužbeni prijevod]

( 26 ) C‑26/88, EU:C:1989:637

( 27 ) EU:C:1989:637

( 28 ) U tom smislu vidjeti presudu Ordre des barreaux francophones et germanophone i dr. (C‑305/05, EU:C:2007:383, t. 17. do 19.); Nuova Agricast (C‑390/06, EU:C:2008:224, t. 43. i 44.) kao i Hoesch Metals and Alloys (C‑373/08, EU:C:2010:68, t. 59. i 60.); To ograničenje nadzora zakonitosti ne može se objasniti isključivo samim ciljem sustava suradnje između Suda i nacionalnih sudova iz članka 267. UFEU‑a, već također, kao što je to utvrdio nezavisni odvjetnik Poiares Maduro u točki 23. svojeg mišljenja u predmetu Arcelor Atlantique et Lorraine i dr. (C‑127/07, EU:C:2008:292), poštovanjem misije koju nacionalni sudac izvršava u svojstvu suca Unije koji ima ovlast ispitivati zakonitost akata Unije, pri čemu je Sud isključivo nadležan samo za utvrđenje nevaljanosti.

( 29 ) Za to interpretativno pravilo osobito vidjeti presudu Petrotub i Republica (C‑76/00 P, EU:C:2003:4, t. 56.); radi primjene tog pravila u specifičnom slučaju tumačenja članka 18. osnovne uredbe također vidjeti presudu Općeg suda Europske unije Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory/Vijeće (T‑409/06, EU:T:2010:69, t. 103.)

( 30 ) U tom smislu vidjeti presudu Transnational Company „Kazchrome“ i ENRC Marketing/Vijeće (T‑192/08, EU:T:2011:619, t. 272.)

( 31 ) U tom smislu vidjeti Stanbrook, C., i Bentley, P., Dumping and subsidies – The Law and Procedures Governing the Imposition of Anti‑dumping and Countervailing Duties in the European Community, 3.. izdanje, Kluwer Law International, London, 1996., str. 168.

( 32 ) Vidjeti presudu Vijeće i Komisija/Interpipe Niko Tube i Interpipe NTRP (C‑191/09 P i C‑200/09 P, EU:C:2012:78, t. 63. i navedenu sudsku praksu)

( 33 ) Vidjeti presudu Minolta Camera/Vijeće (C‑178/87, EU:C:1992:112, t. 41.)

( 34 ) Vidjeti presudu Nölle (C‑16/90, EU:C:1991:402, t. 11.)

( 35 ) Vidjeti presudu Ikea Wholesale (C‑351/04, EU:C:2007:547, t. 61. do 63.)

( 36 ) Vidjeti presudu Nakajima/Vijeće (C‑69/89, EU:C:1991:186, t. 86.)

( 37 ) Vidjeti presudu Sharp Corporation/Vijeće (C‑179/87, EU:C:1992:113, t. 58.)

( 38 ) Vidjeti presudu Elf Aquitaine/Komisija (C‑521/09 P, EU:C:2011:620, t. 62. i navedenu sudsku praksu)

( 39 ) Nekoliko tumača je istaknulo osobito široko značenje pojmova iz članka 13. stavka 1. osnovne uredbe. Vidjeti osobito Van Bael & Bellis, Anti‑Dumping and other Trade Protection Laws of the EC, 4. izdanje, Kluwer Law International, Den Haag, 2004., koji primjećuju da ta odredba „is intended to catch all forms of circumvention“(str. 485.). Vidjeti također Yu, Y., „Circumvention and anti‑circumvention measures – The impact on anti‑dumping practice in international trade“, Kluwer Law International, 2008., koja definiciju izbjegavanja u pravu Unije svrstava u „catchall definition“ (str. 22.).

( 40 ) Vidjeti očitovanja Komisije (t. 12. i prilog K.1)

( 41 ) EU:C:1989:637

( 42 ) Točka 28.

( 43 ) Radi primjene takve pretpostavke vidjeti Uredbu Vijeća (EZ) br. 866/2005 od 6. lipnja 2005. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Uredbom (EZ) br. 1470/2001 o uvozu integriranih elektroničkih kompaktnih fluorescentnih rasvjetnih tijela (CFL‑i) iz Narodne Republike Kine na uvoz istog proizvoda otpremljenoga iz Socijalističke Republike Vijetnama, Islamske Republike Pakistana i Republike Filipina (SL L 145, str. 1.) [neslužbeni prijevod]