ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Članak 4. stavak 1. točku (a) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka treba tumačiti na način da omogućuje primjenu zakonodavstva koje se odnosi na zaštitu osobnih podataka države članice koja je različita od one u kojoj je nadzornik obrade tih podataka registriran ako on putem stabilnih dogovora na području te države članice provodi, čak i najmanju, efektivnu i stvarnu aktivnost u okviru koje se ta obrada provodi. Kako bi se u okolnostima poput onih u glavnom postupku utvrdilo je li riječ o Kako bi se u okolnostima poput onih u glavnom postupku utvrdilo je li riječ o takvom slučaju, sud koji je uputio zahtjev može među ostalim uzeti u obzir činjenicu, s jedne strane, da se aktivnost nadzornika navedene obrade, u okviru koje je došlo do te obrade, sastoji u upravljanju internetskim stranicama za posredovanje nekretninama koje se odnose na nekretnine smještene na području te države članice i koje su sastavljene na njezinom jeziku i da je ta aktivnost prema tome većinom, ako ne i u potpunosti, usmjerena prema navedenoj državi članici te, s druge strane, da taj nadzornik ima zastupnika u navedenoj državi članici, koji je odgovoran za naplatu potraživanja koja proizlaze iz te aktivnosti kao i za zastupanje u upravnim i sudskim postupcima koji se odnose na obradu predmetnih podataka. Naprotiv, nije bitno državljanstvo osoba na koje se ta obrada odnosi.
HR Službeni list Europske unije C 363/12

Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB) protiv Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

(Predmet C-106/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš i zaštita zdravlja ljudi - Uredba (EZ) br. 1907/2006 (Uredba REACH) - Članak 7. stavak 2. i članak 33. - Prisutnost posebno zabrinjavajućih tvari u proizvodima - Obveze prijave i obavješćivanja - Izračun praga od 0,1 % masenog udjela))

(2015/C 363/14)

Jezik postupka: francuski

Sud koji je uputio zahtjev

Conseil d'État

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)

Tuženik: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

Izreka

1. Članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 366/2011 od 14. travnja 2011., treba tumačiti na način da je, za potrebe primjene te odredbe, na proizvođaču da utvrdi je li posebno zabrinjavajuća tvar identificirana u skladu s člankom 59. stavkom 1. te uredbe, kako je izmijenjena, prisutna u koncentraciji iznad 0,1 % masenog udjela u svakom proizvodu koji proizvodi, a na uvozniku proizvoda koji se sastoji od više proizvoda da za svaki proizvod utvrdi je li takva tvar prisutna u koncentraciji iznad 0,1 % masenog udjela u tom proizvodu.

2. Članak 33. Uredbe br. 1907/2006, kako je izmijenjena, treba tumačiti na način da je, za potrebe primjene te odredbe, na dobavljaču proizvoda, čiji jedan ili više proizvoda od kojih je sastavljen, sadržava posebno zabrinjavajuću tvar identificiranu u skladu s člankom 59. stavkom 1. te uredbe u koncentraciji iznad 0,1 % masenog udjela u proizvodu, da obavijesti primatelja i, na zahtjev, potrošača, o prisutnosti te tvari dostavljajući im barem naziv tvari o kojoj je riječ.

(1) SL C 142, 12. 5. 2014.
1.

Članak 1. stavak 1. Direktive Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona treba tumačiti na način da pojam „prijenosa pogona” obuhvaća situaciju u kojoj je poduzeće aktivno na tržištu čarter letova likvidirano od strane svog većinskog dioničara, poduzeća koje također djeluje u sektoru zračnog prijevoza, i u kojoj on nakon toga stupa na mjesto likvidiranog poduzeća preuzimajući ugovore o najmu zrakoplova i važeće ugovore o čarter letovima, obavlja djelatnosti koje je prethodno obavljalo likvidirano poduzeće, vraća pojedine radnike koji su do tada bili upućeni u to poduzeće, raspoređujući ih na poslove koji su istovjetni onima koje su obavljali prethodno i preuzme sitnu opremu navedenog poduzeća.
—

time što je odobrila odlaganje građevnog otpada na zemljišnu česticu br. 115/1 u općini Teharje (Bukovžlak) a da pritom nije osigurala to da nijedan drugi otpad nije prethodno ili istovremeno bio prihvaćen na to odlagalište i s obzirom na to da nije poduzela nijednu mjeru kako bi uklonila od potonjeg otpad za koji nije izdana dozvola s toga odlagališta, navedeno odlagalište treba smatrati nezakonitim odlagalištem koje nije u skladu s uvjetima i zahtjevima predviđenima, s jedne strane, člankom 13. i člankom 36. stavkom 1. Direktive 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva i, s druge strane, člankom 5. stavkom 3. točkom (e) i člankom 6. zajedno s Odlukom Vijeća 2003/33/EZ od 19. prosinca 2002. kojom se utvrđuju kriteriji i postupci prihvata otpada na odlagališta, u skladu s člankom 16. i Prilogom II. Direktive 1999/31/EZ, člancima 7. do 9., 11. i 12. Direktive Vijeća 1999/31/EZ od 26. travnja 1999. o odlagalištima otpada kao i Prilozima I. do III. te direktive, i
4.

Članak 2. stavak 2. točku (b) Direktive 2000/43 treba tumačiti na način: — da se navedena odredba protivi nacionalnoj odredbi kojom se za utvrđenje neizravne diskriminacije na temelju etničkog ili rasnog podrijetla propisuje da do posebno nepovoljnog položaja mora doći zbog etničkog ili rasnog podrijetla; — da pojam „naizgled neutralne” odredbe, kriterija ili prakse u smislu te odredbe znači odredbu, kriterij ili praksu koja je formulirana ili se primjenjuje prividno neutralno, to jest uzimajući u obzir čimbenike različite od zaštićene značajke, a ne one koji su joj jednakovrijedni; — da pojam „posebno nepovoljan položaj”, u smislu te iste odredbe, ne podrazumijeva slučaj ozbiljne, očite i osobito teške nejednakosti, nego znači da su zbog predmetne odredbe, kriterija ili prakse posebno pogođene osobe određenog rasnog ili etničkog podrijetla; — da, ako praksa poput one u glavnom postupku ne predstavlja izravnu diskriminaciju u smislu članka 2. stavka 2. točke (a) navedene direktive, takva praksa načelno može predstavljati naizgled neutralnu praksu u smislu točke (b) istog članka 2. stavka 2. koja dovodi u posebno nepovoljan položaj osobe određenog etničkog podrijetla u usporedbi s drugim osobama; — da takva mjera može biti objektivno opravdana namjerom osiguravanja sigurnosti električne prijenosne mreže i odgovarajućeg evidentiranja potrošnje električne energije samo ako ta praksa ne prelazi granice onoga što je prikladno i nužno za ostvarenje legitimnih ciljeva i ako prouzročene neugodnosti nisu nerazmjerne u odnosu na postavljene ciljeve. To nije slučaj ako se utvrdi, što sud koji je uputio zahtjev treba provjeriti, da postoje druga prikladna i manje ograničavajuća sredstva kojima se mogu postići navedeni ciljevi ili pak da, u nedostatku takvih drugih sredstava, navedena praksa nerazmjerno ograničava legitiman interes krajnjih potrošača električne energije koji žive u dotičnoj četvrti, poglavito naseljenoj stanovnicima romskog podrijetla, u pogledu pristupa opskrbi električnom energijom pod uvjetima koji nemaju ponižavajući ili stigmatizirajući karakter i koji im omogućavaju da redovito provjeravaju svoju potrošnju električne energije.
2.

Prilog II.B točku 2. prvi stavak podstavak i. Direktivi 1999/13 treba tumačiti na način da produljenje roka za provedbu sheme smanjivanja emisija hlapivih organskih spojeva zahtijeva odobrenje nadležnih tijela, a koje pretpostavlja prethodni zahtjev predmetnog operatera. Kako bi se odredilo treba li produljenje roka biti dano operateru za provedbu sheme smanjivanja hlapivih organskih spojeva i odrediti trajanje moguće danog produljenja roka, na nadležnim je tijelima da u okviru margine prosudbe kojom raspolažu među ostalim ispitaju jesu li zamjenski proizvodi koji su prikladni za upotrebu u predmetnom postrojenju i smanjenje emisija hlapivih organskih spojeva zaista u fazi razvoja te mogu li radovi koji su tijeku u pogledu danih elemenata dovesti do razvoja takvih proizvoda i ne postoji li neka alternativna mjera koja uz niže troškove može dovesti do sličnih smanjenja emisija, čak značajnijih te osobito nisu li već dostupni drugi zamjenski proizvodi. Osim toga, treba uzeti u obzir odnos, s jedne strane, između smanjenja emisija koja omogućavaju zamjenski proizvodi i troškova tih proizvoda te, s druge strane, dodatnih emisija koje će nastati zbog produljenja roka kao i troškova mogućih alternativnih mjera. Trajanje produljenja roka ne bi smjelo trajati dulje od onog što je potrebno za razvoj zamjenskih proizvoda. To mora biti uzeto u obzir u pogledu svih bitnih elemenata te osobito stavljajući u odnos važnost dodatnih emisija koje će proizaći iz toga produljenja i troškova mogućih alternativnih mjera u odnosu na važnost smanjenja emisija koje će omogućiti zamjenski proizvodi koji su u fazi razvoja i trošak tih proizvoda.
HR Službeni list Europske unije C 302/11

Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Den Haag – Nizozemska) – TOP Logistics BV, Van Caem International BV protiv Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd i Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd protiv TOP Logistics BV, Van Caem International BV.

(Predmet C-379/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Žigovi - Direktiva 89/104/EEZ - Članak 5. - Proizvodi zaštićeni žigom pušteni u slobodan promet i stavljeni u sustav odgode plaćanja trošarina bez odobrenja nositelja žiga - Pravo tog nositelja da se protivi takvom stavljanju - Pojam, uporabe u trgovačkom prometu’))

(2015/C 302/14)

Jezik postupka: nizozemski

Sud koji je uputio zahtjev

Gerechtshof Den Haag

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: TOP Logistics BV, Van Caem International BV, Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd

Tuženici: Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd, TOP Logistics BV, Van Caem International BV

Izreka

Članak 5. Prve direktive Vijeća 89/104 od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima treba tumačiti na način da se nositelj žiga registriranog u jednoj državi članici ili više njih može protiviti tomu da treći stavi robu zaštićenu tim žigom u sustav odgode plaćanja trošarina nakon što ju je bez odobrenja nositelja unio u EGP i pustio u slobodan promet.

(1) SL C 388, 3. 11. 2014.
HR Službeni list Europske unije C 302/9

Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Ireland – Irska) – Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly protiv Minister for Justice and Equality

(Predmet C-218/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 13. stavak 2. prva alineja točka (a) - Pravo boravka članova obitelji građanina Unije - Brak između građanina Unije i državljanina treće zemlje - Zadržavanje prava boravka državljanina treće zemlje nakon odlaska građanina Unije iz države članice domaćina, nakon čega je uslijedio razvod - Članak 7. stavak 1. točka (b) - Dostatna sredstva - Uzimanje u obzir sredstava supružnika koji je državljanin treće zemlje - Pravo državljana trećih zemalja da rade u državi članici domaćinu kako bi doprinijeli stjecanju dostatnih sredstava))

(2015/C 302/11)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Ireland

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly

Tuženik: Minister for Justice and Equality

uz sudjelovanje: Immigrant Council of Ireland

Izreka

1. Članak 3. stavak 2. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, treba tumačiti na način da državljanin treće zemlje koji je razveden od građanina Unije, a brak kojih je trajao najmanje tri godine prije pokretanja postupka za razvod, od toga najmanje jednu u državi članici domaćinu, ne može imati pravo na zadržavanje prava boravka u toj državi članici na temelju te odredbe ako je odlazak bračnog druga građanina Unije iz te države članice prethodio razvodu.

2. Članak 7. stavak 1. točku (b) Direktive 2004/38 treba tumačiti na način da građanin Unije ima dostatna sredstva za sebe i članove svoje obitelji da ne postanu teret sustavu socijalne pomoći države članice domaćina tijekom svojeg boravka čak i ako ta sredstva djelomično potječu iz onih njegova bračnoga druga koji je državljanin treće zemlje.

(1) SL C 223, 14. 7. 2014.
HR Službeni list Europske unije C 205/12

Presuda Suda (osmo vijeće) od 23. travnja 2015. – LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd protiv Europske komisije

(Predmet C-227/14 P) (1)

((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Članak 101. UFEU-a i članak 53. Sporazuma o EGP-u - Svjetsko tržište zaslona od tekućih kristala (LCD) - Utvrđivanje cijena - Novčane kazne - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni (2006.) - Točka 13. - Izračun vrijednosti prihoda od prodaje - Zajednički pothvat - Uzimanje u obzir prodaja društvima majkama - Obavijest o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela (2002.) - Točka 23. podtočka (b) zadnji podstavak - Djelomično oslobođenje od novčane kazne - Dokazi o činjenicama koje nisu bile poznate Komisiji))

(2015/C 205/17)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd (zastupnici: A. Winckler i F.-C. Laprévote, odvjetnici)

Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Ronkes Agerbeek i P. Van Nuffel, agenti)

Izreka

1. Žalba se odbija.

2. LG Display Co. Ltd i LG Display Taiwan Co. Ltd nalaže se snošenje troškova.

(1) SL C 303, 8.9.2014.
HR Službeni list Europske unije C 213/8

Presuda Suda (peto vijeće) od 30. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson protiv WW Realisation 1 Ltd, en liquidation, Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

(Predmet C-80/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Kolektivno otkazivanje - Direktiva 98/59/EZ - Članak 1. stavak 1. prvi podstavak točka (a) - Pojam „pogon” - Način izračunavanja broja radnika kojima se otkazuje))

(2015/C 213/12)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson

Tuženici: WW Realisation 1 Ltd, u likvidaciji, Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills

Izreka

Pojam „pogon” iz članka 1. stavka 1. prvog podstavka točke (a) pod ii) Direktive 98/59/EZ Vijeća od 20. srpnja 1998. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kolektivno otkazivanje treba tumačiti na isti način kao i pojam iz točke (a) pod i) istog podstavka.

Članak 1. stavak 1. prvi podstavak točku (a) pod ii) Direktive 98/59 treba tumačiti u smislu da se ne protivi nacionalnom propisu koji predviđa obvezu obavješćivanja i savjetovanja radnika u slučaju otpuštanja, tijekom razdoblja od 90 dana, najmanje 20 radnika u pojedinačnom pogonu jednog poduzetnika, a ne kada ukupni broj otkaza u svim pogonima ili u određenim pogonima jednog poduzetnika tijekom istog razdoblja dostiže ili premašuje prag od 20 radnika.

(1) SL C 151, 19. 5. 2014.
1.

Primjenom snižene stope poreza na dodanu vrijednost na usluge ugradnje i isporuke „materijala koji omogućuju uštedu energije” te na isporuke takvih materijala od strane osobe koja ugrađuje navedene materijale u stambenoj zgradi, — s obzirom na to da se te usluge i isporuke ne mogu smatrati „nabavom, izgradnjom, obnavljanjem i adaptacijom stanova u okviru socijalne politike” u smislu točke 10. Priloge III. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2009/47/EZ od 5. svibnja 2009., — s obzirom na to da te usluge i isporuke ne ulaze u okvir „obnavljanja i popravljanja privatnih stanova” u smislu točke 10.a Priloga III. navedene direktive, te — s obzirom na to da, i u slučaju da one predstavljaju popravljanje privatnih stanova“ u smislu točke 10.a Priloga III. te direktive, te iste usluge i isporuke uključuju materijale koji čine značajni dio vrijednosti pružene usluge, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 98. Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2009/47, u vezi s Prilogom III. navedene direktive.
HR Službeni list Europske unije C 26/8

Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon protiv Utopia SARL

(Predmet C-40/14) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija i zajednička carinska tarifa - Oslobođenje od carine - Posebno pripremljene životinje za laboratorijsku uporabu - Javna ili privatna ustanova s odobrenjem - Uvoznik čiji su klijenti takve ustanove - Materijali za pakiranje ili spremnici za pakiranje - Kavezi koji služe za prijevoz životinja))

(2015/C 026/10)

Jezik postupka: francuski

Sud koji je uputio zahtjev

Cour de cassation

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

Tuženik: Utopia SARL

Izreka

1. Članak 60. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 918/83 od 28. ožujka 1983. o uspostavi sustava oslobođenja od carina u Zajednici (SL L 105, str. 1.), kako je izmijenjena aktom o uvjetima pristupanja Europskoj uniji Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Republike Slovačke te o izmjenama Ugovora na kojima se temelji Europska unija, treba tumačiti u smislu da, ako su životinje koje su posebno pripremljene za laboratorijsku uporabu, koje uvoznik uveze na područje Europske unije, namijenjene za javne ili privatne ustanove čija je glavna djelatnost obrazovanje ili znanstveno istraživanje, taj uvoznik, čak i kad nije takva ustanova, može biti oslobođen od carine koju određuje taj članak za takvu vrstu robe.

2. Opće pravilo 5 točku (b) Kombinirane nomenklature, sadržano u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1789/2003 od 11. rujna 2003., treba tumačiti u smislu da kavezi koji služe za prijevoz živih životinja namijenjenih laboratorijskoj istraživanju ne ulaze u kategoriju materijala za pakiranje ili spremnika za pakiranje koji se razvrstavaju s robom na koju se odnose.

(1) SL C 102, 7.4.2014.
1.

Francuska Republika je povrijedila obveze koje je dužna ispuniti na temelju članka 288. podstavka 4. UFEU-a, kao i članaka 2. do 4. Odluke Komisije 2009/402/EZ od 28. siječnja 2009. o „planovima za selo” u sektoru voćarstva i povrtlarstva koje je provela Francuska (C 29/05 (ex NN 57/05)), s obzirom na to da nije u propisanom roku poduzela sve nužne mjere za povrat državnih potpora od korisnika, koje su u članku 1. navedene odluke proglašene nezakonitima i nespojivima s unutarnjim tržištem, te da nije u dodijeljenom roku obavijestila Europsku komisiju o informacijama navedenima u članku 4. te odluke.
HR Službeni list Europske unije C 30/2

Presuda Suda (peto vijeće) od 23. studenoga 2016. – Europska komisija protiv Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)

(Predmet C-673/13 P) (1)

((Žalba - Pristup dokumentima institucija - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Okoliš - Arhuška konvencija - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Članak 6. stavak 1. - Rizik od nastupanja štete za komercijalne interese fizičke ili pravne osobe - Pojam „informacije koje se odnose na emisije u okoliš” - Dokumenti u vezi s postupkom odobrenja aktivne tvari sadržane u sredstvima za zaštitu bilja - Aktivna tvar glifosat))

(2017/C 030/02)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders, P. Ondrůšek, P. Oliver i L. Pignataro-Nolin, agenti)

Intervenijenti u potporu tužitelju: American Chemistry Council Inc. (ACC), CropLife America Inc., National Association of Manufacturers of the United States of America (NAM) (zastupnici: M. Abenhaïm, avocat, K. Nordlander, advokat i P. Harrison, solicitor), CropLife International AISBL (CLI) (zastupnici: D. Abrahams, barrister, R. Cana i E. Mullier, avocats, kao i A. Patsa, dikigoros), European Chemical Industry Council (Cefic), European Crop Protection Association (ECPA) (zastupnici: I. Antypas i D. Waelbroeck, avocats, kao i D. Slater, solicitor), European Crop Care Association (ECCA) (zastupnik: S. Pappas, dikigoros), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: B.N. Kloostra i A. van den Biesen, advocaten)

Druge stranke u postupku: Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (zastupnici: B.N. Kloostra i A. van den Biesen, advocaten)

Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Švedska (zastupnici: E. Karlsson, L. Swedenborg, A. Falk, U. Persson, C. Meyer-Seitz i N. Otte Widgren, agenti)

Izreka

1. Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 8. listopada 2013., Stichting Greenpeace Nederland i PAN Europe/Komisija (T-545/11, EU:T:2013:523).

2. Predmet T-545/11 vraća se Općem sudu Europske unije na ponovno odlučivanje.

3. O troškovima će se odlučiti naknadno.

(1) SL C 71, 8. 3. 2014.