ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Može li se presuda Suda Europske unije Komisija/Italija, C 465/2005, EU:C:2007:781 kojom je Sud utvrdio da je talijanska država povrijedila načela iz članaka 43. i 49. UEZ-a (sloboda poslovnog nastana i pružanja usluga) predvidjevši da: (a) je obavljanje privatne zaštitarske djelatnosti moguće samo uz prethodno polaganje prisege vjernosti Talijanskoj Republici; (b) pružatelji usluga sa sjedištem u drugoj državi članici mogu obavljati privatnu zaštitarsku djelatnost samo uz dozvolu koju izdaje Prefetto (upravitelj pokrajine) s ograničenom teritorijalnom valjanošću, pri čemu se ne uzimaju u obzir obveze koje ti pružatelji već imaju u državi članici porijekla; (c) ta dozvola ima ograničenu teritorijalnu valjanost te se prilikom njezina izdavanja uzimaju u obzir brojnost i veličina privatnih zaštitarskih poduzetnika koji već djeluju na području o kojem je riječ; (d) privatni zaštitarski poduzetnici moraju imati operativno sjedište u svim pokrajinama u kojima obavljaju svoju djelatnost; (e) osoblje navedenih poduzetnika mora imati pojedinačnu dozvolu za obavljanje privatne zaštitarske djelatnosti, pri čemu se nadzor i provjere već izvršene u državi članici porijekla ne uzimaju u obzir; (g) privatni zaštitarski poduzetnici moraju imati minimalan i/ili maksimalan broj zaposlenih kako bi dobili dozvolu; (h) poduzetnici o kojima je riječ moraju položiti jamstvo pri Cassa depositi e prestiti (depozitna banka); (i) cijene usluga privatne zaštitarske djelatnosti utvrđuje Prefetto unutar okvira unaprijed određenog stupnja oscilacije[,] tumačiti na način da, sama po sebi, isključuje ovlast Pokrajinskog tijela za javnu sigurnost (Questore) da utvrđuje pravila u vezi usluga poput onih o kojima je riječ, sukladno kojima je za pružanje određenih usluga obvezno zaposliti minimalan broj zaštitara (i to dvoje);
1.

Može li se presuda Suda Europske unije Komisija/Italija, C 465/2005, EU:C:2007:781 kojom je Sud utvrdio da je talijanska država povrijedila načela iz članaka 43. i 49. UEZ-a (sloboda poslovnog nastana i pružanja usluga) predvidjevši da: (a) je obavljanje privatne zaštitarske djelatnosti moguće samo uz prethodno polaganje prisege vjernosti Talijanskoj Republici; (b) pružatelji usluga sa sjedištem u drugoj državi članici mogu obavljati privatnu zaštitarsku djelatnost samo uz dozvolu koju izdaje Prefetto (upravitelj pokrajine) s ograničenom teritorijalnom valjanošću, pri čemu se ne uzimaju u obzir obveze koje ti pružatelji već imaju u državi članici porijekla; (c) ta dozvola ima ograničenu teritorijalnu valjanost te se prilikom njezina izdavanja uzimaju u obzir brojnost i veličina privatnih zaštitarskih poduzetnika koji već djeluju na području o kojem je riječ; (d) privatni zaštitarski poduzetnici moraju imati operativno sjedište u svim pokrajinama u kojima obavljaju svoju djelatnost; (e) osoblje navedenih poduzetnika mora imati pojedinačnu dozvolu za obavljanje privatne zaštitarske djelatnosti, pri čemu se nadzor i provjere već izvršene u državi članici porijekla ne uzimaju u obzir; (g) privatni zaštitarski poduzetnici moraju imati minimalan i/ili maksimalan broj zaposlenih kako bi dobili dozvolu; (h) poduzetnici o kojima je riječ moraju položiti jamstvo pri Cassa depositi e prestiti (depozitna banka); (i) cijene usluga privatne zaštitarske djelatnosti utvrđuje Prefetto unutar unaprijed određenog stupnja oscilacije[,] tumačiti na način da, sama po sebi, isključuje ovlast Pokrajinskog tijela za javnu sigurnost (Questore) da utvrđuje pravila u vezi usluga poput onih o kojima je riječ, sukladno kojima je za pružanje određenih usluga obvezno zaposliti minimalan broj zaštitara (i to dvoje);
2.

Prilikom odlučivanja o tome nalaze li se isporuke restoranskih usluga i usluga zabavnih aktivnosti u okviru izuzeća iz članka 132. stavka 1. točke (i) kao usluge „usko povezane” s osiguranjem obrazovanja: a. je li važno to što studenti imaju koristi od sudjelovanja u pružanju predmetnih usluga, a ne od predmeta tih usluga; b. je li važno to što studenti te usluge ne primaju ni ne koriste, bilo izravno ili neizravno, nego ih uz naknadu prima i koristi javnost koja nije primatelj glavne usluge obrazovanja; c. je li važno to što sa stajališta tipičnih primatelja predmetnih usluga (odnosno, javnosti koja za njih plaća), usluge ne predstavljaju način boljeg korištenja bilo koje druge usluge nego su same sebi svrha; d. je li važno to što sa stajališta studenata, predmetne usluge nisu same sebi svrha nego je sudjelovanje u pružanju usluga način boljeg korištenja glavne usluge obrazovanja; e. u kojoj mjeri treba uzeti u obzir načelo porezne neutralnosti?
HR Službeni list Europske unije C 59/7

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. prosinca 2015. uputio Court of Appeal (Irska) – Minister for Justice and Equality protiv Tomasa Vilkasa

(Predmet C-640/15)

(2016/C 059/06)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Minister for Justice and Equality

Tuženik: Tomas Vilkas

Prethodna pitanja

1. Je li člankom 23. Okvirne odluke (1) propisano i/ili dopušteno da se dogovor o novom datumu predaje zaključi više puta?

2. U slučaju potvrdnog odgovora, je li to moguće u nekom ili u svim od sljedećih slučajeva: npr. kada predaju tražene osobe u roku koji je propisan u stavku 2. sprječavaju okolnosti na koje ne može utjecati niti jedna država članica, što dovodi do dogovor o novom datumu predaje, te kada se u odnosu na te okolnosti – i) utvrdi da traju; ili ii) nakon što su prestale utvrdi da su ponovno nastale; ili iii) nakon što su prestale pojave drukčije okolnosti koje su spriječile ili koje mogu spriječiti predaju tražene osobe u zatraženom roku koji se odnosi na navedeni novi datum predaje?

(1) 2002/584/PUP: Okvirna odluka Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83.)
HR Službeni list Europske unije C 59/6

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2015. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – London Borough of Ealing protiv Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-633/15)

(2016/C 059/05)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: London Borough of Ealing

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prethodna pitanja

1. Može li Ujedinjena Kraljevina, sukladno posljednjem stavku članka 133. Uredbe o PDV-u (1), primijeniti uvjet iz točke (d) tog članka na subjekte javnog prava (i) u slučaju u kojemu je Ujedinjena Kraljevina relevantne transakcije smatrala oporezivima na dan 1. siječnja 1989., dok je na isti dan za druge sportske usluge primijenila izuzeće te (ii) u slučaju u kojemu predmetne transakcije nisu bile izuzete na temelju nacionalnog prava prije nego je Ujedinjena Kraljevina primijenila uvjet iz članka 133. točke (d)?

2. Ako je odgovor na gornje pitanje (1) potvrdan, može li Ujedinjena Kraljevina primijeniti uvjet iz točke (d) članka 133. Uredbe o PDV-u na neprofitne subjekte javnog prava, a da pritom taj isti uvjet ne primjeni na neprofitne subjekte koji nisu subjekti javnog prava?

3. Ako je odgovor na gornje pitanje (2) potvrdan, može li Ujedinjena Kraljevina isključiti sve javne neprofitne subjekte od mogućnosti izuzeća prema članku 132. stavku 1. točki (m), a da pritom ne utvrdi u svakom pojedinom slučaju može li izuzeće uzrokovati narušavanje tržišnog natjecanja na štetu komercijalnih poduzeća koja podliježu PDV-u?

(1) Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)
HR Službeni list Europske unije C 48/22

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2015. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-646/15)

(2016/C 048/28)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prethodna pitanja

1. Je li u skladu sa slobodom poslovnog nastana, slobodnim kretanjem kapitala ili slobodom pružanja usluga da država članica donese i zadrži zakonodavstvo poput članka 80. Taxation of Chargeable Gains Act iz 1997. prema kojem se obračunava porez na neostvarenu dobit u vrijednosti imovine obuhvaćene uzajamnim fondom, ako ulagači u fond u bilo kojem trenutku više nemaju prebivalište ili uobičajeno boravište u državi članici?

2. Pod pretpostavkom da takav obračun poreza ograničava ostvarivanje predmetne slobode, je li on opravdan u skladu s ujednačenom podjelom porezne ovlasti i je li proporcionalan kada zakonodavstvo ulagačima ne daje mogućnost odgode plaćanja poreza ni obročnog plaćanja, niti uzima u obzir možebitno naknadno smanjenje vrijednosti imovine fonda.

3. Je li u pitanju neka od temeljnih sloboda kada država članica oporezuje neostvarenu kapitalnu dobit zbog povećanja vrijednosti imovine koju drže fondovi u trenutku kada je većina ulagača prestala imati prebivalište ili uobičajeno boravište u toj državi članici?

4. Je li ograničenje slobode zbog predmetnog izlaznog oporezivanja opravdano kako bi se osigurala ujednačena podjela porezne ovlasti, u okolnostima u kojima je bilo moguće da porez na kapitalnu dobit može još obuhvatiti i ostvarenu dobit, ali samo ako u budućnosti nastanu posebne okolnosti?
HR Službeni list Europske unije C 38/38

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2015. uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ujedinjena Kraljevina) – The Trustees of the BT Pension Scheme protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-628/15)

(2016/C 038/52)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: The Trustees of the BT Pension Scheme

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prethodna pitanja

1. Budući da je Sud, u svojemu odgovoru na četvrto pitanje u presudi od 12. prosinca 2006. u predmetu C-446/04 Test Claimants in the FII Group Litigation protiv Commissioners of Inland Revenue [C-446/04, EU:C:2006:774], utvrdio da je člancima 43. i 56. Ugovora o EZ-u – sadašnji članci 49. i 63. Ugovora o funkcioniranju Europske unije – protivno zakonodavstvo države članice koje rezidentnim društvima koja svojim dioničarima isplaćuje dividende koje potječu iz dividendi podrijetlom iz inozemstva koje su im isplaćene dopušta da odaberu porezni sustav koji im omogućuje da povrate predujam poreza na dobit porez na dobit, ali im, kao prvo, nameće obvezu plaćanja predujma poreza na dobit te naknadno zatraže njegov povrat te, kao drugo, ne predviđa porezni odbitak za njihove dioničare dok bi oni na njega imali pravo u slučaju da je isplatu izvršilo rezidentno društvo koje se temelji na dividendama domaćeg podrijetla: dodjeljuje li pravo Unije tim dioničarima bilo kakva prava, na temelju članka 63. UFEU-a ili na drugi način, u slučajevima kada su oni primatelji dividendi za koje je odlučeno da se isplaćuju u skladu s tim sustavom; osobito kada je dioničar rezident iste države članice kao i društvo koje isplaćuje dividende rezidentno?

2. Ako dioničar o kojem je riječ u prvom pitanju sam nema prava na temelju članka 63. UFEU-a, može li se pozvati na bilo kakvu povredu pravâ iz članka 49. ili 63. UFEU-a društva koje isplaćuje dividende?

3. Ako je odgovor na prvo ili drugo pitanje da dioničar ima prava ili se može pozvati na pravo Unije, postavlja li pravo Unije zahtjeve glede pravnog lijeka koji je dioničaru dostupan na temelju nacionalnog prava?
1.

Mađarska vlada smatra da članak 78. stavak 3. UFEU-a nije prikladna pravna osnov za donošenje pobijane odluke Vijeća. Članak 78. stavak 3. UFEU-a ne ovlašćuje Vijeće da donese zakonodavni akt pa, prema tome, ni mjera utvrđenih u pobijanoj odluci, to jest mjera koje čine obvezujuće odstupanje od zakonodavnog akta, u ovom slučaju od Uredbe (EU) br. 604/2013 (2). S obzirom na sadržaj pobijane odluke, ona je zakonodavni akt – imajući u vidu da utvrđuje odstupanje od Uredbe br. 604/2013 – zbog čega se njezino donošenje ne može temeljiti na članku 78. stavku 3. UFEU-a koji Vijeće ovlašćuje isključivo na donošenje akata u nezakonodavnom postupku, to jest nezakonodavnih akata. Ako se, unatoč navedenom, utvrdi da članak 78. UFEU-a može biti osnova za donošenje pravnog akta koji uključuje odstupanje od zakonodavnog akta, mađarska vlada smatra da navedeno odstupanje ne može, kao što je to slučaj s pobijanom odlukom, utjecati na bit zakonodavnog akta i oduzeti smisao njegovim temeljnim odredbama.
HR Službeni list Europske unije C 27/19

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenoga 2015. uputio High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Ujedinjena Kraljevina) – The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

(Predmet C-591/15)

(2016/C 027/22)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

Prethodna pitanja

1. Za potrebe članka 56. UFEU-a i s obzirom na ustavne odnose između Gibraltara i Ujedinjene Kraljevine: 1.1. Treba li Gibraltar i UK smatrati kao da su dijelom jedne države članice za potrebe prava EU-a tako da se članak 56. UFEU-a ne primjenjuje, osim u mjeri u kojoj se može primijeniti na unutarnju mjeru? Podredno, 1.2. S obzirom na članak 355. stavak 3. UFEU-a, ima li Gibraltar ustavni položaj zasebnog područja UK-a unutar EU-a tako da se pružanje usluga između Gibraltara i UK-a treba smatrati trgovinom unutar EU-a za potrebe članka 56. UFEU-a? Podredno, 1.3. Treba li Gibraltar smatrati trećom zemljom ili područjem s učinkom da se pravo EU-a primjenjuje samo na trgovinu između njih u okolnostima u kojima pravo EU-a ima učinak između države članice i države nečlanice? Podredno, 1.4. Treba li prema ustavnom odnosu između Gibraltara i UK-a postupati na neki drugi način za potrebe članka 56. UFEU-a?

2. Predstavljaju li nacionalne mjere oporezivanja s obilježjima poput onih u Novom poreznom sustavu ograničenje slobode kretanja usluga za potrebe članak 56. UFEU-a?
HR Službeni list Europske unije C 27/19

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenoga 2015. uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv British Film Institute

(Predmet C-592/15)

(2016/C 027/23)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tuženik: British Film Institute

Prethodna pitanja

1. Je li tekst članka 13. stavka A točke (1.) podtočke (n) Šeste direktive (1), osobito riječi „određenih kulturnih usluga”, dovoljno jasan i precizan na način da članak 13. stavak A točka (1.) podtočka (n) ima izravni učinak tako da dodjeljuje izuzeće za pružanje tih kulturnih usluga od strane tijela uređenih javnim pravom ili drugih priznatih kulturnih tijela, poput usluga koje pruža tuženik u ovom predmetu, u nedostatku ikakvog domaćeg provedbenog zakonodavstva?

2. Ostavlja li tekst članka 13. stavka A točke (1.) podtočke (n) Šeste direktive, osobito riječi „određenih kulturnih usluga”, državama članicama ikakvu diskreciju prilikom njegove primjene pomoću provedbenog zakonodavstva, a ako da, kakvu diskreciju?

3. Primjenjuju li se isti zaključci kao gore na članak 132. stavak 1. točku (n) Glavne direktive o PDV-u (2)?

(1) Direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL L 145, str. 1.)

(2) Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)
—

poništi: (i) članak 1. stavak 2. točku (c) odluke u dijelu u kojem je utvrđeno da je Panasonic sudjelovao u kartelu CPT od 15. srpnja 1999. do 10. veljače 2003.; i/ili (ii) članak 1. stavak 2. točke (c) i (e) odluke u vezi s razdobljem od 1. travnja 2003. do 12. lipnja 2006.;
—

u cijelosti ili djelomično poništi članak 1. stavak 1. točku (c) i stavak 2. točku (f), članak 2. stavak 1. točke (c) i (e) i članak 2. stavak 2. točke (c) i (e) Komisijine odluke od 5. prosinca 2012. u predmetu COMP/39437 – Cijevi za TV i kompjuterske zaslone (u daljnjem tekstu: odluka), u dijelu u kojem se odnose na KPNV; i/ili da smanji kazne izrečene KPNV-u u članku 2. stavku 1. točkama (c) i (e) i članku 2. stavku 2. točkama (c) i (e) odluke;
HR Službeni list Europske unije C 7/11

Tužba podnesena 30. listopada 2015. – Europska komisija protiv Republike Malte

(Predmet C-557/15)

(2016/C 007/18)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Hermes, K. Mifsud-Bonnici, agenti)

Tuženik: Republika Malta

Tužitelj od Suda zahtijeva da:

— utvrdi da usvajanjem režima odstupanja koji dopušta lov na sedam vrsta divljih zeba (zeba Fringilla coelebs, konopljarka Carduelis cannabina, češljugar Carduelis carduelis, zelendur Carduelis chloris, batokljun Coccothraustes coccothraustes, žutarica Serinus serinus i čižak Carduelis spinus), Republika Malta nije ispunila svoje obveze iz članka 5. točaka (a) i (e) te članka 8. stavka 1. u vezi s točkom (a) Priloga IV. i s člankom 9. stavkom 1. Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (1);

— naloži Republici Malti snošenje troškova.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

Malta je 2014. uvela režim odstupanja za odobrenje stupičarenja sedam vrsta divljih zeba kojim je odobrila sezone stupičarenja u 2014. i 2015.

Direktiva 2009/147 obvezuje države članice da zabrane hvatanje i držanje divljih ptica koje nisu uključene u Prilog II., poput zeba o kojima je ovdje riječ, te svako hvatanje divljih ptica neselektivnim sredstvima poput stupica i mreža. Svako odstupanje od tih zabrana podložno je strogim uvjetima iznesenima u članku 9. Direktive.

Komisija smatra da malteški režim odstupanja koji dopušta stupičarenje sedam vrsta zeba nije u skladu s člankom 5. točkama (a) i (e) te člankom 8. stavkom 1. u vezi s točkom (a) Priloga IV. direktive.

Komisija smatra da Malta nije osigurala zadovoljavanje uvjeta za odstupanje postavljenih člankom 9. stavkom 1. direktive. Kao prvo, Malta nije dokazala izostanak drugog zadovoljavajućeg rješenja kao što je propisano zaglavljem članka 9. stavka 1. direktive. Kao drugo, malteški režim odstupanja ne navodi popis razloga u odnosu na navodni izostanak drugih zadovoljavajućih rješenja. Kao treće, Malta nije dokazala da odobrena djelatnost predstavlja „razborito korištenje” u smislu članka 9. stavka 1. točke (c) direktive. Kao četvrto, Malta nije dokazala usklađenost sa zahtjevom iz članka 9. stavka 1. točke (c) direktive da se odstupanje odnosi jedino na ptice „mali broj” ptica. Kao peto, Malta nije dokazala da se odobrenje odvija pod „strogo nadziranim uvjetima” u skladu s člankom 9. stavkom 1. točkom (c) direktive.

(1) SL L 20, str. 7.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 32., str. 128.
3.

Komisija je, u predsudskoj fazi postupka iz članka 258. drugog podstavka UFEU-a, utvrdila da Helenska Republika nije, u rokovima koji su propisani pojedinim odredbama direktive, usvojila mjere koje su potrebne za usklađivanje s Direktivom 2012/27/UE, niti je do učila do sada, kao i to da, u svakom slučaju, nije dostavila tekst takvih mjera. Komisija je odlučila podnijeti tužbu protiv Helenske Republike pred Sudom kako bi se utvrdila predmetna povreda.
3.

U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje, je li to što se radno mjesto navedene radnice ne nalazi na zbirnom popisu radnih mjesta s izvorima opasnosti koji je sastavio poslodavac nakon prethodnog savjetovanja s predstavnicima radnika i to što je služba za preventivnu medicinu i sprečavanje opasnosti na radu bolnice o kojoj je riječ izdala uvjerenje o osposobljenosti, pri čemu nijedan od tih dokumenata ne sadrži daljnja pojašnjenja o razlozima za takve zaključke, dostatno da se u svim slučajevima i bez mogućnosti osporavanja dokaže da nije došlo do povrede načela jednakog postupanja u smislu članka 19. Direktive 2006/54/EZ?
2.

Opći sud povrijedio je članak 108. UFEU-a i članak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 (1), u vezi s pojmovima nove potpore i postojeće potpore. Konkretno, on je pogrešno zaključio da se potpora može smatrati postojećom unatoč činjenici da je povrijeđen uvjet određen u odluci u kojoj ju se proglašava spojivom. On je tako zanemario ustaljenu sudsku praksu prema kojoj obična povreda takvih uvjeta određuje postojanje nove potpore i, ako ne postoje nove činjenice koje mogu dovesti do različite ocjene, predstavlja opravdanje za novu odluku o nespojivosti. Nadalje, nakon što je ispravno odbio argument u pogledu navodnog nedostatka obrazloženja, Opći sud pobio je takvu ocjenu, ističući da Komisija nije dokazala da je povreda uvjeta utjecala na sadržaj programa koji je odobrilo Vijeće, te je na tom temelju pogrešno zaključio da je moguće odrediti djelomično poništenje odluke zbog postojanja pogreške koja se tiče prava. Opći sud nije vodio računa o propisanoj institucionalnoj ravnoteži između Vijeća i Komisije sukladno članku 108. UFEU-a. Kad Vijeće jednoglasno odlučujući iskoristi ovlast da potporu iznimno proglasi spojivom s unutarnjim tržištem, ali takvo proglašenje uvjetuje ispunjavanjem određenih preduvjeta, Komisija ne može utvrđivati jesu li ti uvjeti zaista bitni i može li njihovo kršenje proći bez posljedica.
3.

Usto, pobijana presuda Općeg suda temelji se na iskrivljavanju činjenica i dokaza te na pogrešnoj predodžbi o svojoj nadležnosti i neosnovanom prisvajanju nadležnosti, u dijelu u kojem je propustio pravilno primijeniti dostupne činjenice i pravo u sklopu drugog tužbenog razloga, to jest u pogledu povrede članka 8. Uredbe br. 207/2009 o žigu Zajednice (1) (u daljnjem tekstu: UŽZ). Da se Opći sud držao temeljnih pravnih načela, uključujući prava na pošteno suđenje i obveze obrazlaganja odluke, on bi usvojio tužbu. Potonji zaključak je posebno opravdan ako se uzme u obzir činjenica da je Opći sud potvrdio odluke žalbenog vijeća uz potpunu svijest o tome da protustranka u vrijeme donošenja odluka koje su se pobijale pred Općim sudom nije ni dokazala ni istaknula osnovu za te odluke, to jest postojanje nacionalnog žiga u Beneluksu i Francuskoj. Stoga je Opći sud povrijedio članak 8. stavak 1. i članak 53. stavak 1. UŽZ-a jer je prilikom odlučivanja o proglašavanju žaliteljevih žigova ništavim na temelju ranijih žigova u Beneluksu i Francuskoj primijenio pogrešne pravne kriterije.