ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

U slučaju da nacionalni sud utvrdi da mjera, poput one u glavnom postupku, koja predviđa obveznu isplatu novčane naknade za radnike zaposlene na temelju određenih ugovora o radu na određeno vrijeme po isteku roka na koji su ti ugovori bili sklopljeni, predstavlja mjeru za sprečavanje i, ovisno o slučaju, sankcioniranje zlouporabi koje proizlaze iz uzastopnih ugovora o radu ili radnih odnosa na određeno vrijeme ili odgovarajuću pravnu mjeru, u smislu članka 5. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme sadržanog u Prilogu Direktivi 1999/70, tu odredbu treba tumačiti na način da joj se ne protivi nacionalni propis, poput onog u pitanju u glavnom postupku, prema kojem istek ugovora o radu na određeno vrijeme koji pripadaju određenim kategorijama dovodi do isplate novčane naknade, radnicima koji su zaposleni na temelju tih ugovora, dok istek ugovora o radu na određeno vrijeme koji pripadaju drugim kategorijama ne dovodi ni do kakve isplate novčane naknade radnicima koji su zaposleni na temelju tih ugovora, osim ako ne postoji nijedna druga učinkovita mjera u nacionalnom pravnom poretku za izbjegavanje i sankcioniranje tih zlouporaba glede tih potonjih radnika, što je dužan provjeriti nacionalni sud.
C 25/6

Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – Swedish Match AB protiv Secretary of State for Health

(Predmet C-151/17) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda - Direktiva 2014/40/EU - Članak 1. točka (c) i članak 17. - Zabrana stavljanja na tržište duhana za oralnu uporabu - Valjanost))

(2019/C 25/07)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Swedish Match AB

Tuženik: Secretary of State for Health

uz sudjelovanje: New Nicotine Alliance

Izreka

Ispitivanjem prethodnog pitanja nije utvrđeno ništa što bi moglo utjecati na valjanost članka 1. točke (c) i članka 17. Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ.

(1) SL C 161, 22. 5. 2017.
1.

Budući da nije poduzela potrebne mjere da: — najkasnije do 16. srpnja 2009., u skladu s člankom 7. točkom (g) i člankom 13. Direktive Vijeća 1999/31/EZ od 26. travnja 1999. o odlagalištima otpada, zatvori odlagališta Dragonja, Dvori, Rakek-Pretržje, Bukovžlak-Cinkarna, Suhadole, Lokovica, Mislinjska Dobrava, Izola, Mozelj, Dolga Poljana, Dolga vas, Jelšane, Volče, Stara gora, Stara vas, Dogoše, Mala gora, Tuncovec-Steklarna, Tuncovec-OKP i Bočna-Podhom koja, u skladu s člankom 8. te direktive, nisu dobila odobrenje za nastavak rada; i — odlagalište Ostri vrh najkasnije do 16. srpnja 2009. ispuni zahtjeve Direktive 1999/31, osim onih navedenih u njezinu Prilogu I. točki 1., Republika Slovenija povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 14. točke (b) i članka 14. točke (c) Direktive 1999/31.
Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – Dermod Patrick O'Brien protiv Ministry of Justice, prije Department for Constitutional Affairs

(Predmet C-432/17) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 97/81/EZ - Okvirni sporazum o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC - Članak 4. - Načelo nediskriminacije - Radnici s nepunim radnim vremenom - Starosna mirovina - Izračun iznosa mirovine - Uzimanje u obzir razdoblja obnašanja dužnosti prije isteka roka za prenošenje Direktive 97/81/EZ - Primjena bez odgode na buduće učinke situacije koja je nastala za vrijeme važenja bivšeg zakona))

(2019/C 16/23)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Dermod Patrick O'Brien

Tuženici: Ministry of Justice, prije Department for Constitutional Affairs

Izreka

Direktivu Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. o Okvirnom sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 98/23/EZ od 7. travnja 1998., treba tumačiti na način da se, u slučaju poput onoga u glavnom postupku, razdoblja radnog staža prije datuma isteka roka za prenošenje Direktive 97/81, kako je izmijenjena Direktivom 98/23, moraju uzeti u obzir prilikom utvrđivanja prava na mirovinu.

(1) SL C 318, 25. 9. 2017.
Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv Volkswagen Financial Services (UK) Ltd

(Predmet C-153/17) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 168. i 173. - Odbitak pretporeza - Transakcije financijskog leasinga vozilâ - Roba i usluge istodobno korišteni za oporezive transakcije i za izuzete transakcije - Nastanak i opseg prava na odbitak - Proporcionalni odbitak))

(2018/C 455/16)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court of the United Kingdom

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tuženik: Volkswagen Financial Services (UK) Ltd

Izreka

Članak 168. i članak 173. stavak 2. točku (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da, s jedne strane, čak i onda kada opći troškovi vezani za transakcije financijskog leasinga pokretnina, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, nisu preneseni u iznos koji klijent duguje za stavljanje na raspolaganje predmetne robe, odnosno oporezivi dio transakcije, nego u iznos kamate dugovane za dio transakcije „financiranje”, odnosno njezin izuzeti dio, te se opće troškove za potrebe poreza na dodanu vrijednost (PDV) ipak treba smatrati sastavnim elementom cijene tog stavljanja na raspolaganje, i da, s druge strane, države članice ne mogu primijeniti metodu raspodjele koja ne uzima u obzir početnu vrijednost predmetne robe prilikom njezine isporuke jer ta metoda ne može jamčiti raščlambu koja je preciznija od one koja proizlazi iz primjene ključa raspodjele na temelju prometa.

(1) SL C 178, 6. 6. 2017.
C 399/6

Presuda Suda (četvrto vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal – Ujedinjena Kraljevina) – Grenville Hampshire protiv The Board of the Pension Protection Fund

(Predmet C-17/17) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti poslodavca - Direktiva 2008/94/EZ - Članak 8. - Dopunski mirovinski sustavi - Zaštita prava na davanja iz mirovinskog sustava - Zajamčena minimalna razina zaštite))

(2018/C 399/07)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Grenville Hampshire

Tuženik: The Board of the Pension Protection Fund

uz sudjelovanje: Secretary of State for Work and Pensions

Izreka

1. Članak 8. Direktive 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca treba tumačiti na način da svaki pojedinačni zaposlenik mora primiti davanja iz mirovinskog sustava koja iznose barem 50 % vrijednosti njegovih prava stečenih na temelju dopunskog strukovnog mirovinskog sustava u slučaju insolventnosti njegova poslodavca.

2. Članak 8. Direktive 2008/94, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, ima izravan učinak, tako da se na njega pred nacionalnim sudom može pozivati pojedinačni zaposlenik kako bi osporio odluku nekog tijela, poput the Board of the Pension Protection Funda (Odbor Obveznog fonda za zaštitu mirovina, Ujedinjena Kraljevina).

(1) SL C 78, 13. 3. 2017.
2.

U slučaju da se povreda obveze utvrđena u točki 1. nastavi do dana objave ove presude, Kraljevini Španjolskoj se nalaže plaćanje periodične novčane kazne Komisiji u iznosu od 10 950 000 eura po svakom polugodištu zakašnjenja s provedbom mjera potrebnih za usklađenje s presudom od 14. travnja 2011., Komisija/Španjolska (C-343/10, neobjavljena, EU:C:2011:260), računajući od dana objave ove presude do potpune provedbe presude od 14. travnja 2011., Komisija/Španjolska (C-343/10, neobjavljena, EU:C:2011:260), čiji stvarni iznos treba izračunati na kraju svakog šestomjesečnog razdoblja tako da se ukupni iznos za svako to razdoblje umanji za postotak koji odgovara udjelu koji čini broj populacijskog ekvivalenta aglomeracija čiji su sustavi prikupljanja i/ili pročišćavanja komunalnih otpadnih voda usklađeni s presudom od 14. travnja 2011., Komisija/Španjolska (C-343/10, neobjavljena, EU:C:2011:260), na kraju promatranog razdoblja, u odnosu na broj populacijskog ekvivalenta aglomeracija koje ne raspolažu takvim sustavima na dan objave ove presude.
Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (Chancery Division) – Ujedinjena Kraljevina) – Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK) koji posluje pod tvrtkom „Mylan” protiv Gilead Sciences Inc.

(Predmet C-121/17) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Lijekovi za humanu primjenu - Liječenje virusa humane imunodeficijencije (HIV) - Izvorni lijekovi i generički lijekovi - Svjedodžba o dodatnoj zaštiti - Uredba (EZ) br. 469/2009 - Članak 3. točka (a) - Uvjeti dobivanja - Pojam „proizvod zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi” - Kriteriji za ocjenu))

(2018/C 328/15)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (Chancery Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd, Generics (UK) koji posluje pod tvrtkom „Mylan”

Tuženik: Gilead Sciences Inc.

Izreka

Članak 3. točku (a) Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove treba tumačiti na način da je proizvod koji se sastoji od više aktivnih sastojaka koji imaju kombinirani učinak „zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi”, u smislu te odredbe, pod uvjetom da se zahtjevi temeljnog patenta nužno i specifično odnose na kombinaciju aktivnih sastojaka od kojih se taj proizvod sastoji, čak i ako u tim patentnim zahtjevima nije izričito navedena. U tu svrhu, sa stajališta stručnjaka i na temelju stanja tehnike na datum podnošenja prijave ili datum prava prvenstva temeljnog patenta:

— kombinacija tih aktivnih sastojaka nužno mora, s obzirom na opis i crteže tog patenta, biti obuhvaćena izumom koji je predmet tog patenta i

— svaki se od navedenih aktivnih sastojaka mora moći konkretno identificirati s obzirom na sve elemente koje navedeni patent otkriva.

(1) SL C 151, 15. 5. 2017.
C 352/7

Presuda Suda (peto vijeće) od 7. kolovoza 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) protiv Huberta Clergeaua i dr.

(Predmet C-115/17) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EEZ) br. 1964/82 - Lažne deklaracije ili manipulacije s ciljem dobivanja posebnih izvoznih subvencija za određene komade otkoštenog mesa od životinja vrste goveda - Izmjena Uredbe br. 1964/82 kojom se proširuje mogućnost dobivanja posebnih izvoznih subvencija - Načelo retroaktivnosti blažeg kaznenog zakona - Članak 49. stavak 1. treća rečenica Povelje Europske unije o temeljnim pravima))

(2018/C 352/09)

Jezik postupka: francuski

Sud koji je uputio zahtjev

Cour de cassation

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

Tuženici: Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot

Izreka

Načelo retroaktivnosti blažeg kaznenog zakona, utvrđeno člankom 49. stavkom 1. trećom rečenicom Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da se neka osoba osudi zbog nepropisnog dobivanja posebnih izvoznih subvencija predviđenih Uredbom Komisije (EEZ) br. 1964/82 od 20. srpnja 1982. o utvrđivanju uvjeta za dodjelu posebnih izvoznih subvencija za određene komade otkoštenog mesa od životinja vrste goveda do kojeg je došlo manipulacijama ili lažnim deklaracijama o prirodi robe za koju su se tražile subvencije, iako je zbog izmjene te uredbe do koje je došlo nakon nastanka činjenica roba koju je ta osoba izvezla postala pogodna za dodjelu tih subvencija.

(1) SL C 178, 6. 6. 2017.
Presuda Suda (sedmo vijeće) od 7. kolovoza 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Riigikohus – Estonija) – Viking Motors AS i dr. protiv Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

(Predmet C-475/17) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 401. - Nacionalni porezi koji imaju obilježje poreza na promet - Zabrana - Pojam „porez na promet” - Lokalni porez na prodaju - Bitna obilježja PDV-a - Nepostojanje))

(2018/C 352/17)

Jezik postupka: estonski

Sud koji je uputio zahtjev

Riigikohus

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Viking Motors AS, TKM Beauty Eesti OÜ, TKM King AS, Kaubamaja AS, Selver AS

Tuženik: Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

Izreka

Članak 401. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost mora se tumačiti na način da mu se ne protivi zadržavanje ili uvođenje poreza poput poreza na prodaju o kojem je riječ u glavnom postupku.

(1) SL C 347, 16. 10. 2017.
Presuda Suda (treće vijeće) od 25. srpnja 2018. – Société des produits Nestlé SA protiv Mondelez UK Holdings & Services Ltd, ranije Cadbury Holdings Ltd i Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (C-84/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, ranije Cadbury Holdings Ltd, protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i Société des produits Nestlé SA (C-85/17 P), Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) protiv Mondelez UK Holdings & Services Ltd, ranije Cadbury Holdings Ltd, i Société des produits Nestlé SA (C-95/17 P)

(Spojeni predmeti C-84/17 P, C-85/17 P i C-95/17 P) (1)

((Žalba - Žig Europske unije - Trodimenzionalni žig u obliku ploče čokolade s četiri reda - Žalba protiv obrazloženja - Nedopuštenost - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 7. stavak 3. - Dokaz razlikovnog karaktera stečenog uporabom))

(2018/C 328/11)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelji: Société des produits Nestlé SA (zastupnici: G.S.P. Vos, advocaat, i S. Malynicz, QC) (C-84/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, ranije Cadbury Holdings Ltd (zastupnici: T. Mitcheson, QC, i J. Lane Heald, barrister, koje su ovlastili P. Walsh, J. Blum i C. MacLeod, solicitors) (C-85/17 P), Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: A. Folliard-Monguiral, agent) (C-95/17 P)

Druge stranke u postupku: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, ranije Cadbury Holdings Ltd (zastupnici: T. Mitcheson, QC, i J. Lane Heald, barrister, koje su ovlastili P. Walsh i J. Blum, solicitors), Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent) (C-84/17 P), Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent), Société des produits Nestlé SA (zastupnici: G.S.P. Vos, advocaat, i S. Malynicz, QC) (C-85/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, ranije Cadbury Holdings Ltd (zastupnici: T. Mitcheson, QC, i J. Lane Heald, barrister, koje su ovlastili P. Walsh i J. Blum, solicitors), Société des produits Nestlé SA (zastupnici: G.S.P. Vos, advocaat, i S. Malynicz, QC) (C-95/17 P)

Intervenijent u potporu tužitelju u predmetu C-84/17 P: European Association of Trade Mark Owners (Marques) (zastupnik: M. Viefhues, Rechtsanwalt)

Izreka

1. Žalbe se odbijaju.

2. Société des produits Nestlé SA, European Association of Trade Mark Owners (Marques), Mondelez UK Holdings & Services Ltd i Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) snose vlastite troškove.

(1) SL C 178, 6. 6. 2017.

SL C 161, 22. 5. 2017.
Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv DPAS Limited

(Predmet C-5/17) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Izuzeće - Članak 135. stavak 1. točka (d) - Transakcije koje se odnose na plaćanja i transfere - Pojam - Područje primjene - Plan otplate stomatološke skrbi izravnim terećenjem))

(2018/C 328/10)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tuženik: DPAS Limited

Izreka

Članak 135. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se u njemu predviđeno izuzeće od PDV-a za transakcije koje se odnose na plaćanja i transfere ne primjenjuje na pružanje usluga poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u okviru kojeg porezni obveznik zahtijeva od predmetnih financijskih institucija da, s jedne strane, prenesu određeni novčani iznos s bankovnog računa pacijenta na njegov bankovni račun na temelju punomoći za izravno terećenje i da, s druge strane, nakon odbitka naknade koja mu se duguje, taj iznos prenesu s njegova bankovnog računa na bankovne račune stomatologa i osiguravatelja tog pacijenta.

(1) SL C 78, 13. 3. 2017.
Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej protiv Gmina Ryjewo

(Predmet C-140/17) (1)

((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 167., 168. i 184. - Odbitak pretporeza - Ispravak - Nepokretna imovina stečena kao kapitalna dobra - Prvotno korištenje za aktivnost koja ne daje pravo na odbitak a potom i za aktivnost koja podliježe PDV-u - Javno tijelo - Svojstvo poreznog obveznika u trenutku oporezive transakcije))

(2018/C 328/18)

Jezik postupka: poljski

Sud koji je uputio zahtjev

Naczelny Sąd Administracyjny

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

Tuženik: Gmina Ryjewo

Izreka

Članke 167., 168. i 184. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost i načelo neutralnosti poreza na dodanu vrijednost (PDV) treba tumačiti na način da im se ne protivi to da javnopravno tijelo ima pravo na ispravak odbitaka PDV-a na nepokretnu imovinu stečenu kao kapitalno dobro u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj prilikom stjecanja tog dobra, s jedne strane, potonje može po svojoj prirodi biti korišteno i za oporezovane i za neoporezovane aktivnosti, ali je prvo korišteno za neoporezovane aktivnosti, i, s druge strane, to javno tijelo nije izričito izrazilo namjeru da to dobro koristi za oporezovanu aktivnost, ali nije ni isključilo da će se možda koristiti u takvu svrhu, pod uvjetom da iz ispitivanja svih činjeničnih okolnosti, a što je na nacionalnom sudu da izvrši, proizlazi da je ispunjen uvjet postavljen člankom 168. Direktive 2006/112, prema kojem porezni obveznik mora djelovati u svojem svojstvu poreznog obveznika u trenutku u kojem je izvršio to stjecanje.

(1) SL C 202, 26. 6. 2017.
Predmet C-57/17: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Španjolska) – Eva Soraya Checa Honrado protiv Fondo de Garantía Salarial (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti poslodavca — Direktiva 2008/94/EZ — Članak 3. prvi stavak — Plaćanje koje osigurava jamstvena ustanova — Otpremnine nakon prestanka radnog odnosa — Premještanje mjesta rada kojim se nameće promjena boravišta radnika — Izmjena bitnog elementa ugovora o radu — Prestanak ugovora o radu na zahtjev radnika — Načelo jednakosti i nediskriminacije)

Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Španjolska) – Eva Soraya Checa Honrado protiv Fondo de Garantía Salarial

(Predmet C-57/17) ( 1 )

„(Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti poslodavca — Direktiva 2008/94/EZ — Članak 3. prvi stavak — Plaćanje koje osigurava jamstvena ustanova — Otpremnine nakon prestanka radnog odnosa — Premještanje mjesta rada kojim se nameće promjena boravišta radnika — Izmjena bitnog elementa ugovora o radu — Prestanak ugovora o radu na zahtjev radnika — Načelo jednakosti i nediskriminacije)“

Sud koji je uputio zahtjev

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Eva Soraya Checa Honrado

Tuženik: Fondo de Garantía Salarial

Izreka

Članak 3. prvi stavak Direktive 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca treba tumačiti na način da – kada su prema predmetnom nacionalnom propisu određene zakonske naknade koje se duguju nakon prestanka ugovora o radu do kojeg je došlo voljom radnika i one koje se duguju u slučaju otkazivanja zbog objektivnih razloga, poput onih koje navodi sud koji je uputio zahtjev, obuhvaćene pojmom „otpremnina nakon prestanka radnog odnosa” u smislu te odredbe – zakonske naknade koje se duguju nakon prestanka ugovora o radu do kojeg je došlo voljom radnika zbog toga što je poslodavac premjestio mjesto rada, primoravši radnika da promijeni mjesto boravišta, moraju također biti obuhvaćene tim pojmom.

( 1 ) SL C 121, 18. 4. 2017.
1.

Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da to što holding društvo iznajmljuje nekretninu društvu kćeri znači da ima „utjecaj na upravljanje” potonjim, što treba smatrati gospodarskom aktivnošću u smislu članka 9. stavka 1. te direktive, koja daje pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost (PDV) na troškove koje je društvo imalo radi stjecanja udjela u tom društvu kćeri ako je to pružanje usluga kontinuirane naravi, ako se obavlja uz naknadu i oporezuje, a što implicira da to iznajmljivanje nije oslobođeno od poreza i da postoji izravna veza između usluge koju izvrši pružatelj usluga i protuvrijednosti primljene od korisnika. Troškove stjecanja udjela u društvima kćerima koje snosi holding društvo koje sudjeluje u njihovu upravljanju time što im iznajmljuje nekretninu i, s tog naslova, obavlja gospodarsku djelatnost, treba smatrati dijelom njihovih općih troškova i načelno mora biti moguće u cijelosti odbiti PDV plaćen na te troškove.