ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
21

U tom pogledu valja navesti da je, kao što to EUIPO pravilno naglašava u odgovoru na tužbu, odlučujući kriterij za procjenu protivnosti nekog znaka javnom poretku percepcija koju relevantna javnost ima o žigu, a koja se može temeljiti na nepreciznim definicijama sa znanstvenog ili tehničkog gledišta, što podrazumijeva da je važna konkretna i trenutačna percepcija znaka, neovisno o iscrpnosti informacija kojima raspolaže potrošač. Stoga, iako to ne odgovara ili samo djelomično odgovara znanstvenoj istini, činjenica da je kod relevantne javnosti prikaz lista kanabisa povezan s psihotropnom tvari točno odgovara onomu što žalbeno vijeće treba u takvom slučaju istražiti, to jest percepciji te javnosti. Upravo je to učinilo žalbeno vijeće, kao što je EUIPO na to podsjetio i u odgovoru na tužbu i na raspravi, naglašavajući da se „poseban oblik tog lista često rabi kao medijski simbol marihuane”. Ovdje očito nije riječ o znanstvenoj činjenici, nego o percepciji relevantne javnosti, kod koje je navedeni list postao „medijski simbol” marihuane. Stoga ta analiza uopće nije pristrana.
15

Prema tužiteljevu mišljenju, taj se zaključak tim više nameće što je on 2014. godine sklopio drugi ugovor o osiguranju s istim privatnim osiguravajućim društvom u okviru kojeg je iznos doprinosa bio 87460 eura. U tom pogledu tužitelj prigovara Komisiji to što u svrhu primjene članka 12. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju nije uzela u obzir taj drugi ugovor, zbog toga što nije sklopljen „od trenutka stupanja u službu”. Međutim, tužitelj pobija to tumačenje i ističe da izraz „od trenutka stupanja u službu” ne znači nužno da do uplate mora doći „od samog trenutka stupanja u službu”, nego da do uplate može doći i nakon tog stupanja u službu. Tužitelj smatra da je njegovu dvostruku uplatu doprinosa u isto privatno osiguranje navedenog društva u ukupnom iznosu doprinosa od 101660 eura Komisija trebala u cijelosti uzeti u obzir, tako da je te doprinose trebalo smatrati „barem usporedivima” s onima u okviru MSIEU‑a.
47

U takvom slučaju između više mogućih tumačenja tekstova prava Unije valja dati prednost onomu koje ne dovodi do besmislenog rezultata. Naime, točno je da se tumačenje odredaba prava Unije prije svega temelji na njihovu tekstu, s obzirom na to da taj pristup odražava temeljna načela predvidljivosti i pravne sigurnosti. Međutim, ako je tekst dvosmislen ili ako bi doslovno tumačenje dovelo do besmislenog rezultata, to se značenje može preispitati nakon što je predmetna odredba stavljena u kontekst i protumačena u svjetlu sveukupnih odredaba prava Unije, njezinih ciljeva te stanja razvoja u trenutku kad je potrebno primijeniti predmetnu odredbu (mišljenje nezavisnog odvjetnika Bobeka u predmetu European Federation for Cosmetic Ingredients, C‑592/14, EU:C:2016:179, t. 36. i 37.; vidjeti u tom smislu i mišljenje nezavisnog odvjetnika H. Mayrasa u predmetu Fellinger, 67/79, EU:C:1980:23, str. 550.).
52

Potom, iz članka 15. sporazuma iz 2018. proizlazi da se on, kao što su to stranke naglasile u odgovoru na pitanja koja je Opći sud postavio na raspravi, odnosi zapravo na razdoblje od 1. siječnja 2019. do 31. prosinca 2020. Prema istom tom članku, šest mjeseci prije tog potonjeg datuma stranke moraju započeti pregovore radi sklapanja novog sporazuma.
33

Konkretno, kad je riječ o Komisijinoj ovlasti inicijative, koja se sastoji od predlaganja akata Unije, široka margina prosudbe koja je dodijeljena toj instituciji nije dovoljna da bi bila prepreka dopuštenosti tužbe za poništenje. Tako je Sud utvrdio da je Komisijina odluka o povlačenju prijedloga zakonodavnog akta akt koji može biti predmet tužbe za poništenje i, stoga, predmet sudskog nadzora (vidjeti u tom smislu presudu od 14. travnja 2015., Vijeće/Komisija, C‑409/13, EU:C:2015:217, t. 76. do 78.). Isto vrijedi i za odluku kojom Komisija odbija podnijeti prijedlog pravnog akta nakon europske građanske inicijative (vidjeti u tom smislu presudu od 23. travnja 2018., One of Us i dr./Komisija, T‑561/14, u žalbenom postupku, EU:T:2018:210, t. 88. do 101., 169. i 170.).
27

U ovom slučaju tužitelj je dostavio ispise izvadaka iz različitih baza podataka, poput EUIPO‑ove (prilozi A.3, A.11 i A.21 do A.24), baze Njemačkog ureda za patente i žigove (prilozi A.4 i A.5), baze Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras (Nacionalni ured za patente Republike Litve, Litva) (prilog A.19) i baze Svjetske organizacije za intelektualno vlasništvo (WIPO) (prilozi A.6, A.16 do A.18, A.20 i A.25 do A.27), ispise mrežnih rječnika (prilozi A.7 do A.9), ispis jedne stranice s internetske enciklopedije Wikipedia (prilog A.10) te ispise s internetskih stranica (prilozi A.12 do A.15).
34

Intervenijent tvrdi da su prigovori tužitelja kojima nastoji osporiti dokaz o stvarnoj uporabi ranijih žigova i konceptualnu usporedbu suprotstavljenih znakova nedopušteni. Prema intervenijentu, pravna i činjenična pitanja istaknuta u tim prigovorima već su konačno riješena u odluci koju je 16. ožujka 2017. donio Odjel za prigovore u drugom postupku povodom prigovora između istih stranaka u pogledu znakova istovjetnih onima o kojima je riječ u ovom predmetu i proizvoda za koje je podnesena prijava za registraciju žiga različitih od onih o kojima je riječ u ovom slučaju (predmeti R 816/2017‑4 i R 1031/2017‑4) (u daljnjem tekstu: odluka od 16. ožujka 2017.). Tužitelj i intervenijent su pobijali odluku od 16. ožujka 2017. pred istim žalbenim vijećem koje je donijelo pobijanu odluku u ovom predmetu. Navedeno žalbeno vijeće, koje je pozvano očitovati se o dokazivanju stvarne uporabe predmetnih ranijih žigova i o konceptualnoj sličnosti suprotstavljenih znakova, potvrdilo je ocjene Odjela za prigovore u odluci od 16. ožujka 2017. Dakle, budući da odluka žalbenog vijeća u pogledu navedenih pitanja nije pobijana pred Općim sudom, ocjene sadržane u odluci od 16. ožujka 2017. postale su pravomoćne. Točnije, intervenijent tvrdi da pobijana odluka u ovom predmetu samo potvrđuje odluku od 16. ožujka 2017. jer se njome ne uzimaju u obzir novi elementi niti ona sadržava preispitivanje položaja stranaka s obzirom na to da je žalbeno vijeće izričito uputilo na analizu tih pitanja koja je izvršena u okviru ranijeg postupka povodom prigovora između istih stranaka. Stoga je tužitelj, zahtijevajući poništenje pobijane odluke u ovom predmetu, de facto zahtijevao poništenje odluke od 16. ožujka 2017. Naposljetku, intervenijent ističe da bi, ako Opći sud ne ocijeni nedopuštenima predmetne prigovore, to bilo protivno načelima res iudicata i ne bis in idem te bi dovelo do situacije nesigurnosti u pogledu njegovih isključivih prava, što je u suprotnosti s njegovim legitimnim očekivanjima i načelom pravne sigurnosti.
13

Kao drugo, žalbeno vijeće smatralo je da izraz „crédit mutuel” (uzajamni kredit) upućuje na vrstu bankarske djelatnosti koju provode uzajamne banke, čije su djelatnosti „[bile] istovjetne onima takozvanih ‚klasičnih’ banaka, iako [nisu imale] istu svrhu, odnosno ostvarivanje financijske dobiti”. Stoga je, prema mišljenju žalbenog vijeća, s obzirom na to da je osporavani žig upućivao na to da se proizvodi i usluge na koje se odnosi nalaze u okviru bankarskih djelatnosti, on bio opisan u pogledu njihove vrste, predmeta ili namjene.
10

Prema tvrdnji tužitelja, tijekom sastanka od 29. siječnja 2014., nakon što je pohvalio rad načelnika odjela, direktor se, nakon što je načelnik odjela otišao, osvrnuo na postojanje zahtjeva za pomoć, čime je pokazao da nije upoznat s njegovim sadržajem te je tražio od tužitelja da otvoreno razgovaraju s njim. Naime, rekao im je: „Open your hearts and tell me what is on your liver” (Otvorite srca i recite mi što vas tišti). Predložio je tužiteljima i da se obrate savjetodavnom odboru nadležnom za prijave zbog uznemiravanja i njegovo sprečavanje na radnom mjestu. Tužitelji su pitali direktora je li taj razgovor služben jer, ako jest, tražili su da bude prisutan njihov pravni savjetnik, koji je bio izvan prostorije. Direktor je odgovorio da je riječ o internom sastanku na kojem pravni savjetnik ne može sudjelovati. Tužitelji su u tužbi naveli da su smatrali da je taj susret s direktorom bio još jedan pokušaj zastrašivanja, da se time nepravedno dovodila u kušnju njihova povezanost te da je to bio napad na njihovo dostojanstvo.
69

Parlament navodi da se prisutnost dvaju njegovih zastupnika na jednoj od sjednica stegovnog povjerenstva objašnjava činjenicom da se, kao što je to istaknuto u okviru prvog tužbenog razloga (vidjeti točku 41. ove presude), upravna istraga sastojala od dva dijela, to jest od „stegovnog” dijela i dijela „uznemiravanje”. Intervencija različitih istražitelja u tim dvama dijelovima opravdava nazočnost tih dvaju dužnosnika pri stegovnom povjerenstvu. Glede činjenice da nisu svi članovi stegovnog povjerenstva bili nazočni na svim sjednicama, Parlament objašnjava da je, s obzirom na to da se stegovno povjerenstvo sastojalo od članova osoblja i njihovih zamjenika, svaki mogao valjano vijećati i usvojiti mišljenje stegovnog povjerenstva na kraju postupka savjetovanja i istrage.
54

Osim toga, iz članka 86. Poslovnika proizlazi da je u okviru podneska kojim se izvršava prilagodba tužbe tužitelju dopušteno tražiti poništenje akta kojim se zamjenjuje ili mijenja drugi akt samo ako je poništenje potonjeg bilo zatraženo u tužbi (vidjeti u tom smislu presudu od 25. siječnja 2017., Almaz‑Antey Air and Space Defence/Vijeće, T‑255/15, neobjavljena, EU:T:2017:25, t. 37. do 39. i navedenu sudsku praksu). Međutim, kao što je to Vijeće primijetilo, Odlukom 2018/1656 mijenja se Odluka 2017/2074 čije poništenje Bolivarijanska Republika Venezuela nije zatražila u svojem pismenu kojim se pokreće postupak.
9

Žalbeno je vijeće u biti smatralo, na prvom mjestu, da treba primijeniti odredbe članka 10. stavka 1. točke (b) osnovne uredbe kada je riječ o određivanju razdoblja odstupanja s obzirom na prodaju ili raspolaganje ostvarene izvan područja Unije (točka II.B 3. pobijane odluke), na drugom mjestu, da različiti dokazi pokazuju da su izvršeni pokušaji u svrhu komercijalne ocjene koji se stoga ne mogu smatrati, u smislu članka 10. stavka 1. osnovne uredbe, iskorištavanjem osporavane sorte u smislu te odredbe (točke II.B 8. do 10. pobijane odluke) i, naposljetku, na trećem mjestu, da su postojali računi rasadnika Olea Nurseries koji potvrđuju da su oni prodavali sortu Cripps Pink 1985., ali da nijedan dokaz ne upućuje na to da su te prodaje bile izvršene uz suglasnost oplemenjivača, te, suprotno tomu, dokazi upućuju na to da je predmetna sorta bila dana na raspolaganje samo u svrhu ispitivanja (točke II.B 10. do 12. pobijane odluke).
31

Upravo je, među sastavljenim aktima u postupku koji je doveo do donošenja Uredbe br. 6/2002, prvi Prijedlog uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o dizajnu Zajednice, koji je podnijela Europska komisija (SL 1994., C 29, str. 20.), sadržavao, u članku 6. stavku 1., u svim jezičnim verzijama pojašnjenje „značajno”. Slijedom mišljenja Gospodarskog i socijalnog odbora o „Prijedlogu uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o dizajnu Zajednice” (SL 1994., C 388, str. 9.) – u kojem je navedeno da bi učinak izraza „značajno” bio isključivanje predviđene zaštite mnogih dizajna, osobito tekstilnih, i u kojem se stoga predlaže da se on izostavi – to je pojašnjenje uklonjeno iz članka 6. stavka 1. izmijenjenog prijedloga Uredbe (EZ) Vijeća o dizajnu Zajednice (SL 2000., C 248 E, str. 3.), koji je podnijela Komisija, u svim jezičnim verzijama osim u talijanskoj. To neslaganje u tekstu te odredbe zadržalo se u talijanskoj verziji izmijenjenog prijedloga Uredbe Vijeća o dizajnu Zajednice (SL 2001., C 62 E, str. 173.), kako ga je Komisija konačno podnijela.
23

Na trećem mjestu, tužitelj u biti tvrdi da sporni žig ne uključuje obilježja koja su potrebna i neophodna za funkcioniranje i uporabu predmetnog proizvoda, kao što su crta razgraničenja koja upućuje na to da se proizvod može rastaviti na dva dijela, trodimenzionalni pravokutni oblik i slojevi koji se mogu skinuti s proizvoda, te da se željeni tehnički rezultat bez njih ne bi mogao ostvariti. Dodaje da, s obzirom na to da sporni žig ne sadržava navedena obilježja, njih mogu sadržavati konkurentski proizvodi različitog dizajna, zbog čega sporni žig ne bi trebalo poništiti na temelju članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe 2017/1001. Osim toga, ne postoji opasnost od narušavanja tržišnog natjecanja s obzirom na to da postoje brojne kombinacije boja dostupne na tržištu pored onih koje upotrebljava tužitelj, kao što to dokazuje žig koji je prijavio intervenijent koji je predmet odluke Odjela za prigovore br. B 3035 519 od 22. veljače 2019., u kojoj je zaključeno da ne postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu između žiga koji je prijavio intervenijent i tužiteljevih ranijih žigova, osobito zbog razlika u boji. Naposljetku, postoje druga rješenja za brtvljenje na tržištu za koja to konkretno tehničko rješenje čak nije ni potrebno.
43

Naime, kao prvo, vidljive su određene sličnosti između verbalnog elementa dominantnog elementa znaka za čiju je registraciju podnesena prijava te verbalnog elementa ranijeg žiga na koji se poziva, to jest slova „v” i verbalnog elementa „volvo”. S jedne strane, navedeno se slovo, među ostalim, podudara s prvim slovom tog verbalnog elementa. S druge strane, u obama su slučajevima napisana istovjetnim fontom. Iako taj font nije osobito domišljat, on je ipak stiliziran te se ne nalazi među „standardnim” fontovima programa za obradu teksta, što su potvrdile stranke na raspravi. Uostalom, EUIPO ne osporava da je font u pitanju posebno osmišljen za tužitelja i da se on njime koristio dugi niz godina. Osim toga, kao što to pravilno ističe tužitelj, a za razliku od onoga što je navelo žalbeno vijeće, razlike između fonta Garamond i fonta koji se koristi u suprotstavljenim znakovima prikazanima u točki 35. ove presude nisu ograničene na to da su slova pisana „nešto šire”, nego razlike postoje i u činjenici da je, za razliku od fonta Garamond, slovo „v” u navedenim znakovima pisano na način da je njegov donji oštar dio odrezan. Prema tome, valja utvrditi da se ti znakovi koriste istim fontom u svojim verbalnim elementima „v” i „volvo”, koji, za razliku od onoga što tvrdi žalbeno vijeće, nije među fontovima koji se često upotrebljavaju u trgovačkom prometu.
87

U tim okolnostima čini se da odluke Home Secretaryja mogu biti predmet sudskog postupka, tako da, primjenom sudske prakse navedene u točkama 83. i 84. ove presude, treba smatrati da je to upravno tijelo jednakovrijedno pravosudnom tijelu i da je, stoga, kao što to ističe Vijeće, ono nadležno tijelo u smislu članka 1. stavka 4. Zajedničkog stajališta 2001/931 u skladu sa sudskom praksom koja se već nekoliko puta izjasnila u tom smislu (presude od 23. listopada 2008., People’s Mojahedin Organization of Iran/Vijeće, T‑256/07, EU:T:2008:461, t. 144., i od 16. listopada 2014., LTTE/Vijeće, T‑208/11 i T‑508/11, EU:T:2014:885, t. 120. do 123.).
55

Naime, Sud je u presudi od 19. prosinca 2018., Azarov/Vijeće (C‑530/17 P, EU:C:2018:1031), nakon što je zaključio da valja ukinuti presudu od 7. srpnja 2017., Azarov/Vijeće (T‑215/15, EU:T:2017:479), smatrao da je moguće odlučiti o sporu i poništio sporne akte. U tu je svrhu istaknuo da iz njihova obrazloženja ni na koji način ne proizlazi da je Vijeće provjerilo jesu li ukrajinska pravosudna tijela poštovala prava obrane i pravo na sudsku zaštitu osobe o kojoj je riječ i uputio na razloge navedene u točkama 25. do 30. i 34. do 42. svoje presude (vidjeti u tom smislu presudu od 19. prosinca 2018., Azarov/Vijeće, C‑530/17 P, EU:C:2018:1031, t. 43. do 46.).
4

Dopisima od 2. i 3. svibnja 2016. ispitivač je obavijestio tužitelja da se apsolutni razlozi za odbijanje iz članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe 2017/1001) protive registraciji prijavljenih žigova. Stoga je zaključeno da izraz „panoramicznych” (panoramskih) označava vrstu križaljke za javnost koja govori poljski i da znakovi upućuju na to da časopisi sadržavaju 200, 300, 400, 500 i 1000 panoramskih križaljki.
73

U tom pogledu, valja istaknuti da sama činjenica da to ime nije veoma učestalo među stanovništvom u određenoj državi članici ne znači nužno da to ime relevantna javnosti u toj državi članici percipira kao rijetko. Naime, ime koje je relativno poznato na razini EU‑a ili na međunarodnoj razini relevantna javnost ne percipira kao rijetko, čak i u državama članicama u kojima to ime nije široko rasprostranjeno.
65

Naime, čak i u takvom slučaju, kada su proizvodi označeni istovjetnim ili sličnim znakovima različiti, sličnost odgovarajućih tržišnih segmenata može pružiti podnositelju prijave za registraciju osporavanog žiga mogućnost, ako je to njegova namjera, da primjeni strategiju njezina iskorištavanja suprotno etici ili dobroj poslovnoj praksi u industriji i trgovini. Na primjer, on to može po svojoj volji iskoristiti kako bi namjerno stvorio, u svijesti stručnjaka ili javnosti, asocijaciju na poduzetnika vlasnika ili korisnika istovjetnih ili sličnih znakova ili kako bi spriječio širenje djelatnosti tog poduzetnika u segmentu tržišta za koji je njegov žig registriran, iako bi to proširenje njegovih djelatnosti moglo za navedenog poduzetnika, predstavljati strategiju zakonitog širenja.
94

U tim okolnostima te s obzirom na to da je, nasuprot onomu što je tužitelj tvrdio, žalbeno vijeće objektivno uzelo u obzir sve razlike između suprotstavljenih dizajna, kao što to proizlazi iz točaka 26. do 28. pobijane odluke, to je tijelo moglo bez počinjenja pogreške u ocjeni u točki 29. pobijane odluke zaključiti da su, razmatrane pojedinačno ili zajedno, sve razlike koje postoje kod višestrukih prikaza suprotstavljenih dizajna previše male da bi znatno utjecale na ukupan dojam koji se ostavlja na upućenog korisnika, a kojim dominiraju bitna obilježja navedenih dizajna u vidu oblika karoserije, vrata ili prozora.
35

Naposljetku, argument prema kojem je žalbeno vijeće moralo uzeti u obzir stajalište izneseno u njemačkom automobilskom tisku treba odbiti. Ne može se isključiti to da se novinski članci mogu uzeti u obzir, no žalbeno vijeće to ne mora učiniti ako smatra, kao u predmetnom slučaju, da izneseno stajalište nije relevantno jer ne odražava ukupan dojam koji stječe upućeni korisnik.
76

Kao drugo, tužiteljeva uključenost zbog njegove funkcije i uloge u Eurostatu jasno proizlazi iz kažnjivih djela prijavljenih u obavijesti od 19. ožujka 2003. te je potvrđena rješenjem o obustavi postupka. Naime, u točki 2.3. obavijesti od 19. ožujka 2003. koja se odnosi na „utvrđenja do kojih se došlo tijekom istrage”, u četvrtom odjeljku navodi se da „[u] ovom slučaju velik dio prometa koji su ‚prijavila’ ta tri Datashopa, odnosno između 50 i 55 %, odlazi u crni fond čiju je upotrebu trebao odobriti dužnosnik [Eurostata]”. Međutim, kao što to proizlazi iz stranice 9. rješenja o obustavi postupka „komercijalni direktor odjela knjižare MESSAGERIES DU LIVRE zatražio je od Eurostata, koji zastupaju […] ili DE ESTEBAN, da mu odobri plaćanje poslanih faktura”. Valja istaknuti da, kao što to proizlazi iz spisa predmeta, samo pet osoba mogu dati to odobrenje, od kojih je jedna imenom navedena u obavijesti i druga je tužitelj. Osim toga, na stranici 15. rješenja o obustavi postupka, objašnjava se da su se „promjene u financijskoj pričuvi do 1998. izvršavale pod nadzorom [tužitelja,] direktora D. Byka”. Slijedom toga, ne postoji nikakva moguća dvojba u pogledu identiteta osoba uključenih u djela opisana u obavijesti koju je poslao OLAF. Ista razmatranja primjenjuju se u pogledu tvrdnji prema kojima su „određeni dužnosnici Zajednice uspostavili mrežu gospodarskih subjekata, čiji je jedan od ciljeva bio sakriti od Komisije dio prihoda” te su „isti dužnosnici Zajednice raspolagali […] predmetnim iznosima” (stranica 7. obavijesti od 19. ožujka 2013., t. 3.1. Zlouporaba povjerenja). Naime, opisane uključene osobe djelovale su, zbog svojih dužnosti u Eurostatu, kao gospodarski subjekti koji, također zbog svojih funkcija, mogu raspolagati predmetnim iznosima. Slijedom toga, uključenost tužitelja – koji je bio direktor Komisijine Uprave za informatiku, publikacije i vanjske odnose i hijerarhijski nadređen D. Byku – jasno proizlazi iz činjenica opisanih u obavijesti od 19. ožujka 2013.
59

U ovom slučaju, treba istaknuti da Prilog C zahtjevu za proglašenje ništavosti sadržava presliku naslovnice kataloga društva AHB iz 2011., na kojoj su navedeni raniji dizajn i naslov 2011. „Katalog 2011” (Katalog iz 2011.). Stoga je žalbeno vijeće u točki 4. pobijane odluke opisalo dokument iz tog priloga kao „[p]resliku kataloga trećeg poduzetnika iz 2011. (izvadci)”, što je tužitelju poznato i on to ne osporava. Iz tog je razloga u točki 19. pobijane odluke žalbeno vijeće moglo zaključiti da „ne sumnja niti da je [dokument iz] Priloga C, djelomična preslika kataloga, iz 2011.”. To jasno proizlazi iz uvida u taj dokument, koji sadržava navod „Katalog iz 2011.” te je dostavljen tužitelju. U tom kontekstu, nikakvo dodatno obrazloženje nije bilo potrebno. Osim toga, prema sudskoj praksi navedenoj u točki 58. ove presude, mogu se uzeti u obzir razlozi koji nisu eksplicitni ako su očiti, kako za osobe na koje se odnose tako i za nadležni sud. Takav je slučaj u ovom predmetu što se tiče naznake godine 2011. u dokumentu iz Priloga C.
7

Kao drugo, što se tiče opisnog karaktera žiga za koji je podnesena prijava, žalbeno vijeće najprije je navelo da je znak vita određen oblik množine riječi „vit”, koja na švedskom znači „bijelo”. Nadalje, smatralo je da, za potrebe primjene članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe 2017/1001, nije odlučujuće je li bijela boja bila uobičajena za te proizvode, već je dovoljno da ti proizvodi mogu postojati u bijeloj boji i da znak za njih može biti opisan. Nakon što je naglasilo da je bijela boja, a da nije najčešća, u najmanju ruku uobičajena za lonce, „elektroničke i neelektroničke” (tj. električne i neelektrične), kao i za druge posude za kućanstvo, smatralo je da je iz toga vidljivo da prosječni potrošač povezuje navedene proizvode s bijelom bojom i stoga smatra da je prijavljeni žig opisan. Osim toga, žalbeno je vijeće istaknulo da se određeni kuhinjski pribor i uređaji za kućanstvo obično nazivaju „bijela tehnika” na engleskom („white goods”) i švedskom („vitvaror”). Na temelju izvatka s internetske stranice dostupnog na http://www.vitvara.n.nu/vad‑ar‑vitvaror, zaključilo je da se neki od navedenih proizvoda, kao što su kuhinjski električni strojevi i lonci za kuhanje pod tlakom, mogu zajednički nazvati „bijelom tehnikom”. Pojasnilo je da, čak i ako to ne bi bilo moguće, jer se „bijelom tehnikom” prije svega smatraju veliki kućanski aparati, kao što su stroj za pranje rublja i perilice posuđa, to dokazuje, međutim, jasno da se bijela boja općenito povezuje s kućanskim priborom. Naposljetku, ono je zaključilo da je žig za koji je podnesena prijava imao isključivo opisni karakter.
54

U tom pogledu i nasuprot onomu što je Komisija iznijela na raspravi, upućivanje slučaja povjerenstvu iz članka 108. Financijske uredbe na temelju članka 106. stavka 2. prvog podstavka te uredbe ne pretpostavlja prethodno postojanje presude ili upravne odluke. Prema članku 105.a stavku 2. Financijske uredbe u vezi s njezinim člankom 106. stavkom 2. prvim podstavkom, javni naručitelj upućuje slučaj tom povjerenstvu, ako nema takve presude ili takve odluke, i to kada utvrdi da moguća financijska nepravilnost, predviđena, među ostalim, u članku 106. stavku 1. točki (c) Financijske uredbe, može dovesti do „rizika koji ugrožavaju financijske interese Unije” u smislu članka 105.a stavka 1. drugog podstavka točke (a) navedene uredbe. To je svrha sustava ranog otkrivanja i isključenja. Javni naručitelj mora, međutim, ocijeniti, i to prije nego što slučaj uputi povjerenstvu iz članka 108. Financijske uredbe, postoji li takav rizik te, ovisno o okolnostima, može li ugroziti financijske interese Unije.