28

U tim je okolnostima Landgericht Tübingen (Zemaljski sud u Tübingenu, Njemačka) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Je li [Zakon o doprinosu za radiodifuzijske usluge] neusklađen s pravom Unije zato što doprinos koji se na temelju njega od 1. siječnja 2013. načelno bezuvjetno ubire od svake odrasle osobe koja stanuje u Baden‑Württembergu, u korist tijela za radiodifuziju SWR i ZDF, predstavlja potporu u korist potonjih koja je protivna pravu Unije jer ide u prilog isključivo tim javnim tijelima za radiodifuziju, na štetu privatnih tijela? Treba li članke 107. i 108. UFEU‑a tumačiti na način da je Zakon o doprinosu za radiodifuzijske usluge trebala odobriti Komisija i da on bez te suglasnosti ne proizvodi učinke? 2. Treba li članke 107. i 108. UFEU‑a tumačiti na način da se primjenjuju na odredbe Zakona o doprinosu za radiodifuzijske usluge u skladu s kojima se od svake odrasle osobe koja posjeduje stambeni prostor u Baden‑Württembergu načelno bezuvjetno ubire doprinos isključivo u korist službenih ili javnih pružatelja radiodifuzijskih usluga jer taj doprinos uključuje njima namijenjenu potporu čiji je cilj da se zbog tehničkih razloga isključe pružatelji radiodifuzijskih usluga iz država članica Europske unije, s obzirom na to da se spomenuti doprinos upotrebljava za uspostavu konkurentskog načina prijenosa (DVB‑T2 – monopol) čija uporaba nije predviđena za inozemne pružatelje radiodifuzijskih usluga? Treba li članke 107. i 108. UFEU‑a tumačiti na način da se primjenjuju i na neizravne oblike financijskih potpora i druge relevantne ekonomske povlastice (ovlast za izdavanje naloga za izvršenje, pravo istodobnog djelovanja u svojstvu gospodarskog subjekta i tijela javne vlasti, povoljniji položaj u pogledu obračunavanja dugova)? 3. Je li u skladu s načelom jednakog postupanja i zabrane povlašćujućih potpora to da je na temelju zakona savezne zemlje Baden‑Würtemberg njemačka televizijska kuća – javnopravni subjekt osmišljen kao tijelo javne vlasti koje istodobno na tržištu oglašavanja konkurira privatnim televizijskim kućama – povlaštena u odnosu na potonje jer ne mora, za razliku od svojih privatnih konkurenata, prije prisilne naplate pokretati postupak pred redovnim sudom kako bi ostvarila svoja potraživanja prema gledateljima, nego može sama, bez obraćanja sudu, izdati nalog za izvršenje koji joj na jednak način ovlašćuje na provođenje prisilne naplate? 4. Je li u skladu s člankom 10. EKLJP‑a i člankom 11. Povelje […] to da država članica u zakonu savezne zemlje Baden‑Württemberg predvidi da televizijska kuća koja je osmišljena kao tijelo javne vlasti može, uz prijetnju novčane kazne, zahtijevati od svake odrasle osobe koja stanuje na području emitiranja plaćanje doprinosa za financiranje svoje radiodifuzijske djelatnosti neovisno o tome posjeduje li spomenuta osoba prijamnik ili gleda isključivo kanale drugih, domaćih ili inozemnih, privatnih televizijskih kuća? 5. Je li [Zakon o doprinosu za radiodifuzijske usluge], osobito članci 2. i 3., sukladan načelima jednakosti i nediskriminacije, utvrđenima u pravu Unije, ako je iznos per capita doprinosa – koji se bezuvjetno naplaćuje za financiranje javne televizijske kuće od svake odrasle osobe s boravištem na području emitiranja – u slučaju samohranog roditelja znatno viši od iznosa koji plaća osoba u sustanarstvu? Treba li [Direktivu Vijeća 2004/113/EZ od 13. prosinca 2004. o provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pristupu i nabavi robe, odnosno pružanju usluga (SL 2004., L 373, str. 37.) (posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 101.)] tumačiti na način da obuhvaća i sporni doprinos i da je riječ o neizravnoj diskriminaciji kada su u stvarnosti 90 % na taj način diskriminiranih osoba žene? 6. Je li [Zakon o doprinosu za radiodifuzijske usluge], osobito članci 2. i 3., sukladan načelima jednakosti i nediskriminacije, utvrđenima u pravu Unije, ako je iznos doprinosa – koji se bezuvjetno naplaćuje za financiranje javne televizijske kuće od svake odrasle osobe s boravištem na području emitiranja – u slučaju osoba koje zbog poslovnih razloga raspolažu drugim stambenim prostorom dvostruko viši od iznosa koji plaćaju druge aktivne osobe? 7. Je li [Zakon o doprinosu za radiodifuzijske usluge], osobito članci 2. i 3., sukladan načelima jednakosti i nediskriminacije te slobodi poslovnog nastana, utvrđenima u pravu Unije, ako je doprinos koji se bezuvjetno naplaćuje za financiranje javne televizijske kuće od svake odrasle osobe s boravištem na području emitiranja tako uređen za fizičke osobe da uz jednake mogućnosti prijama kanala, kao prvo, njemački državljanin čije se mjesto boravišta nalazi neposredno prije granice sa susjednom državom članicom Europske unije samo zbog te činjenice duguje sporni doprinos, dok njemački državljanin čije se mjesto boravišta nalazi neposredno s druge strane te granice nije dužan plaćati ga i, s druge strane, državljanin druge države članice Unije koji se zbog poslovnih razloga mora nastaniti neposredno s druge strane takve unutarnje granice Unije plaća navedeni doprinos, za razliku od istog takvog državljanina koji se nastani neposredno prije granice, iako ni jedan ni drugi nisu zainteresirani za prijam kanala njemačke radiotelevizijske kuće?”