ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8

Ove su zakonodavne odredbe preuzete u članak 36/24 stavak 1. točku 3. loi du 22 février 1998 fixant le statut organique de la Banque nationale de Belgique (Zakon od 22. veljače 1998. kojim se utvrđuje status Narodne banke Belgije), kako je izmijenjen. Donesen na temelju navedenog članka, arrêté royal du 10 octobre 2011 modifiant l’arrêté royal du 14 novembre 2008 portant exécution de la loi du 15 octobre 2008 et modifiant la loi du 2 août 2002 (Kraljevska odluka od 10. listopada 2011. o izmjeni Kraljevske odluke od 14. studenoga 2008. o izvršenju Zakona od 15. listopada 2008. i o izmjeni Zakona od 2. kolovoza 2002., Moniteur belge od 12. listopada 2011., str. 62641.) omogućio je financijskim zadrugama koje su to željele da zatraže pristupanje sustavu osiguranja koji je predviđen prethodnim mjerama. Društva koja su se odlučila pristupiti tom sustavu morala su u korist fonds spécial de protection des dépôts, des assurances sur la vie et du capital de sociétés coopératives agréées (Poseban fond za zaštitu depozita, životnih osiguranja i kapitala odobrenih zadružnih društava, u daljnjem tekstu: poseban fond), osnovanog na temelju arrêté royal du 14 novembre 2008 portant exécution de la loi du 15 octobre 2008 et modifiant la loi du 2 août 2002 relative à la surveillance du secteur financier et aux services financiers (Kraljevska odluka od 14. studenoga 2008. o izvršenju Zakona od 15. listopada 2008. i o izmjeni Zakona od 2. kolovoza 2002. o nadzoru financijskog sektora i o financijskim uslugama, Moniteur belge od 17. studenoga 2008., str. 4088.), uplatiti godišnji doprinos koji iznosi 0,15 % ukupnog osiguranog iznosa kao i ulaznu naknadu koja iznosi 0,1 % tog iznosa. Osiguranje se smjelo koristiti samo u slučaju otvaranja stečaja nad društvom ili nastupa statusa neispunjavanja obveza koji je utvrdio belgijski financijski nadzor. Samo je uplaćeni kapital koji su fizičke osobe upisale prije stupanja na snagu Kraljevske odluke od 10. listopada 2011. bio pokriven osiguranjem, i to u iznosu do 100000 eura za svaku fizičku osobu. Isplatu osiguranja provodio bi poseban fond, a u slučaju iscrpljivanja financijskih sredstava navedenog fonda, Caisse des dépôts et consignations (Depozitni i založni fond, Belgija).
25

U skladu sa sporazumom Matrix, Matrix se obvezao se da neće proizvoditi, dati proizvoditi, držati, uvoziti, isporučivati, nuditi na isporuku ili raspolagati perindoprilom proizvedenim u skladu sa spornim postupkom do lokalnog isteka tih patenata (članci 1. i 2. sporazuma). Suprotno tomu, sporazumom se određivalo da je Matrix slobodan komercijalizirati perindopril proizveden spornim postupkom a da se ne povrijede ti patenti nakon isteka navedenih patenata (članak 4. sporazuma). K tomu, Matrix je bio dužan poništiti, raskinuti ili obustaviti, do datuma isteka patenata, sve svoje već sklopljene ugovore koji se odnose na perindopril proizveden spornim postupkom, kao i zahtjeve za izdavanje OSP‑a za taj perindopril, najkasnije do 30. lipnja 2005. (članci 7. i 8. sporazuma). Osim toga, on se obvezao da neće podnositi nikakav zahtjev za izdavanje OSP‑a za perindopril proizveden spornim postupkom i da neće pomagati nijednoj trećoj osobi da ishodi takav OSP (članak 6. sporazuma). Naposljetku, Matrix nije smio podnijeti nikakvu tužbu za proglašenje nevaljanosti ili utvrđivanje nepostojanja povrede protiv patenata 339, 340, 341, 947, 689 i 948 do njihova isteka, osim u slučaju obrane u okviru tužbe zbog povrede patenta (članak 5. sporazuma).
1509

Thalèsova studija, provedena od prosinca 2003. do veljače 2004., odnosi se na promjenu profila francuskih liječnika opće prakse u pogledu prepisivanja perindoprila. U toj su studiji liječnici koji prepisuju perindopril podijeljeni u tri kategorije: „liječnici koji često izdaju recepte” s više od deset recepata, „liječnici koji prosječno izdaju recepte” sa šest do deset recepata i „liječnici koji rijetko izdaju recepte” s jednim do pet recepata po tromjesečju. U studiji se analizirala promjena tipologije liječnika koji izdaju recepte između razdoblja od travnja do lipnja 2003. (T 0) i razdoblja od prosinca 2003. do veljače 2004. (T 2). U prilog dokazivanju postojanja rastuće skupine „vjernih” liječnika koji prepisuju perindopril Komisija ističe da 80 do 90 % „liječnika koji često izdaju recepte”, 50 do 60 % „liječnika koji prosječno izdaju recepte” i 60 do 70 % „liječnika koji rijetko izdaju recepte” u T 0 pripadaju istoj kategoriji i u T 2.
121

Kao drugo, treba istaknuti da se, prema točki (d) izjave o tumačenju Odluke Vijeća od 23. lipnja 1981., potonja primjenjuje „ne dovodeći u pitanje odredbe Ugovorâ, posebno kada se radi o provedbi redovnog zakonodavnog postupka iz članka 294. UFEU‑a”. Doista, treba podsjetiti da iako je tekst privremenog dogovora bio dostavljen SUO‑ovima koji su sudjelovali u odboru za savjetovanje uvečer 24. lipnja 2013., Union syndicale‑Bruxelles je čekao 28. lipnja do 12.39 sati kako bi zatražio održavanje sastanka odbora za savjetovanje, dok je Coreper započeo završno preispitivanje teksta dogovora istoga dana u 15.00 sati. Organiziranje sastanka odbora za savjetovanje prije nego što je Coreper preispitao tekst dogovora nužno bi odgodilo to preispitivanje. Međutim, kao što to ističe Vijeće, irsko predsjedanje je uspjelo postići politički dogovor s Parlamentom u politički vrlo teškim okolnostima i u ubrzanoj dinamici s obzirom na perspektivu političkog dogovora prije završetka irskog predsjedanja krajem 2013. Sastanak Corepera u petak poslijepodne 28. lipnja 2013. odvijao se u posljednjim satima irskog predsjedanja i bio je dakle posljednja prilika za irsko predsjedanje da uvjeri Coreper da prihvati kompromis koji je bio dogovoren. Štoviše, kao što to također napominje Vijeće, odvijanje zakonodavnog postupka bilo je obilježeno političkom povezanošću između, s jedne strane, političkog dogovora između Parlamenta i Vijeća o reformi Pravilnika i, s druge strane, političkog dogovora s Parlamentom o višegodišnjem financijskom okviru, drugom politički vrlo zahtjevnom predmetu o kojem se pregovaralo u okviru irskog predsjedanja. Ta je politička povezanost omogućila Coreperu da prihvati, odmah nakon političkog dogovora o višegodišnjem financijskom okviru, dogovor o reformi Pravilnika. Kašnjenje Corepera u odlučivanju dovelo bi do opasnosti od odbijanja dogovora o reformi Pravilnika.
151

Valja podsjetiti da je u uvodnim izjavama 437. do 439. pobijane odluke Komisija pružila sljedeća utvrđenja: „(437) Kao što je objašnjeno u uvodnoj izjavi 424., kako bi utvrdila diskontnu stopu Komisija je procijenila ponderirani prosječni kapital Sowaera u trenutku dodjele mjere. Ta se procjena temeljila na sljedećim podatcima i pretpostavkama: – omjer duga i vlasničkog kapitala Sowaera […] od 30 % i stoga udio duga u financiranju (rD) od 23 %, – trošak duga prije oporezivanja (kD) istovrijedan ponderiranom prosječnom trošku duga prije oporezivanja Sowaera u 2002., odnosno od 4,9 % do 5,5 %, – premija na rizik (Δk) od 5,51 % […], – beta […] od 0,91 do 1,23 […], – u pogledu troška vlasničkog kapitala, trošak nerizičnog plasiranog kapitala prije oporezivanja (rf) od 5,16 % do 5,37 % […], – porezna stopa (t) od 40,2 %. Na temelju tih podataka i pretpostavki Komisija je mogla izračunati ponderirani prosječni trošak (C) na temelju sljedeće klasične formule: C = (1 – rD) × kE + rD × kD Trošak kapitala (kE) dobiven je modelom procjenjivanja kapitalne imovine (CAMP) prema sljedećoj formuli: kE = rf + β × Δk Na temelju te formule i prethodnih pretpostavki, Komisija smatra da je diskontna stopa od 9 % razumna. […] (438) Neto novčani tokovi navedeni u tablici 19. diskontirani po stopi od 9 % predstavljaju neto diskontiranu vrijednost od – 83,7 milijuna eura. (439) Za izračun neto diskontirane vrijednosti tijekom ukupnog trajanja koncesije potrebno je projektu u 2015. dodijeliti konačnu vrijednost. To je učinjeno pod pretpostavkom da je novčani tok od 2015. bio jednak prosjeku novčanog toka u razdoblju od 2013. do 2015. uvećanom za 2 % godišnje. Pod pretpostavkom da se gornja granica varijabilnog dijela naknade za koncesiju ukida od 2016., potrebno je uzeti u obzir vrijednosti novčanih tokova bez gornje granice za razdoblje do 2013. do 2015. Na temelju tih pretpostavki Komisija je izračunala da je konačna vrijednost projekta u 2015. mogla biti procijenjena na 8,07 milijuna eura.”
26

Treba podsjetiti na to da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, doseg obveze obrazlaganja ovisi o vrsti predmetnog akta i o kontekstu u kojem se on donosi. Obrazloženje mora jasno i nedvosmisleno odražavati zaključke institucije kako bi se, s jedne strane, zainteresiranim osobama omogućilo da se upoznaju s razlozima poduzimanja mjere kako bi mogle štititi svoja prava i provjeriti je li odluka osnovana i, s druge strane, kako bi se sudu omogućilo provođenje nadzora zakonitosti. U obrazloženju nije potrebno podrobno navoditi sve činjenične i pravne okolnosti s obzirom na to da se pitanje ispunjava li obrazloženje akta zahtjeve iz članka 296. UFEU‑a ne treba ocijeniti samo u odnosu na njegov tekst, nego i na njegov kontekst te na sva pravna pravila kojima se uređuje dotično područje. Posebice, Komisija nije obvezna zauzeti stajalište o svim argumentima koje su istaknule zainteresirane osobe, nego je dostatno da izloži činjenice i pravna stajališta koja imaju ključnu važnost u strukturi odluke (vidjeti presudu od 3. ožujka 2010., Freistaat Sachsen i dr./Komisija, T‑102/07 i T‑120/07, EU:T:2010:62, t. 180. i navedenu sudsku praksu).
2.

European Citizens’ Initiative One of Us i ostali tužitelji čija se imena nalaze u prilogu snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.
7

Komisija je 30. lipnja 2011. pokrenula postupak i donijela obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku u pogledu sljedećih pravnih subjekata: Pirelli & C. SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Energia, Prysmian, The Goldman Sachs Group, Inc., Sumitomo Electric Industries, Hitachi Cable, J‑Power Systems, Furukawa Electric Co. Ltd, Fujikura Ltd, Viscas Corp., SWCC Showa Holdings Co. Ltd, Mitsubishi Cable Industries Ltd, Exsym Corp., ABB, ABB Ltd, Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding, nkt cables GmbH, NKT Holding A/S, Silec Cable SAS, Grupo General Cable Sistemas, SA, Safran SA, General Cable Corp., LS Cable & System Ltd, Taihan Electric Wire Co. Ltd i tužiteljâ.
7

Komisija je 30. lipnja 2011. pokrenula postupak i donijela obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku u pogledu sljedećih pravnih subjekata: Nexans France, Nexans, Pirelli, Goldman Sachs, Sumitomo Electric Industries, Hitachi Cable, J‑Power Systems, Furukawa Electric Co. Ltd, Fujikura Ltd, Viscas Corp., SWCC Showa Holdings Co. Ltd, Mitsubishi Cable Industries Ltd, Exsym Corp., ABB, ABB Ltd, Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding, nkt cables GmbH, NKT Holding A/S, Silec Cable SAS, Grupo General Cable Sistemas, SA, Safran SA, General Cable Corp., LS Cable & System Ltd, Taihan Electric Wire Co. Ltd i tužiteljâ.
7

Komisija je 30. lipnja 2011. pokrenula postupak i donijela obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku u pogledu sljedećih pravnih subjekata: Nexans France, Nexans, Pirelli & C. SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Energia, Prysmian, The Goldman Sachs Group, Inc., Sumitomo Electric Industries, Hitachi Cable, J‑Power Systems, Furukawa Electric Co. Ltd, Fujikura Ltd, Viscas Corp., SWCC Showa Holdings Co. Ltd, Mitsubishi Cable Industries Ltd, Exsym Corp., ABB, ABB Ltd, nkt cables GmbH, NKT Holding A/S, Silec Cable SAS, Grupo General Cable Sistemas, SA, Safran SA, General Cable Corp., LS Cable & System Ltd, Taihan Electric Wire Co. Ltd i tužiteljâ.
7

Komisija je 30. lipnja 2011. pokrenula postupak i donijela obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku u pogledu sljedećih pravnih subjekata: Nexans France, Nexans, Pirelli & C. SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Energia, Prysmian, Sumitomo Electric Industries, Hitachi Cable, J‑Power Systems, Furukawa Electric Co. Ltd, Fujikura Ltd, Viscas Corp., SWCC Showa Holdings Co. Ltd, Mitsubishi Cable Industries Ltd, Exsym Corp., ABB, ABB Ltd, Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding, nkt cables GmbH, NKT Holding A/S, Silec Cable SAS, Grupo General Cable Sistemas, SA, Safran SA, General Cable Corp., LS Cable & System Ltd, Taihan Electric Wire Co. Ltd i tužitelja.
170

Uvodno, valja istaknuti da se ovaj tužbeni razlog odnosi na točke 261. do 280. pobijane odluke, u kojima je Komisija ispitala je li sporna mjera naknade u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (c) UFEU‑a, koji propisuje da se potpore za olakšavanje razvoja određenih gospodarskih djelatnosti ili određenih gospodarskih područja, ako takve potpore ne utječu negativno na trgovinske uvjete u mjeri u kojoj bi to bilo suprotno zajedničkom interesu, mogu smatrati spojivima s unutarnjim tržištem. Komisijino ispitivanje sastojalo se od dviju faza. Kao prvo, Komisija je ispitala, u točkama 262. do 270. pobijane odluke, može li se Saremar smatrati poduzetnikom u teškoćama, na temelju točaka 10. i 11. Smjernica o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje te je u tom pogledu zaključila da je to bio slučaj. Kao drugo, u točkama 271. do 280. te odluke, ona je ispitala je li sporna mjera naknade udovoljavala uvjetima istih smjernica koji trebaju biti ispunjeni kako bi se potpora poduzetniku u teškoćama mogla smatrati potporom koja je spojiva s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU‑a. To je ispitivanje dovelo do negativnog zaključka (t. 280. pobijane odluke).
45

U tom pogledu ako se, kao što je to Sud presudio, pojam „pravne osobe” iz članka 263. stavka 4. UFEU‑a nužno ne poklapa s onima iz različitih pravnih poredaka država članica, iz sudske prakse proizlazi da taj pojam podrazumijeva, u načelu, postojanje pravne osobnosti uspostavljene u skladu s pravom države članice ili treće države i stranačke sposobnosti priznate tim pravom (vidjeti, u tom smislu, presude od 20. ožujka 1959., Nold/Visoko tijelo, 18/57, EU:C:1959:6; od 28. listopada 1982., Groupement des Agences de voyages/Komisija, 135/81, EU:C:1982:371, t. 10.; od 18. siječnja 2007., PKK i KNK/Vijeće, C‑229/05 P, EU:C:2007:32, t. 114., i rješenje od 24. studenoga 2009., Landtag Schleswig‑Holstein/Komisija, C‑281/08 P, neobjavljeno, EU:C:2009:728, t. 22.). Stoga se samo u iznimnim okolnostima, osobito kada to nameću zahtjevi za osiguranjem djelotvorne sudske zaštite, može priznati dopuštenost tužbe subjekta koji u skladu s određenim nacionalnim pravom nema stranačku sposobnost (vidjeti, u tom smislu. presudu od 18. siječnja 2007., PKK i KNK/Vijeće, C‑229/05 P, EU:C:2007:32, t. 109. do 114.). Osim toga, stranačka sposobnost treba postojati za cijelo vrijeme trajanja postupka (vidjeti, u tom smislu, presude od 20. rujna 2007., Salvat père & fils i dr./Komisija, T‑136/05, EU:T:2007:295, t. 25. do 27., i od 21. ožujka 2012., Marine Harvest Norway i Alsaker Fjordbruk/Conseil, T‑113/06, neobjavljena, EU:T:2012:135, t. 27. do 29.). Postojanje pravne osobnosti i stranačke sposobnosti trebaju se ispitati u skladu s mjerodavnim nacionalnim pravom (presuda od 27. studenoga 1984., Bensider i dr./Komisija, 50/84, EU:C:1984:365, t. 7., i rješenje od 3. travnja 2008., Landtag Schleswig‑Holstein/Komisija, T‑236/06, EU:T:2008:91, t. 22.).
76

Naime, valja podsjetiti da je sâm Sud presudio da je rješenje utvrđeno u navedenim presudama iznimne naravi koju se može objasniti posebnim situacijama s obzirom na koje je ono prihvaćeno i da to proizlazi iz samog teksta tih presuda (vidjeti u tom smislu rješenje od 6. ožujka 2014., Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development/Komisija, C‑248/12 P, neobjavljeno, EU:C:2014:137, t. 23. i 26.). Sud je stoga podsjetio da je iznimno presudio da može postojati izravan utjecaj na tužitelja u smislu članka 263. četvrtog stavka UFUE‑a zato što drugi čimbenici, među kojima je isključivo teorijska mogućnost nepostupanja u skladu s predmetnom odlukom, dopuštaju zaključak da postoji izravan interes tužitelja (vidjeti u tom smislu presudu od 10. rujna 2009., Komisija/Ente per le Ville Vesuviane i Ente per le Ville Vesuviane/Commission, C‑445/07 P i C‑455/07 P, EU:C:2009:529, t. 58., i rješenje od 6. ožujka 2014., Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development/Komisija, C‑248/12 P, neobjavljeno, EU:C:2014:137, t. 25.).
21

Usto, prema Komisiji, prijedlogom EGI‑ja zaobilazi se pravilo prema kojem se EGI‑jem ne može pozvati Komisija na nepredlaganje određenog pravnog akta ili na predlaganje odluke o neusvajanju određenog pravnog akta. Naime, iz teksta članka 10. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 211/2011 proizlazi da su dopušteni samo EGI‑ji kojima se namjerava usvojiti pravni akt određenog sadržaja ili poništiti postojeći pravni akt jer se on poziva na „djelovanja koja ona namjerava poduzeti”. Da je Komisija u svom priopćenju na temelju članka 10. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 211/2011 navela da ne namjerava predložiti odgovarajući pravni akt, to bi vodilo neprihvatljivom političkom ograničenju njezinog prava na inicijativu. Pored toga, treba dodati da bi funkciju EGI‑ja, koja se sastoji u tome da pripremi Komisiju da javno raspravlja o temi koja je predmet EGI‑ja i time potakne političku raspravu, bilo moguće potpuno ostvariti samo s prijedlogom EGI‑ja koji se odnosi na usvajanje pravnog akta određenog sadržaja ili stavljanje izvan snage postojećeg. EGI‑jem kojim se zahtijeva neusvajanje odluke Vijeća ne može se više ostvariti uloga koja se sastoji u pokretanju javne rasprave prvi put i predstavlja nedopušteno uplitanje u tijek zakonodavnog postupka.
55

Kao drugo, treba istaknuti da su uvjeti iz odredbe 3. ugovora iz 1967., naslovljene „Ostale odredbe“, glasili kako slijedi: „3.1. - Vi [Giuseppe Cipriani] pristajete na to da [pravni prednik intervenijenta] i […] hotel Villa Cipriani u Asolu [Italija] mo[gu] zadržati [njihovo] sadašnje ime i da, načelno [oni] mogu raspolagati isključivim pravom uporabe imena Cipriani, čak i nakon što vi i vaša obitelj više ne budete imali financijske interese u [tom pravnom predniku] i čak i ako vi […] ili vaš sin prestan[ete] sudjelovati u upravnom odboru [pravnog prednika]. Također se obvezujete da nećete osnivati, i obvezujete se pobrinuti za to da nijedan član vaše obitelji ne pokuša osnovati, u razdoblju od pet godina od današnjeg dana, nova poduzeća uz uporabu imena Cipriani ili poduzeća koja na bilo koji način mogu odvratiti klijente [tog pravnog prednika] ili hotela Villa Cipriani, osim ako mi [Stondon, Ondale and Patmore Company] na to ne pristanemo. Osim toga se podrazumijeva da vaši nositelji prava i vi osobno, kao i svaka osoba koja s tim u vezi ima valjane razloge, možete nastaviti upotrebljavati ime Cipriani za Locandu Cipriani, u Torcellu [Italija]. 3.2. - Mi [, odnosno Stondon, Ondale and Patmore Company] se s naše strane obvezujemo da u razdoblju od pet godina od dana sklapanja [ovog ugovora] nećemo osnivati nova poduzeća uz uporabu imena Cipriani, osim uz vaš pristanak. 3.3. - Obvezujemo se da ćemo poduzeti sve što možemo da u budućnosti zajamčimo izvrsnost i visoku razinu kvalitete usluga koje svojim klijentima pruža [predmetni pravni prednik] i hotel Villa Cipriani.“
18

Kao drugo, žalbeno je vijeće smatralo da iz Sporazuma o EGP‑u ne proizlazi argument prema kojemu zemljopisno upućivanje na Uniju treba zamijeniti zemljopisnim upućivanjem na državu članicu EGP‑a, s obzirom na to da Uredba br. 207/2009 nije navedena u njegovu Prilogu XVII., što ima osobito za posljedicu da se Protokol 1. navedenom sporazumu o horizontalnim prilagodbama na njega ne primjenjuje. Žalbeno vijeće pojasnilo je da, iako se u Prilogu XVII. upućuje na Direktivu 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2008., L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.), to je tako samo iz razloga što je, za potrebe „načela iscrpljenja prava koja proizlaze iz žiga” na razini Unije, upućivanje na stavljanje u promet unutar Unije zamijenjeno upućivanjem na stavljanje u promet u državi članici EGP‑a. Ta odredba utječe na članak 13. Uredbe br. 207/2009. Što se tiče Protokola 28. Sporazumu o EGP‑u, ni on ne sadržava odredbu relevantnu za ovaj slučaj.
97

Tužitelj također ističe da nije imao nikakvo iskustvo s uvozom iz zemalja na koje se primjenjivao povlašteni režim. Međutim, on napominje da nikada nije tvrdio da su odredbe Sporazuma o pridruživanju, uključujući njegove protokole i dodatke, bile složene i za njega nerazumljive. On tvrdi da nije imao nikakvo pravo nadzora nad načinom na koji su nadležna latvijska carinska tijela konkretno primjenjivala Sporazum o pridruživanju u svojoj svakodnevnoj praksi. On štoviše nije znao je li i u kojoj mjeri Komisija nadzirala, u skladu sa svojim obvezama, pravilnu primjenu Sporazuma o pridruživanju s Latvijom. Tužitelj tvrdi da mu povrede i teški propusti nadležnih tijela koji su utvrđeni naknadno nisu bili poznati i da na njih nije mogao utjecati te da ga je začudilo rješenje o utvrđivanju carina.
6

Sporazum o bespovratnim sredstvima B odnosio se na mjeru pod naslovom „Olakšavanje pristupa u Europskoj uniji informativnim sastancima o mirenju: video vodič namijenjen olakšavanju rješavanja sporova (Making information sessions on the use of mediation easily available throughout the EU: A video guide to facilitate settlement)”. Ta mjera sastojala se u izradi specijaliziranih video uradaka namijenjenih senzibiliziranju pravnika i stranaka u sporovima o prirodi i korisnosti mirenja u prekograničnim sporovima.
180

Na isti način, zbog navedenih razloga valja odbiti intervenijentove tvrdnje iz točaka 61. do 67. intervencijskog podneska, u skladu s kojima u biti treba smatrati da u ovom slučaju dotična potpora do praga prijave spada u postojeći program potpore za koji se smatra da ga je Komisija već analizirala u pogledu spojivosti s unutarnjim tržištem. Suprotno tomu, Opći sud smatra da za u ovom slučaju prijavljenu potporu, koja premašuje pragove predviđene za pojedinačnu prijavu, treba smatrati da podliježe odobrenju ili izuzeću, koja je predmet općeg programa dotičnih potpora, to jest IZG‑a (vidjeti po analogiji presudu od 6. srpnja 1995., AITEC i dr./Komisija, T‑447/93 do T‑449/93, EU:T:1995:130, t. 124. do 131.).
46

Tužitelj osporava Komisijino tumačenje prema kojem su predmetni sustavi selektivnog popravljanja u skladu sa sudskom praksom koja se odnosi na članak 101. UFEU‑a s obzirom na to da su objektivno opravdani, nediskriminatorni i proporcionalni. Naprotiv, takvi sustavi bili bi u skladu s tim člankom, samo kad, uz te uvjete, ne bi doveli do sprječavanja svakog oblika tržišnog natjecanja, to jest kad bi drugi čimbenici tržišnog natjecanja između proizvoda istog brenda ili postojanje stvarnog tržišnog natjecanja između različitih brendova bili protuteža ograničenjima koja se njima uvode, što u ovom predmetu nije slučaj. Dodaje da pitanje usklađenosti sustava selektivne distribucije nije mjerodavno za ocjenu usklađenosti sustava selektivnog popravljanja s obzirom na to da je tržište primarnih proizvoda različito od tržišta usluga popravljanja i održavanja.
492

U presudi od 12. prosinca 2012., Electrabel/Komisija (T‑332/09, EU:T:2012:672), Opći je sud potvrdio Komisijin pristup. On je u točki 246. presude osobito istaknuo da „je Komisija pravilno podržava[la] to da ex post analiza nepostojanja utjecaja koncentracije na tržištu ne može razumno biti odlučujući čimbenik za kvalifikaciju težine povrede sustava ex ante kontrole”. Usto, on je u točki 247. presude utvrdio sljedeće: „Navedeno međutim ne sprečava to da nepostojanje utjecaja na tržištu bude relevantan element koji treba uzeti u obzir za utvrđivanje iznosa novčane kazne, kako to Komisija priznaje u uvodnoj izjavi 194. pobijane odluke. Uostalom, ona u toj istoj uvodnoj izjavi također pravilno ističe da bi postojanje štete za tržišno natjecanje povredu učinilo još težom.”