Kad je riječ o Uredbi 2015/1929, na temelju koje je izmijenjena Uredba br. 966/2012 o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije s učinkom od 1. siječnja 2016., ona ne sadržava nikakvu posebnu prijelaznu odredbu kojom se određuje taj datum opće primjene. U tom pogledu, u slučaju kontradiktornog postupka koji prethodi izricanju sankcije, koji je Komisija pokrenula na temelju članka 131. stavka 5. Uredbe br. 966/2012, u vezi s člankom 109. stavkom 1. te uredbe, u verziji koja se primjenjivala do 31. prosinca 2015., cijeli postupak koji prethodi izricanju sankcije bio je pravilno proveden i dovršen prije 1. siječnja 2016. uzimajući u obzir pravila koja su se na njega primjenjivala. Činjenica da je odluka o sankciji donesena nakon što se počela primjenjivati nova verzija Uredbe br. 966/2012 koja predviđa sudjelovanje novog povjerenstva koje provodi kontradiktorni postupak ne omogućuje da se ta ocjena dovede u pitanje. Naime, čak i ako je cilj uspostavljanja tog povjerenstva bio ojačati prava obrane Unijinih suugovaratelja kojima se može izreći sankcija na temelju navedene uredbe, ni jedna izričita ili prešutna odredba Uredbe 2015/1929 ili Uredbe 2015/2462, kojom se izmjenjuje Uredba br. 1268/2012, ne može se tumačiti na način da članku 105.a stavku 2. i članku 106. stavku 2. Uredbe br. 966/2012, u verziji koja se primjenjuje od 1. siječnja 2016., koji predviđaju da u određenom broju slučajeva sudjeluje navedeno povjerenstvo, daje retroaktivan učinak koji bi dovodio do ponovnog započinjanja prethodnog postupka koji je pravilno dovršen prije toga datuma, osobito s gledišta poštovanja načela kontradiktornosti.

Postupovna pravila načelno se primjenjuju na sve postupke koji su u trenutku njihova stupanja na snagu u tijeku. Drukčije vrijedi samo u slučaju kada se uz novo pravilo donesu posebne odredbe kojima se izričito određuju uvjeti njegove vremenske primjene ili s obzirom na stupanj napredovanja predmetnih postupaka. Međutim, u prvom slučaju primjena novog postupovnog pravila na postupak koji je već bio pokrenut u vrijeme važenja prethodnog postupovnog pravila, a fortiori na dovršeni postupak, može, ako taj postupak tada mora ponovno započeti, dovesti do toga da se novom postupovnom pravilu da retroaktivan učinak, a ne da se ono jednostavno primijeni na situaciju koja je u tijeku ili na buduće učinke situacije koja je nastala za vrijeme važenja prijašnjeg pravila. Naime, u takvom slučaju primjena novog postupovnog pravila dovodi do poništenja a posteriori postupaka ili postupovnih faza koji su bili u skladu s pravilom koje je bilo na snazi kada su ti postupci i postupovne faze bili provedeni.

Načelo retroaktivne primjene blažeg represivnog zakona dio je ustavnih tradicija zajedničkih državama članicama, tako da ga treba smatrati općim načelom prava Unije čije poštovanje osigurava sud. Ono je osobito navedeno u drugoj rečenici članka 2. stavka 2. Uredbe br. 2988/95 o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica. U skladu s tom odredbom, nadležna tijela dužna su na postupanje koje predstavlja nepravilnost čiji je učinak ili čiji bi učinak bio da se nanese šteta proračunu Unije ili proračunima kojima Unija upravlja retroaktivno primijeniti naknadne izmjene koje su provedene odredbama koje su sadržane u sektorskom propisu Unije o uvođenju blažih upravnih kazni. U tom pogledu, pri razvoju propisa o administrativnim sankcijama, koji dovodi do toga da je novi propis glede određenih vidova blaži, ali glede drugih stroži od prethodnog, nije potrebno, kako bi se odredio najblaži propis, provesti apstraktnu analizu nego odrediti onaj propis koji je in concreto najpovoljniji za predmetnog poduzetnika, uzimajući u obzir njegovu situaciju.

Jasno je da članak 106. stavak 7. točka (a) Uredbe br. 966/2012 o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, u verziji koja se primjenjuje od 1. siječnja 2016., koji propisuje nemogućnost isključenja iz ugovora i bespovratnih sredstava Unije gospodarskog subjekta koji je poduzeo određene korektivne mjere koje dokazuju njegovu pouzdanost, predstavlja blažu odredbu od one koja se prethodno primjenjivala. Naime, ispunjenjem tih uvjeta, iako za to može biti nužno zahtjevno dokazivanje, sada je omogućeno potpuno oslobođenje od sankcija isključenja, dok prije to ispunjenje nije nužno dovodilo do takvog oslobođenja. Stoga se mora poništiti Komisijina odluka o administrativnoj sankciji poduzetnikova isključenja iz sudjelovanja u postupcima dodjele ugovora o javnoj nabavi i bespovratnih sredstava koja se financiraju iz općeg proračuna Unije, koja je očito donesena bez uzimanja u obzir odredaba blažeg represivnog sustava koji je, kada ga se retroaktivno primijeni na činjenice u ovom slučaju, mogao dovesti do donošenja povoljnije odluke.

(t. 53.‑55., 57., 63.)