ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

Uvodne izjave 3. do 5. i 7. do 9. Uredbe br. 469/2009 glase: „(3) Lijekovi, posebno oni koji su rezultat dugotrajnih, skupih istraživanja neće se nastaviti razvijati u Zajednici i u Europi osim ako se takva istraživanja potiču povoljnim propisima koji osiguravaju dostatnu zaštitu. (4) Trenutačno, razdoblje između podnošenja prijave patenta za novi lijek i [OSP‑a] dovodi do toga da razdoblje učinkovite zaštite na temelju patenta nije dovoljno kako bi se osiguralo pokriće ulaganja u istraživanje. (5) Ova situacija dovodi do nedostatka zaštite čime se farmaceutska istraživanja stavljaju u nepovoljan položaj. [...] (7) Trebalo bi osigurati jedinstveno rješenje na razini Zajednice čime bi se spriječio heterogeni razvoj nacionalnog prava što dovodi do daljnjih razlika koje bi mogle stvoriti prepreke slobodnom prometu lijekova unutar Zajednice i time izravno utjecati na funkcioniranje unutarnjeg tržišta. (8) Stoga je potrebno sastaviti svjedodžbu o dodatnoj zaštiti koju svaka od država članica dodjeljuje, pod istim uvjetima, na zahtjev nositelja nacionalnog ili europskog patenta koji se odnosi na lijek za koji je dobiven […] [OSP]. Uredba je stoga najprikladniji pravni dokument. (9) Trajanje zaštite koju osigurava svjedodžba trebalo bi biti takvo da pruži odgovarajuću učinkovitu zaštitu. U tu bi svrhu nositelju patenta i svjedodžbe trebalo biti omogućeno ukupno najviše 15 godina ekskluzivnog prava od trenutka kada je za dotični lijek prvi put dobiven […] [OSP] u Zajednici.“
17

U kontekstu prijenosa vlasništva nad nekretninom, PSG Eastbourne, poduzetnik koji se bavi pretraživanjem nekretnina, podnio je zahtjev za pružanje informacija o okolišu pred Vijećem Grofovije kako bi dobivene informacije prenio u komercijalne svrhe osobama zainteresiranima za taj prijenos. Vijeće Grofovije, koje se često susreće s takvim zahtjevima, odnosno „pretraživanjem nekretnina“, dalo je tražene odgovore te je naplatilo više naknada do ukupnog iznosa od 17 funti sterlinga (GBP) (oko 23 eura) primjenjujući standardizirani popis naknada. Kao što to proizlazi iz priloga C odluci kojom se upućuje prethodno pitanje, iznos je tih naknada za svaku od njih između 1 i 4,50 GBP (između 1 i 6 eura).
35

Međutim. kao što to proizlazi iz stavaka 2. i 11. članka 31. Direktive 2007/46, dijelovi ili oprema za koje je potrebno odobrenje u skladu sa stavkom 1. uvrštavaju se na popis koji se stavlja u Prilog XIII. toj direktivi. No, kao što to navodi Komisija, ona nije donijela nikakav popis u okviru tog priloga.
15

Sud koji je uputio zahtjev sklon je razmišljanju prema kojem rok zastare, neovisno o trenutku nastanka štete, počinje teći od učinjene ili propuštene radnje gospodarskog subjekta koja predstavlja povredu odredbe prava Unije. Takvo tumačenje, prema njegovu mišljenju, proizlazi iz teksta članka 1. stavka 2. i članka 3. stavka 1. Uredbe br. 2988/95. Naime, s jedne strane, tekst članka 1. stavka 2. te uredbe upućuje na to da zakonodavac Unije, upotrebljavajući kondicional prilikom sastavljanja te odredbe, pojam „nepravilnost“ nije povezivao s nastankom štete s obzirom na to da postupanje gospodarskog subjekta može predstavljati nepravilnost i onda kada „bi moglo“ dovesti do štete za proračun Unije. S druge strane, sud koji je uputio zahtjev smatra da iz teksta članka 3. stavka 1. prvog podstavka spomenute uredbe, koja govori o „počinjenoj nepravilnosti“, proizlazi da zakonodavac Unije početak roka zastare nije namjeravao povezati s „pojavom“ nego s „počinjenjem“ nepravilnosti, to jest s postupanjem gospodarskog subjekta koje predstavlja povredu odredaba prava Unije.
55

Što se tiče načela učinkovitosti, treba podsjetiti da sustav sudskih troškova koji je u pitanju u glavnom postupku obuhvaća tri fiksna iznosa standardne pristojbe koja iznosi 2000, 4000 i 6000 eura, za tri kategorije javne nabave, tj. one vrijednosti jednake ili manje od 200.000 eura, one čija je vrijednost između 200.000 i 1.000.000 eura te one čija vrijednost prelazi 1.000.000 eura.
38

Kao što nezavisna odvjetnica ističe u točkama 53. do 55. svojeg mišljenja, iz članka 3. stavka 1. točaka (b), (c) i (e) Direktive 2005/36 proizlazi da pojam „određenih stručnih kvalifikacija“ iz članka 3. stavka 1. točke (a) te direktive ne obuhvaća samo kvalifikacije koje se potvrđuju dokazom o formalnoj osposobljenosti opće naravi, već i one stečene osposobljavanjem koje je izričito osmišljeno za pripremu svojih nositelja na obavljanje određene profesije.
33

Kako bi se utvrdilo je li došlo do višestruke litispendencije, iz članka 19. stavka 1. Uredbe br. 2201/2003 proizlazi da se u bračnim sporovima, za razliku od pravila iz članka 27. stavka 1. Uredbe br. 44/2001 koja se primjenjuju u građanskim i trgovačkim stvarima, ne traži da tužbe koje su podnesene sudovima različitih država članica imaju istu osnovu i predmet. Kako je nezavisni odvjetnik u točki 76. svojega mišljenja istaknuo, premda je bitno da tužbe obuhvaćaju iste stranke, one mogu imati različit predmet, pod uvjetom da se odnose na razvod, zakonsku rastavu ili poništaj braka. To tumačenje potkrijepljeno je usporedbom stavaka 1. i 2. članka 19. Uredbe br. 2201/2003 koja pokazuje da je samo za primjenu stavka 2., koji se odnosi na predmete povezane s roditeljskom odgovornošću, bitno da podnesene tužbe imaju isti predmet i osnovu. Slijedom toga, o problemu višestruke litispendencije može biti riječ ako su pokrenuti postupci pred dvama sudovima različitih država članica, i to, kao što je to u glavnom postupku, postupak zakonske rastave, s jedne strane, i postupak razvoda, s druge strane, ili pak ako su pred oba suda pokrenuti postupci razvoda.
11

Komisija je 27. studenoga 2013. objavila Komunikaciju Europskom parlamentu i Vijeću o „Ponovnoj uspostavi povjerenja u protoku podataka između EU‑a i SAD‑a“ (COM(2013) 846 final, u daljnjem tekstu: Komunikacija COM(2013) 846 final). Ta je komunikacija popraćena izvješćem od 27. studenoga 2013. o „nalazima europskih supredsjedatelja ad hoc radne skupine EU‑a i SAD‑a o zaštiti osobnih podataka“ (Report on the Findings by the EU Co‑chairs of the ad hoc EU‑US Working Group on Data Protection). Izvješće je izrađeno, kao što se to navodi u njegovoj točki 1., u suradnji s SAD‑om nastavno na otkriće postojanja brojnih programa nadzora u SAD‑u, uključujući masovno prikupljanje i obradu osobnih podataka. Navedeno izvješće detaljno analizira pravni poredak SAD‑a posebno u odnosu na pravne osnove koje dopuštaju postojanje nadzornih programa te prikupljanje i obradu osobnih podataka od strane tijela SAD‑a.
7

Potonja odluka bila je predmet zahtjeva za reviziju koji je D. C. Târşia 29. rujna 2011. podnio pred Tribunalul Sibiu (okružni sud u Sibiuu). D. C. Târşia je na temelju članka 21. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima tražio, s jedne strane, ukidanje odluke br. 401/2008 tog suda i, s druge strane, da se ponovno provede postupak i donese odluka jer je Sud u svojoj presudi Tatu (C‑402/09, EU:C:2011:219) odlučio da se članak 110. UFEU‑a protivi porezu poput onoga na zagađenje iz spomenute Hitne uredbe Vlade br. 50/2008. Zbog toga D. C. Târşia smatra da je žalba Rumunjske Države prihvaćena protivno načelu nadređenosti prava Unije i da mu posebni porez na osobna vozila koji je platio treba biti vraćen u cijelosti.
26

Posebno, to što je članak 34. stavak 2. točka (c) UEU‑a bio jedina moguća pravna osnova za donošenje mjere kao što je pobijana odluka, pod pretpostavkom da je ta okolnost i utvrđena, nije od važnosti, s obzirom na to da izričiti izbor Vijeća da u pobijanoj odluci ne navede tu odredbu, već članak 26. stavak 1. točku (a) Odluke o Europolu kao i članke 5. i 6. Odluke 2009/934, jasno upućuje na to da je pobijana odluka utemeljena na potonjim odredbama kao takvima (vidjeti po analogiji presudu Parlament/Vijeće, C‑540/13, EU:C:2015:224, t. 21.).
16

Taj sud navodi da Tyco računa trajanje dnevnog radnog vremena tako da uključuje vrijeme koje je proteklo od trenutka dolaska njegovih radnika na mjesto gdje se toga dana nalazi prvi klijent do trenutka kada njegovi radnici napuštaju mjesto na kojemu se nalazi posljednji klijent, s time da se uzima u obzir samo vrijeme intervencija na licu mjesta i putovanja od jednog klijenta do drugog. Međutim, prije zatvaranja regionalnih ureda, Tyco je računao dnevno radno vrijeme svojih radnika počevši od trenutka dolaska radnika u te urede kako bi tamo preuzeli vozilo koje im je stavljeno na raspolaganje, popis klijenata koje treba obići i dnevni raspored, sve do trenutka njihova povratka na večer u navedene urede, kako bi tamo ostavili to vozilo.
35

Posebno zabrinjavajuće tvari su one iz, s jedne strane, članka 57. točaka (a) do (e) navedene uredbe zbog njihove karcinogenosti, mutagenosti ili reproduktivne toksičnosti ili zbog činjenice da su postojane, bioakumulativne i otrovne ili vrlo postojane i vrlo bioakumulativne, i, s druge strane, članka 57. točke (f) te uredbe, to jest, sve druge tvari „kod kojih postoje znanstveni dokazi o vjerojatnim ozbiljnim učincima na zdravlje ljudi ili okoliš koji su jednako zabrinjavajući kao učinci drugih tvari iz točaka od (a) do (e)“.
34

Ništa u glavnom postupku ne dopušta zaključak da postrojenja Nannoke ne ispunjavaju zahtjeve kojima je podvrgnuta primjena te standardne sheme. Čini se da se u situacijama u kojima se primjenjuje navedena standardna shema ne može odstupiti od rasporeda iz Priloga II.B Direktivi 1999/13. S obzirom na to da on predviđa da ciljna emisija treba biti dostignuta do 31. listopada 2007. i da Nannokina shema smanjenja očito nije mogla postići taj rezultat, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev postoji sumnja o usklađenosti te sheme smanjivanja sa zahtjevima Priloga II.B Direktivi 1999/13.
54

To tim više vrijedi u slučaju akta poput spornog dekreta, s obzirom na to da je nesporno da se njime provode znatne izmjene i da sâm prostorni plan o kojem je riječ u glavnom postupku, to jest PPU koji se odnosi na šire područje Atene, čak i ako bi se moglo smatrati da se njime predviđaju dovoljno detaljna pravila o uporabi zemljišta, u svakom slučaju nije bio predmet procjene utjecaja na okoliš u smislu Direktive 2001/42.
38

Odlučujući u toj presudi, Sud je u točkama 45. do 47. presude My (C‑293/03, EU:C:2004:821), kao i u točkama 29. do 32. rješenja Ricci i Pisaneschi (C‑286/09 i C‑287/09, EU:C:2010:420), naveo da su propisi o kojima je bila riječ u predmetima povodom kojih su doneseni ta presuda i to rješenje mogli otežati zapošljavanje nacionalnih službenika s određenim stažem u institucijama ili tijelima Unije.
30

U tim je okolnostima Hoge Raad der Nederlanden odlučio prekinuti postupak i Sudu uputiti sljedeća prethodna pitanja: „1. Treba li odredbe Poglavlja II. Odjeljka 5. (članke 18. do 21.) Uredbe (EZ) br. 44/2001 tumačiti na način da im je protivna primjena članka 5. stavka 1. točke (a) ili članka 5. stavka 3. te uredbe u slučaju kao što je ovaj, u kojem trgovačko društvo tuženika smatra odgovornim ne samo u njegovu svojstvu direktora tog društva zbog protupropisnog izvršavanja svojih dužnosti ili zbog učinjenih štetnih radnji, nego i neovisno o tom svojstvu zbog namjere ili svjesnog nehaja prilikom izvršavanja ugovora o radu sklopljenog između njega i trgovačkog društva? 2. (a) Treba li u slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje pojam ,stvari koje se odnose na ugovore' u članku 5. stavku 1. točki (a) Uredbe (EZ) br. 44/2001 tumačiti na način da on obuhvaća i slučaj kao što je ovaj, u kojem trgovačko društvo osobu u njezinu svojstvu direktora toga društva smatra odgovornom zbog povrede obveze izvršavanja svojih dužnosti koje proizlaze iz prava trgovačkih društava? 2. (b) Treba li u slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2. (a) pojam ,mjesto u kojem treba biti izvršena obveza na kojoj se temelji tužba' u članku 5. stavku 1. točki (a) Uredbe (EZ) br. 44/2001 tumačiti na način da znači mjesto u kojem je direktor izvršavao ili trebao izvršavati svoju dužnost koja proizlazi iz prava trgovačkih društava, što će u pravilu biti mjesto u kojem se nalazi središnja uprava ili glavno mjesto poslovanja u smislu članku 60. stavka 1. točke (b) odnosno (c) spomenute uredbe? 3. (a) Treba li u slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje pojam ,delikt ili kvazi‑delikt' u članku 5. stavku 3. Uredbe (EZ) br. 44/2001 tumačiti na način da obuhvaća i slučaj kao što je ovaj, u kojem trgovačko društvo osobu smatra odgovornom u njezinu svojstvu rukovoditelja tog društva zbog protupropisnog izvršavanja njezine dužnosti koja proizlazi iz prava trgovačkih društava ili štetne radnje? 3. (b) Treba li u slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 3. (a) pojam ,mjesto u kojem se dogodio štetni događaj ili bi se on mogao dogoditi' u članku 5. stavku 3. Uredbe br. 44/2001 tumačiti na način da znači mjesto gdje je rukovoditelj izvršavao ili trebao izvršavati svoju dužnost koja proizlazi iz prava trgovačkih društava, što će u pravilu biti mjesto u kojem se nalazi središnja uprava ili glavno mjesto poslovanja dotičnog društva u smislu članka 60. stavka 1. točke (b) i (c) spomenute uredbe?“
29

Prilikom odlučivanja o dodjeli predmetnih davanja za to razdoblje Zavod za zapošljavanje je smatrao da se pravilo o isključenju građana Unije koji traže zaposlenje, predviđeno u članku 7. stavku 1. drugoj rečenici točki 2. Knjige II., ne primjenjuje na obitelj Alimanovic s obzirom na to da su njezini članovi švedski državljani i da se to pravilo ne može primijeniti zbog načela nediskriminacije iz članka 1. Konvencije o pomoći. Naime, u presudi od 19. listopada 2010. Savezni sud za socijalne sporove presudio je da obveza koja za Saveznu Republiku Njemačku proizlazi iz te odredbe, to jest da omogući državljanima drugih država ugovornica koji uredno borave na cijelom njezinom području i koji nemaju dovoljno sredstava dobivanje pomoći na jednak način kao i vlastitim državljanima, obuhvaća i najniži prihod za osnovne životne troškove iz članka 19. i pratećih članaka Knjige II.
9

Rowntree & Co Ltd je u Ujedinjenoj Kraljevini stavio na tržište proizvod u pitanju u glavnom postupku pod nazivom Rowntree’s Chocolate Crisp. Naziv je promijenjen u Kit Kat Chocolate Crisp i nakon toga 1937. skraćen u Kit Kat. To društvo, pod novom tvrtkom Rowntree plc, prešlo je u vlasništvo Nestléa.
24

Najprije valja podsjetiti da se zadaća Suda, kada mu je upućen zahtjev za prethodnu odluku u području tarifnog razvrstavanja, sastoji u tome da nacionalnom sudu pojasni kriterije provedba kojih će mu omogućiti pravilno razvrstavanje predmetnih proizvoda u KN‑u, a ne u tome da sam provodi to razvrstavanje, tim više što Sud ne raspolaže nužno svim podacima koji su za to neophodni. Stoga se čini da je nacionalni sud u boljem položaju da to učini (vidjeti presude Proxxon, C‑500/04, EU:C:2006:111, točku 23., Digitalnet i dr., C‑320/11, C‑330/11, C‑382/11 i C‑383/11, EU:C:2012:745, točku 61., kao i Vario Tek, C‑178/14, EU:C:2015:152, točku 18.).
21

U prilog svojoj tužbi KPN, među ostalim, ističe da članak 5. BI‑ja nije u skladu s NRO‑om, koji dopušta kontrolu cijena samo u pogledu operatora sa znatnijom tržišnom snagom i samo nakon provedbe analize tržišta. Također, KPN smatra da on kao pružatelj usluga prijenosa poziva nije obuhvaćen člankom 5. BI‑ja. Međutim, to društvo ističe da je ACM‑ova odluka neproporcionalna i utemeljena na nedovoljnom obrazloženju jer je to tijelo pogrešno smatralo da članak 5. BI‑ja treba tumačiti na način da dodatni troškovi povezani s pružanjem usluga prijenosa poziva ne mogu biti viši od onih koji se temelje na strogoj troškovnoj orijentaciji. U tom smislu KPN tvrdi da tarifa usluga prijenosa poziva koje on pruža ima malen značaj za ukupnu tarifu i da je cijena usluga prijenosa za pozive prema nezemljopisnim brojevima razumna.
70

Argument vlada koje su na temelju presude Truck Center (C‑282/07, EU:C:2008:762) podnijele svoja očitovanja Sudu – u skladu s kojim različit tretman poreznih obveznika rezidenata i poreznih obveznika nerezidenata samo odražava različite položaje u kojima se nalaze ti porezni obveznici, s obzirom na to da prvi mogu uračunati porez na dividendu u drugi porez, dok za druge taj porez na dividendu predstavlja konačno opterećenje – valja odbiti. Točno je da je, u okolnostima predmeta u kojem je donesena ta presuda, Sud utvrdio da se na primatelje dohotka od kapitala primjenjuju različite tehnike oporezivanja, ovisno o tome jesu li ti primatelji rezidenti ili nerezidenti, s obzirom na to da se taj različit tretman odnosi na položaje koji nisu objektivno usporedivi (vidjeti u tom smislu presudu Truck Center, C‑282/07, EU:C:2008:762, t. 41.). K tome, s obzirom na to da taj različit tretman ne pribavlja nužno prednost primateljima rezidentima, Sud je presudio da on ne predstavlja ograničenje slobodnog kretanja kapitala (vidjeti u tom smislu presudu Truck Center, C‑282/07, EU:C:2008:762, t. 49. i 50.).
51

Što se tiče druge tužbe, podnesene pred Tribunal de commerce de Paris, Komisija ističe da za dokazivanje pravnog interesa za poništenje njezine odluke nije dovoljno da se tužitelj pred sudovima Unije pozove na bilo koju tužbu za naknadu štete koja se može podnijeti u budućnosti ili je možda već podnesena nacionalnom sudu, i to zato što bi poništenje te odluke pred sudovima Unije olakšalo njegov uspjeh u parnici za naknadu štete a da usto ne treba dokazati da ona vrlo vjerojatno može dovesti do poništenja odluke Komisije. S tim u vezi, iako Opći sud ne smije preuzeti ulogu nacionalnog suda u pogledu odlučivanja o osnovanosti tužbe za naknadu štete povodom koje se vodi postupak pred nacionalnim sudom, on je ipak ovlašten provjeriti jesu li žalitelji dokazali stvarni interes za to da zahtijevaju poništenje Komisijine odluke kako bi potkrijepili tu tužbu za naknadu štete.
33

Radi utvrđenja provodi li takvo tijelo gospodarske aktivnosti samostalno, valja provjeriti, kao što to proizlazi iz sudske prakse Suda, nalazi li se prilikom njihova provođenja u podređenom odnosu prema općini s kojom je povezano (vidjeti u tom smislu presude Komisija/Nizozemska, 235/85, EU:C:1987:161, t. 14., Ayuntamiento de Sevilla, C‑202/90, EU:C:1991:332, t. 10., FCE Bank, C‑210/04, EU:C:2006:196, t. 35. do 37. i Komisija/Španjolska, C‑154/08, EU:C:2009:695, t. 103. do 107.).
25

U tim je okolnostima Corte suprema di cassazione odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje: „Može li, na temelju kriterija prevencije, o zahtjevu za uzdržavanje djece koji je istaknut u okviru postupka za rastavu braka, s obzirom na to da je on akcesorne naravi u odnosu na taj postupak, odlučivati bilo sud koji vodi postupak za rastavu braka bilo sud pred kojim se vodi postupak o roditeljskoj odgovornosti, ili je nužno da o tom pitanju odlučuje potonji sud, odnosno jesu li kriteriji koji su odvojeno navedeni u točkama (c) i (d) članka 3. Direktive br. 4/2009 alternativni, u smislu da jedan nužno isključuje drugi?“
9

U svrhu utvrđivanja postojanja dampinga, člankom 2. stavcima 1. do 7. Osnovne uredbe bila su utvrđena pravila za izračun uobičajene vrijednosti. Dok se, u skladu sa stavkom 1. članka 2. te uredbe, uobičajena vrijednost obično temeljila na cijenama u zemlji izvoznici, stavak 7. tog članka za uvoz iz zemalja bez tržišnoga gospodarstva predviđao je primjenu metode tzv. „analogne zemlje“. Prema toj odredbi: „(a) U slučaju uvoza iz zemalja bez tržišnoga gospodarstva [(Albanija, Armenija, Azerbajdžan, Bjelarus, Gruzija, Sjeverna Koreja, Kirgistan, Moldova, Mongolija, Tadžikistan, Turkmenistan i Uzbekistan)], uobičajena vrijednost određuje se na temelju cijene ili izračunane vrijednosti u nekoj trećoj zemlji tržišnoga gospodarstva, odnosno cijene iz takve treće zemlje u druge zemlje, uključujući Zajednicu, odnosno ako to nije moguće, na nekoj drugoj razumnoj osnovi, uključujući stvarno plaćenu ili naplativu cijenu u Zajednici za istovjetni proizvod, odgovarajuće prilagođenu, ako je potrebno, kako bi uključivala razumnu profitnu maržu. […] (b) U antidampinškim ispitnim postupcima uvoza iz Narodne Republike Kine, Vijetnama, Kazahstana i neke druge zemlje bez tržišnoga gospodarstva, a koja je članica WTO‑a na dan pokretanja ispitnog postupka, uobičajena vrijednost određuje se u skladu sa stavcima 1. do 6., ako se utvrdi, na temelju valjano potkrijepljenih zahtjeva jednog ili više proizvođača nad kojim se provodi ispitni postupak i u skladu s kriterijima i postupcima utvrđenim u podstavku (c), da za tog proizvođača, odnosno za te proizvođače, u odnosu na proizvodnju i prodaju dotičnog istovjetnog proizvoda prevladavaju uvjeti tržišnoga gospodarstva. Ako to nije slučaj, primjenjuju se pravila utvrđena u podstavku (a). (a) Zahtjev iz podstavka (b) mora [...] sadržavati dostatne dokaze da proizvođač posluje u uvjetima tržišnoga gospodarstva, to jest ako: — odluke poduzeća o cijenama, troškovima i faktorima proizvodnje, uključujući na primjer sirovine, trošak tehnologije i rada, proizvodnju, prodaju i ulaganje, donose se kao odgovor na tržišne signale koji odražavaju ponudu i potražnju, a bez značajnog uplitanja države u ta pitanja, kao i ako troškovi glavnih faktora proizvodnje odražavaju tržišne vrijednosti, — poduzeća imaju jedinstven i transparentan sustav osnovnih računovodstvenih podataka koje revidiraju nezavisni revizori u skladu s međunarodnim računovodstvenim standardima, a koji se koristi za sve potrebe, — troškovi proizvodnje i financijska situacija poduzeća nisu pod utjecajem značajnih poremećaja iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva, posebno u odnosu na amortizaciju imovine, ostale otpise, trgovinu razmjene i plaćanja kompenzacijom dugovanja, — na dotična poduzeća primjenjuju se zakoni o stečaju i imovini koji jamče pravnu sigurnost i stabilnost poslovanja poduzeća, i — konverzija valuta obavlja se po tržišnim stopama. [...]“
„1.

Ovim sporazumom se, sukladno klauzuli 2.2 zaposlenim muškarcima i ženama daje individualno pravo na roditeljski dopust za rođenje ili posvojenje djeteta kako bi se mogli skrbiti o tom djetetu, i to tijekom najmanje tri mjeseca do određene dobi a najkasnije do osme godine života, što će definirati države članice i/ili socijalni partneri.
22

Ali potpuno izuzeće od plaćanja poreza na dividende koje matično društvo prima od društava kćeri koja su u sastavu porezno integrirane korporacijske grupe, kojoj također pripada dotično matično društvo, ne odgovara razlici objektivne situacije između matičnih društava koja opravdava utvrđenu razliku u postupanju (vidjeti u tom smislu presude Papillon, C‑418/07, EU:C:2008:659, t. 23. do 30.; X Holding, C‑337/08, EU:C:2010:89, t. 21. do 24., i SCA Group Holding i dr., C‑39/13 do C‑41/13, EU:C:2014:1758, t. 29. do 31.). Naime, u pogledu propisa poput onog u pitanju u glavnom postupku, koji neutralizacijom ponovnog uračunavanja dijela troškova i tereta u dobit matičnog društva predviđa potpuno izuzeće od plaćanja poreza na primljene dividende, situacija društava koja pripadaju porezno integriranoj korporacijskoj grupi usporediva je s onom društava koja ne pripadaju takvoj grupi jer u oba slučaja, s jedne strane, matično društvo snosi troškove i terete povezane s udjelima u svojem društvu kćeri i, s druge strane, dobit koju ostvari društvo kći iz kojeg proizlaze raspodijeljene dividende mogu načelno biti predmet dvostrukoga gospodarskog oporezivanja ili lančanog oporezivanja (vidjeti u tom smislu Haribo Lakritzen Hans Riegel i Österreichische Salinen, C‑436/08 i C‑437/08, EU:C:2011:61, t. 113., kao i Santander Asset Management SGIIC i dr., C‑338/11 do C‑347/11, EU:C:2012:286, t. 42.).
13

Članak 24. Zakonodavnog dekreta br. 185 od 29. studenoga 2008. o hitnim mjerama potpore za domaćinstvo, rad, zapošljavanje i poduzetnike te u svrhu izmjene nacionalnog strateškog okvira protukriznim mjerama (decreto‑legge n. 185 – Misure urgenti per il sostegno a famiglie, lavoro, occupazione e impresa e per ridisegnare in funzione anti‑crisi il quadro strategico nazionale), koji je na temelju Zakona br. 2 od 28. siječnja 2009. s izmjenama pretvoren u zakon (u daljnjem tekstu: Zakonodavni dekret br. 185/2008), pod naslovom „Provedba europskih odluka koje se odnose na povrat nezakonitih potpora“, u stavku 4. predviđa: „Kamate iz stavka 2. utvrđuju se na temelju odredaba poglavlja V. Uredbe […] br. 794/2004 […]“