ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 110/19

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2020. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Amoena Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Predmet C-706/20)

(2021/C 110/20)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Amoena Ltd

Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Prethodna pitanja

1. Treba li smatrati da se izrazi „them”, „they” i „their” iz točke 53. [engleske verzije] presude (1) odnose na grudnjake ili na prsne proteze?

2. Upućuje li druga rečenica točke 53. na kriterij različit od onog koji je utvrđen u točki 51. presude u predmetu Amoena a koji proizlazi iz Objašnjenja harmoniziranog sustava uz tarifni broj 8473, time što se njome zahtijeva da grudnjaci (tj. potencijalni pribor) moraju prsnim protezama omogućavati da obavljaju funkciju različitu od one kojoj su „they” (po svoj prilici, prsne proteze) namijenjene ili se pak samo odnosi na primjenu kriterija utvrđenog u točki 51., kojim se zahtijeva da grudnjaci izvode operacije u vezi s glavnom funkcijom prsne proteze?

(1) Presuda od 19. prosinca 2019., Amoena (C-677/18, ECLI:EU:C:2019:1142)
C 110/17

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2020. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Fenix International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-695/20)

(2021/C 110/17)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Fenix International Limited

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prethodno pitanje

Je li članak 9.a Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 282/2011 (1) od 15. ožujka 2011., koji je ubačen člankom 1. stavkom 1. točkom (c) Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1042/2013 (2) od 7. listopada 2013., nevaljan zato što je Vijeće njime dopunilo i/ili izmijenilo članak 28. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (3) od 28. studenoga 2006. i time prekoračilo provedbenu ovlast ili dužnost koju mu dodjeljuje članak 397. Direktive 2006/112/EZ?

(1) Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 282/2011 od 15. ožujka 2011. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2011., L 77, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 375.)

(2) Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1042/2013 od 7. listopada 2013. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 282/2011 o mjestu isporuke usluga (SL 2013., L 284, str. 1.)

(3) Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)
C 110/22

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. prosinca 2020. uputio Appeal Tribunal for Northern Ireland (Ujedinjena Kraljevina) – CG/Department for Communities in Northern Ireland

(Predmet C-709/20)

(2021/C 110/23)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Appeal Tribunal (Northern Ireland)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: CG

Tuženik: Department for Communities in Northern Ireland

Prethodna pitanja

1. Je li članak 9. stavak (3) točka (c) podtočka (i) Universal Credit Regulationsa (Northern Ireland) 2016 (Uredba o univerzalnom kreditu (Sjeverna Irska) iz 2016.) koji je uveden Social Security (Income-related Benefits) (Updating and Amendment) (EU Exit) Regulationsom (Northern Ireland) 2019 (Uredba o socijalnoj sigurnosti (Davanja povezana s dohotkom) (Ažuriranje i amandman) (Izlazak iz Unije) (Sjeverna Irska) iz 2019.), kojim se isključuje iz prava na davanja iz socijalne skrbi građane Unije s nacionalnim pravom boravka (privremeni boravak) (u ovom slučaju „status privremenog rezidenta” u skladu s Appendixom EU UK Immigration Rulesima (Prilog EU Pravilima o imigraciji Ujedinjene Kraljevine), nezakonito diskriminatoran (izravno ili neizravno) s obzirom na članak 18. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i protivan obvezama Ujedinjene Kraljevine koje proizlaze iz European Communities Acta 1972 (Zakon o Europskim zajednicama iz 1972.)?
4.

Treba li članak 90. stavke 1. i 2. i članak 273. Direktive o PDV-u te članke 15. do 17. Povelje o temeljnim pravima – osobito imajući u vidu presudu [od 23. studenoga 2017., Di Maura (C-246/16)], rješenje [od 29. siječnja 2020., Porr Építési Kft. (C-292/19)] i temeljna načela djelotvornosti, ekvivalentnosti i porezne neutralnosti sadržana u pravu Unije – tumačiti na način da [im je protivno to što] je tijelo države članice nadležno za primjenu zakona utvrdilo uvjete navedene u drugom do četvrtom pitanju bez ikakvog pravnog temelja nakon donošenja presude u predmetu Porr Építési Kft. (C-292/19) i da ti uvjeti nisu poznati poreznim obveznicima prije nego što potraživanja postanu konačno nenaplativa?
2.

Članak 5. stavak 1. točku (c) Uredbe br. 261/2004 treba tumačiti na način da je u slučaju otkazivanja prvotno planiranog leta zbog izvanredne okolnosti, preusmjeravanje putnika zrakoplovom kojim on stigne na krajnje odredište dan nakon prvotno planiranog datuma „razumna mjera” kojom se taj zračni prijevoznik oslobađa obveze odštete predviđene u članku 5. stavku 1. točki (c) i članku 7. stavku 1. te uredbe, ako ne postoji druga izravna ili neizravna mogućnost preusmjeravanja letom koji izvodi on sam ili bilo koji drugi zračni prijevoznik, a koji stiže s manjim zakašnjenjem nego sljedeći let dotičnog zračnog prijevoznika, osim ako potonji dokaže da bi izvođenje takvog preusmjeravanja od njega zahtijevalo nepodnošljivu žrtvu u pogledu kapaciteta njegova poduzeća u relevantnom trenutku, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
1.

Treba li članak 3. stavak 2. točku (a) Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) tumačiti na način da se ta uredba primjenjuje na putnika koji se već prije dolaska u zračnu luku online prijavio za let i sa sobom nema predane prtljage; na monitoru zračne luke vidi kašnjenje leta, na ukrcajnim vratima čeka na daljnje informacije, a na šalteru zračnog prijevoznika raspituje se o polasku rezerviranog leta; od tuženikovih zaposlenika ne dobije ni pojašnjenje kada i hoće li let započeti, ni ponudu za zamjenski let; i stoga sam rezervira drugi let za konačno odredište i pritom ne putuje prvotno rezerviranim letom?
Žalba koju su 2. srpnja 2020. podnijeli Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) od 6. svibnja 2020. u predmetu T-141/19, Sabo i dr./Parlament i Vijeće

(Predmet C-297/20 P)

(2021/C 72/11)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelji: Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG (zastupnici: R. Smith i C. Day, solicitors, P. Lockley i B. Mitchell, barristers i D. Wolfe QC)

Druge stranke u postupku: Europski parlament, Vijeće Europske unije

Rješenjem od 14. siječnja 2021. Sud (osmo vijeće) je odlučio da se žalba odbija kao očito neosnovana i žaliteljima naložio da snose vlastite troškove.
Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. srpnja 2020. uputio First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – NB, AB/Secretary of State for the Home Department; intervenijent: Visoki povjerenik Ujedinjenih naroda za izbjeglice

(Predmet C-349/20)

(2021/C 62/12)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

Stranke glavnog postupka

Žalitelji: NB, AB

Druga stranka u postupku: Secretary of State for the Home Department

Intervenijent: Visoki povjerenik Ujedinjenih naroda za izbjeglice

Prethodna pitanja

Prilikom ocjene je li došlo do prestanka zaštite ili pomoći UNRWA-a (1) u smislu druge rečenice članka 12. stavka 1. točke (a) Direktive o kvalifikaciji (2) u odnosu na Palestinca bez državljanstva kojeg je UNRWA evidentirao, u pogledu pomoći koja se pruža osobama s invaliditetom:

1. Je li riječ samo o ex tunc ocjeni okolnosti za koje se navodi da su prisilile podnositelja zahtjeva da napusti područje djelovanja UNRWA-a u trenutku u kojem je on to učinio ili je riječ i o ex nunc, pro futuro, ocjeni toga može li podnositelj zahtjeva u sadašnjosti koristiti takvu zaštitu ili pomoć?

2. Ako odgovor na prvo pitanje obuhvaća ocjenu pro futuro, je li legitimno analogno tome oslanjati se na klauzulu o prestanku statusa iz članka 11. na način da, kada podnositelj zahtjeva može ex tunc dokazati kvalificirajući razlog zbog kojeg je on ili ona napustio područje UNRWA-a, teret dokazivanja da takav razlog više ne postoji pada na državu članicu?

3. Treba li, radi postojanja objektivnih razloga za odlazak takve osobe koji se odnose na odredbu UNRW[A]-a o zaštiti ili pomoći, dokazati namjerno nanošenje štete ili lišavanje pomoći (činjenjem ili nečinjenjem) UNRWA-a ili države u kojoj on djeluje?

4. Je li relevantno uzeti u obzir pomoć koju takvim osobama pružaju sudionici civilnog društva kao što su to nevladine organizacije?”

(1) Agencija Ujedinjenih naroda za pomoć palestinskim izbjeglicama na Bliskom istoku.

(2) Direktiva Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite (Direktiva o kvalifikaciji; u daljnjem tekstu: DK) (SL 2004, L 304, str. 12) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 64.).
2.

Kako treba tumačiti članak 198. stavak 4. Zakona br. 9/2017 kojim se utvrđuje razdoblje plaćanja od 60 dana u svim slučajevima i za sve ugovore, pri čemu se predviđa početno razdoblje od 30 dana za odobrenje i još 30 dana za plaćanje, s obzirom na to da se uvodnom izjavom 23. Direktive utvrđuje sljedeće: „Duga razdoblja plaćanja i zakašnjela plaćanja javnih tijela za robu i usluge dovode do neopravdanih troškova za poduzeća. Stoga je primjereno uvesti posebna pravila u pogledu poslovnih transakcija u slučaju kad poduzeća isporučuju robu i usluge javnim tijelima, koja bi posebno trebala urediti da razdoblja plaćanja uobičajeno ne prelaze 30 kalendarskih dana, osim ako je drukčije izričito određeno ugovorom, te pod uvjetom da je to objektivno opravdano u svjetlu osobite prirode odnosno obilježja ugovora, a u svakom slučaju ne dulje od 60 kalendarskih dana. ”?
C 44/31

Žalba koju je 4. prosinca 2020. podnio Hermann Albers eK protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 5. listopada 2020. u predmetu T-597/18, Hermann Albers/Europska komisija

(Predmet C-656/20 P)

(2021/C 44/37)

Jezik postupka: njemački

Stranke

Žalitelj: Hermann Albers eK (zastupnik: S. Roling, Rechtsanwalt)

Druge stranke u postupku: Europska komisija, Savezna Republika Njemačka, Land Niedersachsen

Zahtjevi

Žalitelj od Suda zahtijeva da:

1. djelomično ukine presudu Općeg suda od 5. listopada 2020., Hermann Albers/Europska komisija (T-597/18, EU:T:2020:467), u točkama 1. i 2. izreke;

2. u cijelosti prihvati tužbeni zahtjev istaknut u prvom stupnju kojim se traži poništenje Komisijine odluke od 12. srpnja 2018., C(2018) 4385 final (1) i naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

Žalitelj tvrdi da je Opći sud pogrešno protumačio značenje članaka 107. UFEU-a i 108. UFEU-a u vezi sa stavkom 7.a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetza (Zakon o lokalnom prijevozu zemlje Donje Saske; „NNVG”). Stavak 7.a NNVG-a predstavlja, suprotno utvrđenjima Općeg suda, novu državnu potporu koja podliježe obvezi obavješćivanja.

Što se tiče članka 107. UFEU-a, ovdje nije riječ samo o domaćem preusmjeravanju financijskih sredstava, s obzirom na to da prometne vlasti u svojoj dvostrukoj ulozi vlasnika poduzeća javnog prijevoza imaju izravnu korist od raspodjele sredstava i selektivno ih koriste na štetu privatnog sektora izravnim dodjelama. Prometne vlasti su vršile nadzor nad poduzećima javnog prijevoza slično kao nad vlastitim odjelima. Dodjela sredstava prometnim vlastima neraskidivo je povezana s koristima jer je u to vrijeme korištenje sredstava za gospodarske aktivnosti općinskih poduzeća često već uspostavljeno. To narušava tržišno natjecanje i utječe na trgovinu između država članica.

Štoviše, zbog činjenice da stavak 7.a NNVG-a predstavlja potporu, ali i neovisno o tome, povrijeđen je članak 108. stavak 3. UFEU-a jer Savezna Republika Njemačka nije obavijestila Europsku komisiju o stavku 7.a NNVG-a.

(1) Odluka Europske komisije da neće uložiti prigovore na mjeru koju je usvojila Savezna zemlja Donja Saska u skladu sa stavkom 7.a Niedersächsisches Nahverkehrsgesetza (Zakon o lokalnom prometu Savezne zemlje Donje Saske (predmet SA.46538 (2017/NN)) (SL 2018., C 292, str. 1.).
3.

Treba li pravo Unije, osobito odredbe navedene u drugom pitanju, tumačiti na način da im se protive pravni propisi države članice kao što su članak 110. stavak 2.a Zakona o organizaciji redovnih sudova i članak 27. stavak 1. točka 1.a Zakona o Vrhovnom sudu od 8. prosinca 2017. u skladu s kojima predmeti koji se odnose na odobrenje pokretanja kaznenog postupka protiv suca nacionalnog suda ili oduzimanja njegove slobode (pritvaranja), kako u prvostupanjskom, tako i u drugostupanjskom postupku, ulaze u isključivu nadležnost tijela kao što je Disciplinsko vijeće, osobito s obzirom na to (pojedinačno ili zajedno) da: a) se osnivanje Disciplinskog vijeća dogodilo tijekom promjene načela odabira članova tijela kao što je Krajowa Rada Sądownictwa (Državno sudbeno vijeće, Poljska) koja sudjeluje u procesu imenovanja sudaca i na čiji su zahtjev izabrani svi članovi Disciplinskog vijeća; b) nacionalni zakonodavac isključuje mogućnost da se u Disciplinsko vijeće premjeste suci nacionalnog suda posljednjeg stupnja kao što je Sąd Najwyższy (Vrhovni sud) u čijoj strukturi djeluje to vijeće, tako da u Disciplinskom vijeću mogu zasjedati samo novi članovi koji su imenovani na zahtjev Državnog sudbenog vijeća u izmijenjenom sastavu; c) Disciplinsko vijeće karakterizira osobito visok stupanj autonomije u okviru Sąda Najwyższyjeg (Vrhovni sud); d) je Sąd Najwyższy (Vrhovni sud) u odlukama koje su donesene u izvršenju presude od 19. studenoga 2019., A.K. i dr. (Neovisnost Disciplinskog vijeća Sąda Najwyższyjeg (Vrhovni sud)) (C-585/18, C-624/18 i C-625/18, EU:C:2019:982), potvrdio da Državno sudbeno vijeće u izmijenjenom sastavu nije tijelo koje je neovisno o zakonodavnoj i izvršnoj vlasti te da Disciplinsko vijeće nije „sud” u smislu članka 47. Povelje, članka 6. EKLJP-a i članka 45. stavka 1. Ustava Republike Poljske; e) zahtjev za odobrenje pokretanja kaznenog postupka protiv suca nacionalnog suda ili oduzimanja njegove slobode (pritvaranja) u načelu podnosi državni odvjetnik, kojem je nadređeno tijelo izvršne vlasti, kao što je ministar pravosuđa koji državnim odvjetnicima može davati obvezujuće naloge o postupovnim radnjama, a istodobno su članovi Disciplinskog vijeća ili Državnog sudbenog vijeća u izmijenjenom sastavu, kao što je Sąd Najwyższy (Vrhovni sud) utvrdio u odlukama o kojima je riječ u točki 2.d, usko povezani sa zakonodavnom i izvršnom vlašću, te stoga Disciplinsko vijeće ne može biti treća strana u odnosu na stranke u postupku; f) se Republici Poljskoj nalaže da suspendira primjenu određenih odredbi Zakona o Vrhovnom sudu od 8. prosinca 2017. koje se odnose na Disciplinsko vijeće i da se suzdrži od prosljeđivanja predmeta koji su u tijeku pred tim vijećem sudskom vijeću koje ne ispunjava zahtjeve neovisnosti, u skladu s rješenjem od 8. travnja 2020., Komisija/Poljska (C-791/19 R, EU:C:2020:277)?
5.

Treba li članak 25. stavak 2. Opće uredbe o zaštiti podataka, kojim se jamči integrirana zaštita podataka i na temelju kojeg se, osobito, osigurava da osobni podaci nisu automatski, bez intervencije pojedinca o kojem je riječ, dostupni neograničenom broju pojedinca, tumačiti na način da mu se ne protivi a. to da se registrom stvarnih vlasnika, uspostavljenim u skladu s člankom 30. Direktive 2015/849, kako je izmijenjen člankom 1. stavkom 15. Direktive 2018/843, ne zahtijeva da se pripadnici šire javnosti koji pretražuju osobne podatke stvarnog vlasnika registriraju na internetskim stranicama navedenog registra; b. to da se nikakva informacija o pretraživanju osobnih podatka stvarnog vlasnika upisanih u takav registar ne prenosi navedenom stvarnom vlasniku; ili c. to da se nijedno ograničenje opsega i dostupnosti predmetnih osobnih podataka ne primjenjuje s obzirom na svrhu njihove obrade?
—

Kao drugo, u točkama 267., 269., 273., 274., 275., 277., 281., 283. i 298. do 302. pobijane presude, Opći sud nije poštovao pristup zasebnog subjekta i načelo nepristrane transakcije, što predstavlja povredu članka 107. stavka 1. UFEU-a i/ili iskrivljavanje nacionalnog prava, pozivajući se na funkcije koje je obavljalo društvo Apple Inc. kako bi odbio dodjelu u pobijanoj odluci irskim podružnicama Appleovih licencija za intelektualno vlasništvo. Činjenica da Opći sud nije uzeo u obzir Komisijina obrazloženja, navedena u uvodnim izjavama 308. do 318. pobijane odluke i Komisijinim pisanim očitovanjima, o razlozima zbog kojih su funkcije koje je obavljalo društvo Apple Inc. irelevantne za pripisivanje dobiti unutar društava ASI i AOE, predstavlja povredu postupka i nedostatak u obrazloženju.
C 28/30

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2020. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – GE Aircraft Engine Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Predmet C-607/20)

(2021/C 28/49)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: GE Aircraft Engine Services Ltd

Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Prethodna pitanja

1. Ako porezni obveznik u okviru programa poticanja izvrsnosti na radu zaposlenicima dodjeljuje bonove za korištenje u maloprodajnim trgovinama koje imaju svojstvo trećih strana, radi li se o isporuci „za [njegovu] privatnu upotrebu ili upotrebu [njegovih] namještenika ili, općenitije, za svrhe koje nisu poslovnog karaktera” u smislu članka 26. stavka 1. točke (b) Direktive 2006/112 (1)?

2. Je li za odgovor na prvo pitanje relevantna činjenica da porezni obveznik zaposlenicima bonove dodjeljuje s poslovnom svrhom?

3. Je li za odgovor na prvo pitanje relevantna činjenica da se bonovi zaposlenicima dodjeljuju za njihovu osobnu uporabu te da se mogu upotrijebiti za privatne svrhe zaposlenika?

(1) Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).
C 19/43

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. listopada 2020. uputio Supreme Court (Irska) – PF, MF/Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

(Predmet C-564/20)

(2021/C 19/44)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Supreme Court

Stranke glavnog postupka

Žalitelji: PF, MF

Druge stranke u žalbenom postupku: Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

Prethodna pitanja

1. Je li jedinstveno kontrolno tijelo neke države članice pri obavješćivanju Europske komisije i potvrđivanju u skladu s člankom 33. stavkom 2. točkom (a) i člankom 34. Uredbe o kontroli (1), ograničeno na dostavu podataka o ulovu u određenom ribolovnom području koje su zabilježili ribari na temelju članaka 14. i 15. Uredbe, ako jedinstveno kontrolno tijelo iz opravdanih razloga smatra da su zabilježeni podaci u velikoj mjeri nepouzdani, ili je pak ovlašteno koristiti opravdane, znanstveno valjane metode obrade i potvrđivanja zabilježenih podataka kako bi dobilo točnije podatke o ulovu u svrhu obavješćivanja Europske komisije?

2. Ako je nadležno tijelo time zadovoljno, smije li, na temelju opravdanih razloga, zakonito koristiti druge izvore podataka kao što su dozvole za ribolov, odobrenja za ribolov, podaci iz sustava za praćenje plovila, iskrcajne deklaracije, prodajni listovi i dokumenti o prijevozu?

(1) Uredba Vijeća (EZ) br. 1224/2009 od 20. studenoga 2009. o uspostavi sustava kontrole Zajednice za osiguranje sukladnosti s pravilima zajedničke ribarstvene politike, o izmjeni uredbi (EZ) br. 847/96, (EZ) br. 2371/2002, (EZ) br. 811/2004, (EZ) br. 768/2005, (EZ) br. 2115/2005, (EZ) br. 2166/2005, (EZ) br. 388/2006, (EZ) br. 509/2007, (EZ) br. 676/2007, (EZ) br. 1098/2007, (EZ) br. 1300/2008, (EZ) br. 1342/2008 i o stavljanju izvan snage uredbi (EEZ) br. 2847/93, (EZ) br. 1627/94 i (EZ) br. 1966/2006 (SL 2009., L 343, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 4., svezak 1., str. 113).
Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. kolovoza 2020. uputio Amtsgericht Hamburg (Njemačka) – SP/KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland

(Predmet C-367/20)

(2021/C 9/08)

Jezik postupka: njemački

Sud koji je uputio zahtjev

Amtsgericht Hamburg

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: SP

Tuženik: KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland

Prethodno pitanje

Treba li članak 5. stavak 1. točku (c) i članak 7. stavak 1. Uredbe br. 261/2004 (1) u vezi s njezinim člankom 3. stavkom 5., tumačiti na način da kod povezanog leta – koji se sastoji od dvaju letova i koji je predmet jedinstvene rezervacije, s polazištem iz zračne luke smještene izvan državnog područja bilo koje države članice (u trećoj zemlji) i s odredištem u zračnoj luci smještenoj na državnom području jedne države članice uz zaustavljanje u zračnoj luci druge [države članice] – putnik koji je pretrpio kašnjenje na svoje konačno odredište u trajanju od tri sata ili više do kojeg je došlo na prvom letu, koji je na temelju ugovora o letovima sa skupnom oznakom izveo prijevoznik sa sjedištem u trećoj zemlji, može podnijeti tužbu za naknadu štete na temelju te uredbe protiv zračnog prijevoznika Zajednice kod kojeg je ukupni let rezerviran, a koji je izveo samo drugi let?

Sud Europske unije (deveto vijeće) je rješenjem od 12. studenoga 2020. odlučio na sljedeći način:

Članak 5. stavak 1. točku (c) i članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, u vezi s njezinim člankom 3. stavkom 1. točkom (b) i njegovim stavkom 5., treba tumačiti na način da u okviru povezanog leta – koji se sastoji od dvaju letova i koji je predmet jedinstvene rezervacije, s polazištem iz zračne luke smještene na državnom području treće zemlje te s odredištem u zračnoj luci smještenoj u državi članici sa zaustavljanjem u zračnoj luci u drugoj državi članici – putnik koji je pretrpio kašnjenje na svoje konačno odredište u trajanju od tri sata ili više, do kojeg je došlo tijekom prvog leta koji je u okviru ugovora o letovima sa skupnom oznakom izvršio prijevoznik sa sjedištem u trećoj zemlji, može pokrenuti postupak za naknadu štete na temelju te uredbe protiv prijevoznika Zajednice koji je izveo drugi let.

(1) Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)