Predmet C-618/16

Rafal Prefeta

protiv

Secretary of State for Work and Pensions

(zahtjev za prethodnu odluku, koji je uputio Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) (Viši sud, Odjel za upravne žalbe))

„Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje osoba – Članak 45. UFEU‑a – Akt o pristupanju iz 2003. – Prilog XII. poglavlje 2. – Mogućnost države članice da odstupi od članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) br. 492/2011 i članka 7. stavka 3. Direktive 2004/38/EZ – Poljski državljanin koji nije dovršio dvanaestomjesečno razdoblje prijavljenog rada u državi članici domaćinu”

Sažetak – Presuda Suda (peto vijeće) od 13. rujna 2018.

Pristupanje novih država članica Europskoj uniji – Akt o pristupanju iz 2003. – Prijelazne mjere – Slobodno kretanje osoba – Direktiva 2004/38 – Nacionalni propis koji je uveo status „radnika iz države pristupnice koji podliježe prijavi”, koji se odnosio na državljane država pristupnica – Prestanak predmetnog statusa u slučaju prijavljenog rada na državnom području države članice u neprekidnom razdoblju od dvanaest mjeseci – Dopuštenost

(čl. 45. UFEU-a; Akt o pristupanju iz 2003., Prilog XII. poglavlje 2.; Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/38, čl. 7. st. 3.; Uredba Europskog parlamenta i Vijeća br. 492/2011, čl. 1. do 6.)

Prilog XII. poglavlje 2. Akta o uvjetima pristupanja Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike i prilagodbama ugovora na kojima se temelji Europska unija treba tumačiti na način da je Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske omogućavao da u prijelaznom razdoblju predviđenim tim aktom isključi iz prava iz članka 7. stavka 3. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ poljskog državljanina, poput R. Prefete, koji nije ispunio uvjet predviđen nacionalnim zakonodavstvom da je obavljao prijavljeni rad na njezinu području u neprekidnom razdoblju od dvanaest mjeseci.

U tom pogledu treba istaknuti da je Sud već presudio da je cilj prijelaznih odredbi iz Priloga XII. poglavlja 2. tog akta o pristupanju izbjeći da nakon pristupa novih država članica Uniji dođe do poremećaja na tržištu rada starih država članica zbog trenutnog dolaska povećanog broja radnika koji su državljani tih novih država (vidjeti u tom smislu presudu od 10. veljače 2011., Vicoplus i dr., C 307/09 do C 309/09, EU:C:2011:64, t. 34. i navedenu sudsku praksu).

Međutim, Prilog XII. poglavlje 2. stavak 2. prvi podstavak tog Akta o pristupanju u biti predviđa da, odstupajući od članaka 1. do 6. Uredbe br. 492/2011 i tijekom prijelaznog razdoblja nakon datuma pristupanja, sadašnje države članice primjenjuju mjere kojima se uređuje pristup poljskih državljana njihovu tržištu rada.

Stoga je na temelju te osnove članak 2. Uredbe iz 2004. u britanski pravni poredak uveo status „radnika iz države pristupnice koji podliježe prijavi” koji se odnosio na državljane država pristupnica koji su radili u Ujedinjenoj Kraljevini tijekom razdoblja primjene te uredbe. Navedenom uredbom bilo je predviđeno da predmetni radnici gube taj status nakon što su dvanaest mjeseci neprekidno obavljali prijavljeni rad na području te države članice, pri čemu se taj rad morao u cijelosti ili djelomično obaviti nakon 30. travnja 2004.

Od državljanina predmetne države pristupnice zahtijevalo se da za razdoblje u kojem je imao navedeni status ishodi potvrdu o prijavi rada od nadležnih nacionalnih tijela, pri čemu on nije uživao sva prava koje pravo Unije dodjeljuje državljaninu države članice koji se preseli u drugu državu članicu kako bi tamo radio. Konkretno, članci 4. i 5. Uredbe iz 2004. ograničavali su pravo državljanina države pristupnice da boravi u Ujedinjenoj Kraljevini kao tražitelj zaposlenja radi pronalaska zaposlenja i njegovu mogućnost zadržavanja statusa radnika i odgovarajućeg pravo boravka kada prestane obavljati posao kao radnik ili samozaposlena osoba.

Kao što je to Komisija u bitnome napomenula u svojim pisanim očitovanjima, odstupanje od članka 7. stavka 3. Direktive 2004/38, koje je uvela Ujedinjena Kraljevina, stoga je bilo potrebno radi postizanja punog učinka mjera koje je ta država članica usvojila na temelju odstupanja predviđenih prijelaznim odredbama iz Priloga XII. poglavlja 2. stavaka 2. i 9. Akta o pristupanju iz 2003.

(t. 41., 43.-46., 55. i izreka)