ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
58

Uzimajući u obzir sva prethodna razmatranja, na prva tri pitanja valja odgovoriti da je, u svrhu tarifnog razvrstavanja sjemenki bundeve o kojima je riječ u glavnom predmetu, na sudu koji je uputio zahtjev da odredi služe li one obično za ekstrakciju prehrambenih ili industrijskih ulja ili masnoća, iako nisu predviđene brojevima 1201 do 1206 KN‑a. Ako je tome tako, spomenuto sjeme treba razvrstati pod broj 1207 KN‑a zbog njegovog obilježja uljanog sjemena, i to neovisno o tome upotrebljava li se doista za ekstrakciju prehrambenih ili industrijskih ulja ili masnoća u svrhu sjetve ili u svrhu ljudske prehrane. U suprotnom slučaju će spomenuto sjeme potpadati pod broj 1209 KN‑a ako još ima moć klijanja u trenutku kad ga se uvozi, i to neovisno o tome koristi li ga se doista u svrhu sjetve ili u svrhu ljudske prehrane, odnosno pod broj 1212 KN‑a ako više nema moć klijanja.
76

Opći sud u točkama 124. do 128. pobijane presude tumačio je članke 7. do 10. Uredbe br. 423/2007 kao i članke 16. do 19. te 21. Uredbe br. 961/2010. Opći sud nije počinio pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdio da je oslobađanje određenih financijskih sredstava iznimka od načela zamrzavanja financijskih sredstava te da nadležno tijelo ocjenu treba provoditi od slučaja do slučaja i da stoga nije ovlašteno davati opće odobrenje za određenu kategoriju transakcija za koje su dotični subjekti oslobođeni obveze podnošenja zahtjeva za dozvole od slučaja do slučaja.
20

Uredba Velikog Vojvodstva od 21. prosinca 1991. o određivanju granica i uvjeta primjene snižene, super snižene i srednje stope poreza na dodanu vrijednost, u verziji na snazi u vrijeme isteka roka određenog u obrazloženom mišljenju (u daljnjem tekstu: Uredba Velikog Vojvodstva od 21. prosinca 1991.), u članku 2. predviđa: „Roba navedena u točkama 1° do 7° Priloga В Zakonu [o PDV‑u] detaljnije se definira upućivanjem na odgovarajuće stavke tarife ulaznih carina (UC) predviđenih u članku 1. ove uredbe. [...] 5° Knjige, novine i periodički časopisi: a) — Knjige, brošure i slične tiskovine, čak i kad su u obliku jednog lista, uz iznimku materijala koji je u cijelosti ili većim dijelom posvećen oglašavanju kao i pornografskih knjiga (ex No 49.01 UC) — Inkunabule i ostale knjige koje se smatraju antiknim predmetima jer su starije od stotinu godina (ex No 97.06 UC) [...]“
2

Zahtjev je upućen u okviru spora između Modelo Continente Hipermercados SA (u daljnjem tekstu: MCH) i Autoridade para as Condições de Trabalho – Centro Local do Lis (ACT) (tijelo za nadzor radnih uvjeta – mjesni centar Lis), povodom odluke potonjeg da osudi MCH za prekršaje portugalskog radnog prava koje je počinio Good and Cheap – Comércio Retalhista SA (u daljnjem tekstu: Good and Cheap) prije svojeg spajanja preuzimanjem s MCH‑om.
11

Što se tiče ispitivanja spojivosti potpore s unutarnjim tržištem, uvodne izjave 65., 67., 68. i 70. do 72. te odluke sastavljene su na sljedeći način: „(65) Komisija je već priznala da aktualna financijska kriza može izazvati ozbiljan poremećaj gospodarstva jedne države članice i da se može smatrati da mjere podrške bankama tu situaciju mogu ispraviti. Ta je analiza potvrđena u [priopćenju Komisije – Primjena pravila u području državnih potpora na mjere donesene u odnosu na financijske institucije u kontekstu svjetske financijske krize (SL 2008., C 270, str. 8., u daljnjem tekstu: bankarsko priopćenje)]. [...] [...] (67) Uz činjenicu da nije podnio plan restrukturiranja, unatoč višestrukim pozivima te čak i nalogu da pruži informacije [...] Portugal je produžio jamstvo dva puta a da o tome nije prethodno obavijestio Komisiju niti tražio njezino dopuštenje. (68) [...] Odluka od [13. ožujka 2009.] uvjetuje dozvolu jamstva [...] poštovanjem obveze portugalskih vlasti da podnesu plan restrukturiranja u roku od šest mjeseci. Međutim portugalske vlasti nisu poštovale tu obvezu. [...] (70) Što se tiče obveze podnošenja plana restrukturiranja [...], činjenica jest da [taj] plan […] nije bio podnesen u roku određenom u Odluci [od 13. ožujka 2009.] i da, stoga, uvjet kojem je podvrgnuta dozvola za mjeru potpore nije bio poštovan. (71) Slijedi da je naknada jamstva bila niža od razine koja se uobičajeno zahtijeva bankarskim priopćenjem kako bi se smatralo da je potpora spojiva i da je Komisija odobrila tu razinu naknade u svojoj Odluci [od 13. ožujka 2009.] samo pod uvjetom da Portugal podnese plan restrukturiranja ili likvidacije, što bi omogućilo da se na prikladan način ograniči iskrivljenje tržišnog natjecanja. S obzirom na to da nikakav plan takve prirode nije bio podnesen do 5. lipnja 2009., Komisija je zaključila da su jamstvo [...] kao i njegovo produljenje nakon 5. lipnja 2009. nespojivi s unutarnjim tržištem. (72) Iako Portugal nije podnio plan restrukturiranja BPP‑a, portugalske vlasti su prenijele informacije o tome da će postupak likvidacije pokrenut 15. travnja 2010. povlačenjem bankarske licencije BPP‑a dovesti do njegove likvidacije. Nadalje, dioničarima BPP‑a neće biti dodijeljena nikakva odšteta koja bi bila veća od iznosa koji bi eventualno proizlazili iz samog postupka likvidacije. Na tom temelju, Komisija smatra da u budućnosti neće postojati rizik iskrivljavanja tržišnog natjecanja povezan s BPP‑om. Međutim, taj zaključak ne rješava pitanje nespojivosti potpore koju je Portugal dodijelio između 5. prosinca 2008. i 15. travnja 2010.“
13

U skladu s člancima 1. do 3. sporne odluke, kako je izmijenjena Odlukom C (2008) 2974 final: „Članak prvi Sljedeći poduzetnici povrijedili su članak 81. [UEZ‑a] i od 1. siječnja 1994. članak 53. Sporazuma o EGP‑u tako što su tijekom naznačenih razdoblja sudjelovali u jedinstvenom i trajnom sporazumu te u usklađenom djelovanju u sektoru [CR‑a]: a) Bayer [...]: od 13. svibnja 1993. do 13. svibnja 2002.; b) [EI DuPont]: od 13. svibnja 1993. do 13. svibnja 2002.; DuPont Performance Elastomers SA, DuPont Performance Elastomers LLC i [Dow]: od 1. travnja 1996. do 13. svibnja 2002.; c) Denki Kagaku Kogyo KK [(u daljnjem tekstu: ‚Denki Kagaku Kogyo’)] i Denka Chemicals [...]: od 13. svibnja 1993. do 13. svibnja 2002.; d) Eni [...] i Polimeri Europa [, sada Versalis]: od 13. svibnja 1993. do 13. svibnja 2002.; e) Tosoh [Corp.] i Tosoh Europe [...]: od 13. svibnja 1993. do 13. svibnja 2002. Članak 2. Za povrede iz članka 1. određuju se sljedeće novčane kazne: a) Bayer [...]: 0 [euro]; b) [EI DuPont]: 59250000 [eura]; [od kojeg iznosa] solidarno s društvima i) DuPont Performance Elastomers SA: 44250000 [eura] i ii) DuPont Performance Elastomers LLC: 44250000 [eura] i iii) [Dow]: 44250000 [eura]; c) Denki Kagaku Kogyo [...] i Denka Chemicals [...] solidarno: 47000000 [eura]; d) Eni [...] i Polimeri Europa [, sada Versalis], solidarno: 132160000 [eura]; e) Tosoh [Corp.] i Tosoh Europe [...] solidarno: 4800000 [eura]; f) [Dow]: 4425000 [eura]. [...] Članak 3. Prethodno navedeni poduzetnici dužni su odmah prestati s povredama iz članka 1. ako to već nisu učinili. Isti poduzetnici dužni su se suzdržati od ponavljanja bilo kojeg djela ili ponašanja opisanog u članku 1. kao i bilo kojeg djela ili ponašanja koje ima isti ili sličan cilj ili posljedicu.“
72

Što se tiče Odbora za pritužbe Europskih škola, Sud je već odlučio da on udovoljava svim elementima potrebnima da bi se neko tijelo kvalificiralo „sudom“ u smislu članka 267. UFEU‑a, kao što su to zakonski izvor tijela, trajnost, obvezatnost njegove nadležnosti, kontradiktornost postupka, primjena pravnih pravila tijela kao i njegova neovisnost, osim pripadnosti nekoj od država članica (u tom smislu vidjeti presudu Miles i dr., EU:C:2011:388, t. 37. do 39.).
36

Naime, povećana složenost financijskih tržišta čini osobito teškim točno ocjenjivanje smjera u kojem bi se mogle kretati cijene financijskih instrumenata, kao što to, uostalom, navodi i uvodna izjava 1. Direktive 2003/124, koja upućuje na različite čimbenike koji u određenoj situaciji mogu utjecati na cijene. Ako bi se u tim okolnostima, koje, ovisno o ulagatelju, mogu dovesti do vrlo različitih ocjena, prihvatilo da informacija može biti „precizne naravi“ samo ako omogućava određivanje smjera kretanja cijena financijskih instrumenata o kojima je riječ, to bi dovelo do toga da se imatelj informacija može pozvati na postojanje nesigurnosti u tom pogledu kako bi izbjegao objavljivanje nekih od tih informacija i tako se okoristio na štetu drugih sudionika na tržištu.
30

U tim je okolnostima Lietuvos Aukščiausiasis Teismas odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Treba li odredbe prava Unije o javnoj nabavi, i to članak 1. stavak 1. podstavak 3. Direktive (89/665), kojim se propisuju načela učinkovitosti i hitnosti prilikom zaštite povrijeđenih prava ponuditelja, članak 2. Direktive (2004/18), kojim se propisuje načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima i načelo transparentnosti, kao i članak 44. stavak 1. i članak 53. stavak 1. točku (a) te direktive, kojima se propisuju kriteriji za dodjelu ugovora ponuditelju koji je dostavio ekonomski najpovoljniju ponudu, zajedno ili odvojeno (ali se ne ograničavajući isključivo na te odredbe) shvatiti i tumačiti na način da: a) ponuditelj, koji je saznao za moguću značajnu vezu drugog ponuditelja sa stručnjacima koje je imenovao javni naručitelj i koji su ocjenjivali ponude i (ili) za mogući poseban položaj tog ponuditelja zbog ranije obavljenih pripremnih radova u vezi sa spornim zahtjevom za prikupljanje ponuda, kada javni naručitelj nije poduzeo nikakve mjere s obzirom na te okolnosti, može samo na temelju tih informacija zahtijevati od nadzornog tijela utvrđenje nezakonitosti radnji javnog naručitelja koji je propustio osigurati transparentnost i objektivnost postupaka, a da pritom ne treba dokazivati da su stručnjaci uistinu postupali pristrano; b) kad se nadzorno tijelo, nakon što je utvrdilo utemeljenost tužiteljevog zahtjeva, oglasi o učincima [takve nezakonitosti] na rezultate zahtjeva za prikupljanje ponuda, nije dužno uzeti u obzir to da bi rezultati ocjene dostavljenih ponuda bili u bitnom isti i da među stručnjacima koji su ocjenjivali ponude nije bilo pristranih ocjenjivača; c) ponuditelj [konačno] saznaje za sadržaj kriterija za ekonomski najpovoljniju ponudu, koji su utvrđeni s obzirom na kvalitativne parametre apstraktno određene u uvjetima zahtjeva za prikupljanje ponuda (primjerice cjelovitost odnosno udovoljavanje potreba javnog naručitelja), a s obzirom na koje je ponuditelj ustvari mogao dostaviti ponudu tek nakon što je na temelju tih kriterija javni naručitelj [već] ocijenio dostavljene ponude i iscrpno izvijestio zainteresirane osobe o razlozima za donošenje odluka, pa su tek od tog trenutka za navedenog ponuditelja mogli početi teći rokovi zastare za pokretanje postupka pravne zaštite koji su propisani nacionalnim pravom? 2. Treba li članak 53. stavak 1. točku (a) Direktive [2004/18], koji se primjenjuje u okviru načela provedbe postupka javne nabave predviđenih u članku 2. te direktive, shvatiti i tumačiti na način da je javnim naručiteljima zabranjeno predvidjeti (i primijeniti) sustav ocjene ponuda ponuditelja na temelju kojeg rezultati ocjene ponuda ovise o iscrpnosti kojom su ponuditelji poduprli usklađenost svojih ponuda sa zahtjevima za dokumentaciju zahtjeva za prikupljanje ponuda, tj. da što iscrpnije (većinom) ponuditelj opiše usklađenost svoje ponude s uvjetima zahtjeva za prikupljanje ponuda, to će više bodova dobiti?“
16

Članak 110. Zakona br. XL iz 2008. koji se odnosi na opskrbu prirodnim plinom (A földgázellátásról szóló 2008. évi XL törvény) određuje: „1. Operator određuje pravila, postupke i načine funkcioniranja međusobno povezanog sustava prirodnog plina, minimalni sadržaj trgovačkih ugovora, obračunavanje i mjerenje te razmjenu podataka, kao i mrežni kodeks koji sadrži detaljna pravila o svakodnevnom uravnoteživanju. […] 2. Mrežni kodeks razvijen je uz vođenje računa o sigurnosti opskrbe, zahtjevima kvalitete, neutralnosti tržišnog natjecanja i slobodnom pristupu međusobno povezanom sustavu. Tijekom razvoja tog kodeksa operator se savjetuje s odborom za mrežni kodeks koji je uspostavljen i koji djeluje na temelju zakonskih odredbi ili posebnih propisa. 3. Operator svake godine preispituje mrežni kodeks koji je razvijen u skladu sa stavkom 2. U tu svrhu on se savjetuje s odborom za mrežni kodeks i, u slučaju izmjene, [predloženu izmjenu ili izmjene] šalje na suglasnost regulatornom tijelu, do 31. listopada svake godine, popraćenu primljenim mišljenjima. Regulatorno tijelo odbija dati suglasnost za mrežni kodeks ako je on nezakonit ili sprečava učinkovito tržišno natjecanje ili provedbu načela i pravila tarifnih propisa ili ako omogućava primjenu diskriminatornog postupanja u odnosu na određene kupce. Regulatorno tijelo obvezuje operatora, navodeći pritom svoje razloge, da izmijeni nacrt i da ga iznova podnese unutar roka koji ono odredi. Nositelji odobrenja, proizvođači prirodnog plina, korisnici mreže i kupci obvezni su poštovati mjerodavna pravila mrežnog kodeksa koji je odobren. 4. U slučaju izmjene zakona ili propisa ili ako mrežni kodeks sprečava učinkovito tržišno natjecanje ili provedbu tarifnih načela i propisa ili ako omogućava diskriminatorno postupanje u odnosu na određene kupce, regulatorno tijelo, nakon savjetovanja s nositeljima odobrenja i korisnicima mreže, obvezuje operatora, navodeći pritom svoje razloge, da izmijeni mrežni kodeks u roku koji ono odredi. U slučaju izostanka izmjene ono može izreći novčanu kaznu i izmijeniti mrežni kodeks po službenoj dužnosti. 5. Mrežni kodeks i njegove izmjene objavljuju se u konsolidiranoj verziji na internetskoj stranici nositelja odobrenja, uz odluke regulatornog tijela o davanju suglasnosti. […]”
30

U slučaju negativnog odgovora, nijedno pravilo koje je sadržano u navedenoj glavi II. ne bi se moglo primijeniti kao takvo. Stoga, s obzirom na to da ne bi bilo prihvatljivo da se na radnika na kojeg se primjenjuje Uredba br. 1408/71 ne primjenjuje nijedan sustav socijalnog osiguranja, valjalo bi utvrditi najrelevantniju poveznicu. U konkretnom slučaju, mora se isključiti boravište radnika, s obzirom na to da ništa ne upućuje na to da postoji bilokakva veza između boravišta i radnog odnosa. Isto vrijedi za mjesto oporezivanja prohoda od rada, s obzirom na to da u Uredbi br. 1408/71 taj element nije uopće uzet u obzir. Prema postupku eliminacije mjesto u kojem poslodavac ima sjedište bilo bi od posebne važnosti, kao što se u vezi s tim upućuje u presudi Aldewereld (EU:C:1994:271).
23

Prema mišljenju Fővárosi Törvényszéka, rješavanje spora koji se pred njim vodi zahtijeva tumačenje prava Unije. Naime, ako navedeno jamstvo nije zabranjena državna potpora ili, drukčije rečeno, ako je to jamstvo spojivo s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavaka 2. i 3. UFEU‑a, to može značiti, ako je to slučaj, da je mađarska država navedeni ugovor o nalogu raskinula bez valjane pravne osnove.
27

Sporna odluka sadrži, među ostalim, sljedeće odredbe: „Članak 1. Sljedeći poduzetnici povrijedili su odredbe članka 81. [UEZ‑a] time što su sudjelovali u usklađenom djelovanju koje se sastojalo od usklađivanja referentnih cijena banana: — [Chiquita], od 1. siječnja 2000. do 1. prosinca 2002. […] — [Dole Food], od 1. siječnja 2000. do 31. prosinca 2002.; — [DFFE], od 1. siječnja 2000. do 31. prosinca 2002.; — [Weichert], od 1. siječnja 2000. do 31. prosinca 2002.; — [Del Monte], od 1. siječnja 2000. do 31. prosinca 2002. Povreda je obuhvatila sljedeće države članice: Austriju, Belgiju, Dansku, Finsku, Njemačku, Luksemburg, Nizozemsku i Švedsku. Članak 2. Za povredu iz članka 1. izriču se sljedeće novčane kazne: — [Chiquita], Chiquita International Ltd, Chiquita International Services Group NV i Chiquita Banana Company BV, solidarno: 0 eura; — [Dole Food] i [DFFE], solidarno: 45.600.000 eura; — [Weichert] i [Del Monte], solidarno: 14.700.000 eura; [...]“
38

Naime, treba najprije napomenuti da je Sud, iako je u točki 17. presude Bettray (344/87, EU:C:1989:226) utvrdio da se ne mogu smatrati stvarnim i učinkovitim gospodarskim djelatnostima one koje su samo sredstvo rehabilitacije ili reintegracije osoba koje obavljaju, također već naveo da je to razmatranje relevantno samo s obzirom na činjenice koje su dovele do te presude, koje karakterizira položaj osobe koja je, zbog svoje ovisnosti o drogama, zaposlena na temelju nacionalnog propisa kojemu je svrha osigurati posao za one koji, na neodređeno vrijeme, zbog okolnosti koje se odnose na njihovo stanje, ne mogu raditi u normalnim uvjetima (vidjeti presudu Trojani, C‑456/02, EU:C:2004:488, t. 19. i navedenu sudsku praksu).
7

Društvo irskog prava Merck Sharp and Dohme (Irska) Ltd imalo je za razdoblje od 1. listopada 2007. do 1. prosinca 2010. isključivu licenciju za patent i SDZ.
14

U engleskoj jezičnoj verziji tog tarifnog broja riječi „instruments or apparatus for measuring or checking of quantities of heat“odgovaraju riječima „instruments et appareils [...] pour mesures calorimétriques“ [„instrumenti i aparati […] za kalorimetrijska […] mjerenja“] u francuskoj jezičnoj verziji navedenog tarifnog broja.
29

Najprije je potrebno podsjetiti da se u glavnom postupku razmatra pitanje tumačenja nacionalnog prava koje je postavio OTP u trenutku u kojem je Direktiva 92/12 još uvijek bila na snazi, dok je odgovor Ministra na to pitanje stigao 1. travnja 2010., nakon stavljanja izvan snage te direktive putem Direktive 2008/118. S obzirom na to da se taj odgovor može primijeniti kako na transakcije izvršene prije tako i na one izvršene nakon stupanja na snagu Direktive 2008/1008, treba smatrati da se te dvije direktive za potrebe navedenog spora primjenjuju ratione temporis. To vrijedi a fortiori ako članak 1. stavak 3. Direktive 2008/118 odgovara članku 3. stavku 3. Direktive 92/12.
b)

U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, točku a): Treba li APAAN smatrati [jednom od] ,stoffen [...], die zodanig zijn vermengd dat genoemde stoffen niet gemakkelijk of met economisch rendabele middelen kunnen worden gebruikt of geëxtraheerd’ [tvari koje predviđene tvari sadrže u takvim spojevima da se ne mogu lako koristiti ni ekstrahirati lako primjenjivim ili ekonomski isplativim sredstvima]; ili ,substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means’ ili ,une autre préparation contenant des substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés à mettre en œuvre ou économiquement viables’? Iz Priloga 3. proizlazi da je sa stajališta policije riječ o relativno jednostavnom, čak sasvim jednostavnom, postupku pretvaranja.
4

U skladu s člankom 3. te direktive, naslovljenim „Uvjeti zaposlenja“: „1. Države članice osiguravaju da, neovisno o pravu koje se primjenjuje na radni odnos, poduzeća iz članka 1. stavka 1. radnicima upućenim na njihovo državno područje jamče uvjete zaposlenja u odnosu na sljedeća pitanja, koja su u državi članic[i] u kojoj se obavlja posao određena: — zakonom ili drugim propisom i/ili — kolektivnim ugovorima ili arbitražnim pravorijecima proglašenim univerzalno primjenjivim u smislu stavka 8., ako se odnose na djelatnosti iz Priloga: [...] b) minimalni plaćeni godišnji odmori; c) minimalne plaće, uključujući one uvećane za prekovremeni rad [...] [...] Za potrebe ove Direktive, pojam minimalnih plaća iz stavka 1. točke (c) određen je nacionalnim pravom i/ili praksom države članice na čije je državno područje radnik upućen. [...] 7. Stavci od 1. do 6. ne sprečavaju primjenu uvjeta zapošljavanja koji su povoljniji za radnike. Doplaci karakteristični za upućivanje smatraju se dijelom minimalne plaće, ako se ne plaćaju kao nadoknada za stvarno nastale troškove zbog upućivanja, kao što su troškovi putovanja, hrane i smještaja. 8. ‚Kolektivni ugovori ili arbitražni pravorijeci proglašeni univerzalno primjenjivima’ znači kolektivni ugovori ili arbitražni pravorijeci kojih se moraju pridržavati sva poduzeća na zemljopisnom području i u predmetnoj struci ili industriji. [...]“
„1.

Treba li smatrati da je postupak nepovoljan za potrošača ako, kada on u tužbi kojom pokreće postupak pred općinskim sudom radi utvrđenja ništetnosti ugovora (opći uvjeti ugovora) zahtijeva i utvrđenje ništetnosti jedne od ugovornih odredbi, to dovodi do nadležnosti područnog suda (Törvényszék)? Naime, potrošač se u okviru postupka koji je pred općinskim sudom pokrenuo njegov suugovaratelj može pozvati na nepoštenost ugovorne odredbe, dok upućivanje predmeta područnom sudu podrazumijeva da će potrošač platiti veću pristojbu.
32

Što se tiče teksta članka 46.a stavka 3. točke (c) Uredbe br. 1408/71, valja spomenuti da je Sud presudio da, iako usporedba različitih jezičnih verzija pojma „dobrovoljno ili produženo izborno osiguranje“ otkriva razlike, one u svakom slučaju upućuju na namjeru da se obuhvate sve vrste osiguranja koje imaju voljni element (presuda Liégeois, 93/76, EU:C:1977:50, t. 12. do 14.).
35

Kao prvo, postojanje veze između troškova koje snosi nerezidentni porezni obveznik i njegova oporezivog dohotka u predmetnoj državi članici ne može ovisiti o prirodi dohotka ostvarenog prijenosom imovine. Iako su u predmetu koji je doveo do presude Schröder (EU:C:2011:198) ti dohodci potjecali od iznajmljivanja nekretnina stečenih prijenosom budućeg nasljedstva, dok u predmetu u glavnom postupku predmetni dohodak proistječe iz udjela u društvu koje obavlja hortikulturnu djelatnost te iako je, posljedično, navedeni dohodak svrstan u različite porezne kategorije, to međutim ne dovodi do različite kvalifikacije veze koja postoji između ostvarenih troškova i dohodaka u pitanju u glavnom postupku, s obzirom na to da je priroda tih dohodaka u tom pogledu nebitna.
7

C. G. Sopora od 1. veljače do 31. prosinca 2012. bio je zaposlen u Nizozemskoj kod društva povezanog s njegovim poslodavcem sa sjedištem u Njemačkoj. Tijekom razdoblja od 24 mjeseca koje prethodi njegovu zapošljavanju u Nizozemskoj C. G. Sopora imao je domicil u Njemačkoj, na udaljenosti manjoj od 150 kilometara od nizozemske granice. Potom je zadržao domicil u Njemačkoj i unajmio stan u Nizozemskoj kako bi ondje boravio jedan dio tjedna.
16

Kao drugo, Komisija tvrdi da nije osporila tužiteljeva ugovorna prava, s obzirom na to da nije izdala opomenu kojom zahtijeva povrat spornih troškova. Komisija u tom pogledu podsjeća da je člankom II.29. stavkom 1. predmetnih ugovora sklopljenih s tužiteljem određeno da „iznosi za koje se nakon tih revizija utvrdi da se duguju Komisiji mogu biti predmet povrata“. Na temelju te odredbe, sastavljanje nepovoljnog konačnog izvještaja ne dovodi automatski do povrata spornih troškova, s obzirom na to da Komisijine nadležne službe zadržavaju diskrecijsko pravo da zahtijevaju ili ne zahtijevaju njihov povrat. A fortiori, u ovom slučaju sastavljanje nepovoljnog izvještaja jedne od unutarnjih službi dok postupak revizije još nije bio okončan ne može se smatrati osporavanjem tužiteljevih ugovornih prava. Naposljetku, Komisija ocjenjuje da još ne postoji nikakav spor između ugovornih stranaka s obzirom na to da nijedna od njih nije poduzela konkretne mjere kojima se traži primjena ugovorne odredbe u pogledu koje među strankama postoji neslaganje.
39

To nije tako u glavnom predmetu, koji se tiče uskraćivanja prava na posebnu otpremninu ako zaposlenik na dan svojeg odlaska ostvaruje pravo na mirovinu prema općim propisima. Kako to proizlazi iz spisa kojim raspolaže Sud, navedena se mirovina može izjednačiti s potporom u vrijeme navršavanja dobi za umirovljenje koja je utvrđena na nacionalnoj razini. U razdoblju od 1999. do 2023. uobičajena dob za odlazak u mirovinu je 65 godina, a ta će se granica postupno pomicati do 67 godina u 2027.