ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
HR Službeni list Europske unije C 228/6

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2015. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Predmet C-198/15)

(2015/C 228/07)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Prethodna pitanja

Upućeno pitanje odnosi se na Prilog I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 (1) o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1549/2006 i na tarifni broj 8713 naveden u tom Prilogu.

1. Da li riječi „za osobe s invaliditetom” znače „samo” za osobe s invaliditetom?

2. Koje je značenje riječi „osobe s invaliditetom”, osobito: a) je li njihovo značenje ograničeno na osobe koje imaju invaliditet i ograničenu sposobnost hodanja ili hodanja bez poteškoća, ili je ono ograničeno na osobe kojima je samo ograničena sposobnost hodanja ili hodanja bez poteškoća? b) podrazumijeva li pojam „invaliditet” ograničenje sposobnosti koje nije zanemarivo? c) može li privremeno ograničenje sposobnosti koje je npr. posljedica prijeloma noge, predstavljati invaliditet?

3. Mijenjaju li Napomene s objašnjenjem Kombinirane nomenklature od 4. siječnja 2005. (2005/C1/03) (2) koje isključuju skutere na motorni pogon (skutere za povećanje mobilnosti osoba), opremljene odvojenim prilagodljivim mehanizmom za upravljanje, značenje tarifnog broja 8713?

4. Ima li mogućnost da vozilo koristi osoba koja nije osoba s invaliditetom utjecaj na carinsku klasifikaciju ako vozilo posjeduje posebna obilježja koja smanjuju posljedice invaliditeta?

5. Ako primjerenost za upotrebu od strane osoba bez invaliditeta predstavlja relevantan razlog, u kojoj bi mjeri nedostaci takve upotrebe trebali biti relevantni za određivanje navedene primjerenosti?

(1) SL L 301, str. 1.

(2) Napomene s objašnjenjem Kombinirane nomenklature Europske Unije SL C 137, str. 1.
HR Službeni list Europske unije C 236/24

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. travnja 2015. uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunjska) – Taser International Inc. protiv SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

(Predmet C-175/15)

(2015/C 236/33)

Jezik postupka: rumunjski

Sud koji je uputio zahtjev

Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Taser International Inc.

Tuženici: SC Gate 4 Business SRL, Cristian Mircea Anastasiu

Prethodna pitanja

Treba li članak 24. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti na način da navod „nadležnost koja proizlazi iz [drugih] odredaba ove Uredbe” uključuje i slučaj u kojemu su stranke ugovora o ustupanju prava na žig koji je registriran u jednoj državi članici Europske unije na nedvojben i nesporan način utvrdile za sve sporove koji se odnose na ispunjenje ugovornih obveza nadležnost sudova države koja nije članica Europske unije i u kojoj tužitelj ima domicil (sjedište), a tužitelj je pokrenuo postupak pred sudom države članice Europske unije na čijem području tuženik ima domicil (sjedište)?

U slučaju potvrdnog odgovora:

Treba li članak 23. stavak 5. iste uredbe tumačiti na način da se isti ne odnosi na klauzulu o utvrđivanju nadležnosti u korist države koja nije članica Europske unije te da je sud koji sudi sukladno članku 2. Uredbe dužan utvrditi nadležnost na temelju pravila međunarodnog privatnog prava svog nacionalnog zakona?

Može li se smatrati da spor, čiji je predmet izvršenje, putem pravosudnog tijela, obveze ustupanja prava na žig koji je registriran u jednoj državi članici Europske unije, koja je obveza preuzeta na temelju ugovora kojeg su zaključile stranke istog spora, upućuje na pravo „koje mora biti deponirano ili registrirano” u smislu članka 22. točke 4. Uredbe, imajući u vidu da, sukladno zakonu države u kojoj je žig registriran, ustupanje prava na žig podliježe upisu u registar žigova i objavi u Službenom glasniku industrijskog vlasništva.

U slučaju negativnog odgovora, je li članku 24. Uredbe protivno to da sud koji sudi sukladno članku 2. Uredbe, u slučaju kao što je onaj opisan u prethodnom pitanju, prihvati to da nije nadležan odlučivati u predmetu, čak i kada se tuženik pojavio pred tim sudom, i to pred sudom koji sudi u posljednjem stupnju, a da pritom nije osporio nadležnost.

(1) SL L 12, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.
HR Službeni list Europske unije C 236/30

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2015. uputio High Court of Ireland (Irska) – Minister for Justice and Equality protiv Francis Lanigan

(Predmet C-237/15)

(2015/C 236/40)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Ireland

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Minister for Justice and Equality

Tuženik: Francis Lanigan

Prethodna pitanja

1. Koji je učinak nepridržavanja rokova propisanih člankom 17. Okvirne odluke Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (2002/584/PUP) (1) u vezi s odredbama članka 15. navedene Okvirne odluke?

2. Da li zbog nepridržavanja rokova propisanih člankom 17. Okvirne odluke Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (2002/584/PUP) pojedinac koji se nalazi u pritvoru dok čeka odluku o njegovoj/njezinoj predaji ima prava u razdoblju koje prelazi te rokove?

(1) SL L 190, str. 1., (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83.)
2.

U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: 2.1. Treba li državom nastanka štete (članak 4. stavak 1. Rim II) smatrati svaku državu na koju je usmjerena poslovna djelatnost tuženog poduzetnika tako da se pobijane odredbe trebaju ocjenjivati prema pravu države suda ako subjekt koji je ovlašten za podnošenje tužbe pobija primjenu tih odredbi u trgovini s potrošačima koji imaju prebivalište u toj državi? 2.2. Postoji li očito jača veza (članak 4. stavak 3. Rim II) s pravom one države u kojoj tuženi poduzetnik ima svoje sjedište ako njegovi uvjeti poslovanja propisuju da se na ugovore koje on sklapa treba primjenjivati pravo te države? 2.3. Vodi li takva odredba o izboru mjerodavnog prava iz drugih razloga do toga da ispitivanje pobijanih ugovornih odredbi treba provesti prema pravu one države u kojoj tuženi poduzetnik ima svoje sjedište?
HR Službeni list Europske unije C 190/2

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. ožujka 2015. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv National Exhibition Centre Limited

(Predmet C-130/15)

(2015/C 190/02)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tuženik: National Exhibition Centre Limited

Prethodna pitanja

1. Uzimajući u obzir izuzeće od PDV-a na temelju članka 13., slova B, točke (d), pod 3. Šeste direktive (Direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (1) [neslužbeni prijevod]) kako ga je Sud tumačio u presudi SDC (C-2/95, EU:C:1997:278), koja se relevantna načela trebaju primijeniti za određivanje ima li usluga „učinak prijenosa sredstava i dovodi do promjene u pravnoj i financijskoj situaciji” u smislu točke 66. te presude? Osobito: 1.1. Primjenjuje li se izuzeće na uslugu, poput one koju u ovom slučaju pruža platac poreza, a koja ne uključuje njegovo terećenje ili kreditiranje računa nad kojima ima kontrolu, već koja je, kada dođe do prijenosa sredstava, uzrok tog prijenosa koji izvršava neovisna financijska institucija? 1.2. U slučaju da se uplata izvršava putem kreditne ili debitne kartice, ovisi li odgovor na pitanje 1.1. o tome dobiva li sam pružatelj usluge šifre odobrenja izravno od banke imatelja kartice ili alternativno te šifre dobiva putem banke vlasnika prodajnog mjesta? 1.3. Koji čimbenici, načelno, razlikuju a) uslugu koja se sastoji u pružanju financijskih informacija bez kojih plaćanje ne bi moglo biti provedeno ali nisu obuhvaćene iznimkom (kao u predmetu C-350/10 Nordea Pankki Suomi (ECLI:EU:C:2011:532; [2011] ECR I-7359), od b) usluge obrade podataka koja funkcionalno ima učinak prijenosa sredstava i za koje je Sud odredio da stoga može biti obuhvaćena izuzećem (kao u SDC-u u točki 66.)

2. Koja se relevantna načela trebaju primijeniti za utvrđivanje je li usluga poput one koju u ovom slučaju pruža platac poreza obuhvaćena „naplatom dugova” koja je isključeno od izuzeća iz članka 13., slova B, točke (d) pod 3. Šeste direktive? Osobito, ako bi usluga provođenja uplate na poseban način (npr. debitnom ili kreditnom karticom) prema načelima iz presude Axa UK, C-175/09, EU:C:2010:646, predstavljala „naplatu duga” u okolnostima u kojima je ta usluga pružena osobi kojoj se plaćanje dugovalo (odnosno primatelju uplate), hoće li ta usluga također predstavljati „naplatu duga” u okolnostima u kojima se ta usluga pruža osobi koja je dužna izvršiti uplatu (odnosno uplatitelju)? Nadalje, u okolnostima ovog slučaja, postoji li uopće „dug” koji treba „naplatiti”?

(1) SL L 145, str. 1.
HR Službeni list Europske unije C 198/22

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2015. uputio Raad van State (Nizozemska) – J. H. Dees-Erf protiv Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

(Predmet C-146/15)

(2015/C 198/30)

Jezik postupka: nizozemski

Sud koji je uputio zahtjev

Raad van State

Stranke glavnog postupka

Žalitelj: J. H. Dees-Erf

Protivnici žalbe: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

Prethodno pitanje

Moraju li nacionalna tijela u skladu s člankom 16. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.) donijeti provedbene mjere koje daju temelj za upravnopravno izvršenje od strane tijela određenog u skladu s člankom 16. u svakom pojedinom slučaju u kojem je došlo do povrede članka 5. stavka 1. točke (c) i članka 7. Uredbe kako bi se u svakom pojedinom slučaju moglo zajamčiti pravo putnika na odštetu, s obzirom na to da je prema nizozemskom pravu otvorena mogućnost zaštite pred građanskim sudovima radi zaštite prava koja putnicima pripadaju na temelju odredaba prava Unije iz članka 5. stavka 1. točke (c) i članka 7. Uredbe?
—

nije nevažno služi li to korištenje stjecanju dobiti i da je usto javnost za to priopćavanje prijemčiva, tj. do nje se ne „dopire” samo slučajno, pri čemu to nije nužna pretpostavka za priopćavanje javnosti?
3.

U svojoj žalbi žalitelji ističu tri žalbena razloga protiv pobijane presude: (a) povredu članka 108. stavka 3. UFEU-a i članka 4. stavka 4., članka 7. stavaka 2. i 3. te članka 13. stavka 1. Uredbe br. 659/1999 (1), iz razloga što je Opći sud u točkama 33. do 64. pobijane presude utvrdio da Komisija nije imala obvezu pokretanja formalnog istražnog postupka te da je u prethodnom postupku zakonito dovršila svoju istragu. (b) povredu članka 296. UFEU-a i članaka 41. i 47. Povelje, iz razloga što je Opći sud u točkama 65. do 78. osporavane presude utvrdio da je odluka Komisije bila dovoljno obrazložena, unatoč manjku gospodarskih podataka zbog kojih nije bilo moguće utvrditi točnost Komisijinih izračuna. (c) povredu članka 107. stavka 1. UFEU-a iz razloga što je Opći sud utvrdio da je zajednička ocjena prijavljenih mjera koju je provela Komisija bila zakonita, unatoč nedostatku definicije tržišta, te s obzirom na pogrešnu primjenu pojmova „sličnosti” i „gospodarskog konteksta”.
HR Službeni list Europske unije C 198/22

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2015. uputio Raad van State (Nizozemska) – K. Ruijssenaars, A. Jansen protiv Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

(Predmet C-145/15)

(2015/C 198/29)

Jezik postupka: nizozemski

Sud koji je uputio zahtjev

Raad van State

Stranke glavnog postupka

Žalitelji: K. Ruijssenaars, A. Jansen

Protivnici žalbe: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

Prethodno pitanje

Moraju li nacionalna tijela u skladu s člankom 16. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.) donijeti provedbene mjere koje daju temelj za upravnopravno izvršenje od strane tijela određenog u skladu s člankom 16. u svakom pojedinom slučaju u kojem je došlo do povrede članka 5. stavka 1. točke (c) i članka 7. Uredbe kako bi se u svakom pojedinom slučaju moglo zajamčiti pravo putnika na odštetu, s obzirom na to da je prema nizozemskom pravu otvorena mogućnost zaštite pred građanskim sudovima radi zaštite prava koja putnicima pripadaju na temelju odredaba prava Unije iz članka 5. stavka 1. točke (c) i članka 7. Uredbe?
2.

Može li područje primjene Uredbe (EZ) br. 1223/2009 biti otvoreno i za slučaj kada prosječni potrošač koji je prosječno obaviješten, razumno pažljiv i oprezan percipira proizvod koji ne ispunjava pretpostavke članka 2. stavka 1. točke (a) Uredbe prema pretežitoj namjeni kao kozmetički proizvod, kao i za slučaj kada se, primjerice na ambalaži nalaze navodi poput „Cosmetic eye accessories are governed by the EU Cosmetics Directive” ili „Colour eye accessories are governed by the EU Cosmetics Directive”?
HR Službeni list Europske unije C 171/20

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2015. uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ujedinjena kraljevina) – Secretary of State for the Home Department protiv NA

(Predmet C-115/15)

(2015/C 171/24)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Secretary of State for the Home Department

Tuženik: NA

Prethodna pitanja

1. Treba li državljanin treće zemlje koji je bivši bračni drug građanina Unije za potrebe zadržavanja prava boravka na temelju članka 13. stavka 2. Direktive 2004/38/EZ (1) biti sposoban dokazati da je njegov bivši bračni drug u trenutku njihovog razvoda ostvarivao prava iz Ugovora u državi članici domaćinu?

2. Ima li građanin Unije na temelju prava Unije pravo boravka u državi članici domaćinu na temelju članaka 20. i 21. UFEU-a ako je jedina država Unije u kojoj građanin ima pravo boravka država članica njegovog državljanstva, ali je nadležni sud utvrdio da bi udaljavanje građanina iz države članice domaćina u državu članicu njegovog državljanstva povrijedilo prava koja on ima na temelju članka 8. EKLJP-a ili članka 7. Povelje Europske unije o temeljnim pravima?

3. Ako je građanin Unije o kojem je riječ u drugom pitanju dijete, ima li roditelj koji sam skrbi o djetetu izvedeno pravo boravka u državi članici domaćinu ako bi dijete trebalo slijediti roditelja prilikom njegovog udaljavanja iz države članice domaćina?

4. Ima li dijete pravo boravka u državi članici domaćinu na temelju članka 12. Uredbe (EEZ) br. 1612/68/EEZ (2) (sada članak 10. Uredbe br. 492/2011/EU (3)) ako je roditelj djeteta koji je građanin Unije i koji je bio zaposlen u državi članici domaćinu, prestao boraviti u državi članici domaćinu prije nego što je dijete započelo školovanje u toj državi?

(1) Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.)

(2) Uredba Vijeća (EEZ) br. 1612/68 od 15. listopada 1968. o slobodi kretanja radnika u Zajednici (SL L 257, str. 2.)

(3) Uredba (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji (SL L 141, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 264.).
3.

Treba li članak 4. stavak 3. Direktive 2011/96/EU tumačiti tako da se protivi nacionalnom propisu prema kojem se na isplatu dividendi razrezuje porez ako taj propis dovodi do toga da se društvu oporezuje dio dividende koji prelazi prag određen člankom 4. stavkom 3. te direktive ako to društvo primljenu dividendu isplati kasnije, po isteku godine u kojoj ju je samo primilo, dok do toga ne dolazi ako to društvo dividendu ponovno isplati u godini u kojoj ju je primilo?
—

Člankom 39. stavkom 3. Direktive predviđa se obveza država članica da osiguraju to da porezne oznake ne predstavljaju ograničenje slobodnog kretanja trošarinske robe. Zabrana sadržana u Naredbi stvara takva ograničenja kada određuje da se kutije cigareta na koje je nalijepljena oznaka za određenu proračunsku godinu mogu prodavati i stavljati na tržište samo do kraja trećeg mjeseca u godini nakon one s navedene oznake. Strah uvoznika od nemogućnosti da se riješe postojećih zaliha koje neće moći prodati ako se izmijeni stopa trošarine može ih odvratiti od uobičajenih nabava, osobito one robe koja potječe iz drugih država članica, čime se na trgovinu utječe u mjeri koja prelazi ono što je nužno da bi se, primjerice, izbjeglo to da se prije povećanja trošarine u potrošnju pusti pretjerana količina proizvoda.
4.

Četvrtim žalbenim razlogom se prije svega prigovara tome da je Opći sud prilikom određivanja novčane kazne uzeo u obzir prihode društava koja su stečena tek na kraju razdoblja na koje se odnosi navodna povreda te da je te prihode proširio na ukupno razdoblje sudjelovanja koje mu se stavlja na teret. To se protivi postupanju Općeg suda u sličnoj presudi u predmetu Esso (2). U presudi Esso isti je sud u istom predmetu o istoj točki presudio da odgovarajuće postupanje Komisije dovodi do umjetnog povećanja prihoda na kojem se temelji određivanje novčane kazne. Žalitelj smatra da ovo nejednako postupanje predstavlja povredu članka 23. stavka 3. Uredbe 1/2003. S obzirom na to da se Opći sud nije očitovao o prigovorima žalitelja, istodobno postoji i pogreška u obrazloženju pobijane presude (članak 296. UFEU-a). Usto žalitelj prigovara pogreškama Općeg suda prilikom izračuna prihoda koje dovode do dvostrukog uzimanja prihoda u obzir, a što povređuje članak 23. stavak 3. Uredbe 1/2003.
HR Službeni list Europske unije C 146/30

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2015. uputio Østre Landsret (Danska) – Kødbranchens Fællesråd u ime Århus Slagtehus A/S i dr. protiv Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri i Fødevarestyrelsen

(Predmet C-112/15)

(2015/C 146/36)

Jezik postupka: danski

Sud koji je uputio zahtjev

Østre Landsret

Stranke glavnog postupka

Tužitelji: Kødbranchens Fællesråd u ime Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportslagteri A/S

Tuženici : 1. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri 2. Fødevarestyrelsen

Prethodno pitanje

Treba li članak 27. stavak 4. točku (a) u vezi s točkama 1. i 2. Priloga VI. Uredbi (EZ) br. 882/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o službenim kontrolama koje se provode radi provjeravanja poštivanja propisa o hrani i hrani za životinje te propisa o zdravlju i dobrobiti životinja tumačiti tako da mu je protivno to da države članice prilikom određivanja pristojbe čiji su obveznici objekti koji posluju s hranom u tu pristojbu uključe troškove plaća i izobrazbe zaposlenih u javnom sektoru koji su primljeni radi provođenja izobrazbe koja ispunjava uvjete za obavljanje funkcije „službenog pomoćnika” (vidjeti Uredbu (EZ) br. 854/2004 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju posebnih pravila organizacije službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi), ali koji prije primanja na izobrazbu ili tijekom izobrazbe ne obavljaju inspekcijske preglede mesa?

(1) SL L 165, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 51., str. 5.)

(2) SL L 139, str. 206. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 10., str. 33.)
2.

Treba li članke 49. do 55. i 56. do [60.] Ugovora o EZ-u, ako je potrebno u vezi s člankom 10. i člankom 293. drugim podstavkom Ugovora o EZ-u, tumačiti na način da su protive tome da neka država članica jednostrano mijenja poveznicu na temelju koje se nameće porez, kako je predviđeno člankom 161. i pratećim člancima belgijskog Zakonika o porezu na nasljeđivanje, kako bi osobnu poveznicu koja se temelji na boravištu poreznog obveznika, priznatu međunarodnim poreznim pravom, zamijenila navodnom poveznicom stvarne veze koja nije priznata međunarodnim poreznim pravom, vodeći računa o činjenici da, kako bi osigurala svoj fiskalni suverenitet, država članica donosi posebnu sankciju poput one iz članka 162. podstavka 3. belgijskog Zakonika o porezu na nasljeđivanje, samo u odnosu na strane gospodarske subjekte?
2.

Odluči prema neograničenoj nadležnosti i na temelju dokaza koji su mu dostupni: Prvenstveno — Dodijeli Safa Nicu Sepahan Co. iznos od 5 6 62 737,40 eura s kamatama, na ime naknade imovinske štete koju je pretrpio zbog ozbiljne povrede pravnog pravila i nezakonitog postupanja Vijeća Europske unije. — Dodijeli Safa Nicu Sepahan Co. iznos od 2 0 00 000 eura s kamatama, kao naknadu neimovinske štete koju je pretrpio zbog ozbiljne povrede pravnog pravila i nezakonitog postupanja Vijeća Europske unije. — Naloži Vijeću Europske unije snošenje žaliteljevih sudskih i ostalih troškova koji su nastali u vezi s ovom žalbom, uključujući i one nastale u vezi s prvotnim postupkom pred Općim sudom, s kamatama. Podredno — Dodijeli Safa Nicu Sepahan Co. iznos utvrđen ex aequo et bono, s kamatama, kao naknadu imovinske štete koju je pretrpio zbog ozbiljne povrede pravnog pravila i nezakonitog postupanja Vijeća Europske unije. — Dodijeli Safa Nicu Sepahan Co. iznos utvrđen ex aequo et bono, ali ne niži od 50 000 eura s kamatama (kao što je to Opći sud već dodijelio u predmetnoj presudi), kao neimovinsku štetu koju je pretrpio zbog ozbiljne povrede pravnog pravila i nezakonitog postupanja Vijeća Europske unije. — Naloži Vijeću Europske unije plaćanje sudskih i ostalih troškova koji su nastali u vezi s ovom žalbom, uključujući i one koji su nastali u vezi s prvotnim postupkom pred Općim sudom, s kamatama. Više podredno
2.

Treba li, s obzirom na odredbe Zakona br. 9/2012 i njime predviđeni predmet oporezivanja, članak 110. UFEU-a tumačiti tako da mu je protivno to da država članica Europske unije uvede porez na emisije onečišćujućih tvari koji se primjenjuje prilikom registracije motornih vozila koja potječu iz druge države članice, a koji se za nacionalna motorna vozila plaća samo prilikom prijenosa prava vlasništva takvog motornog vozila, što ima za posljedicu to da se strano motorno vozilo ne može koristiti ako se takav porez ne plati, dok se nacionalno motorno vozilo može vremenski neograničeno koristiti, a da se porez ne plati sve do eventualnog prijenosa prava vlasništva navedenog motornog vozila, nakon čega slijedi registracija na novog vlasnika?