MIŠLJENJE NEZAVISNOG ODVJETNIKA

MELCHIORA WATHELETA

od 1. prosinca 2016. ( 1 )

Predmet C‑689/15

W. F. Gözze Frottierweberei GmbH,

Wolfgang Gözze

protiv

Verein Bremer Baumwollbörse

(zahtjev za prethodnu odluku koji je sastavio Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski u Düsseldorfu, Njemačka))

„Zahtjev za prethodnu odluku — Žig Europske unije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 9. — Članak 15. — Stvarna uporaba — Uporaba žiga kao oznake kakvoće — Nepostojanje redovitog nadzora kakvoće kod stjecatelja licencije — Opoziv prava nositelja žiga — Certifikacijski žig“

I – Uvod

1. Ovim zahtjevom za prethodnu odluku Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu, Njemačka) poziva Sud da tumači, s jedne strane, članak 9. stavak 1. i članak 15. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.) i, s druge strane, članak 52. stavak 1. točku (a), članak 7. stavak 1. točku (g) te članak 73. točku (c) navedene uredbe.

2. U odgovoru sudu koji je uputio zahtjev, Sud će morati odlučiti o pitanju može li oznaka kakvoće, odnosno znak kojim se jamči za materijal koji je upotrijebljen u proizvodima na kojima je istaknut, njihovu kakvoću ili postupak proizvodnje, predstavljati pojedinačni žig Europske unije.

II – Pravni okvir

3. Uredbom br. 207/2009 kodificirana je Uredba Vijeća (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice (SL 1994., L 11, str. 1.). Kao što je Sud naveo, tumačenja koja se odnose na pravila iz Uredbe br. 40/94 primjenjuju se na Uredbu br. 207/2009 kada relevantne odredbe ni na koji način nisu bitno izmijenjene u pogledu svojeg teksta, konteksta ili cilja prilikom donošenja potonje uredbe ( 2 ). Takav je slučaj u glavnom predmetu.

4. Uredba br. 207/2009 nedavno je također izmijenjena Uredbom (EU) 2015/2424 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 207/2009 o žigu Zajednice i Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95, o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice te o stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 2869/95 o pristojbama koje se plaćaju Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (SL 2015., L 341, str. 21.).

5. S obzirom na vrijeme nastanka činjenica u glavnom predmetu, ovaj zahtjev za prethodnu odluku treba ispitati s obzirom na Uredbu br. 207/2009, kakva je bila na snazi prije te izmjene.

A – Uredba br.°207/2009

6. U skladu s člankom 4. Uredbe br. 207/2009: „Žig [Europske unije] može se sastojati od bilo kojeg znaka koji se može grafički prikazati, posebno riječi, uključujući osobna imena, crteže, slova, brojke, oblike proizvoda ili njihova pakiranja, pod uvjetom da su takvi znakovi prikladni za razlikovanje proizvoda ili usluga jednog poduzetnika od proizvoda ili usluga drugog poduzetnika.”

7. Članak 7. stavak 1. te uredbe predviđa sljedeće: „Neće se registrirati sljedeće: […] (c) žigovi koji se sastoje isključivo od oznaka ili podataka koji u trgovini mogu služiti za označivanje vrste, kakvoće, količine, namjene, vrijednosti, zemljopisnog podrijetla, ili vremena proizvodnje proizvoda ili pružanja usluge ili nekih drugih obilježja proizvoda ili usluga; […] (g) žigovi koji mogu javnost dovesti u zabludu, primjerice u odnosu na vrstu, kakvoću ili zemljopisno podrijetlo proizvoda ili usluga; […]”

8. Člankom 9. stavkom 1. navedene uredbe određuje se kako slijedi: „Žig [Europske unije] nositelju daje isključiva prava u pogledu tog žiga. Nositelj žiga ima pravo spriječiti sve treće strane da bez njegova odobrenja u trgovačkom prometu rabe: (a) svaki znak koji je istovjetan sa žigom [Europske unije] u odnosu na proizvode ili usluge koje su istovjetne s onima za koje je žig Zajednice registriran; (b) svaki znak kad, zbog istovjetnosti sa žigom [Europske unije] ili sličnosti žigu [Europske unije] i istovjetnosti ili sličnosti proizvodima ili uslugama obuhvaćenima žigom [Europske unije] i tim znakom, postoji vjerojatnost dovođenja javnosti u zabludu; vjerojatnost dovođenja u zabludu uključuje vjerojatnost dovođenja u svezu tog znaka i žiga; […]”

9. Člankom 15. stavkom 1. Uredbe br. 207/2009 predviđa se sljedeće: „Ako u petogodišnjem razdoblju od registracije, nositelj nije stvarno rabio svoj žig u [Europskoj uniji] u odnosu na proizvode ili usluge za koje je registriran ili ako je takva uporaba suspendirana tijekom neprekinutog razdoblja od pet godina, žig [Europske unije] podliježe sankcijama predviđenima ovom Uredbom, osim ako postoje opravdani razlozi za neuporabu. Uporabom u smislu točke 1. također se smatra sljedeće: (a) uporaba žiga [Europske unije] u obliku koji se razlikuje u elementima koji ne mijenjaju razlikovni karakter žiga u odnosu na oblik u kojem je registriran; (b) obilježavanje žigom [Europske unije] proizvoda ili njihovih pakiranja u [Uniji] isključivo za potrebe izvoza.”

10. U skladu s člankom 51. stavkom 1. te uredbe: „Prava nositelja žiga [Europske unije] proglašavaju se opozvanima na zahtjev podnesen Uredu ili na protutužbu podnesenu u postupku zbog povrede: (a) ako se tijekom neprekinutog razdoblja od pet godina, žig nije stvarno rabio u [Uniji] u odnosu na proizvode ili usluge za koje je registriran, a ne postoje opravdani razlozi za neuporabu […]; (b) ako zbog djelovanja ili nedjelovanja nositelja, žig postane uobičajeni naziv u trgovini za proizvod ili uslugu za koje je registriran; (c) ako, zbog uporabe od strane nositelja žiga ili uz njegovu suglasnost, a u odnosu na proizvode ili usluge za koje je registriran, žig može javnost dovesti u zabludu, posebno u pogledu vrste, kakvoće ili zemljopisnog podrijetla tih proizvoda ili usluga.”

11. U članku 52. stavku 1. Uredbe br. 207/2009 navedeno je sljedeće: „Žig [Europske unije] proglašava se ništavim na zahtjev podnesen Uredu ili na protutužbu podnesenu u postupku zbog povrede: (a) kad je žig [Europske unije] registriran protivno odredbama članka 7.; […]”

12. U skladu s člankom 73. te uredbe: „Osim zbog razloga za opoziv predviđenih člankom 51., prava nositelja zajedničkog žiga [Europske unije] opozivaju se na temelju zahtjeva podnesenog Uredu ili na temelju protutužbe u postupku zbog povrede, ako: (a) nositelj ne poduzme razumne mjere kojima bi spriječio da se žig rabi na način koji nije sukladan uvjetima uporabe, ako oni postoje, a utvrđeni su u propisima koji uređuju uporabu, čije su izmjene, gdje je to prikladno, navedene u registru; […] (c) je izmjena propisa koji uređuju uporabu žiga navedena u registru protivno odredbama članka 71. stavka 2., osim ako nositelj žiga daljnjim izmjenama propisa koji uređuju uporabu, uspije zadovoljiti uvjete tih odredbi.”

B – Uredba 2015/2424

13. U uvodnoj izjavi 27. Uredbe 2015/2424 predviđa se sljedeće: „Kao dopuna postojećim odredbama o zajedničkim žigovima Zajednice te kako bi se ispravila trenutačna neravnoteža između nacionalnih sustava i sustava žiga EU‑a, [postalo je] potrebno […] dodati niz posebnih odredbi u svrhu pružanja zaštite certifikacijskih žigova Europske unije (,certifikacijski žigovi EU‑a’) koji ustanovi ili organizaciji za izdavanje potvrda omogućuju da sudionicima certifikacijskog sustava dopusti uporabu žiga kao oznake proizvoda ili usluga koji su u skladu s uvjetima certifikacije.”

14. U tu svrhu, Uredbom 2015/2424 unesen je u Uredbu br. 207/2009 članak 74.a koji glasi kako slijedi: „1. Certifikacijski žig EU‑a jest žig EU‑a koji je kao takav opisan u prijavi žiga i koji je prikladan za razlikovanje proizvoda ili usluga koje je odobrio nositelj žiga u odnosu na materijal, način proizvodnje proizvoda ili pružanja usluga, kvalitetu, ispravnost ili druge karakteristike osim oznake zemljopisnog podrijetla, od proizvoda i usluga koji nisu označeni na taj način. 2. Svaka fizička ili pravna osoba, uključujući institucije, tijela vlasti i tijela koja podliježu javnom pravu, može podnijeti prijavu za certifikacijske žigove EU‑a pod uvjetom da ta osoba ne obavlja posao koji uključuje nabavu proizvoda ili usluga one vrste koja je certificirana. […]”

15. U skladu s člankom 4. Uredbe 2015/2424, članak 74.a Uredbe br. 207/2009 primjenjivat će se od 1. listopada 2017.

III – Činjenice u glavnom postupku

16. Glavni postupak odnosi se na spor između društva W. F. Gözze Frottierweberei GmbH (u daljnjem tekstu: Gözze) i njegova direktora Wolfganga Gözzea (u daljnjem tekstu: W. Gözze) te udruge Verein Bremer Baumwollbörse (u daljnjem tekstu: VBB).

17. VBB je udruga koja štiti interese poduzetnika iz sektora pamučnog tekstila. VBB je nositelj sljedećeg figurativnog žiga Europske unije (u daljnjem tekstu: žig „cvijet pamuka”):

18. Žig „cvijet pamuka” prijavljen je u crno‑bijeloj boji i registriran 22. svibnja 2008., među ostalim, za tekstil.

19. VBB sklapa ugovore o licenciji za žig „cvijet pamuka” s poduzetnicima iz tekstilnog sektora. Ti se poduzetnici obvezuju da će taj žig upotrebljavati samo za kvalitetne proizvode izrađene od pamučnih vlakana. VBB može provjeravati poštovanje te obveze.

20. Društvo Gözze obavlja svoju djelatnost u tekstilnom sektoru i stavlja na tržište, među ostalim, ručnike koje obilježava visećim etiketama na čijoj je poleđini, obično otisnuto u zelenoj i bijeloj boji, prikazano sljedeće:

21. Društvo Gözze nije jedan od stjecatelja licencije VBB‑a. Potonja udruga nije dozvolila društvu Gözze da na bilo koji način rabi znak koji je istovjetan ili sličan žigu „cvijet pamuka”. Stoga je VBB protiv društva Gözze podnio tužbu zbog povrede pred nadležnim sudom za žigove Europske unije, Landgerichtom Düsseldorf (Zemaljski sud u Düsseldorfu, Njemačka).

22. Društvo Gözze podnijelo je protutužbu za proglašavanje ništavosti ili, podredno, za opoziv žiga „cvijet pamuka”. Prema njegovu mišljenju, figurativni znak „cvijet pamuka” u potpunosti je opisan te stoga nema razlikovni karakter. Taj znak ne može označavati podrijetlo te stoga nije smio biti registriran kao žig.

23. Landgericht Düsseldorf (Zemaljski sud u Düsseldorfu) prihvatio je tužbu VBB‑a i odbio protutužbu društva Gözze, koje je stoga podnijelo žalbu pred Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu).

24. Potonji sud smatra da znak „cvijet pamuka” u prometu ne ispunjava samo funkciju oznake da je materijal koji je rabljen u proizvodnji proizvoda pamuk, već i drugu funkciju. Taj sud također smatra da zbog izuzetne sličnosti između znaka „cvijet pamuka” kojim se koristilo društvo Gözze i žiga VBB‑a „cvijet pamuka” postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu. Taj sud u tom pogledu utvrđuje da se navedeni znak od navedenog žiga razlikuje samo po boji.

25. Međutim, iz navedenog ne proizlazi nužno da tužbu zbog povrede treba prihvatiti. Zapravo, javnost bi u znaku „cvijet pamuka” prije svega vidjela naznaku kakvoće proizvoda. U tim bi se okolnostima moglo smatrati da uporaba znaka i žiga „cvijet pamuka” ne prenosi nikakvu poruku o podrijetlu proizvoda. To bi moglo dovesti do zaključka da bi prava VBB‑a trebala biti opozvana te da društvo Gözze nije počinilo povredu.

26. Ipak, sud koji je uputio zahtjev dodaje da bi se uporaba pojedinačnog žiga kao oznake kakvoće, poput uporabe zajedničkog žiga, mogla smatrati uporabom žiga kada se u prometu s tim žigom povezuje očekivanje da je nositelj žiga proveo nadzor kakvoće.

27. Naime, javnost bi u tom slučaju u uporabi tog žiga vidjela oznaku proizvoda koji se proizvodi pod nadzorom nositelja žiga. Žig bi tako ispunjavao i svoju glavnu funkciju koja se sastoji u tome da označava da proizvod potječe od poduzetnika koji podliježe osiguranju kakvoće.

28. U tom slučaju, sud koji je uputio zahtjev smatra da bi bilo moguće na odgovarajući način primijeniti članak 73. Uredbe br. 207/2009 koji se odnosi na zajedničke žigove, na temelju kojeg treba opozvati žig ako njegov nositelj ne poduzme primjerene mjere kojima bi spriječio da se žig rabi na način koji nije sukladan uvjetima uporabe.

29. U tim je okolnostima sud koji je uputio zahtjev smatrao da je potrebno prekinuti postupak i postaviti Sudu prethodna pitanja.

IV – Zahtjev za prethodnu odluku i postupak pred Sudom

30. Odlukom od 15. prosinca 2015., koju je Sud zaprimio 21. prosinca 2015., Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu) stoga je odlučio, na temelju članka 267. UFEU‑a, postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Može li se uporaba pojedinačnog žiga kao oznake kakvoće za proizvode za koje se rabi smatrati uporabom žiga u smislu članka 9. stavka 1. i članka 15. stavka 1. Uredbe [br. 207/2009]? 2. U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: treba li takav žig proglasiti ništavim u skladu s člankom 52. stavkom 1. točkom (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (g) ili ga opozvati odgovarajućom primjenom članka 73. točke (c) Uredbe [br. 207/2009] ako nositelj žiga ne jamči ispunjavanje očekivanja o kakvoći koja se u prometu povezuju sa znakom redovitim nadzorom kakvoće kod svojih stjecatelja licencije?”

31. Pisana očitovanja podnijeli su društvo Gözze, W. Gözze, VBB, njemačka vlada te Europska komisija. Osim toga, svi su se očitovali i na raspravi održanoj 19. listopada 2016.

V – Analiza

A – Prvo prethodno pitanje

32. Svojim prvim pitanjem, sud koji je uputio zahtjev u biti pita može li se oznaci kakvoće priznati isključivo pravo koje se nositelju pojedinačnog žiga daje Uredbom br. 207/2009.

33. Prema mišljenju Oberlandesgerichta Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu), uspjeh tužbe koju je podnio VBB ovisi o tome može li uporaba pojedinačnog žiga kao oznake kakvoće predstavljati uporabu žiga u smislu članka 9. stavka 1. i članka 15. stavka 1. Uredbe br. 207/2009 ( 3 ).

34. Uredbom br. 207/2009 ne priznaju se oznake kakvoće kao takve (odjeljak 1. ovog mišljenja). Stoga je problem moguće razmotriti jedino sa stajališta funkcija žiga (odjeljci 2. do 4. ovog mišljenja). To je ispitivanje, u konačnici, na nacionalnom sudu (odjeljak 5. ovog mišljenja).

1. Nepriznavanje oznaka kakvoće kao žiga Europske unije u Uredbi br. 207/2009

35. Uporaba znaka u svrhu jamčenja za materijal proizvoda, način njegove proizvodnje ili njegovu kakvoću kao takva nije predviđena u Uredbi br. 207/2009. Iz povijesnog razvoja propisa koji se odnose na žig Europske unije proizlazi da se radilo o svjesnom odabiru zakonodavca.

36. Naime, Komisija je već u prvim razmatranjima o stvaranju žiga Zajednice povrh „običnih” žigova izričito predvidjela, uz zajedničke žigove, i „certifikacijske žigove” ( 4 ). Nadalje, ta vrsta žiga predviđena je u članku 86. Prijedloga uredbe Vijeća (EEZ) o žigu Zajednice pod nazivom „jamstveni žigovi Zajednice” ( 5 ). Ipak, zakonodavac nije uvrstio tu vrstu žiga ni u Uredbu br. 40/94 ni u Uredbu br. 207/2009.

37. Stoga nema nikakve sumnje da je ta vrsta žiga isključena iz područja primjene Uredbe br. 207/2009. U svakom slučaju, priznanje njihova postojanja u Prvoj direktivi 89/104 potvrđuje da je suprotan odabir u navedenoj uredbi bio namjeran ( 6 ).

38. Tako se certifikacijski žig tek s Uredbom 2015/2424 pojavio kao žig Europske unije.

39. Naime, u uvodnoj izjavi 27. te nove uredbe zakonodavac izričito objašnjava da je, „[k]ao dopuna postojećim odredbama o zajedničkim žigovima Zajednice te kako bi se ispravila trenutačna neravnoteža između nacionalnih sustava i sustava žiga EU‑a […]” ( 7 ), bilo „potrebno […] dodati niz posebnih odredbi u svrhu pružanja zaštite certifikacijskih žigova Europske unije”.

40. Stoga je sigurno da uporaba znaka u svrhu jamčenja za materijal proizvoda, način njegove proizvodnje ili njegovu kakvoću ne može kao takva biti obuhvaćena Uredbom br. 207/2009. Radi se o novoj vrsti žiga Europske unije uvedenoj Uredbom 2015/2424 pod nazivom „certifikacijski žig” ( 8 ).

41. Znači li to da takav znak nikada ne može uživati zaštitu koja se pojedinačnim žigovima pruža Uredbom br. 207/2009? Mislim da ne.

42. Međutim, da bi na temelju znaka koji se rabi kao oznaka kakvoće njegov nositelj imao isključiva prava, taj znak mora nužno ispunjavati glavnu funkciju žiga.

2. Zahtjev ispunjavanja glavne funkcije žiga

43. Prema ustaljenoj sudskoj praksi, „glavna funkcija žiga je da potrošaču ili krajnjem korisniku jamči istovjetnost podrijetla proizvoda ili usluge označene žigom te da mu omogući da taj proizvod ili uslugu bez mogućnosti zablude razlikuje od proizvoda i usluga drugog podrijetla. Naime, da bi žig mogao ispuniti svoju ulogu bitnog elementa sustava nenarušenog tržišnog natjecanja, koji se uspostavlja i održava Ugovorom, mora jamčiti da su svi proizvodi ili usluge koje označava proizvedeni ili isporučeni pod nadzorom jednog poduzetnika koji je odgovoran za njihovu kakvoću” ( 9 ).

44. Ta glavna funkcija žiga konkretizira se u njegovoj uporabi, pri čemu se člankom 15. stavkom 1. Uredbe br. 207/2009 zahtijeva „stvarna uporaba”. Naime, Sud je tu „stvarnu uporabu” definirao kao „uporabu koja je u skladu s glavnom funkcijom žiga, koja se sastoji u tome da potrošaču ili krajnjem korisniku jamči istovjetnost podrijetla proizvoda ili usluge te da mu omogući da taj proizvod ili uslugu bez mogućnosti zablude razlikuje od proizvoda i usluga drugog podrijetla” ( 10 ).

45. Zbog glavne značajke te funkcije „žig bi uvijek trebao ispunjavati svoju funkciju oznake podrijetla, dok svoje druge funkcije ispunjava samo ako ga njegov nositelj upotrebljava u tom smislu […]” ( 11 ).

46. Stoga se čini da iz te sudske prakse proizlazi da, u skladu s Uredbom br. 207/2009, oznaka kakvoće nužno mora ispunjavati funkciju žiga kao oznake podrijetla da bi njezin nositelj mogao zahtijevati ostvarivanje isključivih prava koja su mu dodijeljena člankom 9. navedene uredbe.

47. Drugim riječima, ako je uporaba znaka kao oznake kakvoće povezana ne samo s oznakom kakvoće proizvoda, nego također i istodobno s oznakom podrijetla, radi se o uporabi znaka kao žiga u smislu sudske prakse Suda.

3. Zahtjev negativnog utjecaja na jednu od funkcija žiga

48. U potonjem je slučaju, odnosno u slučaju kada se znak rabi u vezi s oznakom kakvoće proizvoda i oznakom podrijetla, još potrebno utvrditi utječe li činjenica da treća osoba rabi znak koji je istovjetan ili sličan registriranom žigu Europske unije negativno na prava nositelja žiga ili može li negativno utjecati na ta prava.

49. Sud je u tom pogledu bio osobito jasan u točki 39. svoje presude od 22. rujna 2011., Interflora i Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604): „funkcija oznake podrijetla žiga nije njegova jedina funkcija koju je potrebno zaštititi od povreda trećih osoba […]”. Sud je kao jednu od tih funkcija izričito priznao funkciju jamstva kakvoće proizvoda ( 12 ).

50. Prema mišljenju Suda, isključiva prava predviđena člankom 9. stavkom 1. točkom (a) Uredbe br. 207/2009 dana su nositelju žiga kako bi se osiguralo da navedeni žig može ispuniti svoje funkcije. Ona se stoga mogu ostvarivati kada treća osoba rabi znak na način da to negativno utječe ili može negativno utjecati na funkcije žiga i posebno na njegovu glavnu funkciju koja se sastoji u jamčenju potrošačima za podrijetlo proizvoda ( 13 ).

51. Drugim riječima, nositelj žiga ovlašten je spriječiti tu uporabu ako ona može negativno utjecati na jednu od funkcija žiga, bez obzira na to radi li se o funkciji oznake podrijetla ili o nekoj drugoj funkciji ( 14 ).

52. Stoga je, a contrario, uporaba znaka u isključivo opisne svrhe isključena iz područja primjene članka 9. stavka 1. Uredbe br. 207/2009 ( 15 ).

53. Međutim, važno je naglasiti da Sud mogućnost osporavanja negativnog utjecaja na jednu od funkcija žiga ograničava na situaciju kada je znak koji je istovjetan žigu Europske unije upotrijebljen za proizvode ili usluge koje su istovjetne onima za koje je žig registriran, odnosno na područje primjene članka 5. stavka 1. točke (a) Direktive 2008/95 ili članka 9. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009.

54. Sud je to razlikovanje izričito istaknuo u svojoj presudi od 25. ožujka 2010., BergSpechte (C‑278/08, EU:C:2010:163): — u slučaju iz članka 9. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009, „kada treća osoba rabi znak koji je istovjetan žigu u odnosu na proizvode ili usluge istovjetne onima za koje je taj žig registriran, nositelj žiga ovlašten je zabraniti tu uporabu ako ona može negativno utjecati na neku funkciju žiga” ( 16 ), — u drugom slučaju, iz članka 9. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009, „kada treća osoba rabi znak koji je istovjetan ili sličan žigu u odnosu na proizvode ili usluge istovjetne ili slične onima za koje je taj žig registriran, nositelj žiga može se protiviti uporabi navedenog znaka samo ako postoji opasnost dovođenja u zabludu” ( 17 ).

55. To razlikovanje proizlazi iz teksta članka 9. stavka 1. Uredbe br. 207/2009. Naime, zaštita iz članka 9. stavka 1. točke (a) te uredbe šira je od zaštite koja je predviđena u istom članku, stavku 1. točki (b), s obzirom na to da se za njezinu provedbu u potonjem slučaju, za razliku od prvog slučaja, izričito zahtijeva postojanje opasnosti dovođenja u zabludu ( 18 ).

4. Međuzaključak

56. S obzirom na prethodna razmatranja, smatram da uporaba znaka kao oznake kakvoće može predstavljati uporabu žiga koja svojem nositelju može osigurati očuvanje prava koja su mu dana žigom Europske unije u smislu članka 15. Uredbe br. 207/2009, pod uvjetom da uporaba tog znaka istodobno ispunjava glavnu funkciju oznake podrijetla žiga.

57. U tom slučaju, članak 9. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti na način da ovlašćuje nositelja žiga Europske unije, koji odgovara oznaci kakvoće, da konkurentu zabrani uporabu istovjetnog znaka u odnosu na proizvode ili usluge istovjetne onima za koje je žig registriran ako ta uporaba može negativno utjecati na jednu od funkcija žiga, kao što je oznaka kakvoće proizvoda.

58. Suprotno tome, kada treća osoba rabi znak koji je istovjetan ili sličan žigu u odnosu na proizvode ili usluge istovjetne ili slične onima za koje je taj žig registriran, članak 9. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti na način da nositelja žiga Europske unije ovlašćuje da se protivi uporabi tog znaka samo ako postoji opasnost od dovođenja u zabludu.

5. Uloga nacionalnog suda

59. Sud koji je uputio zahtjev dužan je ocijeniti, kao prvo, ispunjava li žig „cvijet pamuka” glavnu funkciju žiga i, kao drugo, postoji li negativan utjecaj ili opasnost od negativnog utjecaja na funkciju oznake podrijetla žiga ili na neku drugu njegovu funkciju ( 19 ).

a) Glavna funkcija oznake podrijetla

60. Iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da javnost iz uporabe tog znaka izvodi zaključak o kakvoći proizvoda ( 20 ).

61. Međutim, iako smo vidjeli da jamstvo kakvoće proizvoda može biti zaštićeno kao funkcija žiga, oznaka kakvoće koju navodi sud koji je uputio zahtjev ne dovodi do automatskog isključivanja mogućnosti da predmetni žig također ispunjava funkciju oznake podrijetla.

62. Naprotiv, slažem se s mišljenjem suda koji je uputio zahtjev da znak u kojemu javnost vidi naznaku da je proizvod pod nadzorom nositelja žiga služi razlikovanju tako označenog proizvoda od proizvoda drugih poduzetnika koji ne podliježu tom nadzoru ( 21 ).

63. Naime, Sud je pojasnio da žig, „da bi mogao ispuniti ulogu bitnog elementa sustava nenarušenog tržišnog natjecanja, koji se uspostavlja i održava Ugovorom, mora jamčiti da su svi proizvodi ili usluge koje označava proizvedeni ili isporučeni pod nadzorom jednog poduzetnika koji je odgovoran za njihovu kakvoću ( 22 )”.

64. Stoga, iako se jamstvo kakvoće može zaštititi kao funkcija žiga, moguće je da je to posljedica funkcije oznake podrijetla. Jamstvo kakvoće povezano je s njezinim podrijetlom ( 23 ).

65. Naime, razumno je smatrati da, ako funkcija oznake podrijetla predstavlja neki interes, to je tako zbog učinaka koji su s njom povezani. Ono što potrošač očekuje od proizvoda na kojem je istaknut žig koji (pre)poznaje, jest dosljednost u kakvoći. Na temelju tog očekivanja kakvoće, proizašlog iz žiga, njegov nositelj može očuvati i ojačati naglasak na kakvoći kod potrošača, i to s ciljem povećanja svoje buduće prodaje ( 24 ).

66. Nadalje, upućivanje na „jednog poduzetnika” koji bi bio odgovoran za kakvoću proizvoda ili usluge ne smije se shvatiti doslovno.

67. Čini se da se može raditi o nositelju žiga, ali i o „ekonomski povezanim” poduzetnicima s obzirom na to da je Sud, među ostalim, utvrdio da se radi o negativnom utjecaju na funkciju oznake podrijetla žiga kada reklamni oglas, ponuđen nakon uporabe u internetskom pretraživaču ključne riječi koja je istovjetna nekom žigu, „uobičajeno obaviještenom i razumno pažljivom korisniku interneta ne omogućava ili mu omogućava da samo na težak način ustanovi potječu li proizvodi ili usluge iz reklamnog oglasa od nositelja žiga ili od poduzetnika koji je s njim ekonomski povezan ili, naprotiv, od treće osobe” ( 25 ).

68. U istom smislu, ističem da je Sud pri utvrđivanju negativnog utjecaja na funkciju oznake podrijetla žiga također uputio na odobrene preprodavače nositelja žiga ( 26 ) ili na pripadnost istoj poslovnoj mreži ( 27 ).

69. Stoga, ako sud koji je uputio zahtjev donese zaključak da oznaka kakvoće koja proizlazi iz žiga „cvijet pamuka” također upućuje na VBB ili jednog od njegovih stjecatelja licencije, tada ona ispunjava i funkciju oznake podrijetla.

70. Ako, naprotiv, sud koji je uputio zahtjev ocijeni da je povjerenje u kakvoću proizvoda na kojem je istaknut znak „cvijet pamuka” povezano isključivo s upotrijebljenim materijalom, neovisno o njegovom proizvođaču ili udruzi koja izdaje navedenu oznaku kakvoće, tada bi trebalo utvrditi da prethodno navedeni znak ne ispunjava glavnu funkciju žiga.

b) Negativan utjecaj ili opasnost od negativnog utjecaja na funkciju oznake podrijetla žiga ili jednu od njegovih funkcija

71. Ako bi sud koji je uputio zahtjev donio zaključak da znak „cvijet pamuka” ispunjava funkciju oznake podrijetla, preostalo bi utvrditi utječe li činjenica da treća osoba rabi istovjetan ili sličan znak negativno na prava VBB‑a ili može li negativno utjecati na njegova prava.

72. U ovom mi se slučaju ne čini da bi se žig „cvijet pamuka” i znak koji je rabilo društvo Gözze mogli smatrati istovjetnima s obzirom na razliku u bojama između navedenih znakova. Naime, znak je istovjetan žigu samo kada prikazuje, bez promjena ili dodataka, sve elemente od kojih se sastoji žig ili kada, promatran u cjelini, sadržava toliko beznačajne razlike da one kod prosječnog potrošača mogu proći nezapaženo ( 28 ).

73. Međutim, ovdje je također na nacionalnom sudu da ocijeni je li znak koji rabi društvo Gözze istovjetan ili sličan žigu „cvijet pamuka”. U prvom bi slučaju VBB imao pravo zabraniti uporabu znaka koji može imati negativan utjecaj na jednu od funkcija njegova žiga, kao što je oznaka kakvoće proizvoda (primjena članka 9. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009). U drugom bi se slučaju VBB mogao protiviti uporabi navedenog znaka samo ako postoji opasnost dovođenja u zabludu u pogledu podrijetla proizvoda (primjena članka 9. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009).

B – Drugo prethodno pitanje

74. Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li moguće opozvati pojedinačni žig koji se rabi kao oznaka kakvoće, na temelju članka 52. stavka 1. točke (a) i članka 7. stavka 1. točke (g) Uredbe br. 207/2009 ili na temelju odgovarajuće primjene članka 73. točke (c) navedene uredbe, ako nositelj žiga ne jamči ispunjavanje očekivanja o kakvoći koja se u prometu povezuju sa znakom redovitim nadzorom kakvoće kod svojih stjecatelja licencije?

75. To je pitanje moguće pojasniti jednom od pretpostavki suda koji je uputio zahtjev. Prema njegovu mišljenju, da bi se oznaka kakvoće priznala kao žig Europske unije, javnost mora predmetnu oznaku povezivati s očekivanjem da nositelj znaka provodi nadzor kakvoće. Prema tome, da bi se toj oznaci priznala zaštita koju uživa žig Europske unije, ideja o „nadzoru kakvoće” koju javnost povezuje s tom oznakom mora biti stvarno osigurana ( 29 ).

76. Iako se slažem s polazištem tog rasuđivanja, ne slažem se sa zaključkom koji je iz njega izveden.

77. Naime, kao što sam ranije naveo, iako se na oznaku kakvoće može primjenjivati Uredba br. 207/2009, ona se na nju ne može primjenjivati u smislu jamstvenog ili certifikacijskog žiga za kojeg uvjeti za opoziv mogu biti slični uvjetima primjenjivima na zajednički žig ( 30 ), nego samo u smislu pojedinačnog žiga.

78. Iako ideja o nadzoru uporabe žiga eventualno može proizlaziti iz članka 73. Uredbe br. 207/2009, treba utvrditi da se Uredbom br. 207/2009 ne propisuje nijedan takav uvjet u odnosu na pojedinačne žigove.

79. U skladu s rasuđivanjem koje sam iznio u okviru ispitivanja prvog prethodnog pitanja, oznaka kakvoće mora nužno i isključivo ispunjavati funkciju oznake podrijetla žiga da bi njezin nositelj mogao zahtijevati ostvarivanje isključivih prava koja su mu dodijeljena člankom 9. Uredbe br. 207/2009.

80. U tom okviru, mogućnost nadzora kakvoće proizvoda može biti element koji omogućava povezivanje proizvoda s proizvođačem i poduzetnicima koji su s njim ekonomski povezani. Suprotno tome, ne zahtijeva se da se navedeni nadzor stvarno provodi. Naime, ono što je bitno nije stvarna provedba nadzora već može li se kakvoća pripisati određenom poduzetniku i mogućnost nadzora koja se s njim povezuje.

81. Prema tome, smatram da ni članak 52. stavak 1. točka (a) i članak 7. stavak 1. točka (g) ni članak 73. točka (c) Uredbe br. 207/2009 ne omogućavaju utvrđivanje ništavosti ili opoziv žiga Europske unije, koji je također oznaka kakvoće, kada nositelj tog žiga, stvarnim ili redovitim nadzorom kakvoće kod svojih stjecatelja licencije, ne ispuni očekivanja o kakvoći koja se u prometu povezuju s tim znakom.

VI – Zaključak

82. S obzirom na prethodna razmatranja, predlažem Sudu da na prethodna pitanja koja je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Visoki zemaljski sud u Düsseldorfu) odgovori na sljedeći način: „1. Uporaba znaka kao oznake kakvoće može predstavljati uporabu žiga koja svojem nositelju može osigurati očuvanje prava u smislu članka 15. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije, pod uvjetom da uporaba predmetnog znaka istodobno ispunjava glavnu funkciju oznake podrijetla žiga. U tom slučaju, članak 9. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti na način da ovlašćuje nositelja žiga Europske unije, koji odgovara oznaci kakvoće, da konkurentu zabrani uporabu istovjetnog znaka u odnosu na proizvode ili usluge istovjetne onima za koje je žig registriran ako ta uporaba može negativno utjecati na jednu od funkcija žiga, kao što je oznaka kakvoće proizvoda. S druge strane, kada treća osoba rabi znak koji je istovjetan ili sličan žigu u odnosu na proizvode ili usluge istovjetne ili slične onima u odnosu za koje je taj žig registriran, članak 9. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti na način da nositelja žiga Europske unije ovlašćuje da se protivi uporabi navedenog znaka samo ako postoji opasnost od dovođenja u zabludu. 2. Ni članak 52. stavak 1. točka (a) i članak 7. stavak 1. točka (g) Uredbe br. 207/2009, ni članak 73. točka (c) iste uredbe ne omogućavaju utvrđivanje ništavosti ili opoziv žiga Europske unije, koji je također oznaka kakvoće, kada nositelj tog žiga, stvarnim ili redovitim nadzorom kakvoće kod svojih stjecatelja licencije, ne ispuni očekivanja o kakvoći koja se u prometu povezuju s tim znakom.”

( 1 ) Izvorni jezik: francuski

( 2 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 22. rujna 2011., Interflora i Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, t. 4.). U istoj presudi, Sud je također pojasnio da je sudska praksa koja se odnosi na članak 5. stavak 1. točku (a) Direktive Vijeća 89/104/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 1989., L 40, str. 1.) također relevantna za tumačenje članka 9. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 40/94. Naime, to je tumačenje „ponovljeno u više navrata i primijenjeno na članak 9. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 40/94” (vidjeti presudu od 22. rujna 2011., Interflora i Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, t. 38.)). Tekst članka 9. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009 istovjetan je tekstu članka 9. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 40/94.

( 3 ) Vidjeti točku 7. zahtjeva za prethodnu odluku.

( 4 ) Vidjeti memorandum Komisije o stvaranju žiga Zajednice (Sec(76) 2462), Glasnik EZ‑a, dodatak 8/76, točka 69. (vidjeti također točke 53. i 71.).

( 5 ) Prijedlog uredbe Vijeća (EEZ) o žigu Zajednice koji je Komisija podnijela Vijeću 25. studenoga 1980. (COM/80/635FINAL) (SL 1980., C 351, str. 5.).

( 6 ) U skladu s njezinim člankom 1., direktiva se primjenjivala na „pojedinačne, zajedničke, jamstvene ili certifikacijske žigove u odnosu na proizvode ili usluge koji su predmet registracije ili prijave za registraciju u državi članici ili pri Uredu Beneluksa za žigove ili koji su predmet međunarodne registracije koja ima učinak u državi članici” (moje isticanje, vidjeti također članak 15. naslovljen „Posebne odredbe o zajedničkim žigovima, jamstvenim žigovima i certifikacijskim žigovima”). [neslužbeni prijevod] To uzimanje u obzir jamstvenog ili certifikacijskog žiga zadržano je u Direktivi 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2008., L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.) te je pojam definiran u članku 27. Direktive (EU) 2015/2436 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2015., L 336, str. 1.).

( 7 ) Moje isticanje

( 8 ) Vidjeti u tom smislu Rodhain, Ph., „La nouvelle marque de l’Union européenne: version 2.0 ou simple mise à jour?”, Revue Lamy droit de l’immatériel, 2016., br. 127., str. 45. do 51., posebno str. 49.

( 9 ) Presuda od 12. studenoga 2002., Arsenal Football Club (C‑206/01, EU:C:2002:651, t. 48. i navedena sudska praksa)

( 10 ) Presuda od 11. ožujka 2003., Ansul (C‑40/01, EU:C:2003:145, t. 36.)

( 11 ) Presuda od 22. rujna 2011., Interflora i Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, t. 40.). Moje isticanje.

( 12 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 18. lipnja 2009., L’Oréal i dr. (C‑487/07, EU:C:2009:378, t. 58.) od 23. ožujka 2010., Google France i Google (C‑236/08 do C‑238/08, EU:C:2010:159, t. 77.), kao i od 22. rujna 2011., Interflora i Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, t. 38.). O priznavanju tih novih funkcija žiga vidjeti Bonet, G., „Les trois âges de la fonction de la marque. Selon la jurisprudence de la Cour de justice”, Propriétés intellectuelles, 2012., br. 43., str. 154. do 160.

( 13 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 12. studenoga 2002., Arsenal Football Club (C‑206/01, EU:C:2002:651, t. 51.) od 18. lipnja 2009., L’Oréal i dr. (C‑487/07, EU:C:2009:378, t. 58.), kao i od 23. ožujka 2010., Google France i Google (C‑236/08 do C‑238/08, EU:C:2010:159, t. 77.).

( 14 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 18. lipnja 2009., L’Oréal i dr. (C‑487/07, EU:C:2009:378, t. 65.), kao i od 23. ožujka 2010., Google France i Google (C‑236/08 do C‑238/08, EU:C:2010:159, t. 79.).

( 15 ) Vidjeti u tom smislu, u pogledu članka 5. stavka 1. Direktive 89/104, presudu od 12. studenoga 2002., Arsenal Football Club (C‑206/01, EU:C:2002:651, t. 54.). Sud je upućivanje na isključivo opisne svrhe definirao kao upućivanje čiji je cilj priopćiti karakteristike proizvoda (presuda od 14. svibnja 2002., Hölterhoff (C‑2/00, EU:C:2002:287, t. 16.)).

( 16 ) Točka 21. (u pogledu članka 5. stavka 1. točke (a) Direktive 89/104)

( 17 ) Točka 22. (u pogledu članka 5. stavka 1. točke (b) Direktive 89/104)

( 18 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 23. ožujka 2010., Google France i Google (C‑236/08 do C‑238/08, EU:C:2010:159, t. 78.). Doslovno tumačenje članka 9. Uredbe br. 207/2009 potvrđuje uvodna izjava 8. te uredbe. Naime, tom se uvodnom izjavom predviđa „apsolutna” zaštita žiga u slučaju istovjetnosti žiga i znaka te istovjetnosti proizvoda i usluga, dok se zaštita žiga u slučaju sličnosti predviđa samo kada postoji opasnost od dovođenja u zabludu (vidjeti u tom smislu, u pogledu članka 5., stavka 1., Direktive 89/104, presudu od 18. lipnja 2009., L’Oréal i dr. (C‑487/07, EU:C:2009:378, t. 59.)).

( 19 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 18. lipnja 2009., L’Oréal i dr. (C‑487/07, EU:C:2009:378, t. 63.) od 23. ožujka 2010., Google France i Google (C‑236/08 do C‑238/08, EU:C:2010:159, t. 88.), kao i od 22. rujna 2011., Interflora i Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, t. 46.).

( 20 ) Vidjeti točku 9. zahtjeva za prethodnu odluku.

( 21 ) Vidjeti točku 12. zahtjeva za prethodnu odluku. Utjecaj stvarnosti nadzora predmet je drugog postavljenog pitanja.

( 22 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 12. studenoga 2002., Arsenal Football Club (C‑206/01, EU:C:2002:651, t. 48. i navedena sudska praksa).

( 23 ) Vidjeti u tom smislu Bonet, G., „Les trois âges de la fonction de la marque. Selon la jurisprudence de la Cour de justice”, Propriétés intellectuelles, 2012., br. 43., str. 154. do 160., posebno str. 159. Neki autori čak tvrde da žig ne ispunjava nikakvu samostalnu funkciju jamstva kakvoće. Ako žig ispunjava tu funkciju, ispunjava je preko funkcije jamstva istovjetnosti podrijetla „s obzirom na to da dosljednost u podrijetlu u načelu, ali ipak ne nužno, jamči dosljednost u kakvoći” (vidjeti Passa, J., „Les nouvelles fonctions de la marque dans la jurisprudence de la cour de justice: Portée? Utilité?”, Cahiers de droit de l’entreprise, siječanj 2012., svezak 5.). U tom pogledu, funkcija kakvoće predstavlja jedan vid ili jedan dio funkcije jamstva istovjetnosti podrijetla,

( 24 ) Vidjeti u tom smislu Riehle, G. Trade Mark Rights and Remanufacturing in the European Community, ICC Studies, sv. 22., Verlag C. H. Beck, München, 2003., str. 50.

( 25 ) Vidjeti presudu od 23. ožujka 2010., Google France i Google (C‑236/08 do C‑238/08, EU:C:2010:159, t. 84.). Moje isticanje.

( 26 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 12. studenoga 2002., Arsenal Football Club (C‑206/01, EU:C:2002:651, t. 59.).

( 27 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 22. rujna 2011., Interflora i Interflora British Unit (C‑323/09, EU:C:2011:604, t. 51.).

( 28 ) Vidjeti u tom smislu presudu od 25. ožujka 2010., BergSpechte (C‑278/08, EU:C:2010:163, t. 25.).

( 29 ) Vidjeti točke 12. i 13. zahtjeva za prethodnu odluku.

( 30 ) Kao što je slučaj u Uredbi 2015/2424.