ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
HR Službeni list Europske unije C 81/9

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2014. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Bookit, Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Predmet C-607/14)

(2015/C 081/12)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Bookit, Ltd

Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Prethodna pitanja

1. S obzirom na izuzeća od PDV-a u članku 135. stavku 1. točki (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost kako ih je Sud tumačio u predmetu C-2/95 Sparekassernes Datacenter (SDC) protiv Skatteministerieta (ECLI:EU:C:1997:278; [1997] ECR I-3017), koja relevantna načela treba primijeniti u svrhu određivanja imaju li „usluge obrade plaćanja putem debitnih ili kreditnih kartica” (poput usluge koje je pružena u tom predmetu) „učinak prijenosa sredstava i dovodi do promjene u pravnom i financijskom stanju” u smislu točke 66. te presude.

2. Koji čimbenici, načelno, razlikuju a) uslugu koja se sastoji u pružanju financijskih informacija bez kojih plaćanje ne bi moglo biti provedeno ali nisu obuhvaćene iznimkom (kao u predmetu C-350/10 Nordea Pankki Suomi (ECLI:EU:C:2011:532; [2011] ECR I-7359), od b) usluge obrade podataka koja funkcionalno ima učinak prijenosa sredstava i za koje je Sud odredio da stoga može biti obuhvaćena izuzećem (kao u SDC-u u točki 66.)?

3. Posebice, u kontekstu usluga obrade plaćanja debitnim i kreditnim karticama: a. Primjenjuje li se izuzeće na takve usluge iz kojih proizlazi prijenos sredstava, ali koje ne uključuju terećenje jednoga računa i odgovarajuće kreditiranje drugog računa? b. Ovisi li pravo na izuzeće o tome pribavlja li pružatelj usluge sam autorizacijske kodove od banke vlasnika kartice ili pribavlja te kodove putem banke trgovca za poslovanje s karticama?

(1) SL L 347, str. 1, (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)
4.

Komisija, primjenjujući kriterije iz vlastite komunikacije od 13. prosinca 2005. (ažurirana verzija od 17. rujna 2014.) o primjeni članka 260. UFEU-a, zahtjeva da Sud utvrdi da je Helenska Republika, time što nije poduzela potrebne mjere za izvršenje presude Suda Europske unije od 10. rujna 2009. u predmetu C-286/08, Komisija/Helenska Republika, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a, da naloži Helenskoj Republici da plati Komisiji novčanu kaznu u iznosu od 72 864,00 eura za svaki dan zakašnjenja s izvršenjem presude donesene u predmetu C-286/08, počevši od dana objave presude u ovom postupku pa do dana izvršenja presude donesene u predmetu C-286/08, da naloži Helenskoj Republici da isplati Komisiji paušalni iznos od 8 096,00 eura po danu, počevši od dana donošenja presude donesene u predmetu C-286/08 do dana objave presude u ovom predmetu ili do dana izvršenja presude donesene u predmetu C-286/08, ako do tog izvršenja dođe prije spomenute objave te da naloži Helenskoj Republici snošenje troškova.
HR Službeni list Europske unije C 81/8

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2014. uputio High Court of Justice (Engleska i Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Ujedinjena Kraljevina) – European Federation for Cosmetic Ingredients protiv Secretary of State for Business, Innovation and Skills

(Predmet C-592/14)

(2015/C 081/10)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice (Engleska i Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: European Federation for Cosmetic Ingredients

Tuženik: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

Intervenijenti: British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments

Prethodna pitanja

1. Treba li članak 18. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 1223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o kozmetičkim proizvodima (1) tumačiti u smislu da zabranjuje stavljanje na tržište Zajednice kozmetičke proizvode koji sadrže sastojke, ili kombinaciju sastojaka, koji su bili ispitani na životinjama, kada je takvo ispitivanje izvršeno izvan Europske unije kako bi udovoljilo zakonskim ili regulatornim zahtjevima trećih zemalja u cilju prodaje kozmetičkih proizvoda s tim sastojcima u tim zemljama?

2. Ovisi li odgovor na prvo pitanje o tome: (a) podrazumijeva li provjera sigurnosti, izvršena u skladu sa člankom 10. te uredbe kako bi dokazala da je kozmetički proizvod siguran za zdravlje ljudi prije nego što je postao dostupan na tržištu Zajednice, upotrebu podataka koji su rezultat ispitivanja na životinjama izvršenog izvan Europske unije; (b) odnose li se zakonski ili regulatorni zahtjevi trećih zemalja za koje je provedeno ispitivanje na životinjama na sigurnost kozmetičkih proizvoda; (c) je li se moglo razumno pretpostaviti, u trenutku kad je sastojak ispitan na životinjama izvan Europske unije, da je bilo koja osoba mogla zahtijevati u nekom trenutku stavljanje kozmetičkog proizvoda koji uključuje taj sastojak na tržište Zajednice; i/ili (d) o bilo kojem drugom čimbeniku, i ako da, kojem čimbeniku?

(1) SL L 342, str. 59
—

naloži Komisiji popravljanje štete koju je pretrpio žalitelj zbog propusta Komisije u poštivanju ugovornih obveza u okviru izvršenja ugovora EDC-53007 EEBO/27873 u vezi s projektom naslovljenim „e-Content Exposure and Business Opportunities”. Preciznije, da naloži Komisiji plaćanje iznosa od 1 72 588,62 eura, koji predstavlja sve troškove što ih je žalitelj imao u vezi s radovima koje je obavio i isporučio, u skladu sa svojim ugovornim obvezama, do raskida ugovora 16. svibnja 2003. Podredno, u slučaju da Sud smatra da je žalitelj trebao u potpunosti prestati s radovima 16. svibnja 2003., da naloži Komisiji plaćanje minimalnog iznosa od 1 27 076,48 eura, što predstavlja sve troškove koji su zakonito i u skladu s odredbama ugovora nastali žalitelju do tog datuma.
4.

Ako je odgovor na treće pitanje potvrdan, moli se Sud da navede: (a) Koje smjernice treba primijeniti za provedbu testa ograničavanja i ocjene proporcionalnosti. Sud se, među ostalim, moli da navede moraju li se slijediti ista načela kao ona utvrđena u njegovoj sudskoj praksi o spajanju obitelji u vezi sa slobodom kretanja EU građana koja se temelje na Direktivi o slobodi kretanja (Direktiva 2004/38) i odredbama Ugovora, ili se mora primijeniti druga ocjena? (b) Ako se mora primijeniti druga ocjena od one koja proizlazi iz sudske prakse Suda o spajanju obitelji u vezi sa slobodom kretanja EU građana, moli se Sud da navede treba li kao referentnu točku usvojiti ocjenu proporcionalnosti provedenu u okviru članka 8. Europske konvencije o ljudskim pravima o poštovanju obiteljskog života i sudske prakse Europskog suda za ljudska prava, a ako ne, koja načela treba slijediti? (c) Neovisno o tome koju metodu ocjene treba primijeniti: Može li se smatrati da je pravilo poput članka 9. stavka 13. danskog Zakona o strancima (Udlændingeloven) – prema kojem je pretpostavka spajanja obitelji između osobe koja je državljanin treće zemlje i ima boravišnu dozvolu i boravi u Danskoj i njegovog maloljetnog djeteta, pri čemu dijete i djetetov drugi roditelj boravi u zemlji podrijetla ili drugoj zemlji, to da dijete ima takve veze ili ima mogućnost uspostave takvih veza s Danskom da postoji temelj za uspješnu integraciju u Danskoj – „opravdano važnim razlogom u općem interesu, prikladno za postizanje postavljenog legitimnog cilja i da ne ide dalje od onoga što je nužno za njegovo postizanje”?
4.

Četvrti žalbeni razlog u okviru kojeg se navodi da je Opći sud je pogrešno utvrdio da, u odnosu na tužbeni zahtjev koji se odnosi na povredu prava na obranu, senator Georgias nije objasnio na što bi se to pozivao da je bio saslušan (točka 108. presude): — u tužbi je bilo jasno navedeno da je senator Georgias pisao Vijeću (dopis je bio podnesen), nakon čega je izbrisan s popisa; — nadalje, u tužbi su bili navedeni brojni argumenti koji bi senator Georgias očito bio izložio pred Vijećem da je za to imao priliku; — u tim okolnostima Opći sud je povrijedio pravo zaključivši da senator Georgias nije objasnio na što bi se to pozivao da je bio saslušan.
1 –

Težina povrede – Komisija predlaže primjenu koeficijenta težine 3 na ljestvici od 1 do 20. Prema priopćenju Komisije u vezi s provedbom članka 228. UEZ-a (dalje u tekstu: priopćenje iz 2005.) Komisija koristi taj koeficijent uzimajući u obzir sljedeće elemente: a) Važnost pravila Unije koja su predmet povrede – Iz članaka 1., 2., članka 3. stavka 1. i 4. i Priloga Direktivi Vijeća 91/271/EEZ (2) od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (u daljnjem tekstu: Direktiva 91/271/EEZ) proizlazi da prodiranje nepročišćenih komunalnih otpadnih voda u prihvatne vode izaziva onečišćenje koje znatno utječe na kvalitetu tih voda i s njima povezanih ekosustava. Prikupljanje i pročišćavanje svih komunalnih otpadnih voda za aglomeracije čiji je populacijski ekvivalent (p.e.) veći od 15 000, od temeljne je važnosti za očuvanje i poboljšanje kvalitete prihvatnih voda, vodnih i kopnenih ekosustava koji ovise izravno o tim vodenim masama kako bi se osigurala potpuna i pravilna primjena drugih direktiva Unije. b) Posljedice te povrede za opće i pojedinačne interese - — Zaštita okoliša i ljudskog zdravlja spada pod opći interes. Nepotpuno izvršenje presude Suda u predmetu C-530/07 (u daljnjem tekstu: presuda Suda) predstavlja znatan rizik onečišćenja okoliša i ima posljedice za ljudsko zdravlje; — Nepotpuno izvršenje presude Suda moglo bi također utjecati na primjenu drugih direktiva Europske unije i od izravnog je značaja za mogućnost građana da koriste očišćene prihvatne vodene mase koje omogućavaju bavljenje slobodnim aktivnostima, a što bi moglo utjecati na sektor turizma i s njime povezanu gospodarsku aktivnost. c) Ostale otegotne ili olakotne okolnosti — Olakotne: i) Broj aglomeracija čiji je p.e. veći od 15 000 i koje ne poštuju zahtjeve iz članka 4. Direktive 91/271/EEZ smanjio se od datuma objave presude koju je Sud donio na temelju članka 258. UFEU-a, s 15 na 2. ii) Što se tiče aglomeracije Vila Real de Santo António, od 2009. je u funkciji nova stanica za pročišćavanje i samo tri zone te aglomeracije nisu još povezane sa stanicom za pročišćavanje; što se tiče Matosinhosa, sadašnja stanica za pročišćavanje omogućava primarno pročišćavanje otpadnih voda te aglomeracije, koje se zatim ispuštaju u more putem podmorskog odvoda udaljenog više od 2 km od obale. Prema portugalskim vlastima, to ne utječe na kvalitetu vode za kupanje. — Otegotne: i) Potpuno izvršenje presude Suda neće se moći dokazati prije 2018., dok su obveze prikupljanja i pročišćavanja o kojima je riječ u ovom predmetu trebale biti u potpunosti ispoštovane najkasnije do 31. prosinca 2000. ii) Predmetne odredbe Direktive 91/271/EEZ, koje Portugalska Republika i dalje krši, propisuju jasne obveze. iii) Rokovi koje su portugalske vlasti podnosile Komisiji nisu bili poštovani, i to na način koji Komisija ocjenjuje teškim. iv) Velik broj prekršajnih postupaka protiv Portugalske Republike, uključujući presude koje je Sud već donio u specifičnom području pročišćavanja otpadnih voda, pokazuje ponavljajuće nezakonito postupanje i to u sektoru u kojem su posljedice na ljudsko zdravlje i okoliš osobito važne.
2.

Treba li pri odgovoru na to pitanje to uređenje uzeti u obzir u cijelosti ili to ispitivanje treba provesti zasebno za svaku uslugu prijevoza?
HR Službeni list Europske unije C 56/4

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. listopada 2014. uputio Nejvyšším správním soudem (Češka Republika) – Český telekomunikační úřad protiv T-Mobile Czech Republic a.s. i Vodafone Czech Republic a.s.

(Predmet C-508/14)

(2015/C 056/05)

Jezik postupka: češki

Sud koji je uputio zahtjev

Nejvyšší správní soud

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Český telekomunikační úřad

Tuženici: T-Mobile Czech Republic a.s. i Vodafone Czech Republic a.s.

Druge stranke u postupku: O2 Czech Republic a.s. (koji se do 20. lipnja 2014. zvao Telefónica Czech Republic, a.s.) i UPC Česká republika, s.r.o.

Prethodna pitanja

1. Treba li članke 12. i 13. Direktive br. 2002/22/ES (1) Europskog parlamenta i Vijeća o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama od 7. ožujka 2002. (u daljnjem tekstu: Direktiva) tumačiti u smislu da se u njima uspostavljen pojam „neto troška” pružanja te usluge, protivi tome da cijena izračunatih neto troškova tih usluga obuhvaća također „opravdanu korist” njihovog pružatelja?

2. Imaju li u slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, te odredbe direktive (članci 12. i 13.) izravni učinak?

3. Ako članci 12. i 13. imaju izravan učinak, može li se na njega pozivati protiv trgovačkog društva u kojem država članica drži (kontrolira) 51 % dionica, u ovom slučaju društva O2 Czech Republic a.s. (radi li se o „državnom subjektu”)?

4. U slučaju potvrdnog odgovora na pitanja 1. do 3., može li se ta direktiva također primjenjivati na odnose nastale prije pristupanja Češke Republike Europskoj uniji (između 1. travnja 2004. i 30. travnja 2004.)?

(1) SL L 108, str. 51. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 3.)
1.

a) Je li, podvrgavajući pružanje usluga koje obavljaju odvjetnici PDV-u bez uzimanja u obzir, u pogledu prava na pomoć odvjetnika i načela ravnopravnosti, okolnosti je li stranka koja ne uživa pravo na besplatnu pravnu pomoć obveznik PDV-a, Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) u skladu s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, u svezi s člankom 14. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima i člankom 6. Europske konvencije o ljudskim pravima, s obzirom na to da taj članak priznaje svakome pravo na pravično suđenje, mogućnost biti savjetovan, branjen i zastupan i pravo na besplatnu pravnu pomoć za osobe koje nemaju dostatna sredstva, ako je takva pomoć potrebna za osiguravanje učinkovitoga pristupa pravosuđu? b) Je li, iz istih razloga, Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28 studenoga 2006. u skladu s člankom 9. stavcima 4. i 5. Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, potpisane u Arhusu 25. lipnja 1998., s obzirom na to da te odredbe predviđaju pravo na pristup pravosuđu a da trošak tih postupaka ne može biti toliko skup da onemogući njihovo provođenje i kroz „uspostavljanje odgovarajućih pomoćnih mehanizama za uklanjanje ili smanjivanje novčanih i drugih prepreka pristupu pravosuđu”? c) Mogu li usluge koje pružaju odvjetnici u okviru nacionalnog sustava besplatne pravne pomoći biti uključene u usluge navedene u članku 132. stavku 1. točki (g) gore navedene Direktive 2006/112/EZ, koje su usko vezane uz socijalnu skrb i socijalnu zaštitu, ili mogu biti izuzete na temelju neke druge odredbe Direktive? U slučaju negativnog odgovora na to pitanje, je li Direktiva 2006/112/EZ, tumačena u smislu da ne dopušta izuzeće od PDV-a za usluge koje pružaju odvjetnici u korist stranaka koje uživaju pravo na besplatnu pravnu pomoć u okviru nacionalnog sustava besplatne pravne pomoći, u skladu s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, u svezi s člankom 14. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima i člankom 6. Europske konvencije o ljudskim pravima?
HR Službeni list Europske unije C 34/7

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2014. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Essent Belgium NV protiv Vlaams Gewest en Inter-Energa i dr.

(Predmet C-492/14)

(2015/C 034/06)

Jezik postupka: nizozemski

Sud koji je uputio zahtjev

Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Essent Belgium NV

Tuženici: Vlaams Gewest, Inter-Energa, IVEG, Infrax West, Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE), Vlaamse Regulator van de Electriciteits- en Gasmarkt (VREG)

Druge stranke u postupku: Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening Antwerpen (IMEA), Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening in West- en Oost-Vlaanderen (IMEWO), Intercommunale Vereniging voor Energielevering in Midden-Vlaanderen (Intergem), Intercommunale Vereniging voor de Energiedistributie in de Kempen en het Antwerpse (IVEKA), Iverlek, Gaselwest CVBA, Sibelgas CVBA

Prethodna pitanja

1. Treba li članke 28. i 30. Ugovora o osnivanju Europske zajednice tumačiti tako da se protive propisu države članice, u ovom slučaju flamanskom dekretu od 17. srpnja 2000. o organizaciji tržišta električne energije u vezi s uredbom flamanske vlade od 4. travnja 2003.„o izmjeni uredbe flamanske vlade od 28. rujna 2001. o poticanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije”, koji besplatnu distribuciju ograničava na isporuku električne energije koju proizvode proizvodna postrojenja priključena na distribucijske sustave u flamanskoj regiji a isključuje električnu energiju iz proizvodnih postrojenja koja nisu priključena na distribucijske sustave u flamanskoj regiji?

2. Treba li članke 28. i 30. Ugovora o osnivanju Europske zajednice tumačiti tako da se protive propisu države članice, u ovom slučaju flamanskom dekretu od 17. srpnja 2000. o organizaciji tržišta električne energije u vezi s uredbom flamanske vlade od 5. ožujka 2004. o poticanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije koju primjenjuje VREG, koji besplatnu distribuciju ograničava na električnu energiju u proizvodnim postrojenjima koja neposredno isporučuju u distribucijski sustav u Belgiji, a isključuje besplatnu distribuciju električne energije u proizvodnim postrojenjima koja ne isporučuju neposredno u distribucijski sustav u Belgiji?

3. Je li nacionalni propis u smislu prvog i drugog pitanja usklađen s načelom jednakosti i zabranom diskriminacije koja su među ostalim zajamčena člankom 12. Ugovora o osnivanju Europske zajednice te člankom 3. stavkom 1. tadašnje Direktive 2003/54/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2003. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 96/92/EZ?

(1) SL L 176, str. 37.
2.

Povrjeđuje li Odluka Komisije 2013/448/EU članak 10.a stavak 5. točku (a) Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama, s obzirom da Komisija prilikom utvrđivanja gornje granice emisija za industriju nije uzela u obzir (i) jedan dio verificiranih emisija iz razdoblja od 2005. do 2007. godine koje proizlaze iz djelatnosti i postrojenja koji su u razdoblju od 2008. do 2012. godine uvršteni u područje primjene Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama, ali za koje u razdoblju od 2005. do 2007. godine nije postojala obveza verifikacije i koje zbog toga nisu bile registrirane u CITL-sustavu, (ii) nove djelatnosti koje su uvrštene u područje primjene Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama za godine od 2008. do 2012. i od 2013. do 2020., u dijelu u kojem u godinama od 2005. do 2007. nisu bile uvrštene u područje primjene navedene direktive te nisu bile obavljane u postrojenjima koja su već u godinama od 2005. do 2007. ulazila u područje primjene Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama, (iii) emisije postrojenja zatvorenih prije 30. lipnja 2011., iako realno postoje verificirane emisije iz tih postrojenja u godinama od 2005. do 2007., a djelomično i u godinama od 2008. do 2012.? U slučaju da na pitanja 2. (i) do (iii) u određenom dijelu treba odgovoriti potvrdno, je li Odluka Komisije 2013/448/EU nevaljana u pogledu primjene međusektorskog faktora korekcije, tako da se isti ne može primijeniti?
1.

S jedne strane, u skladu s člankom 10. stavkom 9. točkom (a) CIRS-a, ako dioničar/ortak više nije portugalski rezident, dobit koja proizlazi iz zamjene udjela bit će uključena u oporezivi dohodak u kalendarskoj godini u kojoj je došlo do promjene prebivališta. U smislu navedene odredbe, vrijednost dobiti odgovara razlici između stvarne vrijednosti primljenih udjela i vrijednosti kupnje prijašnjih. Naprotiv, ako dioničar/ortak ostane portugalski rezident, vrijednost primljenih udjela odgovara vrijednosti prenesenih udjela, ne dovodeći u pitanje oporezivanje novčanih iznosa koji su bili dodijeljeni prenesenim udjelima. Drugim riječima, u pretpostavci da se zadrži prebivalište u Portugalu, zamjena udjela podrazumijevat će jedino neposredno oporezivanje dobiti samo ako i u mjeri u kojoj se izvrši dodatno plaćanje u gotovini. Ako ne dođe do ovakve vrste plaćanja, do oporezivanja dobiti doći će samo ako i kada dođe do konačne prodaje tih primljenih udjela. U skladu s člankom 10. stavkom 10. CIRS-a isti režim oporezivanja primjenjuje se i na dodjelu udjela, kvota ili dionica, u slučajevima spajanja ili podjele na koje se primjenjuje članak 74. Código do imposto sobre o rendimento das pessoas coletivas (Zakonik o porezu da dobit).
HR Službeni list Europske unije C 7/16

Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. listopada 2014. uputio High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (England and Wales) (Ujedinjena Kraljevina) – Pillbox 38 (UK) Limited, koji posluje pod tvrtkom „Totally Wicked” protiv Secretary of State for Health

(Predmet C-477/14)

(2015/C 007/21)

Jezik postupka: engleski

Sud koji je uputio zahtjev

High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

Stranke glavnog postupka

Tužitelj: Pillbox 38 (UK) Limited, koji posluje pod tvrtkom „Totally Wicked”

Tuženik: Secretary of State for Health

Prethodna pitanja

Je li članak 20. Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća iz travnja 2014. (1) o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ (2) nevažeć, bilo u cijelosti ili u odgovarajućem dijelu, zbog jednog ili više od sljedećih razloga:

— U cijelosti ili u odgovarajućem dijelu nameće niz obveza proizvođačima i/ili trgovcima elektroničkim cigaretama, čime narušava načelo proporcionalnosti u svezi s načelom pravne sigurnosti?

— Iz istih ili sličnih razloga nije u skladu s načelom jednakosti i/ili nezakonito narušava tržišno natjecanje?

— Nije u skladu s načelom supsidijarnosti?

— Narušava prava proizvođača ili trgovaca elektroničkim cigaretama na temelju članka 16. i/ili članka 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima?

(1) SL L 127, str. 1.,

(2) SL L 194, str. 26.
2.

Nakon odobrenja nadležnog ministra, 1998. pokrenut je program LIFE-Nature LIFE98NAT/GR/5262 („Application of Management Plan for Caretta caretta in Southern Kyparissia”). Program LIFE dovršen je 2002. donošenjem posebnog studijskog projekta o okolišu (EPM, u skladu s grčkim propisima) u kojem se već upućivalo na karakteristike te vrste, kao i na potrebu njene učinkovite zaštite.
1.

Protivi li se pravu Unije, a osobito odredbi članka 78. točke (a) Direktive 2006/112/EZ (1), to da se […] naknada za korištenje podzemlja koju plaća distributer plina kao takva odražava na krajnjeg potrošača neovisno o cijeni koju on plaća za utrošeni plin, to jest bez uključivanja naknade u tu cijenu? U slučaju negativnog odgovora na prvo prethodno pitanje, postavlja se sljedeće: