ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rješenje predsjednika Općeg suda od 16. listopada 2013. – Comunidad Autónoma del País Vasco i Itelazpi protiv Komisije

(predmet T‑462/13 R)

„Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat kao i obustava tekućih plaćanja — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti“

1. Privremena pravna zaštita — Suspenzija primjene — Privremene mjere — Pretpostavke za odobravanje — Fumus boni iuris — Hitnost — Teška i nepopravljiva šteta — Kumulativnost — Odvagivanje svih interesa o kojima je riječ — Diskrecijska ovlast suca privremene pravne zaštite (čl. 256. st. 1., čl. 278. i 279. UFEU‑a; Poslovnik Općeg suda, čl. 104. st. 2.) (t. 15.‑17.)

2. Privremena pravna zaštita — Suspenzija primjene — Privremene mjere — Pretpostavke za odobravanje — Hitnost — Teška i nepopravljiva šteta — Teret dokazivanja — Odluka Komisije kojom se nalaže povrat državne potpore — Situacija koja može ozbiljno ugroziti ostvarivanje zadaća na području javnih usluga od strane poddržavne teritorijalne jedinice javnog prava — Nepostojanje (čl. 278. i 279. UFEU‑a; Poslovnik Općeg suda, čl. 104. st. 2.) (t. 23., 24.)

3. Privremena pravna zaštita — Suspenzija primjene — Privremene mjere — Pretpostavke za odobravanje — Hitnost — Odluka Komisije kojom se nalaže povrat državne potpore — Odluka koja je upućena državi članici, a ne korisniku — Uzimanje u obzir nacionalnih provedbenih mjera — Neobvezujuće mjere — Nepostojanje hitnosti (čl. 278., 279. i čl. 288. st. 4. UFEU‑a; Poslovnik Općeg suda, čl. 104. st. 2.) (t. 29.‑31., 39.)

4. Privremena pravna zaštita — Suspenzija primjene — Pretpostavke za odobravanje — Hitnost — Teška i nepopravljiva šteta — Odluka kojom se nalaže povrat državne potpore — Postojanje pravnih sredstava protiv nacionalnih provedbenih mjera pred nacionalnim sucem — Ovlast suca Unije da uzme u obzir takva pravna sredstva u okviru meritorne ocjene zahtjeva za privremenu pravnu zaštitu — Nepostojanje nepopravljivosti (čl. 278. UFEU‑a; Poslovnik Općeg suda, čl. 104. st. 2.) (t. 34.‑36.)

Predmet

Zahtjev za suspenziju primjene članaka 3. i 4. Odluke Komisije C (2013) 3204 final od 19. lipnja 2013. koja se tiče državne potpore S. A. 28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009) koju je Kraljevina Španjolska dodijelila za razvoj digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima (osim u regiji Castilla-La Mancha).

Izreka

1. Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.
RJEŠENJE OPĆEG SUDA (žalbeno vijeće)

27. studenoga 2013.

Luigi Marcuccio

protiv

Europske komisije

„Žalba — Javna služba — Odbacivanje tužbe u prvom stupnju kao očito nedopuštene — Tužba podnesena telefaksom u roku za podnošenje tužbe i potpisana faksimilom koji reproducira potpis odvjetnika — Podnošenje originala nakon isteka roka — Nepravodobna tužba — Očito neosnovana žalba“

Predmet:

Žalba izjavljena protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 28. siječnja 2013., Marcuccio/Komisija (F‑92/12) radi ukidanja tog rješenja.

Odluka:

Žalba se odbija. Luigi Marcuccio snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije u okviru ovog postupka.

Sažetak

Sudski postupak – Akt kojim se pokreće postupak – Formalni zahtjevi – Vlastoručni potpis odvjetnika – Bitna pravila stroge primjene – Tužba podnesena telefaksom – Potpis odvjetnika učinjen pečatom – Vlastoručni potpis odvjetnika različit od onog koji se nalazi u izvorniku tužbe upućenom poštom – Dan primitka telefaksa ne može biti uzet u obzir radi ocjene poštovanja roka za podnošenje tužbe

(Statut Suda, čl. 21.)

Što se tiče odnosa između potpisa odvjetnika koji predstavlja tužitelja koji se nalazi na tužbi poslanoj telefaksom i onog koji se nalazi na izvorniku koji je zaprimljen deset dana poslije, u slučaju u kojem potpis koji se nalazi na dnu tužbe podnesene telefaksom nije identičan potpisu na izvorniku tužbe koja je podnesena poslije, tužba podnesena telefaksom ne može se uzeti u obzir radi ocjene poštovanja roka za podnošenje tužbe. Nadalje, stavljanje na tužbu kojom se pokreće postupak pečata koji reproducira potpis odvjetnika ovlaštenog od strane tužitelja neizravan je i mehanički način potpisivanja koji sam po sebi ne dopušta zaključak da je nužno sam odvjetnik potpisao dotični postupovni akt. Zapravo, zahtjev za vlastoručni potpis tužitelja kojim se, radi ostvarenja pravne sigurnosti, želi zajamčiti njegova autentičnost i isključiti rizik da on zapravo ne bude djelo ovlaštene osobe mora se smatrati bitnim postupovnim pravilom i biti strogo primjenjivan na način da njegovo nepoštovanje dovodi do nedopuštenosti tužbe.

Iz navedenoga proizlazi da kad potpis dokumenta poslanog telefaksom, bilo da je učinjen pečatom bilo da je vlastoručan potpis, ne odgovara potpisu na izvorniku tužbe podnesenom poslije, ta razlika dovodi do istih pravnih posljedica, odnosno do nemogućnosti da se uzme u obzir dokument primljen telefaksom kako bi se ocijenilo poštovanje roka za podnošenje tužbe.

(t. 13. do 15. i 17.)

Izvori:

Opći sud: 23. svibnja 2007., Parlament/Eistrup, T-223/06 P, Zb., str. II-1581., t. 50. do 52.; 29. studenoga 2011., ENISA/CEPD, T‑345/11, neobjavljena u Zborniku, t. 15. do 17.; 3. listopada 2012., Tecnimed/OHIM – Ecobrands (ZAPPER‑CLICK), T‑360/10, t. 15. do 17. i navedena sudska praksa
RJEŠENJE OPĆEG SUDA (žalbeno vijeće)

27. studenoga 2013.

Luigi Marcuccio

protiv

Europske komisije

„Žalba — Javna služba — Odbacivanje tužbe u prvom stupnju kao očito nedopuštene — Tužba podnesena telefaksom u roku za podnošenje tužbe i potpisana faksimilom koji reproducira potpis odvjetnika — Podnošenje originala nakon isteka roka — Nepravodobna tužba — Očito neosnovana žalba“

Predmet:

Žalba izjavljena protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 28. siječnja 2013., Marcuccio/Komisija (F‑95/12) radi ukidanja tog rješenja.

Odluka:

Žalba se odbija. Luigi Marcuccio snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije u okviru ovog postupka.

Sažetak

Sudski postupak – Akt kojim se pokreće postupak – Formalni zahtjevi – Vlastoručni potpis odvjetnika – Bitna pravila stroge primjene – Tužba podnesena telefaksom – Potpis odvjetnika učinjen pečatom – Vlastoručni potpis odvjetnika različit od onog koji se nalazi u izvorniku tužbe upućenom poštom – Dan primitka telefaksa ne može biti uzet u obzir radi ocjene poštovanja roka za podnošenje tužbe

(Statut Suda, čl. 21.)

Što se tiče odnosa između potpisa odvjetnika koji predstavlja tužitelja koji se nalazi na tužbi poslanoj telefaksom i onog koji se nalazi na izvorniku koji je zaprimljen deset dana poslije, u slučaju u kojem potpis koji se nalazi na dnu tužbe podnesene telefaksom nije identičan potpisu na izvorniku tužbe koja je podnesena poslije, tužba podnesena telefaksom ne može se uzeti u obzir radi ocjene poštovanja roka za podnošenje tužbe. Nadalje, stavljanje na tužbu kojom se pokreće postupak pečata koji reproducira potpis odvjetnika ovlaštenog od strane tužitelja neizravan je i mehanički način potpisivanja koji sam po sebi ne dopušta zaključak da je nužno sam odvjetnik potpisao dotični postupovni akt. Zapravo, zahtjev za vlastoručni potpis tužitelja kojim se, radi ostvarenja pravne sigurnosti, želi zajamčiti njegova autentičnost i isključiti rizik da on zapravo ne bude djelo ovlaštene osobe mora se smatrati bitnim postupovnim pravilom i biti strogo primjenjivan na način da njegovo nepoštovanje dovodi do nedopuštenosti tužbe.

Iz navedenoga proizlazi da kad potpis dokumenta poslanog telefaksom, bilo da je učinjen pečatom bilo da je vlastoručan potpis, ne odgovara potpisu na izvorniku tužbe podnesenom poslije, ta razlika dovodi do istih pravnih posljedica, odnosno do nemogućnosti da se uzme u obzir dokument primljen telefaksom kako bi se ocijenilo poštovanje roka za podnošenje tužbe.

(t. 13. do 15. i 17.)

Izvori:

Opći sud: 23. svibnja 2007., Parlament/Eistrup, T-223/06 P, Zb., str. II-1581., t. 50. do 52.; 29. studenoga 2011., ENISA/CEPD, T‑345/11, neobjavljena u Zborniku, t. 15. do 17.; 3. listopada 2012., Tecnimed/OHIM – Ecobrands (ZAPPER‑CLICK), T‑360/10, t. 15. do 17. i navedena sudska praksa
RJEŠENJE OPĆEG SUDA (žalbeno vijeće)

27. studenoga 2013.

Luigi Marcuccio

protiv

Europske komisije

„Žalba — Javna služba — Odbacivanje tužbe u prvom stupnju kao očito nedopuštene — Tužba podnesena telefaksom u roku za podnošenje tužbe i potpisana faksimilom koji reproducira potpis odvjetnika — Podnošenje originala nakon isteka roka — Nepravodobna tužba — Očito neosnovana žalba“

Predmet:

Žalba izjavljena protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 28. siječnja 2013., Marcuccio/Komisija (F‑100/12) radi ukidanja tog rješenja.

Odluka:

Žalba se odbija. Luigi Marcuccio snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije u okviru ovog postupka.

Sažetak

Sudski postupak – Akt kojim se pokreće postupak – Formalni zahtjevi – Vlastoručni potpis odvjetnika – Bitna pravila stroge primjene – Tužba podnesena telefaksom – Potpis odvjetnika učinjen pečatom – Vlastoručni potpis odvjetnika različit od onog koji se nalazi u izvorniku tužbe upućenom poštom – Dan primitka telefaksa ne može biti uzet u obzir radi ocjene poštovanja roka za podnošenje tužbe

(Statut Suda, čl. 21.)

Što se tiče odnosa između potpisa odvjetnika koji predstavlja tužitelja koji se nalazi na tužbi poslanoj telefaksom i onog koji se nalazi na izvorniku koji je zaprimljen deset dana poslije, u slučaju u kojem potpis koji se nalazi na dnu tužbe podnesene telefaksom nije identičan potpisu na izvorniku tužbe koja je podnesena poslije, tužba podnesena telefaksom ne može se uzeti u obzir radi ocjene poštovanja roka za podnošenje tužbe. Nadalje, stavljanje na tužbu kojom se pokreće postupak pečata koji reproducira potpis odvjetnika ovlaštenog od strane tužitelja neizravan je i mehanički način potpisivanja koji sam po sebi ne dopušta zaključak da je nužno sam odvjetnik potpisao dotični postupovni akt. Zapravo, zahtjev za vlastoručni potpis tužitelja kojim se, radi ostvarenja pravne sigurnosti, želi zajamčiti njegova autentičnost i isključiti rizik da on zapravo ne bude djelo ovlaštene osobe mora se smatrati bitnim postupovnim pravilom i biti strogo primjenjivan na način da njegovo nepoštovanje dovodi do nedopuštenosti tužbe.

Iz navedenoga proizlazi da kad potpis dokumenta poslanog telefaksom, bilo da je učinjen pečatom bilo da je vlastoručan potpis, ne odgovara potpisu na izvorniku tužbe podnesenom poslije, ta razlika dovodi do istih pravnih posljedica, odnosno do nemogućnosti da se uzme u obzir dokument primljen telefaksom kako bi se ocijenilo poštovanje roka za podnošenje tužbe.

(t. 12. do 14. i 16.)

Izvori:

Opći sud: 23. svibnja 2007., Parlament/Eistrup, T-223/06 P, Zb., str. II-1581., t. 50. do 52.; 29. studenoga 2011., ENISA/CEPD, T‑345/11, neobjavljena u Zborniku, t. 15. do 17.; 3. listopada 2012., Tecnimed/OHIM – Ecobrands (ZAPPER‑CLICK), T‑360/10, t. 15. do 17. i navedena sudska praksa
Rješenje predsjednika Općeg suda od 5. srpnja 2013. – Zweckverband Tierkörperbeseitigung protiv Komisije

(predmet T‑309/12 R)

„Privremena pravna zaštita — Uplata doprinosa udruženju javnog prava — Državne potpore — Obveza povrata — Zahtjev za suspenziju primjene — Hitnost“

1. Privremena pravna zaštita — Suspenzija primjene — Privremene mjere — Pretpostavke za određivanje — Fumus boni iuris — Hitnost — Teška i nepopravljiva šteta — Kumulativnost — Odvagivanje svih interesa o kojima je riječ — Diskrecijska ovlast suca privremene pravne zaštite (čl. 256. st. 1. UFEU‑a, 278. UFEU‑a i 279. UFEU‑a; Poslovnik Općeg suda, čl. 104. st. 2.) (t. 21.‑23.)

2. Privremena pravna zaštita — Suspenzija primjene — Pretpostavke za određivanje — Hitnost — Teška i nepopravljiva šteta — Financijska šteta — Situacija koja može ugroziti postojanje društva tužitelja — Tijelo uređeno javnim pravom koje na temelju nacionalnog prava ne može ići u stečaj — Nepostojanje nepopravljivosti (čl. 278. UFEU‑a; Poslovnik Općeg suda, čl. 104. st. 2.) (t. 36., 37.)

3. Privremena pravna zaštita — Suspenzija primjene — Pretpostavke za određivanje — Hitnost — Teška i nepopravljiva šteta — Odluka kojom se nalaže povrat državne potpore — Postojanje pravnih sredstava protiv nacionalnih provedbenih mjera pred nacionalnim sucem — Ovlast suda Unije da uzme u obzir takva pravna sredstva u okviru ocjene osnovanosti zahtjeva za privremenu pravnu zaštitu — Nepostojanje nepopravljivosti (čl. 278. UFEU‑a; Poslovnik Općeg suda, čl. 104. st. 2.) (t. 38.‑40.)

4. Privremena pravna zaštita — Suspenzija primjene — Pretpostavke za određivanje — Hitnost — Teška i nepopravljiva šteta — Financijska šteta — Situacija koja može ozbiljno ugroziti pružanje javnih usluga od strane tijela uređenih javnim pravom — Mogućnost da druga tijela uređena javnim pravom osiguraju pružanje javnih usluga — Nepostojanje nepopravljivosti (čl. 278. UFEU‑a; Poslovnik Općeg suda, čl. 104. st. 2.) (t. 45.‑47.)

5. Privremena pravna zaštita — Suspenzija primjene — Pretpostavke za određivanje — Hitnost — Teška i nepopravljiva šteta — Financijska šteta — Tijelo uređeno javnim pravom koje u okviru javne službe obavlja neprofitne djelatnosti — Nepostojanje nepopravljivosti (čl. 278. UFEU‑a; Poslovnik Općeg suda, čl. 104. st. 2.) (t. 49.)

Predmet

Zahtjev za suspenziju primjene Odluke Komisije 2012/485/EU od 25. travnja 2012. o državnoj potpori SA.25051 (C 19/2010) (ex NN 23/2010) koju je Njemačka dodijelila Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland‑Pfalz, im Saarland, im Rheingau‑Taunus‑Kreis und im Landkreis Limburg‑Weilburg (SL L 236, str. 1.).

Izreka

1. Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

2. O troškovima će se odlučiti naknadno.
Rješenje Općeg suda (sedmo vijeće) od 9. rujna 2013. – Planet protiv Komisije

(predmet T‑489/12)

„Arbitražna klauzula — Šesti okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti — Ugovori koji se odnose na projekte Ontogov, FIT i RACWeb — Prihvatljivi troškovi — Nedostatak pravnog interesa — Nedopuštenost“

1. Tužba za poništenje — Fizičke ili pravne osobe — Pravni interes — Nužnost stvarnog i postojećeg interesa — Ocjena u trenutku podnošenja tužbe — Pretpostavka koja se treba poštovati u okviru svih tužbi podnesenih sudu Unije — Interes koji se odnosi na buduće i neizvjesne situacije — Isključenje (čl. 263. UFEU‑a, čl. 272. UFEU‑a i čl. 340. st. 1. UFEU‑a) (t. 31., 32., 48.)

2. Tužba za poništenje — Tužba koja se u stvarnosti odnosi na spor ugovorne naravi — Nenadležnost suda Unije — Nedopuštenost — Preinaka tužbe — (čl. 256. UFEU‑a, čl. 263. UFEU‑a, čl. 272. UFEU‑a i čl. 288. UFEU‑a; Poslovnik Općeg suda, čl. 44. st. 1. t. (c)) (t. 51.‑54.)

Predmet

Tužba na temelju članka 272. UFEU‑a i prvog stavka čl. 340. UFEU‑a kojom se zahtijeva da se utvrdi, prvo, da odbijanje Komisije da kao prihvatljive troškove prizna određene iznose isplaćene na osnovi ugovorâ „Ontology enabled E‑Gov Service Configuration (Ontogov)“, „Fostering self‑adaptive e‑government service improvement using semantic technologies (FIT)“ i „Risk Assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb)“, sklopljenih u okviru Šestog okvirnog programa Europske zajednice za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti koji pridonose ostvarenju Europskog istraživačkog prostora i inovaciji (2002. – 2006.), predstavlja povredu njezinih ugovornih obveza i, drugo, da ti iznosi predstavljaju prihvatljive troškove te da ih se ne treba vratiti.

Izreka

1. Tužba se odbacuje kao nedopuštena.
72

Međutim, u ovom slučaju OHIM ne može tvrditi da su tužitelji povrijedili te formalne zahtjeve u svojoj tužbi jer ona sadržava dovoljno elemenata na temelju kojih je moguće utvrditi nezakonito ponašanje koje se prigovara OHIM‑u, razloge zbog kojih tužitelji smatraju da postoji uzročna veza između tog ponašanja i štete koju su navodno pretrpjeli kao i osnovu i opseg te štete. Naime, bez potrebe da se prejudicira ocjena osnovanosti zahtjeva za naknadu štete, tužitelji nadugo izlažu te razne elemente u točkama 126. do 155. svoje tužbe, pod zasebnim naslovom „Naknada štete“, pri čemu se pozivaju na tužbene razloge o nezakonitosti iznesene u potporu svojim zahtjevima za poništenje (točke 126., 133. do 136. i 140.), objašnjavajući postojanje uzročne veze (točka 137.) i određujući osnovu i opseg navodne štete koja proizlazi iz nezakonitog ponašanja (točke 139. i 141. do 148. u vezi s gubitkom ugovora i točke 150. do 155.). Stoga u ovom slučaju, a nasuprot onome što smatra OHIM, nije na Općem sudu da među raznim prigovorima istaknutima u potporu zahtjevima za poništenje traži i utvrdi onaj prigovor ili one prigovore koje tužitelji namjeravaju upotrijebiti kao osnovu zahtjeva za naknadu štete, ili da procijeni i provjeri postojanje moguće uzročne veze između jednog ili više ponašanja na koje se ti prigovori i navodna šteta odnose (vidjeti u tom smislu rješenje Općeg suda od 11. siječnja 2012., Ben Ali/Vijeće, T‑301/11, neobjavljeno u Zborniku, t. 72. i sljedeće), što bi moglo opravdati odbacivanje navedenih zahtjeva za naknadu štete kao nedopuštenih na temelju članka 44. stavka 1. točke (c) Poslovnika.
8

Komisija je svojom Odlukom 2011/5/EZ od 28. listopada 2009. o poreznoj amortizaciji financijskog goodwilla za stjecanje inozemnih udjela C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), koju provodi Španjolska, dovršila postupak kad je riječ o stjecanju udjela unutar Europske unije (SL 2011., L 7, str. 48.). Tom je odlukom sporni sustav, koji se sastoji od porezne pogodnosti kojom se španjolskim društvima dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u inozemnim poduzetnicima, proglašen nespojivim s unutarnjim tržištem kad se primjenjuje na stjecanja udjela u poduzetnicima sa sjedištem u Uniji. Komisija je ostavila otvorenim postupak kad je riječ o stjecanju udjela izvan Unije, s obzirom na to da su se španjolske vlasti obvezale dostaviti nove dokaze o preprekama za prekogranična spajanja koja postoje izvan Unije.
8

Članak 108. Uredbe br. 1083/2006, naslovljen „Stupanje na snagu”, u stavcima 1. i 2. određuje: „Ova [u]redba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije. Odredbe utvrđene u člancima 1. do 16., 25. do 28., 32. do 40., 47. do 49., 52. do 54., 56., 58. do 62., 69. do 74., 103. do 105. i 108. primjenjuju se najkasnije od datuma stupanja na snagu ove Uredbe samo na programe za razdoblje 2007. do 2013. Ostale odredbe primjenjuju se od 1. siječnja 2007.”
Rješenje Općeg suda (šesto vijeće) od 25. studenoga 2014. –

Moreda‑Riviere Trefilerías protiv Komisije

(spojeni predmeti T‑426/10 i T‑575/10 i predmet T‑440/12)

„Tužba za poništenje — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište čelika za prednapinjanje — Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih podataka — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU‑a — Odluka kojom se izmjenjuje prvotna odluka bez utjecaja na iznos novčanih kazni izrečenih tužitelju — Nepostojanje pravnog interesa — Djelomična očita nedopuštenost“

Tužba za poništenje — Fizičke ili pravne osobe — Pravni interes — Potreba postojećeg i konkretnog interesa — Ocjena u trenutku podnošenja tužbe — Tužba koja može donijeti korist tužitelju — Odluka Komisije kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU‑a — Tužba protiv odluke Komisije kojom se izmjenjuje prvotna odluka — Odluka bez utjecaja na iznos novčanih kazni izrečenih tužitelju — Nedostatak pravnog interesa — Očita nedopuštenost (čl. 101. i čl. 263. st. 4. UFEU‑a) (t. 17.‑22.)

Predmet

Zahtjevi za poništenje i preinaku odluke Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o EGP‑u (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), koja je izmijenjena odlukom Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010. i odlukom Komisije C (2011) 2269 final od 4. travnja 2011., kao i dopisa COMP/G2/DVE/nvz/79465 glavnog direktora za tržišno natjecanje Komisije od 25. srpnja 2012.

Izreka

1. U predmetu T‑427/10 tužbeni zahtjev za djelomično poništenje odluke Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010., kojom se izmjenjuje odluka Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru (EGP) (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje) odbacuje se kao očito nedopušten.

2. U predmetu T‑575/10 tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

3. O ostalim tužbenim razlozima i zahtjevima odlučit će se naknadno.
Rješenje Općeg suda (šesto vijeće) od 25. studenoga 2014. –

Trenzas y Cables de Acero protiv Komisije

(spojeni predmeti T‑428/10 i T‑577/10 i predmet T‑441/12)

„Tužba za poništenje — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište čelika za prednapinjanje — Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih podataka — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU‑a — Odluka kojom se izmjenjuje prvotna odluka bez utjecaja na iznos novčanih kazni izrečenih tužitelju — Nepostojanje pravnog interesa — Djelomična očita nedopuštenost“

Tužba za poništenje — Fizičke ili pravne osobe — Pravni interes — Potreba postojećeg i konkretnog interesa — Ocjena u trenutku podnošenja tužbe — Tužba koja može donijeti korist tužitelju — Odluka Komisije kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU‑a — Tužba protiv odluke Komisije kojom se izmjenjuje prvotna odluka — Odluka bez utjecaja na iznos novčanih kazni izrečenih tužitelju — Nedostatak pravnog interesa — Očita nedopuštenost (čl. 101. i čl. 263. st. 4. UFEU‑a) (t. 17.‑22.)

Predmet

Zahtjevi za poništenje i preinaku odluke Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o EGP‑u (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), koja je izmijenjena odlukom Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010. i odlukom Komisije C (2011) 2269 final od 4. travnja 2011., kao i dopisa COMP/G2/DVE/nvz/79465 glavnog direktora za tržišno natjecanje Komisije od 25. srpnja 2012.

Izreka

1. U predmetu T‑428/10 tužbeni zahtjev za djelomično poništenje odluke Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010., kojom se izmjenjuje odluka Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU‑a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru (EGP) (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), odbacuje se kao očito nedopušten.

2. U predmetu T‑577/10 tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

3. O ostalim tužbenim razlozima i zahtjevima odlučit će se naknadno.