Predmet T-273/16

(objava u ulomcima)

Sun Media Ltd

protiv

Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

„Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije METAPORN – Raniji verbalni nacionalni i žigovi Europske unije META4 i raniji figurativni žigovi meta4 – Relativni razlog za odbijanje – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001] – Sličnost usluga – Pojam komplementarnih usluga – Sličnost znakova – Vjerojatnost dovođenja u zabludu”

Sažetak – Presuda Općeg suda (treće vijeće) od 16. siječnja 2018.

Žig Europske unije – Definicija i stjecanje žiga Europske unije – Relativni razlozi za odbijanje – Prigovor nositelja ranijeg istovjetnog ili sličnog žiga registriranog za istovjetne ili slične proizvode ili usluge – Sličnost između predmetnih proizvoda ili usluga – Kriteriji za ocjenu – Komplementarnost proizvoda ili usluga – Usluge zabave za odrasle i usluga emitiranja i telekomunikacija

(Uredba Vijeća br. 207/2009, čl. 8. st. 1. t. (b))

Usluge zabave za odrasle koje ulaze u razred 41. zasigurno su različite prirode i namjene od onih usluga koje su obuhvaćene razredom 38. Međutim, takvo utvrđenje ne može samo po sebi dovesti u pitanje eventualnu komplementarnost između tih usluga.

Kada je riječ o komplementarnosti između usluga zabave za odrasle iz razreda 41., i usluga emitiranja iz razreda 38., već je presuđeno da usluge produkcije filmova iz razreda 41. imaju određenu sličnost s uslugama emitiranja iz razreda 38. zbog njihova komplementarnog karaktera. Tim više je to tako kada, kao u ovom slučaju, usluge iz razreda 41. i usluge emitiranja iz razreda 38. imaju zajedničko obilježje da su u elektroničkom obliku, odnosno na internetu, s obzirom na to da taj zajednički način emitiranja može pojačati sličnost između navedenih usluga.

Osim toga valja utvrditi da je u današnje vrijeme sve češće da se radijski i televizijski programi emitiraju preko interneta odnosno širokopojasne veze.

Kada je riječ o komplementarnosti između usluga zabave za odrasle i telekomunikacijskih usluga koje se pružaju „osobito” elektroničkim putem i online, valja utvrditi da su se navedene usluge iz razreda 41. koje se pružaju online već smatrale sličnima uslugama „telekomunikacija, komunikacije pomoću računalnih terminala, računalno podržanog prijenosa poruka i slika” u presudi od 12. srpnja 2012., bluepod MEDIA.

Istina, Opći sud je također potvrdio u istoj presudi zaključak žalbenog vijeća u predmetu u pitanju prema kojem, iako su određeni telekomunikacijski operateri pružali određene usluge zabave iz razreda 41. putem specijaliziranih podružnica, potrošač općenito ne očekuje vezu između pružanja tih usluga zabave i usluga u vezi s prijenosom podataka preko računala i mreža podataka.

Ipak valja uzeti u obzir gospodarsko stanje na tržištu kakvo je danas kako bi se provjerilo je li činjenično utvrđenje provedeno u predmetu koji je doveo do navedene presude još uvijek aktualno. Treba utvrditi da je to stanje vrlo različito od onog koje je prevladavalo prije samo nekoliko godina, osobito zbog brzog razvoja tehnologija koje su drastično promijenile način potrošnje audiovizualnog zabavnog sadržaja. K tomu, dok su ranije tradicionalni pružatelji telekomunikacijskih usluga tek ponekad bili aktivni u razvoju zabavnog sadržaja, danas to čine redovno, a društva aktivna u području zabave nude usluge koje su ranije bile rezervirane za industriju telekomunikacija. Određena poduzeća osim toga nude pretplate pružajući potrošačima i telekomunikacijsku vezu i pristup zabavnom sadržaju putem te veze. Potrošači telekomunikacijskih usluga mogu stoga pomisliti da zabavni sadržaj pružen putem njihove internetske veze pruža isto poduzeće.

(t. 36.-42.)