2

Činjenice iz kojih proizlazi spor sažete su u točkama 2. do 8. pobijanog rješenja na sljedeći način: „2. Komisija je [spornom] odlukom [...] odbila zahtjev za zadržavanje nepovjerljive verzije svoje Odluke C (2008) 6815 final od 12. studenoga 2008. o postupku primjene članka 81. [UEZ‑a] i članka 53. Sporazuma o EGP‑u (Predmet COMP/39.125 – Automobilsko staklo) (u daljnjem tekstu: Odluka iz 2008.), koja je objavljena u veljači 2010. na internetskoj stranici Glavne uprave za tržišno natjecanje. 3. Komisija je u Odluci iz 2008. utvrdila da su [društvo Pilkington Group Ltd (u daljnjem tekstu: Pilkington)] i druga društva koja pripadaju njegovoj grupi te više društava koja pripadaju francuskoj grupi Saint‑Gobain i japanskoj grupi Asahi, kojoj, među ostalim, pripada i društvo AGC Glass Europe, kao i belgijsko društvo Soliver između 1998. i 2003. na području Europskog gospodarskog prostora (EGP) počinili povredu članka 81. UEZ‑a u pogledu prodaje stakla koje se upotrebljava za nova vozila i izvorne zamjenske dijelove namijenjene motornim vozilima (u daljnjem tekstu: zabranjeni sporazum u području automobilskog stakla). Stoga je Komisija članovima tog zabranjenog sporazuma izrekla novčane kazne u ukupnom iznosu većem od 1,3 milijarde eura, pri čemu je novčana kazna izrečena grupi [Pilkington] iznosila 370 milijuna eura. 4. Nakon što je uzela u obzir zahtjeve za povjerljivo postupanje koje su podnijeli adresati Odluke iz 2008., Komisija je u veljači 2010. na svojoj internetskoj stranici objavila potpuni tekst privremene nepovjerljive verzije te odluke. [Društvo Pilkington] nije osporilo tu objavu. 5. Komisija je dopisom od 28. travnja 2011. obavijestila [društvo Pilkington] da radi transparentnosti namjerava objaviti detaljniju nepovjerljivu verziju Odluke iz 2008. i u tu svrhu odbiti više zahtjeva za povjerljivo postupanje koje joj je to društvo uputilo, kao prvo, u pogledu imena kupaca, naziva i opisa proizvoda kao i drugih informacija na temelju kojih bi bilo moguće identificirati određene kupce (u daljnjem tekstu: informacije iz I. kategorije), kao drugo, u pogledu broja dijelova koje je isporučilo [društvo Pilkington], udjela određenog proizvođača automobila, izračuna cijena, izmjena cijena itd. (u daljnjem tekstu: informacije iz II. kategorije) te, kao treće, u pogledu informacija na temelju kojih bi, prema mišljenju [društva Pilkington], bilo moguće identificirati određene članove osoblja koji su navodno uključeni u provođenje zabranjenog sporazuma (u daljnjem tekstu: informacije iz III. kategorije). Komisija je pozvala [društvo Pilkington] da se, u slučaju neslaganja, obrati službeniku za usmene rasprave na temelju Odluke predsjednika [Europske] komisije 2011/695/EU od 13. listopada 2011. o funkciji i opisu posla službenika za usmene rasprave u određenim postupcima tržišnog natjecanja (SL L 275, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 295.). 6. Nakon što je utvrdilo da predložena detaljnija verzija sadržava mnogobrojne informacije koje u veljači 2010. nisu bile objavljene zbog povjerljivosti, [društvo Pilkington] dopisom od 30. lipnja 2011. obavijestilo je službenika za usmene rasprave da se protivi tomu da se objavi verzija Odluke iz 2008. koja bi bila detaljnija od one objavljene u veljači 2010., pri čemu je istaknulo da se informacije iz I. i II. kategorije trebaju zaštititi jer predstavljaju poslovne tajne, dok bi otkrivanje informacija iz III. kategorije omogućilo identifikaciju fizičkih osoba, odnosno zaposlenika [društva Pilkington] koji su navodno uključeni u provođenje zabranjenog sporazuma. [Društvo Pilkington] stoga je zatražilo povjerljivo postupanje sa svim tim informacijama. 7. Službenik za usmene rasprave u [spornoj] je odluci, potpisanoj ‚[z]a Komisiju’, priznao da su neki podaci na koje se pozvalo [društvo Pilkington] povjerljivi, ali je unatoč tomu odbio većinu njegovih zahtjeva. 8. [Sporna] odluka priopćena je [društvu Pilkington] 9. kolovoza 2012.”