ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
22

Biosafe je platio taj iznos te je od Flexipisa zatražio njegov povrat, uz upućivanje poziva na plaćanje. Flexipiso je odbio platiti taj dodatni PDV, osobito zato što nije mogao provesti njegov odbitak, s obzirom na to da je rok od četiri godine, predviđen člankom 98. stavkom 2. CIVA‑e, za transakcije poduzete do 24. listopada 2008. istekao prije primitka poziva na plaćanje 24. listopada 2012. te on nije dužan snositi posljedice pogreške za koju je odgovoran isključivo Biosafe.
59

Rješenjem od 20. studenoga 2017., Komisija/Poljska (C‑441/17 R, EU:C:2017:877) Sud je prihvatio Komisijin zahtjev do dana na koji bude objavljena presuda kojom će se okončati ovaj predmet, pri čemu je iznimno dopustio da Republika Poljska provede djelatnosti predviđene u Prilogu iz 2016. i Odluci br. 51 kada su one nužno potrebne i u mjeri u kojoj su proporcionalne, kako bi se izravno i trenutačno zajamčila javna sigurnost osoba, i to pod uvjetom da druge manje radikalne mjere iz objektivnih razloga nisu moguće. Sud je Republici Poljskoj naložio i da najkasnije u roku od petnaest dana od dana dostave tog rješenja obavijesti Komisiju o svim mjerama koje je donijela kako bi ga u potpunosti poštovala, tako što će točno navesti, pritom navodeći obrazloženje za to, s kojim predmetnim djelatnostima aktivnog šumskog gospodarenja namjerava nastaviti zato što su one nužne kako bi se zajamčila javna sigurnost. Sud je odgodio donošenje odluke o Komisijinu dodatnom zahtjevu kojim traži da se naloži plaćanje novčane kazne.
18

Kada je riječ o prvom tužbenom razlogu koji ističu tužitelji u glavnom postupku, sud koji je uputio zahtjev izrazio je namjeru da ga odbije i potvrdi analizu Tribunale amministrativo regionale per la Sardegna (Regionalni upravni sud Sardinije, Italija) prema kojoj predmetni ugovor o javnoj nabavi u glavnom postupku, s obzirom na to da je povezan funkcionalnom vezom s posebnim sektorima, potpada pod odredbe Uredbe sa zakonskom snagom br. 163/2006 koje se primjenjuju na navedene sektore. Sud koji je uputio zahtjev navodi da namjerava također odbiti drugi tužbeni razlog koji ističu tužitelji u glavnom postupku jer te odredbe, s obzirom na to da su obvezujuće naravi, imaju prednost pred odredbama članka 1664. Građanskog zakonika zbog toga što su predmetne stranke glavnog postupka predvidjele posebno pravilo kojime se odstupa od tog članka i što uvjet „nepredviđenih okolnosti” iz toga članka u ovom slučaju nije ispunjen. Taj sud međutim smatra da, s obzirom na to da odlučuje u posljednjem stupnju i da su mu tužitelji u glavnom postupku uputili zahtjev u tom smislu, mora provjeriti sukladnost s pravom Unije, osobito članka 206. Uredbe sa zakonskom snagom br. 163/2006, u dijelu u kojem se njime isključuje primjenjivost članka 115. te uredbe ne samo na ugovore o javnoj nabavi koji pripadaju posebnim sektorima, nego također, u skladu s tumačenjem sudske prakse, i na javnu nabavu usluga koje su, iako ne pripadaju u posebne sektore, s njima povezane funkcionalnom vezom. Osim toga, sud koji je uputio zahtjev smatra da sukladno sudskoj praksi Suda mora potonjem uputiti pitanje o valjanosti Direktive 2004/17 koje ističu tužitelji u glavnom postupku.
42

No, u konkretnom slučaju, kako što je Oftalma to navela u svojim pisanim očitovanjima, treba reći da odluka kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku ne sadržava nijedan element koji bi upućivao na to da je ugovor o nabavi iz glavnog postupka u trenutku kad je dodijeljen imao nedvojben prekogranični interes.
15

Dana 12. ožujka 2010., P & C Düsseldorf podnio je tužbu Landgerichtu Hamburg (Zemaljski sud u Hamburgu, Njemačka), pri čemu je tvrdio da se P & C Hamburg više ne može pozivati na senioritet njemačkih verbalnih žigova PUC, ističući ponajprije da su se oni, na datum na koji su izbrisani jer ih se to društvo odreklo, također mogli izbrisati zbog opoziva. P & C Düsseldorf je podredno tvrdio da su se ti žigovi također mogli izbrisati na taj datum zbog postojanja ranijih prava kojih je on nositelj.
25

Taj zahtjev sadržavao je, među ostalim, u izjavi – zahtijevanoj u članku 15. Provedbene uredbe br. 1189/2011 – kojom se potvrđuje da su bili ispunjeni uvjeti utvrđeni Direktivom 2010/24/EU za pokretanje postupka uzajamne pomoći, sljedeće informacije: – „The claim(s) is (are) not contested” [„Potraživanje(a) nije (nisu) osporeno(a)”]; – „The claim(s) may no longer be contested by an administrative appeal/by an appeal to the courts” [„Potraživanje(a) se više ne može (ne mogu) osporavati upravnom tužbom/pravnim lijekom”]; – „Appropriate recovery procedures have been applied in the State of the applicant authority but will not result in the payment in full of the claim” [„Odgovarajući postupci naplate primijenjeni su u državi tijela koje je podnositelj zahtjeva, ali ne dovode do plaćanja potraživanja u cijelosti”].
30

U tim je okolnostima Curtea de Apel Suceava (Žalbeni sud u Suceavi) odlučila prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Protive li se Direktivi [o PDV‑u] te načelima porezne neutralnosti i proporcionalnosti, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, upravna praksa i/ili tumačenje odredbi nacionalnog propisa kojima se sprečava nadzor i priznavanje prava na povrat PDV‑a koji potječe od usklađivanja transakcija izvršenih u razdoblju koje prethodi razdoblju nadzora za koje je već proveden porezni nadzor, povodom kojeg porezna tijela nisu utvrdila nepravilnosti na temelju kojih treba izmijeniti osnovicu PDV‑a, bez obzira na to što se te odredbe tumače tako da porezna tijela mogu izvršiti ponovnu provjeru za razdoblje koje je ranije bilo predmetom poreznog nadzora, na temelju dodatnih podataka i informacija dobivenih kasnije zahvaljujući suradnji između državnih tijela i institucija[?] 2. Treba li Direktivu [o PDV‑u] te načela porezne neutralnosti i proporcionalnosti, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, tumačiti na način da im se protive nacionalne odredbe normativne naravi kojima se isključuje mogućnost ispravka materijalnih pogrešaka u prijavama PDV‑a za porezna razdoblja za koja je proveden porezni nadzor, osim u slučaju kada se ispravak vrši na temelju akta kojim se određuju mjere koje treba poduzeti, koji je dostavilo tijelo poreznog nadzora prilikom prethodnog nadzora[?]”
42

Naime, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 8. Direktive 2003/87, uvodne izjave 8. Direktive 2009/29 i uvodne izjave 8. Odluke 2011/278, ostvarenje tog cilja podrazumijeva uključivanje u taj sustav djelatnosti koje imaju određeni potencijal za smanjivanje emisija stakleničkih plinova. Kao što to potvrđuju sva očitovanja podnesena Sudu, „proizvodnja vodika” u smislu Priloga I. Direktivi 2003/87 ima takav potencijal zbog velike količine emisija stakleničkih plinova proizvedenih tom aktivnosti. S druge strane, on ne postoji u slučaju procesa koji se sastoji od odjeljivanja vodika sadržanog u obogaćenoj smjesi plinova, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, čiji je cilj samo postići veći udio vodika prisutnog u smjesi plinova.
26

Kao treće, kao što je to nezavisni odvjetnik naveo u točki 44. svojeg mišljenja, pojam „originalna sladovina” označava, do trenutka u kojem počinje postupak vrenja, mješavinu koja se sastoji od vode i drugih sastojaka piva pripremljenih za vrenje, kao što su to hmelj i ječmeni slad. „Suhi ekstrakt originalne sladovine” čine svi sastojci originalne sladovine koji nisu voda.
36

Kao što je to nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 56. svojeg mišljenja, dodjela prava na kontakt s djetetom osobi koja nije roditelj može ugroziti prava i dužnosti roditelja, to jest, u ovom slučaju, pravo oca na skrb i pravo majke na kontakt s djetetom. Stoga, kako bi se izbjeglo donošenje proturječnih odluka i kako bi to bilo u interesu djeteta, potrebno je da isti sud, to jest, u načelu, onaj djetetova uobičajenog boravišta, odlučuje o pravima na kontakt s djetetom.
40

Pored toga, valja navesti da se Komisija – i u dokumentu naslovljenom „Guidance Document no 2 on the harmonized free allocation methodology for the EU‑ETS post 2012 (Guidance on allocation methodologies)” (Smjernice br. 2 o usklađenoj metodi besplatne dodjele u Europskoj uniji nakon 2012. (vodič o metodologiji dodjele)), str. 22., od 14. travnja i 29. lipnja 2011., i u onome naslovljenom „Guidance Document no 8 on the harmonized free allocation methodology for the EU‑ETS post 2012 – Waste gases and process emissions sub‑installation” (Smjernice br. 8 o usklađenoj metodi besplatne dodjele u Europskoj uniji nakon 2012. – otpadni plinovi i potpostrojenja s procesnim emisijama), str. 4. do 6., od 14. travnja i 6. rujna 2011., koji su objavljeni na njezinoj internetskoj stranici – bavi samo emisijama nastalima od nepotpuno oksidiranog ugljika sadržanog u otpadnim plinovima.
2

Zahtjev je upućen u okviru spora između Frédérica Jahina, s jedne strane, i ministre de l’Économie et des Finances (Ministarstvo gospodarstva i financija, Francuska) i ministre des Affaires sociales et de la Santé (Ministarstvo socijalnih poslova i zdravstva, Francuska), s druge strane, u vezi s plaćanjem nekoliko vrsta doprinosa i poreznih davanja na dohodak od imovine ostvaren u Francuskoj u razdoblju od 2012. do 2014.
2

Taj je zahtjev upućen u okviru spora između Lloyd’s of London (u daljnjem tekstu: Lloyd’s) i Agenzije Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria (Kalabrijska regionalna agencija za zaštitu okoliša, Italija) (u daljnjem tekstu: Arpacal), povodom odluke potonje da isključi dva „udruženja članova” (u daljnjem tekstu: udruženja) Lloyd’s of London iz sudjelovanja u postupku javne nabave usluga osiguranja.
23

S tim u vezi, u mjeri u kojoj promotivni videomaterijal izvještava, zabavlja ili pak obrazuje gledatelje, kao što to tvrdi društvo Peugeot Deutschland, njime se to radi samo kako bi se ostvarila promotivna svrha dotičnog materijala, za što je on sredstvo.
8

Dodatna napomena 2. iz poglavlja 27. KN‑a propisuje: „U smislu tarifnog broja 2710: […] (c) pod pojmom ‚srednja ulja’ (podbrojevi 2710 19 11 do 2710 19 29) podrazumijeva se ulja i pripravke od kojih manje od 90 vol. % (uključujući i gubitke), predestilira na 210 °C i 65 vol. % ili više (uključujući i gubitke) predestilira na 250 °C po ISO 3405 metodi (ekvivalent ASTM D 86 metoda); (d) pod pojmom ‚teška ulja’ (podbrojevi 2710 19 31 do 2710 19 99 i 2710 20 11 do 2710 20 90) podrazumijeva se ulja i pripravke od kojih manje od 65 vol. % (uključujući i gubitke) predestilira na 250 °C po ISO 3405 metodi (ekvivalent ASTM D 86 metoda) ili kod kojih postotak destilacije na 250 °C nije moguće odrediti sa spomenutom metodom; (e) pod pojmom ‚plinska ulja’ (podbrojevi 2710 19 31 do 2710 19 48 i 2710 20 11 do 2710 20 19) znači teška ulja određena u prethodnom stavku pod (d), kod kojih 85 vol. % ili više (uključujući i gubitke) predestilira na 350 °C po ISO 3405 metodi (ekvivalent ASTM D 86 metoda); […]”
23

Uprava je također smatrala da se za društvo NTN može smatrati da ima svojstvo poreznog obveznika. S jedne strane to društvo nema svojstvo tijela ovlaštenog za izvršavanje prerogativa javnih ovlasti, s obzirom na to da nije subjekt koji se financira iz državnog proračuna, nego trgovačko društvo koje je osnovala općina Nagyszénás i koje je upisano u registar trgovačkih društava. S druge strane aktivnosti koje provodi društvo NTN nisu aktivnosti koje pripadaju u javne ovlasti, nego su gospodarske aktivnosti, s obzirom na to da to društvo samo pridonosi obavljanju komunalnih poslova a da ih ne izvršava neposredno. U tom kontekstu jednako je relevantna činjenica da društvo NTN nije provodilo isporuku usluga samo za općinu Nagyszénás, nego i za druge osobe, te da je za te usluge to društvo primijenilo svoje pravo na odbitak.
32

Kao što to proizlazi iz članka 6. te uredbe, sudska odluka o nespornoj tražbini donesena u državi članici potvrđuje se kao europski nalog za izvršenje na prijedlog za potvrđivanje, upućen u bilo koje doba sudu podrijetla, ako su ispunjeni određeni uvjeti. U slučaju nesporne tražbine u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) navedene uredbe, uvjet predviđen u članku 6. stavku 1. točki (c) Uredbe br. 805/2004 nalaže da sudski postupak u državi članici podrijetla zadovoljava određene minimalne norme navedene u člancima 12. do 19. te uredbe, koje se nalaze u njezinu poglavlju III.
35

Njemačka vlada uvodno tvrdi da spor u glavnom postupku ne ulazi u područje primjene Okvirnog sporazuma. Naime, prema mišljenju te vlade, prestanak ugovora o radu na dan kad je radnik navršio dob za umirovljenje ne može dovesti do toga da se taj radni odnos kvalificira kao „ugovor na određeno vrijeme”. Naime, ne bi se moglo smatrati da takvim ugovorom nastaje kratkoročni radni odnos, s obzirom na to da od sklapanja ugovora o radu i dana navršenja uobičajene dobi za umirovljenje može proći i nekoliko desetljeća. Isto tako, kada stranke odgode dan prestanka ugovora o radu, to dovodi do kontinuiranog nastavka postojećeg ugovora o radu pa se to ne može protumačiti kao sklapanje novog ugovora o radu na određeno vrijeme.
2

Zahtjev je upućen u okviru spora između Comune di Castelbellino (općina Castelbellino, Italija) i Regione Marche (regija Marche, Italija), s jedne strane, i Ministero per i beni e le attività culturali (Ministarstvo kulturnih dobara i aktivnosti, Italija), Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare (Ministarstvo zaštite okoliša, ozemlja i mora, Italija), Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P. F. Rete Elettrica Regionale i Provincia di Ancona (pokrajina Ancona, Italija), s druge strane, povodom odluke regije Marche da nije potrebno ispitivati potrebu provedbe procjene utjecaja na okoliš (u daljnjem tekstu: PUO) za projekt društva Società Agricola 4 C S. S. (u daljnjem tekstu: 4 C) čiji je cilj povećanje snage postrojenja za proizvodnju električne energije iz bioplina.
27

Međutim, iako je davanje iz članka 1. OUG -a br. 249/2000 jednostrano nametnuto novčano davanje, koje se plaća na dotičnu robu, ono se ipak, s obzirom na elemente opisane u prethodnoj točki, ne naplaćuje zbog prelaska granice. Naime, to se davanje na isti način, po istoj stopi i u istom trenutku primjenjuje na naftne proizvode isporučene na rumunjskom tržištu, kao i na one isporučene u drugoj državi članici. Čini se stoga da je oporezivi događaj predviđen u navedenom članku 1. stavljanjem naftnih proizvoda na tržište, bez obzira na to dolazi li do njega u Rumunjskoj ili u drugoj državi članici. To se davanje dakle primjenjuje neovisno o tome prelaze li navedeni naftni proizvodi rumunjsku granicu.
35

Naime, kao što je to istaknuo nezavisni odvjetnik u točkama 51. i 52. svojeg mišljenja, nije relevantna okolnost da, za razliku od konteksta na kojem se zasniva presuda od 2. lipnja 2016., Falk Pharma (C‑410/14, EU:C:2016:399), sustav poljoprivrednog savjetovanja o kojem je riječ u glavnom postupku nije trajno otvoren za zainteresirane gospodarske subjekte. U ovom je slučaju odlučujući element to da javni naručitelj nije naveo nijedan kriterij za dodjelu ugovora koji bi omogućio usporedbu i klasifikaciju valjanih ponuda. Bez tog elementa – koji je, kao što to proizlazi iz točke 38. presude od 2. lipnja 2016., Falk Pharma (C‑410/14, EU:C:2016:399), bitno povezan s uređenjem javne nabave – sustav poljoprivrednog savjetovanja o kojem je riječ u glavnom postupku ne može biti ugovor o javnoj nabavi u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive 2004/18.
30

U tu svrhu, kad je riječ o proizvodnji električne energije, zakonodavac Unije odabrao je, kao što to osobito proizlazi iz stranice 5. obrazloženja Prijedloga direktive Vijeća o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata (SL 1997., C 139, str. 14.), nametnuti državama članicama, u skladu s člankom 1. Direktive 2003/96, oporezivanje proizvedene električne energije, pri čemu se energenti koji se koriste za njezinu proizvodnju na odgovarajući način trebaju izuzeti od oporezivanja i to, kao što je to istaknuo nezavisni odvjetnik u točkama 56. do 62. svojega mišljenja, s ciljem izbjegavanja dvostrukog oporezivanja električne energije.
37

U ovom slučaju, iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje s jedne strane proizlazi da je do poništenja identifikacije društva Dobre u pogledu PDV‑a, u skladu s člankom 153. stavkom 9. točkom (d) Zakona br. 571/2003, došlo zbog toga što taj porezni obveznik nije u zakonski predviđenom roku podnio svoje prijave PDV‑a za četvrto tromjesečje 2011. i prvo i drugo tromjesečje 2012. godine. S druge strane, navedeni porezni obveznik nije podnio takve izjave od kolovoza 2012. do srpnja 2013., iako je nastavio izdavati račune s iskazanim PDV‑om, zbog čega mu tijela porezne uprave za to razdoblje nisu priznala pravo na odbitak PDV‑a.
29

Doprinos poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku također se jasno podudara s poštovanjem načela onečišćivač plaća, predviđenog člankom 15. Direktive 94/62. Naime, doprinos poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kako je opisan u točki 26. ove presude, opterećuje novčanim davanjem one koji na nacionalno tržište stavljaju ambalažu i prekoračuju određene minimalne ciljeve energetske oporabe otpada i njegove oporabe recikliranjem. Kao što je to vidljivo iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, iz članka 9. stavka 1. točke (d) OUG‑a br. 196/2005 i točke 11. Priloga Naredbi br. 578/2006 o uvođenju metodologije za izračun doprinosa i poreza koji se moraju platiti u Fond za okoliš, kako je izmijenjena, proizlazi da se to davanje primjenjuje samo na one koji prvi na tržište stavljaju ambalažu, a ne na subjekte u kasnijim fazama. Štoviše, to se davanje primjenjuje samo ako nisu ispunjeni minimalni ciljevi energetske oporabe otpada i njegove oporabe recikliranjem.
33

Najprije treba podsjetiti na to da je, kada je Sudu podnesen zahtjev za prethodnu odluku o tarifnom razvrstavanju, njegova uloga razjasniti nacionalnom sudu kriterije čija će provedba potonjem omogućiti da pravilno razvrsta u KN proizvode o kojima je riječ, a ne da sam provede to razvrstavanje, i to osobito zato što ne raspolaže svim informacijama koje su mu u tom smislu nužne. Stoga se čini da je nacionalni sud u boljem položaju da provede predmetno razvrstavanje (presuda od 9. veljače 2017., Madaus, C‑441/15, EU:C:2017:103, t. 35. i navedena sudska praksa).
–

ili ako koncesionar počini povredu propisa o suzbijanju nedozvoljenog, nezakonitog i prikrivenog priređivanja igara, a posebno ako on sam ili društvo pod njegovim nadzorom ili s njime povezano društvo, neovisno o mjestu njegova poslovnog nastana, priređuje druge igre slične automatiziranoj igri loto i drugim brojčanim igrama s unaprijed određenim dobicima a da za to ne posjeduje potrebnu dozvolu, pod uvjetom da su te odredbe opravdane, da se pokažu razmjerne zacrtanom cilju i da su u skladu s načelom transparentnosti, što nacionalni sud mora provjeriti imajući u vidu naznake sadržane u ovoj presudi. Međutim treba dodati da će prilikom ispitivanja proporcionalnosti tih odredbi sud koji je uputio zahtjev morati voditi računa i o činjenici da se oduzimanje ugovora o koncesiji gospodarskom subjektu ne može smatrati razmjernim u slučaju kad nacionalno zakonodavstvo ne predviđa ni učinkovitu sudsku zaštitu ni naknadu pretrpljene štete ako se naknadno pokaže da je to oduzimanje bilo neopravdano (vidjeti po analogiji presudu od 16. veljače 2012., Costa i Cifone, C-72/10 i C-77/10, EU:C:2012:80, t. 81.).
Članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti treba tumačiti na način da je pojmom „upotreba vozila” iz te odredbe obuhvaćena situacija u kojoj je putnik vozila parkiranog na parkiralištu, otvorivši vrata tog vozila, udario i oštetio vozilo koje je bilo parkirano pokraj njega.

Naime, valja podsjetiti da, s jedne strane, činjenica da je vozilo koje je sudjelovalo u nezgodi bilo zaustavljeno u trenutku kada se ona dogodila sama po sebi ne isključuje to da upotreba tog vozila u tom trenutku može biti obuhvaćena njegovom funkcijom prijevoznog sredstva i, slijedom toga, pojmom „upotreba vozila” u smislu članka 3. stavka 1. Prve direktive (presuda od 28. studenoga 2017., Rodrigues de Andrade, C-514/16, EU:C:2017:908, t. 39.). Otvaranje vratâ općenito se odvija tek onda kada su vozila zaustavljena. Nadalje, iz sudske prakse navedene u točkama 34. i 35. ove presude proizlazi da je pojmom „upotreba vozila” u smislu članka 3. stavka 1. Prve direktive obuhvaćena „svaka” upotreba vozila koja je u skladu s njegovom uobičajenom funkcijom, to jest funkcijom prijevoznog sredstva. U tom pogledu, treba naglasiti da ta upotreba vozila nije ograničena na njihovu vožnju, nego uključuje radnje poput one spomenute u točki 36. ove presude, koje uobičajeno obavljaju i putnici.

(t. 38., 44., 45., 48. i izreka)
40

Stoga, kao što je to Sud uzastopno presudio, radi se o autonomnom pojmu prava Unije koji treba tumačiti s obzirom na kontekst odredbi u kojima se on spominje i ciljeve Uredbe br. 2201/2003, osobito one koji proizlaze iz uvodne izjave 12., prema kojoj se njome utvrđena pravila o nadležnosti temelje na svrsi zaštite interesa djeteta, a posebno na kriteriju blizine (vidjeti presude od 2. travnja 2009., A, C‑523/07, EU:C:2009:225, t. 34. i 35. i od 22. prosinca 2010., Mercredi, C‑497/10 PPU, EU:C:2010:829, t. 44. do 46.).
94

Naime, kao što to proizlazi iz točaka 76. do 80. i 90. do 92. ove presude, treba osigurati poštovanje prava na obranu kako glede utvrđivanja krivnje tako i glede zadnjeg određivanja kazne i, kad se ta dva aspekta, koja su u svakom slučaju usko povezana, odvoje, pravomoćne odluke donesene u tom pogledu moraju se, obje na isti način, provjeriti u skladu sa zahtjevima iz te odredbe. Naime, njezin je cilj upravo ojačati postupovna prava osoba o kojima je riječ tako da se osigura poštovanje njihova temeljnog prava na pravični postupak (vidjeti, u tom smislu, današnju presudu Tupikas, C‑270/17 PPU, t. 58. i 61. do 63.) i, kao što je to navedeno u točki 87. ove presude, ti zahtjevi vrijede kako za utvrđenje krivnje tako i za određivanje kazne.
18

Nadalje, taj sud smatra da u presudi Taricco nije odlučeno o usklađenosti pravila koje je njome doneseno s najvišim načelima talijanskog ustavnog poretka te je njome ta zadaća izričito povjerena nadležnim nacionalnim sudovima. U tom smislu on navodi da je u točki 53. te presude navedeno da, ako nacionalni sud odluči ne primijeniti predmetne odredbe Kaznenog zakona, on mora također osigurati poštovanje temeljnih prava zainteresiranih osoba. On dodaje da je u točki 55. te presude pojašnjeno da je takva neprimjena predviđena pod uvjetom da nacionalni sud provjeri poštovanje okrivljenikovih prava.
30

Iz teksta te odredbe proizlazi, kao što su to s pravom istaknule poljska vlada i Europska komisija, da se odluka o troškovima postupka ne smatra samostalnom odlukom u okviru Uredbe br. 805/2004 s obzirom na to da se ta uredba primjenjuje na takve troškove samo ako su akcesorno uključeni u glavnu odluku. Naime, uporaba izraza „i” u članku 7. te uredbe upućuje na to da se „izvršivu odluku o iznosu troškova povezanih sa sudskim postupkom” potvrđuje kao europski nalog za izvršenje samo ako se glavna odluka odnosi, u skladu s ciljem spomenute uredbe, na nespornu tražbinu.