HR Službeni list Europske unije C 409/29

Žalba koju je 25. rujna 2014. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 16. srpnja 2014. u predmetu T-295/12, Savezna Republika Njemačka protiv Europske komisije

(Predmet C-446/14 P)

2014/C 409/42

Jezik postupka: njemački

Stranke

Žalitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Möller, agenti, Prof. Dr. T. Lübbig i Dr. M. Klasse, odvjetnici)

Druga stranka u postupku: Europska komisija

Žalbeni zahtjev

Žalitelj od Suda zahtijeva da:

1. u potpunosti ukine pobijanu presudu Općeg suda (peto vijeće) od 16. srpnja 2014. u predmetu T-295/12;

2. Europskoj komisiji naloži snošenje troškova postupka.

Usto Savezna Republika Njemačka u potpunosti ostaje pri svojem tužbenom zahtjevu iz prvog stupnja.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

Predmet ove žalbe je presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. u predmetu T-295/12, Savezna Republika Njemačka protiv Europske komisije, kojom je Opći sud odbio tužbu Savezne Republike Njemačke protiv Odluke Europske komisije od 25. travnja 2012. o mjeri SA.25051 (C 19/2010) (ex NN 23/2010) Njemačke u korist Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, Saarland, Rheingau-Taunus-Kreis i Landkreis Limburg-Weilburg (referentni broj C(2012) 2557 final).

Svojom žalbom Savezna Republika Njemačka osporava pogrešnu definiciju dokaznih kriterija koju je Opći sud uspostavio za utvrđivanje „očite pogreške u ocjeni” u slučaju da država članica definira uslugu od općeg gospodarskog interesa (UOGI) u sektoru koji pravom Unije nije usklađen. (Navodni) primatelj potpore u upravnom postupku o kojem je riječ je Zweckverband Tierkörperbeseitigung, Rheinland-Pfalz, ustanova koja je za zadaću održavanja higijene u slučaju epidemije održavanjem kapaciteta za uklanjanje uginulih životinja dobila državne kompenzacije. Odlučujuće za pitanje kvalifikacije tih kompenzacija kao potpora u pobijanoj presudi u biti jest to da Opći sud zadaće održavanja higijene u slučaju epidemija koje su povjerene Zweckverbandu nije kvalificirao kao UOGI.

Savezna Republika Njemačka svoju žalbu temelji na trima žalbenim razlozima.

Kao prvo, postoji povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a i članka 106. stavka 2. UFEU-a jer su te odredbe u pobijanoj presudi pogrešno protumačene u smislu da su njemačka tijela pri kvalifikaciji rezervnih kapaciteta za slučaj epidemije kao UOGI počinila tako ozbiljne pogreške da njih prema mišljenju Općeg suda treba kvalificirati kao „očite”. Savezna Republika Njemačka ističe da pobijana presuda zadire u marginu prosudbe koja državama članicama pripada pri definiranju UOGI-a. Prema mišljenju Savezne Republike Njemačke, pri definiranju UOGI-a ipak ne postoji „očita pogreška u ocjeni”. Savezna Republika Njemačka upućuje na to da taj kriterij ocjene Komisija u odluci o kojoj je riječ nedvojbeno nigdje nije spomenula, da je Komisija i u postupku pred Općim sudom navela da nije obvezna dokazati postojanje „očite pogreške u ocjeni” te da ni obrazloženje Komisije u odluci ni obrazloženje Općeg suda u pobijanoj presudi sadržajno ne bi podupirali navodno postojanje „očite pogreške u ocjeni”.

Kao drugo, zbog pogrešnog utvrđenja gospodarske prednosti na temelju pogrešne ocjene kriterija iz presude Altmark (1) postoji povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a. Savezna Republika Njemačka među ostalim ističe pogrešku Općeg suda pri ocjeni trećeg kriterija iz presude Altmark (nužnost kompenzacije). Opći sud nije priznao da je Komisija počinila pravnu pogrešku propustivši ispitati premašuju li kompenzacije za rezervne kapacitete u slučaju epidemije dodatni neto trošak održavanja tih rezervnih kapaciteta. Umjesto toga, Komisija i nakon nje Opći sud a priori su odbacili nužnost takvih troškova upućivanjem na navodno nepostojanje potrebe za dodatnim rezervnim kapacitetima u slučaju epidemije.

Kao treće, postoji nedostatno obrazloženje pobijane presude, osobito za to da pogreške koje su njemačka tijela navodno počinila treba kvalificirati kao osobito ozbiljne u smislu „očitosti”. Također nije obrazloženo zašto se mišljenje njemačkih tijela ne može zastupati ni s jednog aspekta.

(1) Presuda Altmark, C-280/00, EU:C:2003:415.