2

Okolnosti spora sažeto su opisane u točkama 1. do 9. pobijanog rješenja kako slijedi: „1. Nakon provedenog postupka temeljem poziva na podnošenje ponuda za održavanje pomorskih veza Marseille‑Bastia, Marseille‑Ajaccio, Marseille‑Balagne (Ile‑Rousse i Calvi), Marseille‑Porto Vecchio i Marseille‑Propriano, konzorcij u čijem su sastavu Société nationale Corse Méditerranée (SNCM) i Compagnie méridionale de navigation (CMN), francuski gospodarski subjekti koji pružaju usluge pomorskog prijevoza, osiguravao je u razdoblju od 1. srpnja 2007. do 31. prosinca 2013. opsluživanje pet spomenutih pomorskih veza sukladno Sporazumu o prijenosu ovlasti obavljanja javnih usluga (convention de délégation de service public; u daljnjem tekstu: CDSP) koji je potpisala s Područnom samoupravom Korzike (collectivité territoriale de Corse, CTC) i Uredom za promet Korzike (Office des transports de Corse, OTC). Oba koncesionara od OTC‑a primaju godišnji doprinos kao protučinidbu za stalnu uslugu „putnik i teret“ koju moraju osiguravati tijekom cijele godine (u daljnjem tekstu: osnovna usluga) i dodatnu uslugu „putnik“ koja se pruža u razdobljima najvećeg prometa, to jest tijekom Božića, u veljači, u proljeće‑jesen i/ili ljeto na linijama Marseille‑Ajaccio, Marseille‑Bastia i Marseille‑Propriano (u daljnjem tekstu: dodatna usluga). 2. Prema CDSP‑u, godišnja konačna financijska kompenzacija za svakog koncesionara ograničena je do iznosa deficita u eksploataciji, nastalog iz ispunjavanja njihovih ugovornih obveza, uzimajući u obzir razuman povrat uloženog nautičkog kapitala proporcionalno danima kad je stvarno korišten za prelaske koji odgovaraju tim obvezama. U slučaju da su ostvareni prihodi manji od planiranih prihoda koje su koncesionari postavili u svojim ponudama, CDSP predviđa prilagodbu javne kompenzacije. Nakon što je potpisan, CDSP je izmijenjen tako što je ukinuto više od 100 prelazaka godišnje između Korzike i Marseillea, godišnji iznosi referentne financijske kompenzacije smanjeni su 6,5 milijuna eura za dvoje koncesionara te je postavljena gornja granica u mehanizmu prilagodbe godišnjih prihoda za svakog koncesionara. 3. Kada je riječ o pomorskim vezama između Korzike i luka Nice i Toulona, njih je u prvom redu obavljalo francusko društvo Corsica Ferries koje je također sudjelovalo u postupku temeljem poziva na podnošenje ponuda spomenutog u gornjoj točki 1., no čije ponude nisu prihvaćene. Društvo Corsica Ferries na tim je vezama bilo podvrgnuto obvezama obavljanja javnih usluga sukladno članku 4. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3577/92 od 7. prosinca 1992. o primjeni načela slobode pružanja usluga u pomorskom prometu unutar država članica (pomorska kabotaža) (SL L 364, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 17.) kojima mu je bio određen i minimalan broj rotacija tjedno ovisno o razdoblju. Usto, na tim vezama postoji i program socijalne pomoći koji se odobrava putnicima koji na to imaju pravo. 4. Kada je općenito riječ o povezanosti Korzike s kontinentalnom Francuskom, već su godinama primjetne vrlo izražene sezonske oscilacije pri čemu se najveći dio prometa putnika odvija u ljetnim mjesecima. Tijekom dvijetisućitih glavni trend na prijevoznim tržištima između kontinentalne Francuske i Korzike bila je ponuda prijevoza s polaskom iz Toulona koji je s obzirom na promet postao prva luka za povezivanje s Korzikom. Trend povećanja prometa s polaskom iz Toulona povezan je s povećanjem tržišnoga udjela društva Corsica Ferries. 5. Pred Europskom komisijom 2007. godine pokrenut je postupak po pritužbi društva Corsica Ferries vezan uz nezakonite i s unutarnjim tržištem nespojive državne potpore na koje su SNCM i CMN ostvarivali pravo zahvaljujući CDSP‑u. Nakon dodatnih informacija koje joj je priopćio podnositelj pritužbe i nakon prepiske s francuskim nadležnim tijelima, Komisija je dopisom od 27. lipnja 2012. obavijestila Francusku Republiku o svojoj odluci pokretanja formalnog postupka nadzora sukladno članku 108. stavku 2. UFEU‑a o potencijalnim potporama u korist SNCM‑a i CMN‑a sadržanima u CDSP‑u (SL C 301, str. 1.). Komisija je nakon provedenog postupka 2. svibnja 2013. usvojila [spornu] odluku. 6. Francuska Republika je o [spornoj] odluci obaviještena 3. svibnja 2013. 7. Kako bi utvrdila predstavljaju li kompenzacije dodijeljene SNCM‑u i CMN‑u državnu potporu, Komisija je u [spornoj] odluci ispitala jesu li u konkretnom slučaju ispunjeni kriteriji koje je Sud postavio u presudi od 24. srpnja 2003., Altmark Trans i Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Zb., str. I-7747.) (u daljnjem tekstu: kriteriji iz predmeta Altmark). Komisija je nakon toga utvrdila da je osnovna usluga koju su pružali SNCM i CMN odgovarala realnim potrebama javne usluge, dok dodatna usluga koju je pružao samo SNCM nije bila ni nužna ni proporcionalna za zadovoljenje takvih potreba, pa je stoga zaključila da je samo osnovna usluga ispunjavala prvi kriterij iz predmeta Altmark. Nadalje, smatrajući da uvjeti iz poziva na podnošenje ponuda (vidjeti gore točku 1.) nisu omogućavali izbor kandidata sposobnog za pružanje predmetnih usluga uz najmanji trošak za područnu samoupravu te da joj francuska nadležna tijela nisu pružila nikakvu informaciju kojom se može dokazati da su kompenzacije bile obračunate po modelu srednjeg poduzeća, koje je adekvatno opremljeno i kojim se dobro upravlja, Komisija je zaključila da četvrti kriterij iz predmeta Altmark nije bio ispunjen ni za jednu od dviju predmetnih usluga. Komisija je stoga smatrala da spomenute kompenzacije predstavljaju državne potpore (članak 1. [sporne] odluke). 8. Kada je riječ o spojivosti potpora nad kojima je provela nadzor s unutarnjim tržištem, Komisija je smatrala da je osnovna usluga predstavljala uslugu od općega gospodarskog interesa, no da to nije bio slučaj i s dodatnom uslugom. Ona je stoga utvrdila da su s unutarnjim tržištem spojive samo kompenzacije isplaćene SNCM‑u i CMN‑u na ime osnovne usluge (članak 2. stavak 2. [sporne] odluke), dok su one koje su isplaćene samo SNCM‑u na ime dodatne usluge proglašene nespojivima s unutarnjem tržištem (članak 2. stavak 1. [sporne] odluke). 9. Slijedom navedenog, Komisija je sukladno članku 3. [sporne] odluke naložila trenutnu obustavu isplate kompenzacija u pogledu dodatne usluge te povrat od korisnika u tu svrhu već isplaćenih potpora čiji iznos doseže otprilike 220 milijuna eura, precizirajući da taj povrat treba biti trenutan i stvaran te da francuska nadležna tijela trebaju paziti na to da ta odluka bude provedena u roku od četiri mjeseca od dana kad je priopćena (članak 4. [sporne] odluke), odnosno 3. rujna 2013. Francuska nadležna tijela bila su obvezna u roku od dva mjeseca od priopćenja [sporne] odluke obavijestiti Komisiju, među ostalim, o ukupnom iznosu koji treba povratiti od korisnika, detaljnom opisu mjera koje su već poduzete i predviđene radi postupanja u skladu s tom odlukom kao i ispravama koje dokazuju da je korisnik pozvan da vrati potporu (članak 5.).“