ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
29

U tim je okolnostima Krajský súd v Prešove (Okružni sud u Prešovu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. (a) Slovački je zakonodavac nakon presude [od 9. studenoga 2016., Home Credit Slovakia (C‑42/15, EU:C:2016:842)] iz članka [9. stavka 2. točke (l) Zakona br. 129/2010 u verziji koja je bila na snazi 1. listopada 2015.] s učinkom od 1. svibnja 2018. ispustio pojmove ‚glavnica, kamate i drugi troškovi’ kao elemente ugovora koji se odnose na povrat kredita, čime je ukinuo zakonsko pravo potrošača u ugovorima o potrošačkim kreditima na ikakvo navođenje (ne samo u obliku amortizacijske tablice) specifikacije otplate na glavnicu, kamate, troškove i sankcije zbog povrede tog prava. (b) Iako je točno da su [slovački] sudovi u praksi, među ostalim, od 1. svibnja 2018. zbog izmjene zakona [br. 129/2010] temeljitije primjenjivali presudu [od 9. studenoga 2016., Home Credit Slovakia (C‑42/15, EU:C:2016:842)], ipak, u sporovima o ugovorima o potrošačkim kreditima sklopljenima do 1. svibnja 2018., trebaju, tumačenjem koje je u skladu s pravom Unije, nastojati postići u biti isti rezultat koji je htio postići zakonodavac. (c) U tim okolnostima pitanje Sudu usmjereno je na tumačenje prava Unije u okviru primjene neizravnog učinka direktiva. Uzimajući u obzir velik broj odluka kojima su sudovi u prošlosti priznavali da Zakon br. 129/2010 daje potrošačima pravo na specifikaciju otplate na glavnicu, kamate i troškove, postavlja se pitanje: Dopušta li, prilikom provedbe neizravnog učinka direktive u horizontalnim odnosima među pojedincima radi postizanja njezina punog učinka upotrebom svih metoda tumačenja i cijelog internog pravnog poretka, načelo pravne sigurnosti sudu da u sporu o ugovoru o potrošačkom kreditu sklopljenom prije 1. svibnja 2018. donese odluku čiji su učinci istovrijedni onima koji proizlaze iz izmjene zakona koju je donio zakonodavac s učinkom od 1. svibnja 2018. radi provođenja presude [od 9. studenoga 2016., Home Credit Slovakia (C‑42/15, EU:C:2016:842)]? Sud koji je uputio zahtjev postavlja daljnja pitanja samo ako Sud odgovori [potvrdno] na točku (c) prvog pitanja […] 2. Treba li presudu [od 9. studenoga 2016., Home Credit Slovakia (C‑42/15, EU:C:2016:842)] i Direktivu 2008/48 […] tumačiti na način da je Sud presudio da se [toj] direktivi protivi nacionalni propis koji ne zahtijeva samo specifikaciju otplate u obliku amortizacijske tablice, nego i svaki drugi zakonski izraz iznosa, broja i učestalosti otplate glavnice potrošačkog kredita? 3. Treba li [navedenu] presudu Suda tumačiti na način da, [za razliku] od onoga što je naznačeno za glavnicu, ona uređuje i pitanje prekoračuje li propis države članice – koji predviđa pravo potrošača da u ugovoru o potrošačkim kreditima budu navedeni iznos, broj i rokovi dospijeća otplate kamata i troškova – Direktivu 2004/48? Ako se [ta ista] presuda odnosi i na kamate i troškove, prekoračuje li i specifikacija povrata kamata i troškova u obliku koji nije amortizacijska tablica navedenu direktivu, osobito njezin članak 10. stavak 2. točku (j)?”
30

U tom pogledu valja podsjetiti na to da, s obzirom na to da je cilj Uredbe br. 4/2009, kao što to i proizlazi iz njezine uvodne izjave 15., zaštititi interes uzdržavane osobe koju se smatra slabijom stranom prilikom podnošenja tužbe u vezi s obvezom uzdržavanja, članak 3. navedene uredbe nudi toj osobi mogućnost da, kad djeluje u svojstvu podnositelja zahtjeva, svoj zahtjev podnese uz odabir osnova nadležnosti koje su različite od one predviđene člankom 3. točkom (a) te uredbe (vidjeti u tom smislu presude od 15. siječnja 2004., Blijdenstein, C‑433/01, EU:C:2004:21, t. 29. i od 18. prosinca 2014., Sanders i Huber, C‑400/13 i C‑408/13, EU:C:2014:2461, t. 27. i 28.).
79

Naime, gubitak tog svojstva ima za posljedicu to da dotična osoba više nema pravo na slobodno kretanje i boravak na području države članice domaćina u kojoj je imala to pravo tijekom određenog vremena, s obzirom na to da više ne ispunjava uvjete kojima podliježu ta prava. Nasuprot tomu, taj gubitak ne znači, kao što to proizlazi iz točke 74. ove presude, da se Direktiva 2004/38 više ne primjenjuje u slučaju kada država članica domaćin donese odluku o udaljavanju te osobe zbog takvog razloga.
51

U tim okolnostima na prvo pitanje valja odgovoriti da Direktivu 2000/78 treba tumačiti na način da zdravstveno stanje radnika kojemu je priznat status osobe osobito osjetljive na opasnosti na radu u smislu nacionalnog prava, koje tom radniku ne dopušta da radi na određenim radnim mjestima zato što bi to dovelo u opasnost njegovo zdravlje ili zdravlje drugih osoba, potpada pod pojam „invaliditet” u smislu te direktive samo ako to stanje dovodi do ograničenja sposobnosti koje osobito proizlazi iz dugotrajnih tjelesnih, mentalnih ili psihičkih oštećenja, čije međudjelovanje s različitim preprekama može sprečavati puno i učinkovito sudjelovanje osobe u pitanju u profesionalnom životu na ravnopravnoj osnovi s drugim radnicima. Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri jesu li u glavnom predmetu ti uvjeti ispunjeni.
9

U članku 6. navedene direktive, naslovljenom „Pravo odustajanja”, određuje se: „1. Države članice osiguravaju da potrošač ima na raspolaganju 14 kalendarskih dana za odustajanje od ugovora bez kazne i bez navođenja razloga. […] Rok za odustajanje počinje teći: – od dana sklapanja ugovora na daljinu […], – od dana na koji potrošač primi obavijest o ugovornim uvjetima i informacijama u skladu s člankom 5. stavkom 1. ili 2., ako je to kasnije od dana iz prve alineje. […] 2. Pravo odustajanja ne primjenjuje se na: […] (c) ugovore koje su obje stranke u potpunosti ispunile na izričit zahtjev potrošača prije nego što je potrošač ostvario svoje pravo odustajanja. 3. Države članice mogu urediti da se pravo odustajanja ne primjenjuje na: a) svaki kredit namijenjen prvenstveno stjecanju ili zadržavanju [prava vlasništva] na zemljištu ili postojećoj ili planiranoj građevini, odnosno renoviranju ili poboljšanju građevine; ili b) svaki kredit osiguran bilo hipotekom na nekretnini bilo pravom vezanim za nekretninu […] […] 6. Ako potrošač ostvari svoje pravo odustajanja, on to priopćuje prije isteka relevantnog roka, poštujući praktične upute koje je dobio u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom 3. podtočkom (d), i to sredstvima koja je moguće dokazati u skladu s nacionalnim pravom. Smatra se da je rok poštovan ako je obavijest, na papiru ili drugom trajnom mediju raspoloživom i pristupačnom primatelju, poslana prije isteka roka. […]”
2

Zahtjev je upućen u okviru spora između Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl (u daljnjem tekstu: prvi otkupljivač), zadruge s ograničenom odgovornošću osnovane u skladu s talijanskim pravom, te S.s. Franco e Maurizio Artuso, Claudia Matteazzija, Roberta Tellatina Sebastiana Bolzona, talijanskih proizvođača mlijeka, s jedne strane, i Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) (Agencija za dodjelu potpora u poljoprivrednom sektoru (AGEA), Italija) te Regione Veneto (Regija Veneto, Italija), s druge strane, u vezi s kvotama za mlijeko i dodatnom pristojbom za razdoblje prodaje mlijeka i mliječnih proizvoda od 1. travnja 2003. do 31. ožujka 2004. (u daljnjem tekstu: referentno razdoblje).
25

Komparativna analiza različitih jezičnih verzija članka 16. stavka 1. Direktive 2008/48 ne omogućava određivanje točnog opsega sniženja ukupnih troškova kredita koji se njime predviđa. Naime, s jedne strane, verzije te odredbe na nizozemskom, poljskom i rumunjskom jeziku upućuju na sniženje troškova vezanih uz preostalo razdoblje ugovora („een verlaging van de totale kredietkosten, bestaande uit de interesten en de kosten gedurende de resterende duur van de overeenkomst”, „obniżki całkowitego kosztu kredytu, na którą składają się odsetki i koszty przypadające na pozostały okres obowiązywania umowy” i „o reducere a costului total al creditului, care constă în dobânda și în costurile aferente duratei restante a contractului”). S druge strane, verzije na njemačkom i engleskom jeziku obilježava određena dvosmislenost te one upućuju na to da troškovi povezani s tim razdobljem služe za izračun sniženja („das Recht auf Ermäßigung der Gesamtkosten des Kredits, die sich nach den Zinsen und den Kosten für die verbleibende Laufzeit des Vertrags richtet” i „reduction consisting of the interest and the costs for the remaining duration of the contract”). U verziji na talijanskom jeziku te odredbe navode se, kao i u francuskoj verziji, kamate i troškovi koji se „duguju” („dovuti”) za preostalo trajanje ugovora. Naposljetku, u verziji članka 16. stavka 1. Direktive 2008/48 na španjolskom jeziku zahtijeva se sniženje koje uključuje troškove koji odgovaraju preostalom trajanju ugovora („una reducción del coste total del crédito, que comprende los intereses y costes correspondientes a la duración del contrato que quede por transcurrir”).
15

Članak 27. Uredbe br. 882/2004, naslovljen „Pristojbe ili naknade”, glasi: „1. Države članice mogu naplaćivati pristojbe ili naknade za pokriće troškova službenih kontrola. 2. Međutim, za radnje iz Priloga IV. odjeljka A i Priloga V. odjeljka A, države članice osiguravaju naplaćivanje pristojbi. 3. Ne dovodeći u pitanje stavke 4. do 6., pristojbe ubrane u vezi sa specifičnim radnjama iz Priloga IV. odjeljka A i Priloga V. odjeljka A ne smiju biti ispod najnižih iznosa navedenih u Prilogu IV. odjeljku B i Prilogu V. odjeljku B. Međutim, u prijelaznom razdoblju do 1. siječnja 2008. za radnje iz Priloga IV. odjeljka A, države članice mogu nastaviti koristiti iznose koje trenutačno primjenjuju u skladu s Direktivom [Vijeća] 85/73/EEZ [od 29. siječnja 1985. o financiranju sanitarnih inspekcija svježeg mesa i mesa peradi (SL 1985., L 32, str. 14.)]. […] 4. Pristojbe koje se ubiru za potrebe službenih kontrola u skladu sa stavkom 1. ili 2.: […] (b) mogu biti utvrđene paušalno na osnovi troškova koje su nadležna tijela snosila u određenom vremenskom razdoblju ili, prema potrebi, na iznose koji su predviđeni u Prilogu IV. odjeljku B ili u Prilogu V. odjeljku B. 5. Prilikom određivanja pristojbi, države članice uzimaju u obzir: (a) vrstu subjekta u pitanju i relevantne faktore rizika; (b) interese subjekta s niskom proizvodnjom; (c) tradicionalne metode koje se koriste u proizvodnji, preradi i distribuciji; (d) potrebe subjekata koji su smješteni u područjima koja su u posebno teškom zemljopisnom položaju. 6. Kad se, s obzirom na sustave vlastite provjere i praćenja koje primjenjuju subjekti u poslovanju s hranom ili hranom za životinje, kao i s obzirom na razinu poštivanja propisa koja je utvrđena tijekom službenih kontrola, za određenu vrstu hrane ili hrane za životinje aktivnosti službene kontrole se provode uz smanjenu učestalost ili uzimajući u obzir kriterije iz stavka 5. točaka (b) do (d), države članice mogu utvrditi pristojbu službene kontrole ispod najnižih stopa navedenih u stavku 4. točki (b), pod uvjetom da odnosne države članice dostavljaju Komisiji izvješće u kojem navode: (a) vrstu odnosne hrane, hrane za životinje ili djelatnosti; (b) obavljene kontrole u odnosnom subjektu u poslovanju s hranom i poslovanju s hranom za životinje; i (c) metodu izračunavanja snižene pristojbe. […]”
7

Članak 28. stavak 1. Ausländerbeschäftigungsgesetza (Zakon o zapošljavanju stranaca, BGBl. 218/1975), u verziji primjenjivoj u glavnom postupku (u daljnjem tekstu: AuslBG), glasi kako slijedi: „Ako djelo ne ispunjava činjenični opis kaznenog djela za koje je nadležan sud (članak 28.c), počinjen je upravni prekršaj i okružno upravno tijelo kaznit će 1. onoga tko, a) protivno članku 3., zaposli stranog radnika za kojeg nije izdana dozvola za rad […] […] u slučaju nepropisnog zaposlenja do najviše tri stranca za svakog nepropisno zaposlenog stranca novčanom kaznom od 1000 do 10000 eura, u slučaju ponovljene povrede od 2000 do 20000 eura, u slučaju nepropisnog zaposlenja više od tri stranca za svakog nepropisno zaposlenog stranca novčanom kaznom od 2000 do 20000 eura, u slučaju ponovljene povrede od 4000 do 50000 eura; […]”
37

EUIPO dodaje da bi žalbeno vijeće i Opći sud, da su pravilno uzeli u obzir relevantan trenutak iz članka 52. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009, vjerojatno zaključili da je intervenijent postupao u zloj vjeri time što je pokušao prisvojiti verbalni i figurativni element „KOTON” koji se nalazi na ranijim žigovima. To bi utvrđenje tako dovelo do proglašenja spornog žiga ništavim u cijelosti, to jest za sve proizvode i usluge.
15

UTE Luz Madrid Centro ima sustav rada u smjenama koji je u tu svrhu organiziran u: jutarnju smjenu, od 7.15 do 15.15, poslijepodnevnu smjenu, od 15.15 do 23.15, i noćnu smjenu, od 23.15 do 7.15 sati. J. M. Ortiz Mesonero radi naizmjenično u tim trima smjenama, uz odmor u trajanju od dva dana tjedno, koja se razlikuju ovisno o poslodavčevu rasporedu.
16

Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionalni upravni sud za Lacij) odbio je tužbe koje su mu podnesene uz obrazloženje da je izostanak otvaranja registra u vezi s drugim polugodištem 2012. zakonit, s obzirom na odredbe članka 6. Četvrtog energetskog računa, jer su svi troškovi u vezi s poticajima za velika postrojenja puštena u pogon prije 31. kolovoza 2011. i broj korisnika upisanih u taj registar doveli do prekoračenja troškovne granice predviđene za to razdoblje. Naime, kao što je to, prema navodima tog suda, objavio GSE, trošak poticajnih mjera za ta postrojenja i za ona koja su bila upisana u prethodni registar imao je za učinak to da su financijska sredstva za drugo polugodište 2012. smanjena na nulu, što je opravdavalo da se taj registar ne otvori.
10

Suočeni s odbijanjem društva České aerolinie da im isplati odštetu predviđenu člankom 7. stavkom 1. točkom (c) Uredbe br. 261/2004, predmetni putnici pokrenuli su postupak pred češkim sudom nadležnim u prvom stupnju za odlučivanje o tužbi protiv tog prijevoznika. Taj sud prihvatio je njihov zahtjev za odštetu ocjenjujući, među ostalim, da se od prijevoznika České aerolinie može zahtijevati isplata navedene odštete na temelju posljednje rečenice članka 3. stavka 5. Uredbe br. 261/2004., čak i ako on sam nije izveo navedeni let na kojem je došlo do dužeg kašnjenja.
32

Iz toga slijedi da se tom odredbom, u skladu s njezinim tekstom, zahtijeva da se, kako bi vrijednost isporučene robe i usluga bila uključena u promet poreznog obveznika, one oporezuju kao takve, ne navodeći pritom na koji se način one moraju oporezivati, to jest bez navođenja postupaka njihova oporezivanja.
45

U tom smislu u svojem izvješću od 18. siječnja 2016. u predmetu „Europske zajednice – Konačne antidampinške pristojbe za određene elemente za pričvršćivanje od željeza ili čelika podrijetlom iz Kine” (WT/DS 397/AB/RW, t. 5.207. i 5.236.) Žalbeno tijelo WTO‑a pojasnilo je da, iako istražno tijelo ne mora provesti prilagodbe za razlike između troškova proizvođača izvoznika iz zemlje bez tržišnog gospodarstva i onih proizvođača iz analogne zemlje ako bi to dovelo do toga da to tijelo u uobičajenu vrijednost ponovno unese iskrivljene troškove proizvođača te prve zemlje, to tijelo ipak mora utvrditi bi li zatražena prilagodba imala takav učinak ili ne.
10

Člankom 23. iste direktive naslovljenim „Pravo na zaštitu žrtava s posebnim potrebama zaštite tijekom kaznenog postupka” određeno je: „1. Ne dovodeći u pitanje prava na obranu te u skladu s pravilima o sudskoj diskreciji države članice osiguravaju žrtvama s posebnim potrebama zaštite u čiju su korist poduzete posebne mjere utvrđene slijedom pojedinačne procjene predviđene u članku 22. stavku 1. mogućnost korištenja mjera predviđenih u stavcima 2. i 3. ovog članka. Posebna mjera predviđena nakon pojedinačne procjene neće se učiniti dostupnom ako to onemogućuju postupovna ili praktična ograničenja ili ako postoji hitna potreba saslušavanja žrtve, a u slučaju da žrtva ne bude saslušana to bi moglo nanijeti štetu žrtvi ili drugoj osobi ili bi moglo ugroziti tijek postupka. 2. Sljedeće mjere su tijekom istraga u kaznenom postupku dostupne žrtvama s posebnim potrebama zaštite utvrđenima u skladu s člankom 22. stavkom 1.: (a) saslušanje žrtve provodi se u prostorijama određenima ili prilagođenima za tu svrhu; (b) saslušanje žrtve provode stručnjaci koji su za to osposobljeni; (c) žrtvu uvijek saslušava ista osoba, osim ako je to protivno dobrom pravosuđu; (d) sva saslušanja žrtava spolnog nasilja, rodno uvjetovanog nasilja ili nasilja u bliskim odnosima, osim ako ih provode državni odvjetnik ili sudac, provodi osoba istog spola kao i žrtva, ako žrtva to želi, pod uvjetom da se ne ugrozi tijek kaznenog postupka. 3. Sljedeće mjere su tijekom sudskog postupka dostupne žrtvama s posebnim potrebama zaštite utvrđenim u skladu s člankom 22. stavkom 1.: (a) mjere radi izbjegavanja vizualnog kontakta između žrtava i počinitelja, uključujući tijekom iznošenja dokaza, prikladnim sredstvima, uključujući korištenjem komunikacijske tehnologije; (b) mjere kojima se osigurava saslušanje žrtve u sudnici bez njezine prisutnosti, posebno korištenjem odgovarajućih komunikacijskih tehnologija; (c) mjere izbjegavanja nepotrebnog ispitivanja o privatnom životu žrtve koji nije povezan s kaznenim djelom; i (d) mjere koje omogućuju saslušanje bez prisutnosti javnosti.”
6.

Znači li ispunjenje obveze zračnog prijevoznika da pruži pomoć u skladu s člankom 4. stavkom 3. i člankom 8. Uredbe br. 261/2004 to da je putnik u potpunosti obaviješten o svim mogućnostima [glede preusmjeravanja], kako su one predviđene člankom 8. stavkom 1. točkama (a) do (c) Uredbe br. 261/2004?
36

Što se tiče ostalih posebnih okolnosti koje navodi sud koji je uputio zahtjev i koje su povezane s činjenicom da je društvo Tibor‑Trans pokrenulo postupak samo protiv jednog od poduzeća koje je uključeno u predmetnu povredu kod kojeg se nije izravno opskrbljivalo, treba utvrditi, kao što je to učinila Komisija, da jedinstvena i trajna povreda prava tržišnog natjecanja dovodi do solidarne odgovornosti počinitelja povrede. Stoga okolnost da je društvo Tibor‑Trans pokrenulo postupak samo protiv jednog od počinitelja kod kojeg se nije izravno opskrbljivalo ne može dovesti u pitanje zaključke iz točaka 31. do 33. ove presude u vezi s pravilom o nadležnosti koje se predviđa člankom 7. točkom 2. Uredbe br. 1215/2012.
82

U tom pogledu, valja istaknuti, kao prvo, da žalitelj nije istaknuo nijedan precizan razvoj smjernice EUIPO‑a prema kojem je potonji obavijestio javnost da smatra da nije potrebno da žig koji čini kombinacija boja mora sadržavati sustavni raspored koji te boje povezuje na prethodno utvrđen i dosljedan način. Kao drugo, kao što je to Opći sud naveo u točki 132. pobijane presude, činjenica da je ispitivač EUIPO‑a zatražio dodatna pojašnjenja o spornim žigovima ne može se smatrati preciznim i bezuvjetnim jamstvom koje je EUIPO pružio žalitelju u pogledu dovoljno preciznog grafičkog prikaza tih žigova. Naprotiv, ponašanje ispitivača pokazalo je da, prema mišljenju EUIPO‑a, ti znakovi nisu dovoljno precizni kako bi ispunili zahtjeve iz članka 7. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009. Kao treće, činjenica da je EUIPO sporne žigove izvorno registrirao nije takve naravi da veže EUIPO i u budućnosti jer, kao što je to Opći sud u biti naveo u točki 133. pobijane presude, registracija žiga ne sprečava to da se on proglasi ništavim ako je registriran u suprotnosti s nekim od apsolutnih razloga za odbijanje predviđenih u članku 7. te uredbe. Drukčije tumačenje uklonilo bi svaki doseg odredbama članka 52. Uredbe br. 207/2009.
17

GP je podnijela tužbu pred sudom koji je uputio zahtjev, Finanzgerichtom Baden‑Württemberg (Financijski sud u Baden‑Württembergu, Njemačka), protiv odluka Fonda za obiteljske naknade od 8. rujna i 14. listopada 2015. i protiv njegove kasnije odluke. GP pred sudom koji je uputio zahtjev tvrdi da se točka 3. podtočka (b) Odluke br. H3 primjenjuje na njezin predmet i da izraze „mjesec tijekom kojeg se odredba treba primijeniti”, koji se nalaze u toj odredbi, treba tumačiti na način da oni u ovom slučaju obuhvaćaju travanj 2012., odnosno mjesec od kojeg su uredbe br. 883/2004 i 987/2009 postale primjenjive na njezinu situaciju na temelju stupanja na snagu, na taj datum, Priloga II. Sporazumu o slobodnom kretanju osoba. Slijedom toga, tečaj koji se primjenjuje na temelju točke 3. podtočke (b) Odluke br. H3 jest onaj objavljen 1. ožujka 2012. S obzirom na to da bi korištenje tog tečaja dovelo do preračunane vrijednosti od 331,90 eura švicarskog dječjeg doplatka za dvoje djece, odnosno 165,95 eura po djetetu, GP zahtijeva isplatu mjesečnog dodatka u visini razlike u iznosu od 36,10 eura (18,05 eura po djetetu) od travnja 2012. do prosinca 2014.
4

Članci 17. do 19. Uredbe br. 1215/2012 dio su njezina poglavlja II., koje se odnosi na pravila o sudskoj nadležnosti, te osobito njegova odjeljka 4., naslovljenog „Nadležnost za potrošačke ugovore”. Člankom 17. stavkom 1. točkom (c) navedene uredbe određeno je: „1. U pitanjima u vezi ugovora kojeg sklapa osoba, potrošač, u svrhu koja se može smatrati da je izvan njegove profesionalne ili gospodarske djelatnosti, nadležnost se utvrđuje ovim Odjeljkom, ne dovodeći u pitanje članak 6. i točku 5. članka 7., ako: […] (c) u svim drugim slučajevima, ako je ugovor sklopljen s osobom koja obavlja trgovačku ili profesionalnu djelatnost u državi članici u kojoj potrošač ima domicil, ili ako na bilo koji način usmjerava svoje djelatnosti u tu državu članicu ili više država uključujući tu državu članicu, ugovor spada u okvir te djelatnosti.”
40

Tako se u revizorskom izvješću koje je Komisija sastavila za 2018. (Final report of an audit carried out in Italy from 28 May 2018 to 1 June 2018 in order to evaluate the situation and official controls for [Xylella fastidiosa] (završno izvješće o reviziji izvršenoj u Italiji između 28. svibnja 2018. i 1. lipnja 2018. radi ocjene situacije i službenih nadzora organizma Xylella fastidiosa), GU (ZDRAVLJE) 2018‑6485, str. 23.‑24.) (u daljnjem tekstu: revizorsko izvješće iz 2018.) izričito naglašava da je više od 90 % pozitivnih slučajeva zaraze utvrđenih tijekom izvršavanja praćenja za 2016., zaključenog u svibnju 2017., bilo otkriveno u blizini bilja za koje je utvrđeno da je zaraženo u 2015. i čije je krčenje bilo izvršeno sa značajnim zakašnjenjem.
34

Kako su to u svojim očitovanjima podnesenima Sudu istaknuli društvo Regards Photographiques i Komisija, u članku 311. stavku 1. točki 2. te direktive, u vezi s njezinim Prilogom IX. dijelom A točkom 7., fotografije koje se smatraju umjetninama određuju se pomoću objektivnih kriterija, koji se u biti odnose na identitet i svojstvo autora fotografije, način otiskivanja, potpisivanje, numeriranje i ograničenje broja kopija. Takvi kriteriji dovoljni su za osiguranje da primjena snižene stope PDV‑a isključivo na fotografije koje udovoljavaju tim kriterijima čini iznimku u odnosu na primjenu standardne stope na svaku drugu fotografiju. Naime, kao što je to istaknuo nezavisni odvjetnik u točki 24. svojeg mišljenja, ti su kriteriji takvi da isključuju mogućnost kvalificiranja fotografija kao „umjetnina” ako one potječu od masovne proizvodnje, što podrazumijeva otiskivanje koje je povjereno specijaliziranim laboratorijima, pri čemu fotograf nema nadzor nad krajnjim učinkom.
24

U tom smislu, valja podsjetiti, kao što to proizlazi iz točke 15. ove presude, da se zračni prijevoznik oslobađa svoje obveze isplate odštete putnicima na temelju članka 5. stavka 1. točke (c) i članka 7. Uredbe br. 261/2004 ako može dokazati da je do otkazivanja ili kašnjenja leta u dolasku u trajanju od tri sata ili većem došlo zbog izvanrednih okolnosti koje se nisu mogle izbjeći čak ni uz poduzimanje svih razumnih mjera.
34

Slovenska vlada uvodno navodi da ima dvojbe o dopuštenosti zahtjeva za prethodnu odluku. Ta vlada ističe da sud koji je uputio zahtjev smatra da je dužan po službenoj dužnosti usprotiviti se provedbi nezakonitih odredbi sadržanih u pojedinom javnobilježničkom aktu, kao što je to predmetni javnobilježnički akt, jer slovensko procesno pravo ne dopušta privremenu odgodu ovrhe. Međutim, do dana upućivanja zahtjeva za prethodnu odluku A. i J. Kuhar ni sami nisu ispunjavali postupovne uvjete za određivanje takve mjere odgode prema nacionalnom zakonodavstvu, s obzirom na to da nisu podijeli tužbu o meritumu radi utvrđivanja ništetnosti ugovornih odredbi, zbog čega se pitanje odgode ovrhe ni ne postavlja.