ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
HR Službeni list Europske unije C 155/28

Tužba podnesena 20. veljače 2015. – InAccess Networks Integrated Systems protiv Komisije

(Predmet T-82/15)

(2015/C 155/34)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelj: InAccess Networks Integrated Systems – Applications Services for Telecommunication and Related Equipment Commercial and Industrial Co. SA (Amarousio, Grčka) (zastupnici: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler i G. Pandey, odvjetnici)

Tuženik: Europska komisija

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi sljedeće akte u mjeri u kojoj utvrdi da oni proizvode pravne učinke i u mjeri u kojoj se njima odbija prihvatiti troškove koje je tužitelj prijavio na temelju sporazuma o bespovratnim sredstvima referentnog broja 216837 Projekt ATRACO, sklopljenog u kontekstu Sedmog okvirnog programa Europske zajednice za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.–2013.), i u kojoj se njima nastoji nametnuti tužitelju obvezu povrata primljenih sredstava i plaćanje naknade štete: — odluku Komisije sadržanu u dopisu od 11. prosinca 2014., br. ARES (2014) 4162021; — odluku Komisije sadržanu u opomeni od 23. listopada 2012., br. ARES (2012) 1248814; — odluku Komisije sadržanu u pismu od 7. prosinca 2012., bez referentnog broja.

— naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

1. Prvi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 41. stavak 1. i 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i prava na saslušanje Tužitelj navodi da je Komisija potvrdila da je prvotni postupak revizije sadržavao povredu prava tužitelja na saslušanje, i da je na toj osnovi, Komisija odlučila ponovno otvoriti predmet.

2. Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 41. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i na povredi tužiteljevih legitimnih očekivanja Tužitelj navodi da je odluka da se ponovno otvori postupak revizije sadržavala legitimno očekivanje da će svaka nova odluka biti utemeljena na činjenicama koje se odnose na sadržaj revizije, a ne na procesnim pravilima koja su bila primjenjiva na dostavu dokumentacije u prvobitnom postupku revizije.

3. Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 41. stavka 2. Točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima s obzirom na nedostatno obrazloženje Tužitelj navodi da je Komisijino obrazloženje odluke o preispitivanju bilo nedovoljno jer se odnosilo samo na jedno od dva sporna pitanja i samo je na površan način upućivalo na nedostatnost podnesene dokumentacije.
HR Službeni list Europske unije C 146/40

Tužba podnesena 18. veljače 2015. – KENUP Foundation i dr. protiv EIT-a

(Predmet T-76/15)

(2015/C 146/54)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelji: KENUP Foundation (Kalkara, Malta), Candena GmbH (Lüneburg, Njemačka), Center odličnosti za biosenzoriko, instrumentacijo in procesno kontrolo (CO BIK) (Ajdovščina, Slovenija), Evotec AG (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: U. Soltész, C. Wagner i H. Weiß, odvjetnici)

Tuženik: Europski institut za inovacije i tehnologiju (EIT)

Tužbeni zahtjev

Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

— poništi odluku Europskog instituta za inovacije i tehnologiju od 9. prosinca 2014. o imenovanju Zajednica znanja i inovacija (02008.EIT.2014.I.EIT.GB) i odbijanju prijedloga KENUP-a, upućenog pismom od 10. prosinca 2014. (012234.EID.2014.MK) i

— naloži EIT-u snošenje tužiteljevih troškova.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

1. Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijane odluke kojima je odbijen KENUP-ov prijedlog nije donijelo nadležno tijelo Unije.

2. Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da EIT pri donošenju pobijanih odluka nije poštovao primjenjivi postupak odabira.

3. Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da EIT nije ispunio obvezu obrazlaganja ne obavijestivši tužitelje o odluci o imenovanju.

4. Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je ocjenom KENUP-ovog prijedloga od strane EIT-ovog vanjskog stručnjaka povrijeđeno načelo jednakog postupanja.

5. Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je ocjenom KENUP-ovog prijedloga od strane EIT-ovih vanjskih stručnjaka povrijeđeno načelo transparentnosti i obveza obrazlaganja.

6. Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su ocjenom KENUP-ovog prijedloga od strane EIT-ovih vanjskih stručnjaka povrijeđene odredbe Uredbe o sudjelovanju u okvirnom programu „Horizon 2020” koje se odnose na etičku provjeru.

7. Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da ocjena KENUP-ovog prijedloga od strane EIT-ovih vanjskih stručnjaka sadrži očite pogreške u ocjeni prijedloga.

8. Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su EIT-ovi stručnjaci i članovi upravnog odbora EIT-a uključeni u postupak odabira na temelju kojega je donesena pobijana odluka bili u položaju koji je njihove interese doveo u sukob s interesima Europske unije.
a)

Tijekom postupka vrednovanja projekta u komunikacijama Europske komisije pogrešno je označen njegov koordinator te su one bila upućivane osobi koja nije ni zakonski zastupnik ni osoba za kontakt ni koordinator predmetnog projekta. To je vrlo bitno za ovaj predmet jer ta osoba nije ni u kakvoj vezi s AEDEC-om, a dio je LATIN PLAN-a kao član finskog tima. Očito je da je Europska komisija ocijenila da ta osoba nema pravo na bespovratna sredstva smatrajući da koordinira projekt LATIN PLAN kao dio AEDEC-a, a istovremeno je i dio finskog tima, pri čemu se u svojoj ocjeni oslanja na „načelo zabrane kumulativne dodjele” koje se primjenjuje u području bespovratnih sredstava na temelju prava Zajednice i koje određuje da je za određeno djelovanje istog korisnika moguće na teret proračuna bespovratna sredstva dodijeliti samo jedanput. Svaki partner u timu LATIN PLAN traži financiranje. Kada bi se bespovratna sredstva dodjeljivala timu, kako to pogrešno smatra Komisija, osoba o kojoj je riječ prihodovala bi ta sredstva i kao dio AEDEC-a i kao član finskog tima.
—

posljedično, usvoji tužiteljeve zahtjeve iz prvostupanjskog postupka i stoga: — utvrdi da je zahtjev dopušten; — kao glavni zahtjev: — poništiti implicitnu odluku generalnog direktora OLAF-a, u svojstvu tijela ovlaštenog za sklapanje ugovora o radu, da ne produlji njegov ugovor, donijetu 12. kolovoza 2010., kako proizlazi osobito iz njegova nedostatka odgovora na pitanje koje mu je potonji uputio 12. travnja 2010.; — ukoliko je potrebno, poništi odluku koju je tijelo ovlašteno za sklapanje ugovora o radu donijelo 22. veljače 2011. kojom odbija prigovor koji je tuženik podnio na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju; — posljedično, vrati tuženika na funkciju koju je obavljao unutar OLAF-a, u okviru produljenja njegovog ugovora o radu sukladno zahtjevima Pravilnika o radu; — podredno, i u slučaju da se ne usvoji zahtjev za vraćanje na funkciju koji je gore iznesen, naloži Komisiji da naknadi materijalnu štetu koju je pretrpio tuženik, provizorno i ex aequo et bono određenu na temelju na razlike između plaće koju bi bio primio kao član privremenog osoblja OLAF-a i one koju prima za rad na svojem trenutačnom radnom mjestu (odnosno oko 3000 eura na mjesec), barem za razdoblje slično onome njegovog prvotnog ugovora (4 godine), a više od toga za slučaj da je navedeni ugovor bio produljen treći put, što bi mu omogućilo sklapanje ugovora o radu na neodređeno vrijeme; — u svakom slučaju, naložiti Komisiji da plati provizorno i ex aequo et bono određen iznos od 5000 € (pet tisuća eura), kao naknadu nematerijalne štete, uvećano za zatezne kamate po zakonskoj stopi na datum donošenja odluke;
2.

Drugi tužbeni razlog koji se temelji na provedbi ugovora u dobroj vjeri i zabrani zloporabe ugovornih odredbi: — kao prvo, tužitelj tvrdi da mu nije bilo priznato zakonito pravo da revizoru kojeg je imenovala Komisija iznese svoje prigovore i da ospori neosnovane tvrdnje autora nacrta izvješća o reviziji. To je osobito važno s obzirom na pogreške vanjskog revizora i to da je njegova nepristranost u odnosu na tužitelja dovedena u pitanje; — kao drugo, tužitelj tvrdi da je nacrt revizorskog izvješća vanjskog revizora Komisija prihvatila bez provjere a da nisu argumentirano osporene tužiteljeve zakonite i detaljne tvrdnje, kao i dodatni izneseni podaci. Nacrt revizorskog izvješća preuzet je u revizorskom izvješću br. 11-BA135-006/22.1.2013 u vezi s ugovorom br. FP7-216088 POCEMON, u kojem se pogrešno navodi nedostatak alternativnih dokaza u vezi sa zatraženim troškovima osoblja. Ocjena vanjskog revizora je arbitrarna i neopravdana, s obzirom na to da su u svrhu dokazivanja predočeni brojni dokazi i izjave pod prisegom svih zaposlenih na projektu, te je stoga pogrešna Komisijina odluka kojom je bez obrazloženja prihvaćena ocjena vanjskog revizora.
HR Službeni list Europske unije C 89/35

Tužba podnesena 19. siječnja 2015. – NICO protiv Vijeća

(Predmet T-24/15)

(2015/C 089/42)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelj: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Švicarska) (zastupnici: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey i D. Rovetta, odvjetnici)

Tuženik: Vijeće Europske unije

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi Odluku Vijeća 2014/776/ZVSP od 7. studenoga 2014. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (1), i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1202/2014 od 7. studenoga 2012. o primjeni Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (2), u dijelu u kojem ovi akti svrstavaju tužitelja u kategoriju osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja;

— naloži Vijeću snošenje troškova ovog postupka.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga: povredu prava na saslušanje, nedostatno obrazloženje, povredu prava na obranu, očitu pogrešku u ocjeni i povredu temeljnog prava vlasništva.

Tužitelj smatra da ga Vijeće nije saslušalo i da se to ne može opravdati nikakvim suprotnim navodima, osobito s obzirom na opterećenje njegovih trenutnih ugovornih obveza. Nadalje, Vijeće nije pružilo dovoljno obrazloženje. Tim je propustima Vijeće povrijedilo pravo tužitelja na obranu, uključujući pravo na djelotvornu sudsku zaštitu. Suprotno navodu Vijeća, tužitelj nije kći društva NICO Ltd kao što je to istaknulo Vijeće, s obzirom na to da potonje društvo više ne postoji na Jerseyju ni u Iranu, a Vijeće u svakom slučaju nije dokazima potkrijepilo tvrdnju prema kojoj bi, čak da tužitelj i jest društvo kći, Iranska Država ostvarila gospodarsku korist koja bi bila protivna ciljevima pobijanih mjera. Naposljetku, opterećenjem prava vlasništva i trenutnih ugovornih obveza tužitelja, Vijeće je, provodeći mjere čija se proporcionalnost ne može utvrditi, povrijedilo osnovno pravo vlasništva.

(1) SL L 325, str. 19.

(2) SL L 325, str. 3.
HR Službeni list Europske unije C 96/23

Tužba podnesena 2. veljače 2015. – Hydrex protiv Komisije

(Predmet T-45/15)

(2015/C 096/29)

Jezik postupka: nizozemski

Stranke

Tužitelj: Hydrex NV (Antwerpen, Belgija) (zastupnik: P. Van Eysendeyk, advocaat)

Tuženik: Europska komisija

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— utvrdi nezakonitost Odluke Europske komisije C(2015) 103 final od 12. siječnja 2015., o kojoj je tužitelj u skladu s člankom 297. UFEU-a bio obaviješten dopisom od 13. siječnja 2015., koja se odnosi na nalog za povrat br. 3241405101 za iznos od 5 40 721,10 eura zbog očito manjkavog obrazloženja i posljedično potpuno netočne ocjene te da je stoga poništi;

— naloži Europskoj komisiji da vrati sve neopravdano zahtijevane i/ili zadržane iznose;

— naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

Europska komisija i tužitelj potpisali su 2006. Sporazum o financijskoj pomoći LIFE06 ENV/B/000362 „Demonstration of a 100 % non-toxic durable hull protection and anti-fouling system contributing to zero emission to the aquatic environment and saving 3-8 % heavy fuels”. Sporni povrat Komisije zasniva se na ex post provjeri koja je pokazala da razmatrani troškovi projekta moraju biti smanjeni.

U prilog tužbi tužitelj ističe povredu obveze obrazlaganja. Smatra da Komisija nije uzela u obzir provjeru koja je izvršena dok su svi dokumenti još bili na raspolaganju. Dodatno ističe da Komisija nije uzela u obzir svoju zabilješku o izvještaju o ex post provjeri kao dokazu za dodatni iznos.
1.

Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi pravnih pravila, na povredi Pravilnika o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta kao i na povredi članka 12. Uredbe o doživotnim naknadama za članove Zastupničkog doma talijanskog parlamenta. — U tom se pogledu ističe povreda članka 12. stavka 2.a točke (v) Uredbe o doživotnim naknadama za članove Zastupničkog doma talijanskog parlamenta, na koju upućuje Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta s obzirom na to da je ta odredba pogrešno upotrebljena kao osnova obustavu isplate mirovine zbog stupanja na dužnost predsjednika Lučke uprave u Veneciji. — Također se ističe da se dužnost predsjednika talijanske Lučke uprave ne ulazi u područje primjene članka 12. stavka 2a. točke (v) Uredbe s obzirom na to da ta dužnost, kako je to presudio Sud Europske unije u presudi od 10. listopada 2014. (C-270/13), predstavlja posebnu dužnost koja se dodjeljuje jedino na temelju dokazanih stručnih sposobnosti kandidata u području gospodarstva i prometa, koja nije povezana ni sa kojom političkom odlukom ili imenovanjem izvršne vlasti koje je političke naravi i koja ne obuhvaća izvršavanje političke funkcije.
—

U tom se pogledu ističe da je Komisija povrijedila očekivanje građana da mogu izabrati kao drugi jezik bilo koji jezik Unije, kako je to bilo moguće do 2007. i kako je to meritorno potvrđeno u presudi Suda Europske unije u predmetu C-566/10 P.
HR Službeni list Europske unije C 81/21

Tužba podnesena 4. prosinca 2014. – Tempus Energy and Tempus Energy Technology protiv Komisije

(Predmet T-793/14)

(2015/C 081/28)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelji: Tempus Energy Ltd (Reading, Ujedinjena Kraljevina); i Tempus Energy Technology Ltd (Cheltenham, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: J. Derenne, J. Blockx, C. Ziegler i M. Kinsella, odvjetnici)

Tuženik: Europska komisija

Tužbeni zahtjev

Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

— poništi pobijanu odluku; i

— naloži tuženiku snošenje vlastitih troškova i troškova tužiteljâ.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

Tužitelji svojom tužbom žele poništenje Komisijine Odluke C(2014) 5083 final od 23. srpnja 2014. u predmetu SA.35980 (2014/N-2) – Ujedinjena Kraljevina, Reforma tržišta električne energije – Tržište kapaciteta.

U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu dva tužbena razloga.

1. Prvi tužbeni razlog navodi da je, time što nije otvorila formalni istražni postupak, Komisija povrijedila članak 108. stavak 2. UFEU-a, načela zabrane diskriminacije, proporcionalnosti i legitimnih očekivanja te je pogrešno ocijenila činjenice. Tužitelji tvrde da: — Komisija nije ispravno ocijenila potencijalnu ulogu odgovora na potražnju na britanskom tržištu kapaciteta; — ograničenja trajanja ugovora o odgovorima na potražnju na tržištu kapaciteta krše načela legitimnih očekivanja i zabrane diskriminacije, te se temelje na pogrešnoj ocjeni činjenica; — ograničenja operatora odgovora na potražnju da izaberu između prijelaznih i trajnih dražbi krše načela legitimnih očekivanja i zabrane diskriminacije; — metodologija povrata troškova tržišta kapaciteta krši načela zabrane diskriminacije, legitimnih očekivanja i proporcionalnosti; — upotreba događaja neograničenog trajanja umjesto događaja ograničenog trajanja u trajnim dražbama tržišta kapaciteta protivna je načelima zabrane diskriminacije i legitimnih očekivanja; — zahtjev jamstva ponude na tržištu kapaciteta za pristup ponudama krši načela zabrane diskriminacije i legitimnih očekivanja; i — nemogućnost tržišta kapaciteta da predvidi dodatnu naknadu u slučaju smanjenja gubitaka u prijenosu i distribuciji zbog odgovora na potražnju krši načela zabrane diskriminacije i legitimnih očekivanja.
3.

Treći tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinom nepravilnom izvršavanju nadležnosti Slovačka Republika smatra da, i u slučaju da je Komisija nadležna za donošenje pobijane odluke te da je donošenjem pobijane odluke postupila u skladu s načelom pravne sigurnosti (quod non), ona u predmetnom slučaju nije pravilno izvršila svoju nadležnost. Kao prvo, Komisija je počinila očitu pogrešku u ocjeni s obzirom na to da od Slovačke Republike zahtijeva financijska sredstva iako uopće nije došlo do gubitka tradicionalnih vlastitih sredstava ili taj gubitak nije izravna posljedica događaja koje Komisija pripisuje Slovačkoj Republici. Kao drugo, Komisija je povrijedila pravo obrane Slovačke Republike i načelo dobrog upravljanja.
HR Službeni list Europske unije C 65/35

Tužba podnesena 19. studenoga 2014. – ANKO protiv Komisije

(Predmet T-768/14)

(2015/C 065/49)

Jezik postupka: grčki

Stranke

Tužitelj: ANKO AE Antiprosopeion, Emporeiou kai Viomichanias (Atena, Grčka) (zastupnik: V. Christianos, odvjetnik)

Tuženik: Europska komisija

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— utvrdi da iznos od 3 77 733,93 eura koji je Komisija isplatila tužitelju za projekt POCEMON odgovora prihvatljivim troškovima te ga stoga tužitelj nije dužan vratiti kao neosnovano stečen i

— naloži Komisiji snošenje troškova koji su nastali tužitelju.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

Predmetna tužba odnosi se na odgovornost Komisije u smislu članka 272. UFEU-a na temelju ugovora br. 216088 o izvršenju projekta „Point Of CarE MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases” (POCEMON). Konkretno, tužitelj tvrdi da je, iako je ispunio svoje ugovorne obveze, Komisija, kršeći navedeni ugovor, načelo dobre vjere, zabrane zlouporabe prava i načelo proporcionalnosti, zatražila vraćanje iznosa koji su isplaćeni tužitelju, jer navodno odgovaraju troškovima koji se ne mogu priznati.

Stoga, tužitelj smatra, kao prvo, da Komisija temelji svoju odluku na argumentima, koji su u potpunosti neosnovani i, u svakom slučaju, nedokazani, prema kojima se odbijaju svi troškovi tužitelja kao neprihvatljivi te se traži povrat iznosa koji je tužitelju uplaćen za projekt POCEMON. Kao drugo, time što odbija 98,68 % iznosa dužnog doprinosa zato što navodno ne odgovara prihvatljivim troškovima koje je tužitelj bio dužan snositi za potrebe projekta, Komisija krši načela zabrane zlouporabe prava i načelo proporcionalnosti.
—

utvrdi ništavim i u svakom slučaju poništi dopis Europske komisije – Glavnog direktora za poljoprivredu i ruralni razvoj Jerryja Plewe, Prot. SM/FUN S/2622874 od 28. srpnja 2014. upućen Glavnom direktoru za međunarodne politike i Europsku uniju u Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva Italije Feliceu Assenzi, za koji je tužitelj doznao nakon izvršenog uvida u spis dana 19. studenoga 2014., u dijelu u kojemu se odbija zahtjev Italije u odnosu na mjere potpore, i to od 6. do 9., koje se traže u smislu članka 220. Uredbe (EU) 1308/2013, osobito one koje se odnose na poduzeća za klanje životinja koje se usmrćuju zbog izvršavanja sanitarnih mjera protiv širenja ptičje gripe i na povezanu poslovnu štetu, kao i Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 1071/2014 оd 10. listopada 2014. o izvanrednim mjerama potpore za sektore jaja i mesa peradi u Italiji, objavljena u SLEU od 11. listopada 2014. u dijelu u kojemu se isključuju iz mjera potpore u smislu članka 220. Uredbe (EU) 1308/2013 poduzeća za klanje životinja koje se usmrćuju zbog izvršavanja sanitarnih mjera protiv širenja ptičje gripe i na povezanu poslovnu štetu;
Tužba podnesena 1. prosinca 2014. – Bourdouvali i dr. protiv Vijeća i dr.

(Predmet T-786/14)

(2015/C 073/52)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelji: Eleni Pavlikka Bourdouvali (Meneou, Cipar) i 47 drugih tužitelja (zastupnik: P. Tridimas, Barrister)

Tuženici: Vijeće Europske unije, Europska komisija, Europska unija koju zastupa Europska komisija, Euroskupina koji zastupa Vijeće Europske unije, Europska središnja banka

Tužbeni zahtjev

Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

— naloži tuženicima da isplati tužiteljima iznose navedene u Popisu priloženom uz tužbu uvećane za kamate koje teku od 16. ožujka 2013. do donošenja presude Suda;

— naloži tuženicima da snose troškove.

Podredno, tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

— utvrdi izvanugovornu odgovornost Europske unije i/ili tuženih institucija;

— utvrdi kojim postupkom se može ustanoviti naknadivi gubitak koji su tužitelji zaista pretrpjeli;

— naloži tuženicima da snose troškove.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

Tužitelji (njih ukupno 48) su deponenti i/ili dioničari i/ili imatelji obveznica Bank of Cyprus Public Company Ltd i/ili Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd. Oni zahtijevaju naknadu štete sukladno člancima 268., 340. stavku 2. i 340. stavku 3. UFEU-a koji uređuju izvanugovornu odgovornost EU-a, za gubitke koje su pretrpjeli kao posljedicu mjera koje su donijele tužene institucije namećući Republici Cipar mjere sanacije vlastitim sredstvima.

Tužitelji smatraju da su tužene institucije uvele mjere sanacije vlastitim sredstvima za Republiku Cipar što je izravno dovelo do gubitka njihovih depozita i dioničkih udjela. Prema mišljenju tužitelja, mjere sanacija vlastitim sredstvima koje je donijela Republika Cipar, uvedene su samo kako bi se provele mjere koje su donijeli tužitelji te su ih također odobrile tužene institucije.

Tužitelji smatraju da mjere sanacije vlastitim sredstvima krše pravo na vlasništvo kako je zaštićeno člankom 17. stavkom 1. Povelje EU o temeljnim pravima i članak 1. Protokola 1. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Tužitelji također tvrde da mjere sanacije vlastitim sredstvima krše načelo proporcionalnosti, načelo zaštite legitimnih očekivanja i načelo nediskriminacije.
—

utvrdi ništavim i u svakom slučaju poništi dopis Europske komisije – Glavnog direktora za poljoprivredu i ruralni razvoj Jerryja Plewe, Prot. SM/FUN S/2622874 od 28. srpnja 2014., upućen Glavnom direktoru za međunarodne politike i Europsku uniju u Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva Italije Feliceu Assenzi, za koji je tužitelj doznao nakon izvršenog uvida u spis dana 19. studenoga 2014., u dijelu u kojemu se odbija zahtjev Italije u odnosu na mjere potpore, i to od 6. do 9., koje se traže u smislu članka 220. Uredbe (EU) 1308/2013, osobito one koje se odnose na poduzeća za klanje životinja koje se usmrćuju zbog izvršavanja sanitarnih mjera protiv širenja ptičje gripe i na povezanu poslovnu štetu, kao i Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 1071/2014 оd 10. listopada 2014. o izvanrednim mjerama potpore za sektore jaja i mesa peradi u Italiji, objavljena u SLEU od 11. listopada 2014., u dijelu u kojemu se isključuju iz mjera potpore u smislu članka 220. Uredbe (EU) 1308/2013 poduzeća za klanje životinja koje se usmrćuju zbog izvršavanja sanitarnih mjera protiv širenja ptičje gripe i na povezanu poslovnu štetu;
HR Službeni list Europske unije C 26/41

Tužba podnesena 26. studenoga 2014. – Ugly protiv OHIM-a – Group Lottuss (COYOTE UGLY)

(Predmet T-778/14)

(2015/C 026/53)

Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

Stranke

Tužitelj: Ugly, Inc. (New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: T. St Quintin, Barrister, K. Gilbert i C. Mackey, Solicitors)

Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

Druga stranka pred žalbenim vijećem: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Španjolska)

Podaci o postupku pred OHIM-om

Nositelj spornog žiga: Druga stranka pred žalbenim vijećem

Sporni žig u pitanju: Verbalni žig zajednice, COYOTE UGLY’ – Prijava za registraciju žiga Zajednice br. 1 226 198

Postupak pred OHIM-om: Postupak povodom prigovora

Pobijana odluka: Odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. rujna 2014. u predmetu R 1369/2013-5

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

— poništi odluke Odjela za prigovore i žalbenog vijeća i uputi prigovor Odjelu za prigovore na ponovno odlučivanje;

— naloži drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem snošenje troškova postupka.

Tužbeni razlog