21.

Sporno pitanje u postupku pred sudom koji je uputio zahtjev odnosi se na iznos naknade štete koja se mora isplatiti C. Carratù. Tribunale di Napoli, s obzirom na to da je na snagu stupio Zakon br. 183/2010 te da je imao sumnje u pogledu usklađenosti različitih odredbi nacionalnog prava s člankom 4. Okvirnog sporazuma kao i s nekoliko općih načela prava Unije, odlučio je prekinuti postupak te je rješenjem od 13. lipnja 2012. Sudu uputio sljedećih sedam pitanja: „1. Je li nacionalni propis, donesen radi provedbe [Direktive 1999/70], koji u slučaju nezakonitog prekida izvršenja ugovora o radu čija je odredba o određenom trajanju ništetna predviđa drukčije i znatno manje ekonomske posljedice nego u slučaju nezakonitog prekida izvršenja ugovora općeg građanskog prava čija je odredba o određenom trajanju ništetna, protivan načelu ekvivalentnosti? 2. Je li u skladu s pravom [Unije] da, prilikom njegove konkretne primjene, sankcija u povoljniji položaj stavlja poslodavca koji postupa protupravno na štetu radnika na način da trajanje postupka, premda neophodno, izravno šteti radniku u korist poslodavca i da djelotvornost sankcije slabi što postupak dulje traje, sve dok u potpunosti ne nestane? 3. Protive li se članak 47. [Povelje Europske unije o temeljnim pravima] i članak 6. [Europske konvencije o ljudskim pravima i temeljnim slobodama], prilikom primjene prava [Unije] u smislu članka 51. [te] povelje […], tomu da trajanje postupka, premda neophodno, izravno šteti radniku u korist poslodavca i da djelotvornost sankcije slabi što postupak dulje traje, sve dok u potpunosti ne nestane? 4. Uzimajući u obzir objašnjenja iz članka 3. stavka 1. točke (c) Direktive 2000/78/EZ[ ( 13 )] i članka 14. stavka 1. točke (c) Direktive 2006/54/EZ[ ( 14 )], obuhvaća li pojam [‚]uvjeti zapošljavanja[’] iz članka 4. [Okvirnog sporazuma] također i posljedice nezakonitog prestanka radnog odnosa? 5. U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, jesu li različite posljedice koje nacionalno pravo predviđa ovisno o tome radi li se o nezakonitom prestanku radnog odnosa na neodređeno ili radnog odnosa na određeno vrijeme opravdane u smislu članka 4. [Okvirnog sporazuma]? 6. Treba li opća načela prava [Unije], poput pravne sigurnosti, zaštite legitimnih očekivanja, jednakosti oružja, djelotvorne sudske zaštite, prava na neovisni sud i općenito na pošteno suđenje, koja jamči članak 6. stavak 2. [UEU‑a] (kako je izmijenjen člankom 1. stavkom 8. Lisabonskog ugovora i na koji upućuje članak 46. [UEU‑a]) – u vezi s člankom 6. Europske konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda i člancima 46., 47. i 52. stavkom 3. Povelje […] – tumačiti na način da ona sprječavaju da talijanska država nakon značajnog proteka vremena (devet godina) donese zakonsku odredbu, poput članka 32. stavka 7. Zakona br. 183/2010, koja utječe na posljedice postupaka koji su u tijeku i izravno šteti radniku u korist poslodavca, zbog čega djelotvornost sankcije slabi što postupak dulje traje, sve dok u potpunosti ne nestane? 7. U slučaju da Sud navedenim načelima ne da značaj temeljnih načela prava [Unije] radi njihove horizontalne i opće primjene, što bi značilo da je odredba poput članka 32. stavaka 5. do 7. Zakona br. 183/2010 protivna samo obvezama koje predviđaju [Direktiva 1999/70] i [Povelja o temeljnim pravima], treba li se trgovačko društvo poput tuženika u glavnom postupku smatrati državnim tijelom radi izravne vertikalne primjene prava Unije i posebno članka 4. [Okvirnog sporazuma] i [Povelje o temeljnim pravima]?”