ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Treba li odredbe članka 2. stavaka 1. i 2. te odredbe članka 3. stavka 1. točke (c) in fine Direktive Vijeća 2000/78/[E]Z od 20. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba kao što je odredba članka 1. stavka 2. Legee-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (Okvirni zakon br. 330 od 5. studenoga 2009. o jednakim plaćama osoblja koje se isplaćuju iz državnog proračuna), kako se tumači u Decizii nr. 7/2019 (presuda br. 7/2019) (objavljena u Monitorulu Oficial al României (Službeni list Rumunjske) – br. 343/06.05.2019) koju je donijela Înalta Curte de Casație și Justiție (Vrhovni kasacijski sud, Rumunjska) nakon što je završen postupak povodom žalbe za zaštitu zakonitosti, u okolnostima u kojima tužitelj nije imao pravnu mogućnost da traži povećanje naknade u trenutku prijma u pravosudna tijela nakon datuma stupanja na snagu Zakona br. 330/2009, koji je normativni akt kojim se izričito predviđa da plaće jesu i ostaju isključivo one koje se propisuju [navedenim] zakonom, što je dovelo do stvaranja diskriminacije u pogledu plaće u odnosu na njegove kolege i na temelju kriterija dobi, a što zapravo znači da su samo stariji pravosudni dužnosnici, koji su na dužnost stupili prije siječnja 2010. (i koji su ostvarili prava na temelju presuda donesenih od 2006. do 2009., čije su izreke bile predmet tumačenja u 2019. na temelju presude (Înalte Curtee de Casație și Justiție (Vrhovni kasacijski sud)) br. 7/2019), ostvarili pravo na retroaktivnu isplatu plaća (koje su istovjetne plaćama čija se isplata zahtijeva u postupku povodom tužbe koja je predmet ovog postupka) tijekom prosinca 2019. odnosno siječnja 2020. za razdoblje od 2010. do 2015. iako je tijekom tog razdoblja i tužitelj obavljao dužnost državnog odvjetnika, izvršavao iste radne obveze, u istim uvjetima i u istoj instituciji?
3.

Polazeći od toga da člankom 7. stavkom 3. Direktive 2000/60, za razliku od Priloga V. članku 4. te direktive, nisu predviđene posebne referentne vrijednosti za ispitivanje zabrane pogoršanja: a. pod kojim uvjetima treba smatrati da dolazi do pogoršanja vodnog tijela i s time povezanog povećanja razine pročišćavanja potrebnog za dobivanje pitke vode? b. Mogu li se relevantnom referentnom točkom za povećanje razine pročišćavanja i time za zabranu pogoršanja iz članka 7. stavka 3. Direktive 2000/60 smatrati granične vrijednosti utvrđene u Prilogu I. Direktivi Vijeća 98/83/EZ (4), što se sugerira člankom 7. stavkom 2. zadnjim dijelom rečenice Direktive 2000/60? c. U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje pod b): Može li postojati povreda zabrane pogoršanja iz članka 7. stavka 3. Direktive 2000/60 ako u slučaju jedine znatne vrijednosti nije riječ o graničnoj vrijednosti utvrđenoj dijelom A ili B Priloga I., nego o takozvanom indikatorskom parametru u skladu s dijelom C Priloga I.?
3.

U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje i niječnog odgovora na drugo pitanje, treba li članak 18. u vezi s člankom 3. Direktive 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti tumačiti na način da mu se protive nacionalne odredbe u okviru kojih društvo za osiguranje, od kojeg je vlasnik oštećenog vozila u pogledu upotrebe motornih vozila zahtijevao plaćanje hipotetskih troškova koje nije snosio, ali bi morao snositi kad bi se odlučio na povrat vozila u stanje prije nezgode, može: (a) uvjetovati tu isplatu time da oštećena osoba dokaže da stvarno namjerava popraviti vozilo na konkretan način i kod konkretnog mehaničara, za konkretnu cijenu dijelova i usluge, te prenijeti sredstva za taj popravak izravno tom mehaničaru (eventualno prodavatelju dijelova potrebnih za popravak), podložno povratu ako se ne ostvari cilj za koji su isplaćena ta sredstva, a ako to nije slučaj: (b) uvjetovati tu isplatu time da se potrošač obveže da će u ugovorenom roku dokazati da je iskoristio isplaćena sredstva za popravak vozila ili da će ih vratiti društvu za osiguranje, a ako to nije slučaj: (c) nakon isplate sredstava s naznakom svrhe plaćanja (načina njihova korištenja) i proteka potrebnog vremena tijekom kojeg je oštećena osoba mogla popraviti vozilo, zahtijevati od nje da dokaže da su sredstva iskorištena za popravak ili da ih vrati, tako da se ukloni mogućnost da se oštećena osoba obogati na šteti?
1.

Treba li članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a u vezi s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima tumačiti na način da mu se protive nacionalne odredbe, kao što su članak 47.b stavci 5. i 6. u vezi s člankom 30. stavkom 1. i člankom 24. stavkom 1. Ustawe z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Zakon od 27. srpnja 2001. o organizaciji redovnih sudova), prema kojima tijelo nacionalnog suda, kao što je kolegij suda, ima ovlast osloboditi suca tog suda obveze odlučivanja u dijelu predmetâ ili u svim predmetima koji su mu dodijeljeni, pri čemu: (a) je kolegij suda, na temelju zakona, sastavljen od predsjednika sudova koje je na to radno mjesto imenovalo tijelo izvršne vlasti, kao što je ministar pravosuđa koji je ujedno i glavni državni odvjetnik; (b) do oslobađanja suca obveze odlučivanja u predmetima koji su mu dodijeljeni dolazi bez njegova pristanka; (c) nacionalnim pravom nisu predviđeni kriteriji koje kolegij suda treba primijeniti kada oslobađa suca obveze odlučivanja u predmetima koji su mu dodijeljeni, kao ni obveza obrazloženja i sudskog nadzora takvog oslobađanja; (d) neki od članova kolegija suda imenovani su na sudačku dužnost u okolnostima koje su slične onima o kojima je riječ u presudi Suda od 15. srpnja 2021., Komisija/Poljska (sustav stegovnih mjera primjenjiv na suce) (C-791/19, EU:C:2021:596)?
Žalba koju je 18. studenoga 2021. podnio EDP España, S. A. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 8. rujna 2021. u predmetu T-328/18, Naturgy Energy Group/Komisija

(Predmet C-693/21 P)

(2022/C 73/15)

Jezik postupka: španjolski

Stranke

Žalitelj: EDP España, S. A. (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, V. Romero Algarra, odvjetnici)

Druge stranke u postupku: Naturgy Energy Group, S. A., ranije Gas Natural SDG, S. A., Europska komisija, Viesgo Producción, S. L., pravni slijednik društva Viesgo Generación, S. L.

Zahtjevi

Žalitelj zahtijeva od Suda da:

— utvrdi da su žalbeni razlozi navedeni u ovoj žalbi dopušteni te ih prihvati;

— ukine presudu Općeg suda od 8. rujna 2021. u predmetu T-328/18, Naturgy Energy Group, S. A./Komisija;

— poništi Odluku Komisije od 27. studenoga 2017. u vezi s državnom potporom SA.47912 (2017/NN) (1) – Poticaj za zaštitu okoliša za elektrane na ugljen koji je donijela Španjolska, kojom se pokreće službeni istražni postupak predviđen člankom 108 stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije;

— naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

Žalitelj zahtijeva ukidanje pobijane presude na sljedećim žalbenim razlozima.

Prvi žalbeni razlog: pogrešno tumačenje i primjena Općeg suda obveze obrazlaganja kad je riječ o pojmu selektivnosti.

Žalitelj tvrdi da Opći sud izbjegava izvesti pravni zaključak koja proizlazi iz sudske prakse sudova Unije, koju odbija primijeniti u ovom predmetu, to jest tu da nepostojanje obrazloženja, kad je riječ o pojmu selektivnosti, treba podrazumijevati poništenje odluke o pokretanju postupka. Štoviše, Opći sud pokušava ispraviti to nepostojanje obrazloženja time što, u suprotnosti s onim što je predviđeno sudskom praksom, rekonstruira to obrazloženje na temelju različitih točaka odluke.

Drugi žalbeni razlog: ako Sud ne prihvati prvi žalbeni razlog, žalitelj ističe pogrešno tumačenje i primjena Općeg suda članka 107. stavka 1. UFEU-a u vezi s pojmom selektivnosti.

Osobito, žalitelj tvrdi da Opći sud griješi kada smatra da njegov nadzor treba biti ograničen samo na to je li Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni. Opći sud griješi, s obzirom na to da usredotočuje svoju analizu na pitanje jesu li stranke uspjele „očito” dokazati pogrešku u Komisijinoj analizu, a ne na relevantno pitanje, to jest je li Komisijina analiza u području selektivnosti pogrešna ili ne. U svakom slučaju, čak i da je to test koji valja primijeniti, Opći je sud trebao zaključiti da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni prilikom ispitivanja zahtjeva selektivnosti.

(1) SL 2018., C 80, str. 20.
5.

Je li riječ o nematerijalnoj šteti u smislu članka 82. Opće uredbe o zaštiti podataka već i onda ako se treća strana, koja je došla do dokumenta s osobnim podacima, ne upozna sa sadržajem podataka prije nego što papir koji sadržava informacije bude vraćen, ili je za postojanje nematerijalne štete u smislu članka 82. Opće odredbe o zaštiti podataka dovoljna nelagoda one osobe čiji su osobni podaci nezakonito proslijeđeni, s obzirom na to da pri svakom neovlaštenom otkrivanju osobnih podataka postoji mogućnost, koju nije moguće isključiti, da bi se podaci ipak mogli proslijediti neodređenom broju osoba ili čak zloupotrijebiti?
Žalba koju je 26. kolovoza 2021. podnio CE protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 16. lipnja 2021. u predmetu T-355/19, CE/Odbor regija

(Predmet C-539/21 P)

(2022/C 37/11)

Jezik postupka: francuski

Stranke

Žalitelj: CE (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnica)

Druga stranka u postupku: Odbor regija

Žalbeni zahtjevi

Žalitelj od Suda zahtijeva da:

— djelomično ukine presudu od 16. lipnja 2021., CE/Odbor regija (T-355/19);

— naloži Odboru regija da snosi sve troškove, uključujući i troškove postupka pred Općim sudom nastale i u glavnom postupku i u postupku privremene pravne zaštite.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog svojoj žalbi, žalitelj osobito osporava točke 69. i 70., 73. do 77., 83. do 91., 109. do 116., 126. do 139., 149. i 150. pobijane presude. Ističe samo jedan tužbeni razlog koji se temelji na iskrivljavanju činjenica i očitim pogreškama u ocjeni što dovodi do nedostatnog i netočnog obrazloženja u pravnom smislu.
C 37/20

Žalba koju je 17. studenoga 2021. podnijelo društvo Brunswick Bowling Products LLC protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 8. rujna 2021. u predmetu T-152/19, Brunswick Bowling Products LLC/Komisija

(Predmet C-694/21 P)

(2022/C 37/27)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: Brunswick Bowling Products LLC (zastupnik: R. Martens, odvjetnik)

Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Švedska

Zahtjevi

Žalitelj od Suda zahtijeva da:

— ukine točke 1. i 2. izreke presude protiv koje je podnesena žalba;

— vrati predmet na odlučivanje Općem sudu,

— ili, podredno, ukine točke 1. i 2. izreke presude protiv koje je podnesena žalba i donese presudu u prvostupanjskom postupku i poništi, u cijelosti, Provedbenu odluku Komisije (EU) 2018/1960 (1);

— i u svakom slučaju naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 263. i 256. stavka 1. UFEU-a i članka 41. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i načela dobre uprave jer je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava propustivši ocijeniti informacije na koje se Komisija oslonila da bi donijela svoju konačnu odluku, te je time propustila uzeti u obzir sve relevantne čimbenike dočim, s obzirom na to da Komisija ima dužnost osigurati da ima na raspolaganju koliko je to moguće najpotpunije i najpouzdanije informacije, prikladno preispitivanje zakonitosti Komisijine odluke koje provodi Opći sud podrazumijeva preispitivanje toga je li se Komisija oslonila na sve relevantne informacije i jesu li, ako je to primjenjivo, informacije na koje se oslonila Komisija činjenično točne, pouzdane, potpune i dosljedne.

Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 296. stavka 2. UFEU-a, članka 41. stavka 1. i članka 42. stavka 2. točke (c) Povelje i obveze obrazlaganja jer Opći sud nije dao dovoljno detaljno i potkrijepljeno obrazloženje dok bi, u skladu s obvezom obrazlaganja Opći sud trebao iznijeti obrazloženje na način koji žalitelju omogućuje da shvati razloge za donošenje odluke.

(1) Provedbena odluka Komisije (EU) 2018/1960 оd 10. prosinca 2018. o zaštitnoj mjeri koju je poduzela Švedska u skladu s Direktivom 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća kako bi zabranila stavljanje na tržište jedne vrste automata za postavljanje čunjeva i dodatne opreme koja se upotrebljava s tom vrstom automata za postavljanje čunjeva, proizvođača Brunswick Bowling & Billiards, te kako bi se povukli takvi strojevi koji su već stavljeni na tržište (priopćeno pod brojem dokumenta C(2018) 8253) (SL 2018., L 315, str. 29.).
C 51/21

Žalba koju je 24. studenoga 2021. podnio Évariste Boshab protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 15. rujna 2021. u predmetu T-107/20, Boshab/Vijeće

(Predmet C-708/21 P)

(2022/C 51/30)

Jezik postupka: francuski

Stranke

Žalitelj: Évariste Boshab (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf, T. Payan, A. Guillerme, odvjetnici)

Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

Zahtjevi

Žalitelj od Suda zahtijeva da:

— ukine presudu Općeg suda Europske unije od 15. rujna 2021. u predmetu T-107/20, Boshab/Vijeće;

— prihvati tužbu u meritumu i poništi Odluku 2019/2109/ZVSP (1) u dijelu u kojem se njome zadržava žalitelja na broju 8. Priloga Odluci 2010/788/ZVSP, kao i Provedbenu uredbu 2019/2101/EU (2) u dijelu u kojem se njome zadržava žalitelja na broju 8. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

— naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova obaju postupaka.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe dva žalbena razloga koja se temelje na povredi prava obrane i očitoj pogrešci u ocjeni.

Kad je riječ o prvom žalbenom razlogu, žalitelj se poziva na to da je Opći sud povrijedio prava obrane, a osobito žaliteljevo pravo na saslušanje, s obzirom na to da nije zaključio da je Vijeće lišilo pravo na saslušanje njegove biti time što nije provelo potrebne provjere, osobito saslušanjem te je posljedično postupak koji je doveo do obnove mogao imati drugi ishod.

Kad je riječ o drugom žalbenom razlogu, žalitelj ističe da je Opći sud počinio očitu pogrešku u ocjeni s obzirom na to da nije uzeo u obzir da su mjere ograničavanja preventivne i po definiciji privremene naravi, te su uvijek valjane samo toliko dugo dok postoje činjenične i pravne okolnosti koje su dovele do njihova donošenja kao i dok postoji potreba njihova održavanja na snazi radi ostvarenja cilja s kojim su povezane; nije utvrdio da se elementima koje je iznijelo Vijeće nikako ne može dokazati bilo kakvo ponašanje obuhvaćeno kriterijem za uvrštenje na sporne popise odnosno djelâ koja predstavljaju teške povrede ljudskih prava; i nije sankcionirao činjenicu da Vijeće nije ispitalo elemente koje je žalitelj dostavio u okviru postupka preispitivanja i da, po toj osnovi, nije proveo vlastite provjere.

(1) Odluka Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019. o izmjeni Odluke 2010/788/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Republike Konga (SL 2019., L 318, str. 134.)

(2) Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019. o provedbi članka 9. Uredbe (EZ) br. 1183/2005 o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja usmjerenih protiv osoba koje krše embargo na oružje u odnosu na Demokratsku Republiku Kongo (SL 2019., L 318, str. 1.)
1.

Dopušta li se državama članicama na temelju usklađivanja koje se nalaže Direktivom 2006/42/EZ (1), Direktivom 2014/35/EU (2) i Direktivom 2014/68/EU (3) da propišu, i, ovisno o slučaju, u kojima uvjetima i ograničenjima, sigurnosne zahtjeve primjenjive na opremu obuhvaćenu tim direktivama s obzirom na to da ti zahtjevi ne podrazumijevaju izmjenu one opreme koja je, kao što se to potvrđuje stavljanjem „oznake CE”, u skladu sa zahtjevima iz tih direktiva?
—

dodijeli žalitelju naknadu za pretrpljenu neimovinsku štetu, kako je to precizirano u ovoj žalbi, procijenjenu ex aequo et bono na 100 000 eura;
C 11/18

Tužba podnesena 29. listopada 2021. – Europski parlament/Europska komisija

(Predmet C-657/21)

(2022/C 11/25)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: R. Crowe, U. Rösslein, C. Burgos, agenti)

Tuženik: Europska komisija

Tužbeni zahtjev

Tužitelj od Suda zatijeva da:

— utvrdi da je Europska komisija neosiguravanjem potpune i trenutačne primjene Uredbe (EU, Euratom) 2020/2092 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2020. o općem režimu uvjetovanosti za zaštitu proračuna Unije, od dana primjene, 1. siječnja 2021., povrijedila Ugovore;

— podredno, poništi Komisijino nezakonito odbijanje da osigura potpunu i trenutačnu primjenu Uredbe 2020/2092, od dana njezine primjene;

— naloži Komisiji da snosi troškove.

Tužbeni razlozi i glavni argumenti

Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Komisijine obveze prema drugoj rečenici članka 17. stavka 1. UEU-a da osigura primjenu Ugovorâ i mjera koje su institucije donijele na temelju njih.

Komisija ne primjenjuje Uredbu 2020/2092 u potpunosti jer se nezakonito isključuje iz primjene bitnih odredbi članka 6. uredbe do konačnog utvrđenja smjernica o primjeni uredbe, do čega će doći tek nakon donošenja presuda Suda u tužbama za poništenje koje su protiv uredbe podnijele dvije države članice. Ta neprimjena uredbe u potpunosti do donošenja presuda Suda povodom tužbi za poništenje čini povredu Komisijinih dužnosti prema članku 17. stavku 1. UEU-a koji ju obvezuje da osigura primjenu Ugovorâ i mjera koje su institucije donijele na temelju njih.

Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Komisijine obveze na temelju članka 17. stavka 3. podstavka 3. UEU-a da bude potpuno neovisna u obavljanju zaduženja.

Komisijino neosiguravanje potpune i trenutačne primjene uredbe, bez samonamenutnih ograničenja, od dana primjene, prema uputi Europskog vijeća, predstavlja povredu njezine obveze neovisnosti na temelju članka 17. stavka 3. podstavka 3. UEU-a.

Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 13. stavka 2. UEU-a i načela institucijske ravnoteže i lojalne suradnje.

Komisijino neosiguravanje potpune i trenutačne primjene uredbe, bez samonamenutnih ograničenja, od dana primjene, prema uputi Europskog vijeća, predstavlja povredu članka 13. stavka 2. UEU-a na temelju kojeg svaka institucija djeluje u granicama ovlasti koje su joj dodijeljene u Ugovorima i u skladu s načelima institucijske ravnoteže i lojalne suradnje.

(1) SL 2020, L 433I, str.1.
C 11/20

Žalba koju je 9. studenoga 2021. podnio KN protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 1. rujna 2021. u predmetu T-377/20, KN/EGSO

(Predmet C-673/21 P)

(2022/C 11/27)

Jezik postupka: francuski

Stranke

Žalitelj: KN (zastupnici: M. Casado García-Hirschfeld i M. Aboudi, odvjetnici)

Druga stranka u postupku: Europski gospodarski i socijalni odbor

Zahtjevi

— poništiti presudu općeg Suda od 1. rujna 2021., KN/EGSO (T-377/20);

— prihvatiti tužbeni zahtjev istaknut u prvostupanjskom postupku;

— naložiti EGSO-u snošenje svih troškova, uključujući i troškova nastalih pred Općim sudom.

Žalbeni razlozi i glavni argumenti

U žalbi žalitelj osobito osporava točke 102. do 106., 167. do 169., 171. do 177. i 197. pobijane presude.

U prilog osnovanosti svoje žalbe, žalitelj iznosi jedan žalbeni razlog, koji se temelji na iskrivljavanju činjenica u pobijanoj presudi i očitim pogreškama u ocjeni koje su dovele do pravno netočnog obrazloženja.
1.

Treba li članak 2. točku (b) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim (1) ugovorima i njezine uvodne izjave tumačiti na način da mu se ne protivi to da se u definiciju „potrošača” uključi osoba koja obavlja poslovnu djelatnost i koja je zajedno s korisnikom kredita koji ne obavlja takvu djelatnost sklopila ugovor o kreditu indeksiran u stranoj valuti koji je djelomično namijenjen poslovnoj uporabi jednog korisnika kredita, a djelomično nije povezan s njegovom poslovnom djelatnosti i to ne samo u situaciji u kojoj je poslovna uporaba zanemariva do te mjere da u cjelovitom kontekstu ugovora o kojem je riječ ima nevažnu ulogu, pri čemu je u tom smislu nevažna činjenica da prevladava aspekt izvan okvira poslovne djelatnosti?
Žalba koju je 3. lipnja 2021. podnio Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 24. ožujka 2021. u predmetu T-282/19, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

(Predmet C-345/21 P)

(2022/C 24/14)

Jezik postupka: engleski

Stranke

Žalitelj: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (zastupnici: S. Malynicz, BL, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

Rješenjem od 23. studenoga 2021. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je da ne treba dopustiti žalbu i da Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi treba snositi vlastite troškove.
5.

Može li stvarna prijetnja ubojstvom iz časti za slučaj eventualnog povratka u zemlju podrijetla, u slučaju ispunjenja ostalih uvjeta za to, opravdati odobravanje supsidijarne zaštite prema članku 15. točki (a) Direktive 2011/95 u vezi s člankom 2. EKLJP-a (nitko ne smije namjerno biti lišen života) ili se to treba klasificirati nepravdom prema članku 15. točki (b) Direktive 2011/95 u vezi s člankom 3. EKLJP-a, kako se to tumači u sudskoj praksi Europskog suda za ljudska prava ukupno ocjenjujući opasnost od daljnjih rodno utemeljenih činova nasilja, odnosno, je li za odobrenje te zaštite dovoljno da se osoba koja podnosi zahtjev subjektivno ne želi staviti pod zaštitu zemlje podrijetla?
4)

Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 166. do 203. u pogledu svih svojih šest dodatnih razmatranja na temelju kojih je zaključio da je Komisija imala „ozbiljne poteškoće”. — Prvi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točki 166. u pogledu veze između neizricanja novčanih kazni i nenaplaćivanja pologa. — Drugi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 169. i 175. u pogledu nepostojanja pravne osnove u njemačkom pravu. — Treći dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 175. do 177. u pogledu razlika u pravnim stajalištima u Njemačkoj. — Četvrti dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 178. do 182. u pogledu primjene iznimke u Njemačkoj. — Peti dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 183. do 190. u pogledu obrazloženja lokalnih tijela. — Šesti dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 191. do 195. u pogledu potrebe ispitivanja temeljnog pravnog okvira. — Sedmi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 196. do 202. u pogledu pravnog tumačenja koje su primijenila lokalna njemačka tijela, a koje se temelji na „zaključivanju analogijom”.
1.

Treba li članak 77. stavak 1., u vezi s člankom 78. stavkom 1. Opće uredbe o zaštiti podataka ( 1 ) tumačiti na način da ishod do kojeg je došlo nadzorno tijelo, o kojem to tijelo obavještava ispitanika, a) Ima li to za posljedicu da se sudski nadzor odluke o pritužbi koju je donijelo nadzorno tijelo na temelju članka 78. stavka 1. Opće uredbe o zaštiti podataka u načelu odnosi samo na to je li to tijelo rješavalo pritužbu, je li primjereno ispitalo predmet pritužbe i obavijestilo podnositelja pritužbe o ishodu provjere ili b) taj ishod treba smatrati odlukom tijela o meritumu? Ima li to za posljedicu da sudski nadzor odluke o pritužbi koju je donijelo nadzorno tijelo na temelju članka 78. stavka 1. Opće uredbe o zaštiti podataka dovodi do toga da sud odluku treba u potpunosti meritorno ispitati, pri čemu u pojedinačnom slučaju, primjerice u slučaju potpunog smanjenja diskrecijske ovlasti, sud može obvezati nadzorno tijelo da primijeni konkretnu mjeru u smislu članka 58. Opće uredbe o zaštiti podataka?