Budući da Europska središnja banka raspolaže diskrecijskom ovlašću i posljedično širokom marginom prosudbe prilikom odluke hoće li dopustiti korištenje člankom 429. stavkom 14. Uredbe br. 575/2013 o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva, kako je izmijenjena Uredbom 2015/62, pri sudskom nadzoru koji Opći sud mora izvršiti u pogledu osnovanosti razloga odluke o odbijanju primjene odstupanja iz te odredbe on ne može ESB-ovu ocjenu zamijeniti svojom, već taj nadzor služi provjeri temelji li se pobijana odluka na materijalno netočnim činjenicama, je li zahvaćena pogreškom koja se tiče prava ili očitom pogreškom u ocjeni i je li došlo do zlouporabe ovlasti.

Slijedom toga, Europska središnja banka ne može odbiti primjenu odstupanja iz članka 429. stavka 14. Uredbe br. 575/2013 na izloženosti kreditne institucije prema javnoj financijskoj instituciji na temelju razmatranja svojstvenih izloženostima na koje se ta odredba odnosi. To se razmatranje temelji na tome da se izloženosti kreditne institucije prema navedenoj financijskoj instituciji nalaze na strani aktive u njezinoj računovodstvenoj bilanci. Naime, budući da se izloženosti u odnosu na koje je navedenom odredbom previđena mogućnost da ih se ne uzme u obzir prilikom izračuna omjera financijske poluge kreditne institucije moraju po svojoj naravi nalaziti na strani aktive u njezinoj bilanci, odbijanje da se zatraženo odstupanje odobri ne može se valjano opravdati razmatranjem koje se temelji na tome da se izloženosti prema javnoj financijskoj instituciji nalaze na strani aktive u bilanci kreditne institucije. Isto vrijedi, i to zbog sličnih razloga, za razmatranje koje se temelji na tome da navedene izloženosti čine dio iznosa položenih kod navedene kreditne institucije po osnovi pravno uređene štednje, koja u njegovoj bilanci ostaje na strani pasive.

Iz definicije u članku 4. stavku 1. točki 94. Uredbe br. 575/2013 o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva, kako je izmijenjena Uredbom 2015/62 proizlazi da se rizici predviđeni po osnovi prekomjerne financijske poluge ostvaruju u situaciji u kojoj je likvidnost nedostatna. Naime, kreditna institucija radi pribavljanja gotovine može biti navedena na poduzimanje mjera koje nisu predviđene u poslovnom planu, uključujući prisilnu prodaju imovine s posljedicama navedenima u toj odredbi, kao što na to podsjeća uvodna izjava 90. Uredbe br. 575/2013.

Budući da se negativne posljedice prekomjerne financijske poluge očituju u slučaju nedostatne likvidnosti, okolnost da se razdoblje usklađivanja njegovih pozicija s pozicijama javne financijske institucije tiče likvidnosnog rizika ne čini navedeno razdoblje irelevantnim prilikom procjene rizika povezanog s njegovim omjerom financijske poluge. Međutim, to razdoblje usklađivanja ne dovodi do likvidnosnog rizika po osnovi ocjene zahtjevâ za likvidnosnu pokrivenost navedenih u članku 412. Uredbe br. 575/2013 i u Uredbi 2015/61 o dopuni Uredbe br. 575/2013 u pogledu zahtjeva za likvidnosnu pokrivenost kreditnih institucija. Odobrenje Europske središnje banke za primjenu članka 26. Uredbe 2015/61 – koji nadležnim tijelima, a posljedično i ESB-u dopušta da poravnavaju međuovisne likvidnosne priljeve i odljeve ako zbog postojanja jamstva središnje države države članice i kratkoće razdoblja koje ih razdvaja procijeni da navedeno razdoblje ne dovodi do likvidnosnog rizika – na likvidnosne priljeve i odljeve povezane s izloženostima prema javnoj financijskoj instituciji izjednačeno je s ESB-ovim priznanjem da razdoblje koje ih može razdvajati ne dovodi do likvidnosnog rizika.

(t. 101.-104., 108., 109.)