20

U tim okolnostima Najvyšší súd Slovenskej republiky (Vrhovni sud Slovačke Republike) odlučio je prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja: „1. Treba li Direktivu [2009/72] tumačiti na način da se njezinu cilju, a osobito njezinu članku 3., protivi propis države članice, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se uvodi posebna mjera koja se sastoji od obveznog nameta koji plaćaju regulirani subjekti, uključujući i imatelje odobrenja za opskrbu električnom energijom koje je izdalo nadležno regulatorno tijelo predmetne države članice […], koji je utvrđen s obzirom na ekonomski rezultat koji su oni ostvarili ne samo na nacionalnoj razini nego i obavljanjem djelatnosti u inozemstvu i koji: i) utječe na slobodu reguliranih subjekata da odrede potpuno konkurentnu cijenu za opskrbu električnom energijom na inozemnim tržištima električne energije te stoga i na tržišno natjecanje na navedenim tržištima; ii) oslabljuje kompetitivnost reguliranih subjekata u odnosu na inozemne opskrbljivače električne energije koji su aktivni na slovačkom tržištu električne energije, kada oba opskrbljuju električnom energijom i određeno inozemno tržište, s obzirom na to da za opskrbu električnom energijom u inozemstvu inozemni opskrbljivač ne podliježe obvezi plaćanja takvog obveznog nameta; iii) obeshrabruje novim konkurentima pristup tržištu opskrbe električnom energijom u [Slovačkoj] kao i u inozemstvu, jer bi se takav obvezan namet primjenjivao i na prihode koji potječu od njihovih nereguliranih djelatnosti, i to čak i kada bi nakon toga, tijekom određenog razdoblja, stekli odobrenje za opskrbu električnom energijom, ali bi im prihodi koje bi imali od takve opskrbe bili jednaki nuli; iv) može obvezati slovačke regulirane subjekte da od regulatornog tijela zatraže – odnosno inozemne opskrbljivače električne energije da zatraže od regulatornog tijela svoje države podrijetla koje im je izdalo to odobrenje – da povuče odobrenje za opskrbu električnom energijom, s obzirom na to da za subjekta koji ne želi da se i na prihode od njegovih drugih djelatnosti plaća predmetni namet, povlačenje navedenog odobrenja predstavlja jedini način da se oslobodi statusa reguliranog subjekta predviđenog spornim propisom? 2. Treba li [Direktivu 2009/72] tumačiti na način da posebna mjera – poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja se sastoji od obveznog nameta koji plaćaju regulirani subjekti, uključujući i imatelji odobrenja za opskrbu električnom energijom koje je izdalo regulatorno tijelo, a koji je utvrđen s obzirom na njihov ekonomski rezultat uključujući i onaj ostvaren obavljanjem djelatnosti u inozemstvu, s obzirom na to da ta mjera ne predstavlja sredstvo borbe protiv klimatskih promjena i da ne služi osiguranju opskrbe električnom energijom, niti se njome želi postići bilo kakav drugi cilj [Direktive 2009/72] – ne potpada pod mjere koje država članica u skladu s tom direktivom može donijeti, čak i kada proizlazi da su one protivne cilju koji se navedenom direktivom želi postići? 3. Treba li [Direktivu 2009/72] tumačiti na način da propis države članice, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se uspostavlja posebna mjera koja se sastoji od obveznog nameta koji plaćaju regulirani subjekti, uključujući i imatelje odobrenja za opskrbu električnom energijom koje je izdalo regulatorno tijelo, koji je utvrđen s obzirom na njihov ekonomski rezultat uključujući i onaj ostvaren obavljanjem djelatnosti u inozemstvu, ne odgovara zahtjevima transparentnosti, nediskriminacije i jednakosti pristupa potrošačima u smislu članka 3. navedene direktive, s obzirom na to da se – kad je riječ o reguliranom subjektu – obračunava i na prihode ostvarene (na ime opskrbe električnom energijom ili drugih djelatnosti) u inozemstvu, dok se – kad je riječ o imatelju odobrenja za opskrbu električnom energijom pribavljenog na temelju odobrenja ‚putovnice’ koje je izdano u vlastitoj državi članici podrijetla – obračunava isključivo na prihode koji su ostvareni u [Slovačkoj]?”